bet · G901KU25 · 1985-12-31 00:00:00 — 6.3 gällde ett tillfälligt register som skulle ligga tillgrund för en marknadsbedömning om behovet av kollektivförsäkring för bilar. Det var ett fackförbund som ville upprätta registret, jag vill minnas att det var Metall. Uppgifternaskulle inte vara primärt personorienterade och skulle förstöras KU1985/86:25 - e.d. Bil. Eftersom uppgifterna under den tiden skulle finnas somoffentlig handling hos trafiksäkerhetsverket krävdes emellertid skydd förbilägarna i form av medgivande eller underrättelse. Datainspektionen ansåg att uttryckligt medgivande skullekrävas. Regeringen gjorde en något annorlunda avvägning och fann att det vartillräckligt att de registrerade fick uppgift om registreringen med möjlighetatt begära att icke bli registrerade. 1 det ärende som behandlas under 6.4 kom aldrigintegritetsfrågan upp. Här gällde frågan hur långt tryckfrihetsförordningensskydd för offentlig insyn sträckte sig. Datainspektionen ansåg att insyn kundehindras genom en föreskrift med stöd av datalagen. Justitiekanslern ochregeringen hade en annan uppfattning och regeringen undanröjde dessaföreskrifter på den "grunden att de stred mot tryckfrihetsförordningen.Utöver frågan om tryckfrihetsförordningens räckvidd berörde datainspektionen isitt beslut frågan om lämpligheten av försäljning av uppgifter ur offentligaregister. a. med anledning av detta ärende har data- ochoffentlighetskommittén fått i uppdrag att studera just dessa två frågor. 6.5 gäller ett ärende där datainspektionen hade lämnatföreskrift om inhämtande av samtycke för registrering i ett s. k. släktforskningsregister. När ärendet, efter besvär, kom till regeringen visade detsig att den registeransvarige hade infört en kompletterande rutin somonödiggjorde én sådan föreskrift som datainspektionen hade meddelat. Det var ivarje fall regeringens bedömning. Såvitt jag förstår av utskriften av vad Freese och Rydénhar sagt inför skulle datainspektionen ha stannat församma uppfattning. Ärendet skulle alltså ha fått samma utgång idatainspektionen som i regeringen om man känt till denna kompletteringsrutin. 6.6 handlade om en juridisk knäckfråga, nämligen fråganhuruvida ett register var ett statsmaktsregister eller inte. Datainspektionen och regering en hade olika uppfattning i denna rättsfråga. Frågan om den personliga integriteten var alltså inte aktuell i ärendet. 1 det ärende som behandlas under 6.7 var frågan om ettföretag-som hade tillstånd till kreditupplysningsverksamhet, i ett särskiltpersonregister där uppgifter om personers betalningsförmåga m.m. registrerades- skulle få införa också uppgift om borgenärer. Nämligen uppgiften att vissperson hade fordringar i konkurs, med den begränsningen att det skulle varafrågan om fordringar överstigande . Här hade regeringen och datainspektionen olikauppfattningar. Datainspektionen ville inte tillåta att sådana uppgifterregistrerades. JK hade ifrågasatt om inte beloppsgränsen borde höjasnågot samt uttalat att särskilda gallringsföreskrifter borde övervägas. Regeringen bedömde detta som mindre integritetskänsligt.Man tillät att dessa uppgifter om borgenärers fordringar i konkurs skulle fävara med i registret. 6.8 berör ett ärende som kan synas vara principielltintressant. Regeringen bedömde det emellertid inte som en principfråga. Frågan gällde om några smärre bostadsrättsföreningarskulle få anlita en' KU 1985/86:25 servicebyrå för att inte bara handhadatabearbetningen av ett visst register Bil. A 13 utan också fullgöra vissaförvaltningsuppgifter i anslutning till registreringen. Registret innehöll ihuvudsak uppgifter om hyror, när det gällde hyresgäster och om löner föranställd personal. Datainspektionen hade vägrat tillstånd medan regeringenbedömde det som praktiskt att låta dessa små föreningar utnyttja service av dethär slaget. Något principiellt ställningstagande med generell räckviddi fråga om registeransvarets avgränsning gjordes inte från regeringens sida idetta ärende. Men det kan finnas anledning att återkomma till denprincipiella frågan om registeransvaret bl. a. med anledning av data- ochoffentlighetskommitténs första betänkande som har kommit och där man tar uppfrågan om rutiner för rättelse av fel i register m. m. I det ärende som behandlas under 6.9 belyses denbesvärliga frågan om hur man skall förfara med underrättelser om uppgiftsuttagur kreditregister när både företagare och enskilda personer finns registrerade.Frågan har som bekant varit uppe som en lagstiftningsfråga men inte föranlettnågon lagändring. I det särskilda ärendet var frågan om en viss kodrutin ipraktiken medförde någon förbättring frän integritetssynpunkt. Datainspektionenhade föreskrivit att man skulle ha en viss kodrutin för att skydda deregistrerade enskilda personerna. Regeringen tog bort den föreskriften, heltenkelt därför att man ansåg att den i praktiken var betydelselös frånsäkerhetssynpunkt och därmed också från integritetssynpunkt. På den punkten skilde sig datainspektionen och regeringenåt i sina bedömningar. Nästa ärende (6.10) gällde vissa personregister vid lokalaskattemyndigheter. Datainspektionen tillstyrkte själv ändring i sitt egetbeslut. Jag gårdärför inte närmare in på detta ärende. 