bet · G901TU27 · 1985-12-31 00:00:00 — om ändring i körkortslagen {1911 All) (prop. 1985/86:115) 1betänkandet behandlas i proposifion 1985/86:115 föreslagna ändringar ikörkortslagen, m.m. De föreslagna lagändringarna innebär att körkort skallåterkallas i större utsträckning än - vid bl.a. grovahastighetsöverträdelser - att allmänna ombud i körkorfsmål får rätt aft utfärdaföreläggande om varning, som dock blir gällande endast om den godkänts avkörkortshavaren, samt att möjlighet öppnas att lägga alkohol-utandningsprovtill grund för beslut om provisoriskt omhändertagande av körkort. Denya bestämmelserna om återkallelse av körkort föresläs träda i kraft den 1 juli1986. Ändringarna i övrigt föreslås träda i kraft den . mofion (m) yrkas avslag på de föreslagna lagändringarna. Utskoftettillstyrker propositionens förslag, dock i fräga om 16 § körkortslagen medviss av utskottet förordad redaktionell ändring. M-ledamöternahar avgeft reservationer (res. nr I 4) till förmån för motionens förslag. Iproposition 1985/86:115 om ändring i körkortslagen (1977:477) föreslårregeringen () att anta ett inomkommunikationsdepartementet upprättat, av lagrådet delvis granskat, förslagtill lag om ändring i nämnda lag. Lagförslaget har tagits in som bilaga tilldetta betänkande. Motion framlagd med anledning av propositionen 1985/86:525av m.fl. (m) vari yrkas I.att avslär proposifonens förslag till ny lydelse av körkortslagens16 §, 1 1985/86. 2. aft riksdagenavslär propositionens förslag till ny lydelse av körkorts- /86:27lagens 22 §, 3. att riksdagenavslår propositionens förslag till ny lydelse av körkortslagens 23 §, 4. att riksdagenavslår propositionens förslag att införa en ny paragraf nr 47 a - ikörkortslagen. Körkortslagen (1977:477), KKL, ger möjlighet fillkörkortsingripanden i form av återkallelse av körkortet, varning samtomhändertagande av körkortet mot körkortshavare som inte följer fråntrafiksäkerhetssynpunkt väsentliga trafikregler. Vidare finns i den tillkörkortslagen knutna körkortsförordningen (1977:722) bestämmelser om s.k.erinran. Återkallelse och varrting beslutas av förvaltningsdomstol(länsrätt i första instans) efter ansökan av allmänt ombud, som är knutet filllänsstyrelsen. Grunderna för återkallelse av körkort finns angivna i 16 §punkt I 10 KKL. Punkt 1-7 lar direkt sikte på trafiksäkerheten, punkt 8-9förutsätter aft vissa förelägganden inte har åtlyfts och punkt 10 avseråterkallelse på egen begäran. Om ett körkort återkallas med stöd av punkt 16skall domstolen bestämma en spärrtid - som utgör hinder mot att utfärda ettnytt körkort - på lägst en månad och högst . I sädana fall som avses i 16 § punkt 2-6 KKL får enligt 22§ KKL i stället för körkortsåferkallelse beslutas om varning, om detta avsärskilda skäl kan anses vara en tillräcklig åtgärd. Huvudregeln enligt 16 §KKL är således att ingripande skall ske i form av återkallelse av körkortet. Otnhändertagande av körkort beslutas av polismyndigheteller åklagare. Förutsättningarna för att ett körkort skall få omhändertasanges i 23 § KKL. Körkortet kan omhändertas bl. a. vid misstanke omtrafiknykter-hetsbrott efter alkoholanalys av körkorfshavarens blod. I 49 § körkortsförordningen finns bestämmelser om s.k.erinran. Finner det allmänna ombudet att någon ansökan om körkortsingripandeinfe bör göras men att det ändå finns särskild anledning att påminna körkortshavarenom de krav som från trafiksäkerhetssynpunkt gäller för innehav av körkort,skall ombudet erinra körkortshavaren om dem. Vid behandlingen av prop. 1979/80:178 om fortsattkörkortsreform konstaterade utskottet (/81:1 s. 21) aff antaletbalanserade körkortsmål vid länsrätterna hade i det närmaste fördubblats på tvåår till /80 och framhöll aff de ökande målbalanserna ingavbetänkligheter. Utskottet förutsatte att vissa av de reformer som föreslogs ipropositionen skulle kunna bidra till att dels minska antalet inkomnakörkortsmål till länsrätterna, dels öka genomströmningstakten i länsrätterna.Utskottet förutsatte vidare att