bet · G901KU25 · 1985-12-31 00:00:00 — års reform förekom vissa förhandlingarmellan staten och tjänstemännens organisationer. För statens räkning fördesdessa förhandlingar av . Förhandlingsöverenskommelseranmäldes för i proposition, och ärendet behandlades som andrariksdagsärenden. I samband med att den nya förhandlingsrätten infördesfr.o.m. 1966 inrättades med uppgift att överta bl. a. tjänstemannaför handlingarna från . fick genom inrättandet av 17 2 1985/86. riksdagenslönedelegation' ett organ för tillvaratagande av det parlamenta- KU1985/86:25 riska inflytandet över förhandlingarna. I proposition 1965:77 i vilken förslaget om inrättande avstatens avtalsverk lades fram framhöll föredragande statsrådet bl. a. att ävenom avtalsverket hade en självständig ställning som förhandlingspart var detsjälvfallet nödvändigt med kontakter med företrädare för regeringen. Vidareuttalades att avtalsverkets ledning skulle utövas av en styrelse bestående avverkets generaldirektör och ett antal av regeringen utsedda ledamöter. Det varviktigt att styrelsen hade särskild ekonomisk och personalpolitisk sakkunskap.För detta ändamål borde statssekreterarna i finans- och civildepartementeneller andra tjänstemän i ledande ställning i dessa departement ingå istyrelsen. beslöt att avtalsverket skulle ombildastill ett nytt ämbetsverk (prop. 1977/78:157, AU 39). Anledningen härtill varbl. a. de tidigare nämnda lagändringarna, vilka ansågs kräva en organisatoriskändring för att staten effektivt skulle kunna utöva sin funktion somarbetsgivare. Ett utredningsförslag, (DsB 1977:9) Staten som arbetsgivare-principförslag till organisation och arbetsformer, låg till grund förpropositionen. Enligt detta förslag, som godtogs i propositionen, skulleansvaret för alla centrala förhandlingar som syftade till kollektivavtalsammanföras till en ny myndighet-statens arbetsgivarverk. Verket skulle fåställning som central myndighet i frågor där staten uppträder som arbetsgivareoch ges ett samordningsansvar för den statliga arbetsgivarpolitiken.Departementschefen framhöll bl. a. att syftet var att lägga fast en klararerollfördelning och befogenhetsfördelning mellan de myndigheter inom statsförvaltningensom har centrala arbetsgivaruppgifter. I det nya verkets styrelse borde ingårepresentanter för bl. a. , myndigheterna och administrativafackmyndigheter med uppgifter inom det avtalsbara området. Styrelsensordförande borde vara statssekreteraren hos budgetdepartementets personalenhet(beträffande nu gällande instruktion för arbetsgivarverket se SFS 1985:605). Beträffande händelseförloppet under den i förevarandesammanhang aktuella skall i korthet nämnas följande. 1 januariförra året påbörjades s. k. omförhandlingar beträffande statstjänstemännenslöner för enligt det s. k. ALS-1984-85 vilket avtal träffades i maj1984. Detta avtal har godkänts av lönedelegation (se redog.1984/85:14 s. 3). Sedan TCO-S framställt vissa yrkanden som avvisats avarbetsgivarverket strandade detta förbund omförhandlingarna i slutet av apriloch sade upp det tidigare träffade avtalet dvs. 1984-85.1 mitten av aprilvarslade TCO-S om strejk och blockad vid ett antal myndigheter att gälla fr. o.m. Åtgärderna avsåg omkring 20 000 arbetstagare. å sin sida ansåg att varslet varolagligt eftersom det lagts under tid då kollektivavtal gällde mellan parterna.Denna ståndpunkt godtogs emellertid inte av arbetsdomstolen dit besvär i fråganhade anförts. uppdrog åt generaldirektören attutfärda ' finansutskott (se KU 1985/86:1). Avtal om löner för statstjänstemän m. fl. lockoutvarselmot TCO-S när han fann detta påkallat. tillsatte KU 1985/86:25regeringen en med som ordförande. Kommissionen konstaterade att parterna stod sålångt ifrån varandra att det inte var möjligt att lägga fram någotmedlingsförslag. utlöste TCO-S sina tidigare varslade stridsåtgärder.Dagen därpå varslade arbetsgivarverket om lockout fr.o.m. mot ca 80000 tjänstemän, främst lärare. återupptog sittarbete och överlämnade en "slutlig hemställan" till parterna medförslag till uppgörelse. Denna godtogs av arbetsgivarverket menavvisades av TCO-S. sammanträffade statsminister medTCO-S ledning för att undersöka om medlingsarbetet kunde återupptas. Så skeddeockså på initiativ av arbetsmarknadsministern. Efter vissa sonderingar fram ett förslag till uppgörelse somaccepterades av parterna varefter konflikten avblåstes. Till dettabetänkande fogas utöver tidigare nämnt material förlikningskommissionensskriftliga redogörelse för sitt arbete {bilaga B 9). Av skriftliga promemoria (se bilaga B9) framgår att statssekreterare i sin egenskap av ordförande iarbetsgivarverket orienterade regeringen om förhandlingsläget i samband med s.k. allmän beredning vid ett tjugotal tillfällen under den aktuella perioden.Några formella direktiv för förhandlingsarbetet utfärdades inte frånregeringens sida. Av promemorian framgår vidare att arbetsgivarverkets styrelsehade en rad sammanträden . I denna styrelse ingick frånregeringskansliet förutom ordföranden även statssekreterarna i finans- ochutbildningsdepartementen. utsågs statssekreteraren ifinansdepartementet . Å. till statsråd med bl. a. ansvar förlönefrågor i offentlig anställning. Utskottets granskning har bl. a. gett vid handen att vissaorganisatoriska förändringar numera vidtagits beträffande personsambandetmellan arbetsgivarverket och . I verksstyrelsen ingår sålundainte längre någon företrädare för . Syftet med förändringarnahar enligt löneministerns uttalanden vid utfrågningen inför utskottet varit attmarkera arbetsgivarverkets självständiga ställning som förhandlingspart.Löneministern har vidare betonat att utgångspunkten för förhandlingsarbetet pådet statliga arbetsmarknadsområdet bör anges av regeringen på ett tidigtstadium så att det inte i efterhand uppstår oklarheter om vem som harförhandlingsansvaret. Därefter skall förhandlingsarbetet pågå mellan parterna,varvid arbetsgivarverket bör ha så vida ramar och så stor rörelsefrihet sommöjligt. Enligt löneministern kan emellertid inte bortses från attvi i vårt land har ett system som innebär att regering och riksdag tar det slutliga ansvaret förde uppgörelser som träffas. Ett uttryck för detta är den medverkan i fråga om godkännande av avtal som sker från regeringens och även sida, i sistnämnda fall genom lönedelegation, numera genom finansut skottet. Rälielse: S. 20 rad 15 nedifrånStår: än genomsnittet Rättat till: än genomsnittet som var . Rad 16nedifrån Står: Rättat till: Utskottet anser i likhet med löneministern att den svenskamodellen på KU 1985/86:25 förevarande område naturligen inte utesluterkontakter mellan den politiska ledningen i landet och arbetsmarknadens parterspeciellt i ett allvarligt konfliktläge. Enligt utskottets mening är detvärdefullt att vissa förändringar numera vidtagits beträffande uppläggningen avförhandlingsarbetet med en fastare markering av arbetsgivarverkets ansvar.Vidare framstår åtgärden att utse ett särskilt statsråd medhuvudansvar för lönefrågor som ändamålsenlig. Utskottet kommer ävenfortsättningsvis att med uppmärksamhet följa handläggningen av avtalsfrågor iregeringen. Utöver det anförda har utskottet inte funnit anledningtill något uttalande i detta granskningsärende. Regeringens åtgärder beträffande jämställdhetsfrågorm. har under de två senaste årensgranskningsarbete tagit upp regeringens åtgärder beträffandejämställdhetsfrågor. I betänkandet KU 1983/84:30 (s. 21) betonade utskottetatt strävandena att öka kvinnorepresentationen på olika områden måste öka. Ibetänkandet KU 1984/85:35 (s. 21) uttalade utskottet att det mot den bakgrundenär betydelsefullt att sådana åtgärder i fråga om uppdrag m.m. som förutsätts iden nya jämställdhetsförordning som antogs 1984 verkligen kommer till stånd. Utskottet har under årets granskning på nytt undersöktkvinnors och mäns medverkan i statliga utredningar och kommittéer. Andelen kvinnor har endast ökat marginellt (från 16,6 till ). Ökningen ligger bland ordförandeposterna