regeringen och berörda myndigheter skulleuppmärksamt följa utvecklingen på området och vidta de åtgärder detta kunde 29) hade inte något att erinra mot vad utskottet /86:27sålunda anförde. Propositionens huvudsakliga innehåll m.m. Meden skrivelse överlämnade till kommunikationsdepartementeten rapport angående handläggningen av körkortsmål, rapporten (1985:4)Körkortsmålen i förvaltningsdomstolarna och allmännaombudens resurser - Tvästatistikundersökningar. Rapporten hade utarbetats av isamarbete med länsstyrelsernas organisationsnämnd och byggde på dels enenkätundersökning om körkorfsmål i länsrätterna, kammarrätterna ochregeringsrätten, dels en enkätundersökning om de allmänna ombudens verksamhetm.m. I skrivelsen anförde mot bakgrund av rapportens innehåll bl.a. att möjligheterna att varakfigt minska fillströmningen av körkortsmåltill länsrätterna borde undersökas. konstaterade att varning istället för återkallelse av körkort hade förekommit i större utsträckning änsom förutsatts. Enligt verkets mening kunde en översyn av bestämmelserna i 16och 22 §§ KKL om återkallelse och varning övervägas så aff bestämmelsernabättre överensstämde med praxis. Enligt verkets mening borde vidare deallmänna ombuden få möjlighet aft besluta om varning och ordningen med erinrantorde kunna tas bort. Pågrundval av skrivelse och rapport, remissbehandlingen däravsamf yttrande av lagrådet över eft till rådet remitterat förslag till ändringav 16 § KKL och till en ny paragraf i KKL, 47 a §, med bestämmelser om rätt förallmänt ombud att utfärda föreläggande om varning, läggs i proposifionen framförslag till ändring av 16 och 22 §§ KKL samt föreslås att i KKL införs en nyparagraf, 47 a §. Ändringen av 16 § KKL syftar till att körkort skallåterkallas i större utsträckning än vid bl.a. grovahastighetsöverträdelser och ändringen i 22 § aff möjligheten att använda varningi stället för återkallelse vid sådana hastighetsöverträdelser inskränks. Genomden nya 47 a § skall de allmänna ombuden i körkortsmål få rätt att utfärdaföreläggande om varning. Ipropositionen föreslås vidare ändring av 23 § KKL som innebär aU alkoholutandningsprovskall kunna läggas till grund för beslut om omhändertagande av körkort.Förslaget grundas på en skrivelse till justitie- ochkommunikationsdepartementen, vari har tagit upp frågan omökade befogenheter för polisen att ingripa med åtgärder mot körkorfsinnehavbl.a. i de fall en förare gör sig skyldig fill trafiknykterhetsbrott, samt påen rapport av , som utredningen (Ju 1980:5) angåendealkoholutandningsprov som bevismedel vid misstanke om trafiknykterhetsbrott haravgett till . Ändringarnaav 16 och 22 §§ KKL föreslås träda i kraft den och ändringen av 23§ och den nya 47 a § den . ti /86. Förnärvarande gäller 16, 22 och 23 §§ KKL - helt eller i fillämpliga TU1985/86:27 delar även i fråga om körkortsfillstånd och traktorkort.Propositionsförslagen innebär inte någon ändring härvidlag. Införs denföreslagna 47 a § i KKL kommer denna paragraf att gälla även i fråga omkörkortstillstånd och traktorkort. Imotion 525 (m) yrkas att avslår förslagen i propositionen om ändringav 16, 22 och 23 §§ KKL samt om införande i KKL av föreslagen 47 a §.Sammanfattningsvis föreslås sålunda att avslår förslaget i sin helhettill lag om ändring i körkorfslagen. Ipropositionen förutskickas att vissa körkortsfrågor skall övervägas i ensärskild utredning. har regeringen bemyndigat chefen förkommunikationsdepartementet att tillkalla en särskild utredare för dennaöversyn. Utredaren skall enligt direkfiven för utredningsarbetet (dir. 1986:10)undersöka förutsättningarna och formerna för omedelbara körkortsingripandenmot förare som infe följer väsentliga trafikregler. Vidare bör utredarenundersöka möjligheten till organisatoriska förändringar i syfte att stödja deallmänna ombuden. Därutöver bör utredaren redovisa förslag som syftar fill attförbättra länsstyrelsernas möjligheter att via konsultläkarna utreda medicinskakörkortsärenden. Utredningsuppdraget skall vara slutfört . Vissa grunder för återkallelse av körkort och förvarning (16 och 22 §§ KKL) Enligt16 § punkt 3 KKL skall ett körkort återkallas om körkortshavaren genomupprepade förseelser i väsentlig grad har visat bristande vilja eller förmågaatt rätta sig efter de bestämmelser som gäller i trafikens ellertrafiksäkerhetens intresse för förare av motordrivet fordon eller spårvagn. Enligt16 § punkt 4 KKL skall körkort vidare återkallas om körkortshavaren i annatfall har brutit mot en från trafiksäkerhetssynpunkt väsentlig regel vid förandeav ett motordrivet fordon eller en spårvagn och överträdelsen infe kan ansessom ringa. Istället för att körkortet återkallas skall enligt 22 § första stycket KKLkörkortshavaren meddelas varning i sådana fall som avses i 16 § punkt 2-6 KKLom varningen av särskilda skäl kan anses vara en tillräcklig åtgärd. Föredragandenanför i propositionen bl.a. att avgöranden som har gällt frägan omkörkortsåferkallelse vid enstaka allvarligare trafiköverträdelser - främstgrova hastighetsöverträdelser - har gett honom anledning att nu ta upp fråganom nuvarande lagstiftning behöver ändras. Han säger att han i dessa mål hariakttagit en tendens till praxis som inte alltid svarar mot de principer somligger bakom den nuvarande lagsfiftningen. Föredragandenframhåller vidare att antalet olyckor i trafiken har ökat under de senaste årenoch att läget nu är sådant att man måste vidta åtgärder för att bryta dendystra olycksutvecklingen, till vilken den ökade medelhastigheten ute påvägarna enligt honom är en viktig förklaring. Enligt föredragandensmening är en ökad använding av återkallelseinstitu- /86:27 tet enviktig åtgärd i kampen för att nedbringa antalet trafikolyckor. huvudsak denna motivering föresläs i propositionen dels att den nuvarandepunkten 4 i 16 § KKL placeras före punkten 3 i paragrafen, dels att i densålunda föreslagna punkten 3 görs ett tillägg, varigenom uttrycket "fräntrafiksäkerhetssynpunkt väsenfiig regel" förtydligas genom atthas-tighetsöverskridanden, körning mot rött ljus, underlåtenhet att iaktta stoppliktoch omkörning vid övergångsställe uttryckligen nämns som exempel påöverträdelser som bör medföra återkallelse av körkortet. Genom att dennuvarande punkten 4 med tillägg får en mera framträdande plats än tidigaremarkeras enligt föredraganden allvaret i de förfaranden som avses i punkten. Vidareföresläs i propositionen att i 22 § första stycket införs en bestämmelse omatt det skall finnas synnerliga skäl för aft varning skall få träda i ställetför återkallelse vid grövre hastighetsöverfrädelser i syfte att utrymmet förvarning vid sådana överträdelser skall minska. Ändringarnai 16 och 22 §§ KKL föreslås träda i kraft . I fråga omhastighetsöverträdelser som har begåtts före ikraftträdandet föreslås 22 § KKLi sin äldre lydelse gälla. Imofionen föreslås att förslagen till ändring i 16 och 22 §§ KKL skall avslås.Motionärerna åberopar invändningar som lagrådet har anfört mot det fill rådetremitterade förslaget till ändring i 16 § KKL. I frågan huruvida ökadanvänding av återkallelseinstitutet m.m. behövs har lagrådet bl.a. anfört attdet tillgängliga materialet inte har gett grund för antagande vare sig att manär för släpphänt med att ingripa enligt 16 § punkt 4 KKL eller att varningskulle ha blivit en i förhållande till tidigare läge och statsmakternasuttalanden allför vanlig form för ingripande. Av utredningen i ärendet kanenligt lagrådet inte sägas framgå, att några särskilda lagstiftningsåtgärderskulle vara påkallade för att få fillämpningen att stämma överens med lagstiftarensintentioner. Såsomframhålls av föredraganden har antalet olyckor i trafiken ökat under de senasteåren. omkom 51 personer i vägtrafiken medanmedelantalet trafikdödade var 39. omkom 736 personer i trafiken mot under dennärmast föregående 697 personer. Det är som ocksåframhålls av föredraganden allmänt omvittnat att respekten har minskat för defrån trafiksäkerhetssynpunkt väsentliga reglerna - främsthastighetsbegränsningar - både ute pä vägarna och i tätorterna. Trafikrytmenhar blivit hårdare. Denna utveckling kan självfallet inte accepteras. Olikaätgärder mäste prövas för att bryta olycksutvecklingen. Enviktig åtgärd när det gäller att bryta olycksutvecklingen är enligt utskottetsmening en ökad användning av återkallelseitistitutet. Utskottet fillstyrkerdärför aff uttrycket "från trafiksäkerhet väsentlig regel" i dennuvarande punkten 4 i 16 § KKL förtydligas genom att - såsom föreslås ipropositionen - hastighetsöverskridanden, körning mot rött ljus, underlå- tenhet attiaktta stopplikt och omkörning vid övergångsställe uttryckligen TU1985/86:27 nämns som exempel på överträdelser som bör medföra återkallelse avkörkortet. Den föreslagna utformningen av detta förtydligande föranleder intenågon erinran från utskottets sida. Utskottet anser dock inte aft den sålunda kompletteradepunkten 4 bör placeras före den nuvarande punkten 3 och att dessa punktersåledes skall byta plats i paragrafen. En sådan förändring kan förutses orsakaolägenheter, bl.a. för rapporteringen av beslutade körkortsingripanden genomaft t.ex. blanketter måste ändras. Risk finns också att ändringen förbises vidundersökningar bakåt i tiden av beslutade körkortsingripanden m. m. Utskottetförordar därför att den nuvarande punkten 3 i paragrafen även i fortsättningenskall betecknas punkt 3 och den nuvarande punkten 4 med föreslagenkomplettering även i fortsättningen skall betecknas punkt 4. Utskottetfillstyrker aft ändringen i 16 § KKL träder i kraft den . Motionenavstyrks således i här berörd del. Utskottet vill i detta sammanhang understryka betydelsenav snabba och bestämda körkortsingripanden mot dem som inte följer väsentligatrafikregler. förflyter mellan en trafikförseelse ochkörkortsingripandet. Det händer sålunda ibland att eft körkort återkallas merän efter det att trafikförseelsen har begåtts. Utskottet konstaterardärför med fillfredsställelse att i det uppdrag som utredaren för översyn avvissa körkortsfrågor har fått bl.a. ingår att undersöka förutsättningarna ochformerna för omedelbara körkortsingripanden mot förare som inte följer väsentligatrafikregler. I överensstämmelse med vad som framhålls i propositionenär det viktigt att utrymmet för användning av varning vid grövrehastighetsöverfrädelser begränsas. Utskottet tillstyrker därför att i 22 § KKLinförs bestämmelser om att vid sådana hastighetsöverträdelser varning fårträda i stället för återkallelse endast om det föreligger synnerliga skäl.Utformningen av den föreslagna bestämmelsen härom i paragrafen föranleder intenågon erinran från utskottets sida. Utskottet tillstyrker vidare att föreslagenändring i paragrafen träder i kraft och aft i fråga omhastighetsöverträdelser, som har begåtts före ikraftträdandet, 22 § KKL i sinäldre lydelse gäller. Utskottet avstyrker sålunda mofionen även i här berörddel. Omhändertagande av körkort på grundval avalkoholutandningsprov (23 § KKL) Om körkortshavare vid förande av ett motordrivet fordoneller en spårvagn har gjort sig skyldig fill vissa grova trafikförseelser m.m.- bl.a. trafiknykterhetsbrott - skall körkortet omhändertas enligt bestämmelseri 23 § första stycket KKL. Misstänks att körkortshavaren vid förande av ettmotordrivet fordon eller en spårvagn har brutit mot 4 § lagen (1951:649) omstraff för vissa trafikbrott - dvs. bestämmelserna om rattfylleri och s.k rattonykterhet-och hade han före färdens slut förtärt starka drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen ihans blod uppgick till under /86:27 eller efterfärden, skall enligt bestämmelser i 23 § andra stycket KKL körkortetomhändertas sedan analysbevisef har erhållits. Är det fråga om brott mot 4 § 2mom. nämnda lag - dvs. rattonykterhet - men uppgick alkoholkoncentrationen intetill , skall körkortet inte omhändertas om omständigheterna vidbrottet kan anses mildrande. Derefererade bestämmelserna i andra stycket gäller enligt 23 § tredje stycket KKLi tillämpliga delar om det misstänks att körkortshavaren vid förande av