och bland desakkunniga. Utskottet har vidare med utgångspunkt i 1986 årskommittéberättelse studerat i vilken omfattning kvinnor innehaft ordförande-och sekreterarpos-ter i utredningar som regeringen tillsatt . Avtotalt förordnade 54 nya ordförande eller särskilda utredare var 2 kvinnoreller , dvs. lägre än genomsnittet som var . Att andelen kvinnligaordförande ändå ökat i jämförelse med 1984 torde bero på att ett stort antalutredningar med manliga ordförande avslutat sitt arbete . Ävenandelen kvinnliga kommittésekreterare och biträdande sekreterare som förordnatsunder 1985 (22 kvinnor av totalt 99 förordnade, ) var något lägre ängenomsnittet för denna grupp. har man inom tillämpat denordningen att organisationer som skall nominera en företrädare i en statligutredning eller motsvarande ombeds föreslå en företrädare av vartdera könet.Avsikten ined rekommendationen har varit att regeringen vid valet mellan de tvåföreslagna kandidaterna bättre skall kunna beakta fördelningen av kvinnor ochmän i den aktuella utredningen. Någon undersökning av hur rekommendationenefterföljts eller i vilken utsträckning den kunnat påverka sammansättningen harhittills inte gjorts. Regeringenhar beslutat tillkalla en särskild utredare för 20 attföreslå åtgärder för att öka andelen kvinnor i statliga organs styrelser KU1985/86:25 m. m. I utredarens arbete ingår att kartlägga den nuvarandekvinnorepresentationen i sådana organ. Enligt direktiven bör kartläggningengenomföras så att den kan ge ett underlag för en fortlöpande uppföljning av hurkvinnorepresentationen utvecklas. Huvuduppgiften för utredaren är att övervägaolika modeller för hur kvinnorepresentationen skall kunna öka. Utredningsarbetetskall bedrivas i nära kontakt med bl. a. de nominerande organisationerna. Utskottet har låtit sammanställa vissa statistiskauppgifter om andelen kvinnor och män bland de politiskt sakkunniga inomregeringskansliet. Av sammanställningen, som utförligare redovisas i en bilagaB 10 till detta betänkande, framgår att andelen kvinnliga politiskt sakkunnigautgör . Två departement saknar helt kvinnliga politiskt sakkunniga. Dekvinnliga sakkunniga har emellertid i allmänhet lägre lön än sina manliga motsvarigheter. har regeringen i några propositioner behandlatjämställdhetsfrågor. I proposition 1984/85:130 om kvinnornas villkor påarbetsmarknaden föreslogs en rad åtgärder för att stärka kvinnorna iarbetslivet. a. föreslogs ett åtgärdsprogram vari ingick en satsning påviss projektverksamhet. Av anslagna 15 milj. kr. har regeringenfördelat bl. 9 milj. kr. till projekt inom skolan och näringslivet. Bidraghar lämnats till länsarbetsnämnder, länsskolnämnder, utvecklingsfonder,arbetsmarknadens parter, tekniska högskolor m. fl. I proposition 1984/85:219 om den statligapersonalpolitiken föreslogs också olika åtgärder för att stärka jämställdheteninom statsförvaltningen. Civilminister har därefter bjudit in bl.a. de statsanställdas huvudorganisationer att delta i en partsgemensamledningsgrupp för jämställdhetsarbetet i statsförvaltningen. avslutades FN:s kvinnoårtionde med en konferensi , . deltog med en delegation bestående av representanterför regeringen, de fem riksdagspartierna och arbetsmarknadens parter. och efter densamma har ett par olika rapporter sammanställts.Statsrådet har också deltagit i ett av förstaseminarium om kvinnornas ställning på arbetsmarknaden och i en konferens iEuroparådet med deltagande av de europeiska jämställdhetsministrarna. I den tidigare nämnda bilagan redovisasjämställdhetsfrågornas organisation i . Av redovisningen framgåratt det finns ett särskilt jämställdhetssekretariat underarbetsmarknadsdepartementet för dessa frågor. finns enjämställdhetsberedning med representanter för varje departement. Vidare harinrättats ett särskilt jämställdhetsråd med företrädare för de politiskapartierna, arbetsmarknadens parter, folkrörelserna och kvinnoorganisationerna.De två sistnämnda organen samlas cirka . En delegation förjämställdhetsforskning skall bl. a. bevaka forskningsbehovet. Av redovisningen i bilagan framgår attjämställdhetsombudsmannen påkallat regeringens uppmärksamhet när det gäller bl. a. betydelsen av goda kunskaper i jämställdhetsfrågor hos de handläggare som i departementen 21 Jämställhetsombudsmanhen har KU 1985/86:25föreslagit viss gemensam utbildning av dessa handläggare. Någon sådan har ännuinte kommit till stånd. Utskottet anser det betydelsefullt att de tjänstemänsom handlägger tillsättningsärenden är väl insatta även i jämställdhetsfrågor. Utskottet redovisade i sitt betänkande KU 1984/85:35 atten arbetsgrupp inom lagt fram ett förslag tillhandlingsprogram för jämställdhetsfrågor i . Utskottetredovisade därvid också att frågan om antagande av handlingsprogrammet varföremål för beredning i . Enligt vad utskottet nu erfarit harnågot handlingsprogram, trots att ett förslag till sådant förelegat i snart tvåår, ännu inte antagits. Utskottet kan konstatera att arbete för närvarandepågår med att ta fram ett förslag till chefs- och kompetensförsörjningsprogrami vilket jämställdhetsaspekterna särskilt skall beaktas. Vid årets granskning har särskilt fördelningen män ochkvinnor bland de politiskt sakkunniga studerats. Utskottet kan konstatera attnära hälften av de politiskt sakunniga utgörs av kvinnor och att kvinnornasandel sålunda är större än när det gäller handläggarna. Utskottet har noteratatt kvinnorna främst återfinns i de lägre löneskikten. När det gäller jämställdheten inom offentliga utredningaroch inom har utskottet redovisatstatistik över andelen män och kvinnor. Endast marginella förändringar harkunnat konstateras. Av offentliga uttalanden som gjorts avjämställdhetsministern, statsrådet , framgår att hon ansett sigibland ha svårt att få gehör för jämställdhetssynpunkter bland sinaregeringskollegor. Utskottet anser det angeläget att arbetet med jämställdhetsfrågornai m.m. intensifieras. Vad övrigt gäller regeringens åtgärder beträffandejämställdhetsåtgärder är det enligt utskottets mening mycket värdefullt attfortsatta ansträngningar görs i syfte att utveckla jämställdhetsarbetet påolika sektorer av samhällslivet. Utskottet har utöver det anförda inte funnitanledning till något ytterligare uttalande. Regeringens handläggning av datafrågor Inledning Datapolitiken och därmed sammanhörande frågor har kommitatt tilldra sig ett ökat intresse. I samband med regeringens proposition om datapolitiken (prop. 1984/85:220) väcktes ett stort antal motioner. De tog upp bl. a. integritetsfrågor. Under hänvisning till det pågående utredningsarbetet inom data- och offentlighetskommittén (DOK) avslogs motionerna. Vid riksdags behandlingen avgav ett yttrande till finansutskottet. I yttrandet erinrade utskottet om att regeringens handlägg ning av datafrågor uppmärksammats i 1983/granskningsbetänkande. Vidare förklarade sig utskottet ha för avsikt att också fortsättningsvis bevaka regeringens praxis i dataärenden. I betänkande 1983/84:30 gjorde utskottet en bred granskning främst av 22 regeringenshandläggning av besvärsärenden enligt datalagen. I betänkandet KU1985/86:25 lämnades en redogörelse för gällande rätt och besvärsärendenashandläggning. Den redogörelsen är i allt väsentligt alltjämt aktuell. Datainspektionen (DI) är tillstånds- och tillsynsmyndighetför datafrågor. Dl:s avgöranden i tillståndsärenden kan överklagas tillregeringen, där ärendena bereds inom . I 1983/84 årsbetänkande behandlades ärenden som överklagats och därregeringen helt eller delvis bifallit besvären. En motsvarande granskning hardenna gång skett av regeringsavgöranden . I den allmänna debatten har inte bara enskilda avgörandenav DI tilldragit sig uppmärksamhet. Även det förhållandet att dessgeneraldirektör och några andra tjänstemän har lämnat sina befattningar haruppmärksammats. Till granskning har utskottet även i förevarande sammanhangtagit upp en fråga om sammansättningen av inspektionens styrelse. Utskottet har också, liksom i det