ettmaskindrivet spårfordon på järnväg eller tunnelbana har brutit mot 6 kap. 2 §järnvägsfrafiklagen (1985:192), vilken paragraf innehåller bestämmelsermotsvarande ovannämnda bestämmelser om rattfylleri och rattonykterhet m. m. Föratt körkort skall kunna omhändertas med stöd av bestämmelserna i 23 § andrastycket KKL krävs som redovisats ovan att analys av blodprov föreligger.Analyser av blodprov tagna vid misstanke om trafiknykterhetsbrott utförs avstatens rättskemiska laboratorium. Ca hinner förflyta innanpolis/åklagare har tillgång till utlåtande från laboratoriet. Ettfysiologiskt samband har påvisats mellan alkoholkoncentrationen i blodet och iutandningsluften. Om vissa betingelser är uppfyllda är det därför möjligt attteoretiskt fastställa förhållandet mellan alkoholhalten i utandningsluften ochett taget blodprov. Förhållandet att det sålunda normaU råder en vissbestämd relation mellan alkoholhalten i blodet och den utandningsluft somkommer från lungan ligger till grund för att alkoholutandningsprov används ipolisens arbete med aft beivra trafiknykterhetsbrott m.m. Enligt lagen (1976;1090) om alkoholutandningsprov får sålunda polisen företa alkoholutandningsprovdels pä den som är skäligen misstänkt för brott, främst trafiknykterhetsbrott,dels rutinmässigt på motorfordonsförare i vissa situationer utan att misstankeom trafiknykterhetsbrott föreligger. Teknikutvecklingenhar numera lett fram till konstruktionen av s.k. IR-instrument, som med mycketstor noggranhet anses kunna mäta alkoholkoncentrationen i utandningsluftengenom registrering av förändringar i ljusintensiteten när alkoholen iutandningsluften absorberar infrarött ljus. Mot bakgrund av bl. a. utvecklingenpå området tillkallades en särskild utredare med uppdrag att pröva derättsliga och prakfiska förutsättningarna för att använda utandningsprov sombevismedel i trafiknyk-terhetsmäl (utredningen om alkoholutandningsprov). Medskrivelse överiämnade utredaren till chefen förjustitiedepartementet ovannämnda rapport angående alkoholutandningsprov sombevismedel vid trafiknykterhetsbrott. Utredaren anförde i skrivelsen bl.a. attdet inom utredningen hade yppats djupameningsskiljaktligheter i en fråga som var av avgörande betydelse förmöjligheten att övergå till ett luftanalyssystem och att han mot denna bakgrundhade utarbetat rapporten i vilken han redovisar utredningens nuvarande lägeoch sin syn på varför han infe anser sig kunna tillstyrka aftalkoholutandningsprov används som bevismedel vid trafiknykterhetsbrott. Enligtrapporten har utredaren kommit till den slutsatsen att ettluftanalyssystem måste från rättssäkerhetssynpunkt kunna statis- /86:27tiskt kontrolleras i efterhand (vilket kan ske med blodprov som analyserascentralt och som kan bevaras). Då sådan kontroll ej kan ske med utandningsprovutan att fördelarna med dessa gär förlorade anser sig utredaren infe kunna tillstyrkaen övergång till utandningsprov som bevismedel vid misstanke omtrafiknykterhetsbrott. 1 rapporten anförs emellertid att det bör övervägas ominte ett analysresultat från ett s.k. evidensinstrument borde kunna läggas tillgrund för ett beslut om omhändertagande av körkort enligt 23 S KKL. För attförebygga aft omhändertagande beslutas i fall då blodprovet - som kan komma attfas en eller annan timme efter utandningsprovet på grund avalkoholförbränningen i kroppen visar lägre värde än sistnämnda prov bör enligtutredaren promillegränsen för omhändertagande grundat på utandningsprov läggaspå en högre nivå än den som gäller för obligatoriskt omhändertagande (0,8promille). Härigenom kompenseras enligt utredaren den misstänkte inte bara förmätfel hos apparaturen utan också för den alkoholförbränning som i allmänhethinner äga rum mellan ett utandningsprov och ett blodprov. I ovannämnda skrivelse den 17 februari1986 fill justifie- och kommunikationsdepartementen anförs bl.a. att det förpolismyndigheterna skulle innebära en avsevärd rationaliseringsvinst om beslutom interimistiskt omhändertagande av körkort kunde