tidigaregranskningsbetänkandet, uppmärksammat regeringens tillämpning av en bestämmelsei datalagen om att DI skall avge yttrande innan s. k. statsmaktsregisterinrättas i vissa fall. Vidare har det hävdats att några departement inte hargjort anmälan enligt datalagen hos DI för att få licens för personregister sominte varit tillståndspliktiga. Även detta spörsmål berörs i detta betänkande. Till grund för granskningen har bl. a. legat inomutskottets kansli upprättade promemorior {bilaga B 11). Vidare har tvåutfrågningar ägt rum, den ena med två dåvarande företrädare för ,generaldirektören och byråchefen , den andra medjustitieminister {bilagorna A 7 och 13). Dessutom har förutskottet funnits tillgängliga akterna i de granskade ärendena samt annat bakgrundsmaterial.Expeditionschefen i har i en vid bilaga B 11 a 1 fogadpromemoria redovisat synpunkter på handläggningen av vissa av de granskadebesvärsärendena. Rättschefen i statsrådsberedningen har i en promemoria (seunderbilaga till bilaga B 11 a 3) lämnat synpunkter vad gäller licenser enligtdatalagen i . DI avgör ca 2 000 tillståndsärenden enligtdatalagen. har antalet besvär till regeringen ökat till 10-20per år. I kanslipromemorian, bilaga B 11 a 1, redovisas vissa statistiskauppgifter som i huvudsak har tillhandahållits av DI. Därav framgår till enbörjan att 1973-1985 har 83 ärenden prövats i sak av regeringen. I dessa harbesvären bifallits helt i 30 fall, delvis i 24 fall samt besvären lämnats utanbifall i 29 fall. Det har gjorts gällande att andelen besvär som bifallitshelt eller delvis har varit anmärkningsvärt hög. Ett av skälen härtill berördesi 1983/granskningsbetänkande. Det konstaterades då att sökandena i mångabesvärsärenden ändrat sin ansökan under handläggningen i regeringskansliet.Ärendena kom därigenom ofta i ett nytt läge, och DI skulle troligen ha kommittill enahanda bedömning som regeringen på samma material. I kanslipromemorian redovisas ingående 16 avgöranden avregeringen där besvären har bifallits helt eller delvis. lämnas somnämnts vissa statistiska uppgifter. I de ärenden granskningen nu KU1985/86:25 omfattarsynes nya omständigheter endast ha förelegat i något enstaka fall. Denavgörande frågan har i flera fall varit vad som krävs med hänsyn till skyddetför den personliga integriteten. I några andra fall har regeringen gjortandra bedömningar än DI i fråga om vad tryckfrihetsförordningens offentlighetsprincippåbjuder beträffande uppgifter i ett dataregister. följddärav har avgöranden av DI ändrats. Även en annan fråga som omfattas av DOK:sutredningsuppdrag, nämligen myndigheters rätt till försäljning av uppgifteri dataregister och villkoren för detta, har varit före i fall där regeringensbedömning har skilt sig från DI:s. Utskottet noterar att ett jämförelsevis litet antal av demånga gånger svåra och grannlaga avgöranden DI har att träffa har lett tillöverklaganden. I de tio granskade fall där DI:s beslut har fattats av dessstyrelse förekommer skiljaktiga meningar i fyra fall. Enligt utskottets meningtorde detta visa att de beslut av DI som har överklagats också ofta är de därstörst utrymme har funnits för olika bedömningar. Såsom tidigare konstateratshar regeringsavgörandena i något fall gällt frågor som motiverat särskiltutredningsarbete. Redan dessa förhållanden gör enligt utskottet att det intebehöver framstå som anmärkningsvärt i sig att en fråga får en annan bedömningnär regeringen avgör den som sista instans. Härtill kommer att regeringen,såsom förutsatts i datalagens förarbeten, kan ha att göra en samlad bedömningunder beaktande inte blott av de synpunkter DI är satt att företräda. Utskottet har mot bakgrund av det anförda inte funnitanledning till kritik mot regeringens handläggning av de granskade ärendena. Yttrande enligt 2 a § datalagen 1 1983/granskningsbetänkande berördes bestämmelseni 2 a § datala gen. Av den följer att ett yttrande skall inhämtas från DI i vissa fall innan regeringen beslutar att inrätta personregister. 1 en inom utskottets kansli upprättad promemoria, sebilaga B 11 a 2, redovisas gällande rätt, vad som uttalades från utskottetssida vid den förra granskningen samt vad som förekommit vid årets granskning.Det kan erinras om att utskottet /84 bl. a. uttalade att granskningen gettvid handen att det i några fall förekommit att inte inhämtatyttrande från Dl och att utskottet förutsatte att departementen fortsättningsvisbeaktar datalagens föreskrifter i detta hänseende. Utskottet framhöll vidarevikten av att DI när den bereds tillfälle att yttra sig får erforderlig tid föratt kunna företa en saklig prövning av ärendet. Två förhållanden förtjänar vid denna granskning särskilduppmärksamhet. Det ena är att oklarhet kommit att råda i frågan huruvidainnebörden av ett beslut - t. ex. vid behandlingen av budgetförslag - är attett statsmaktsregister skall inrättas eller ej. Sådana exempel finns bland deärenden som har granskats. I denna del får utskottet framhålla betydelsen avatt avsikten att inrätta ett statsmaktsregister kommer till klart uttryck ipropositioner och andra sammanhang. Det andraspörsmålet är om - under de omständigheter i övrigt som anges i 2 a §datalagen - ett yttrande erfordras när ändamålet för ett statsmaktsre- 24 Utskottet gör den bedömningen att vad som uttalades i 1983/84 KU1985/86:25 årsgranskningsbetänkande om yttrande från DI när ett statsmaktsregister utvidgasbör äga motsvarande tillämpning. Därav följer bl. a. att det är angelägetatt pröva huruvida det nya ändamålet är av sådan art att situationenbör jämställas med att ett nytt register inrättas. falletskall ett yttrande från DI inhämtas.. Även i tveksamma fall bör DI beredastillfälle att yttra sig. Utskottet konstaterar att myndigheters försäljning avpersonuppgifter hör till de frågor som DOK skall behandla i ett aviseratdelbetänkande. Vidare har justitieministern inför utskottet förklarat att detär en uppgift för att se till att DI hörs innan ettstatsmaktsregister ändras. Utskottet finner inte anledning till någotytterligare uttalande i denna del. Enligt 2 § datalagen får ett personregister inrättas ochföras endast av den som har anmält sig hos DI och har fått bevis om detta(licens). Undantagna år register som en enskild person inrättar eller som hanför uteslutande för personligt bruk. För vissa, särskilt integritetskänsligaregister krävs, utöver licens, tillstånd av DI. Enligt en förordning skallkostnaderna för DI:s verksamhet täckas av avgifter. För en licens skall årligenbetalas . I tillståndsärenden m. m. debiterar DI en avgift som beror avhandläggningstiden. Det har från DI:s sida gjorts gällande att någradepartement inte har fullgjort sin licensplikt enligt datalagen. Utskottetsgranskning visar att olika uppfattningar synes råda i regeringskanslietbeträffande registeransvaret för visst personal- och löneregister, vilket ärotillfredsställande. Det förhållandet att bedömningarna skiftar i frågan omregisteransvar föreligger, inte bara mellan olika departement, utan, som detvisat sig, även bland myndigheter i övrigt, ger enligt utskottets mening vidhanden att regleringen bör göras tydligare. Det har framkommit att behovet avförtydliganden eller ändringar i den aktuella regleringen kommer att övervägasinom . Utskottet, som således finner en sådan översynangelägen, utgår från att den rådande meningskiljaktigheten därigenomundanröjs. Sammansättningen av DI:s Styrelse Utskottet har till granskning även tagit uppsarnmansättningen av (se bilaga B 11 b). består av chefen för inspektionen, som ärordförande, och tio andra ledamöter, vilka utses av regeringen. Vidare utserregeringen sju ersättare. I proposition 1973:33 med förslag till datalag m. m. uttaladedet föredra gande statsrådet (s. 102) beträffande sammansättningen av att ordföranden bör vara lagfaren. Vidare är det angeläget att flertalet av styrelsemedlemmarna har nära kontakt med den allmänna opinionen genom arbete i eller i någon större organisation. Dessutom är det lämpligt 25