grundas på resultatet av ettutandningsprov som har tagits med ett s.k. evidensinstrument. För polisens delskulle detta innebära att beslut om körkortsomhändertagande kan delges denmisstänkte och körkortet kan omhändertas vid det första polisförhöret iomedelbar anslutning till utandningsprovet. slipper därigenomifrån den omgång och tidsutdräkt som följer av att blodanalysbeviset ärtillgängligt för myndigheten först någon vecka efter körningen. Då kan det.framhåller , vara svårt att nå den misstänkte för delgivningav beslut om körkortsomhändertagande. Omhändertagandet av körkortet försvårasockså ofta, framhåller vidare, genom att den misstänkte viddetta tillfälle anmäler förlust av körkortet. förordar attpolisen interimistiskt skall få omhänderta körkort med mätresultat frånutandningsprov som grund under förutsättningen att proven har analyserats iför ändamålet godkända instrument. Föredraganden framhåller bl.a. mot bakgrund av vadrikspolisstyrelsen har anfört att det skulle utgöra ett betydelsefullt steg ikampen för att få ökad trafiknykterhet att låta alkhoholufandningsprov utgöragrund för omhändertagande av körkort. Föredraganden ansluter sig fillutredarens uppfattning aft evidensinsfrumenten otvivelaktigt har tillräckligtgoda mät-egenskaper för att analysresultatet skall kunna läggas till grund förbeslut om omhändertagande av körkortet. Med i huvudsak denna motiveringföresläs i propositionen att 23 § andra stycket KKL ändras så att dettaförfarande blir möjligt genom att orden "sedan analysbeviset harerhållits" i första meningen i stycket fär utgå och ordet"uppgick" i denna mening och i nästa mening byts ut mot "kanantas ha uppgått". Ändringen i paragrafen föreslås träda i kraft den Ijanuari . I motionen yrkas avslag påförslaget till ändring i 23 § KKL. anför bl.a. att det faktumatt analysresultatet från utandningsprov ej enligt utredaren omalkoholutandningsprov kan användas som bevis i mål om ansvar för"promillekörning" föranleder stora tveksamheter om det är lämpligt att lägga sädanaanalysresultat till grund för omhändertagande av Somframgår av den ovan lämnade redogörelsen anser utredaren attevi-densinstrumenfen har tillräckligt goda mätegenskaper för att analysresultatetskall kunna läggas fill grund för beslut om omhändertagande av körkortet. Ilikhet med föredraganden delar utskottet denna uppfattning. Utskottetförutsätter emellertid att berörda myndigheter ser till att man vidbestämningen av analysresultatet har en betryggande säkerhetsmarginal och attanalysen företas endast med hjälp av apparatur som har provats och godkänts förändamålet. Att så bör vara fallet förutsätts också av föredraganden. Utskottettillstyrker sålunda propositionsförslaget om ändring i 23 § KKL. Detta innebäratt utskottet avstyrker motionen i motsvarande del. Befogenhet för allmänna ombudet att förelägga varning(ny 47 a § i KKL) Pägrundval av förslag i förutnämnda proposition 1979/80:178 om fortsattkörkorfsreform infördes i körkortsprocessen ett tvåparfssystem genomaft ett allmänt ombud förordnas i varje län för att föra det allmännas talan ivissa körkortsmål. vars betänkande (SOU 1978:27) Fortsattkörkorfsreform låg fill grund för förslag i proposifionen - hade bl. a.föreslagit att allmänna ombudet skulle få besluta om varning i fall däranmärkningarna mot körkortshavaren inte var så grava att det försattakörkortsinnehavet borde prövas av länsrätten. Föredraganden anförde ipropositionen (s. 45) bl.a. aft han övervägt att låta ombudet få besluta omvarning i sådana fall där det enligt stadgad praxis var klart att det intekunde bli fråga om återkallelse. Att ge ombudet denna befogenhet ingavemellertid vissa betänkligheter. Bl.a. hade just avsaknaden av ett allmäntombud bidragit fill aft göra praxis ojämn. Det var därför enligt föredragandenännu inte möjligt att ange i vilka fall det var uppenbart att endast en varningborde komma i fräga. Erfarenheterna av den nya lagstiftningen fick utvisa omdet vore lämpligt att ge ombudet större befogenheter.