6.11 handlade om körkorten, som ju är försedda med någonsorts streckkod på framsidan. Datainspektionen hade den uppfattningen - och den har jagstor förståelse för-att det i stället skulle vara klartext på körkorten. Regeringen fann vid beredningen att detta var ettförfattningsregister. Streckkoden hade stöd i författning. Det fanns alltsåingen möjlighet för vare sig inspektionen eller regeringen att i det enskildaärendet föreskriva något annat. Regeringen fann sedan att man infört en anteckning påkörkortets baksida som onödiggjorde att man- i särskild handling gav förklaringtill kodens innehåll. Detta klarades upp mellan datainspektionen och regeringenunder handläggningen. 6.12 gällde ett ärende om det mycket omfattandeutbildningsregistret. Det är ett register som ligger till grund för bl. a. samhällsplanering och det ärinte något administrativt register. Det omfattas också av statistiksekretessen. Den fråga som var uppe i ärendet var i vilken formunderrättelse till de registrerade skulle ske. Det är alltså ett mycketbetydande antal medborgare som finns registrerade här. Datainspektionenföreskrev underrättelse i rekommenderat brev till var 175 och en avde registrerade, en underrättelseskyldighet som skulle innebära KU1985/86:25 mycket betydande kostnader. Regeringen fann - med hänsyn tillregistrets Bil. A 13 art, dess syfte och omfattning - att det skulle vara tillräckligt med underrättelse i form av annonsering i tidningarna. Jag kan nämna att datainspektionen i sitt beslut hadeantytt att man kunde tänka sig annan form för underrättelse än den manföreskrev. I beslutet sägs nämligen följande: "Om underrättelse inte kanske av ekonomiska skäl så borde andra former för att presentera statistikenprövas. Dessa måste självfallet vara acceptabla från integritetssynpunkt." I det fall som redovisas under 6.13 hade datainspektionengett visst tillstånd jämte föreskrifter för uttag ur bilregistret. JK hade enannan uppfattning och anförde besvär över beslutet. MedanledningavJK:s besvär var det två frågor som var uppe i regeringen. Den ena handlade om hur relationerna skulle anordnasmellan bilregistret och en särskild servicebyrå som skulle lämna utuppgifterna. Där meddelade regeringen vissa föreskrifter på JK:s begäran. Denandra frågan gällde om man skulle få lämna ut uppgifter, om inte bara bilensförre ägare utan även om bilens förrförre ägare. JK menade att gränsen skulledras vid den förre ägaren. Datainspektionen hade lämnat tillstånd tillutlämnandet och regeringen gick i det fallet på datainspektionens linje. Ärendet under 6.14 gällde ett register inrättat vidlantmäteriverket. I det ärendet har jag inte deltagit vare sig i beredningeneller i beslutet och detta med anledning av att jag själv medverkat vidinrättandet av registret. 6.15 behandlar frågan om det s. k.förundersökningsregister som har fört och somäven förekommit hos någon lokal polismyndighet. begärdetillstånd att låta föra sådant register också hos ett antal lokalapolismyndigheter. Datainspektionen liksom JK motsatte sig detta. Derasargumentering gick huvudsakligen ut på att sådana register bordeförfattningsregleras. Regeringen fann att tillstånd borde medges i avbidan påeventuell författningsreglering. Jag kan nämna att i spaningarna efter mördareanvänds ett sådant register som detta beslut handlade om. Till slut 6.16,1 detta ärende var frågan huruvida i ettkreditupplysningsregister fick föras in uppgifter om borgenärs service- ellergarantiåtaganden gentemot vissa gäldenärer och en del andra uppgifter. Datainspektionen hade inte tillåtit att några av dessauppgifter togs in i registret. Regeringen ville, liksom datainspektionen, inte tillåta endel uppgifter. Regeringen fann dock att just uppgifter om borgenärs service-eller garantiåtaganden kunde tillåtas. Sammanfattningsvis finner jag av den här genomgången, ochav den analys som jag menar är befogad, att det inte går att utläsa någon somhelst systematisk skillnad i praxis mellan regeringens och datainspektionensbedömning, isynnerhet inte när det gäller den personliga integriteten. Det ärockså så jag har upplevt det under min hantering av dessa frågor. : Vi tackar för denna genomgång och övergår till att ställa yu1985/86:25 frågor om regeringens handläggning av vissa datafrågor och prövningav Bil. A 13 besvär, : Genomgången av de förtecknade ärendena hargett en del besked, och jag skall inte gå in på något av de ärendena utan taupp en mer allmän fråga. Den gäller datainspektionens avgöranden som grundas pådatalagen, skyddet för integriteten, den särskilda prövning som vissa uppgifterkräver att man gör, hänsynen till den inställning de registrerade kan förväntasha osv. Jag har noterat att justitieministern enligt en artikel i harsagt att regeringen därutöver måste ta andra hänsyn, t. ex. till ekonomi ochorganisation. Kan justitieministern rent allmänt säga någonting om dessabedömningar - dessa motsatsförhållanden? Vad är det som överväger i regeringenshandläggning av den här typen av ärenden? : Detta är ju en principiell fråga som intebara gäller datalagen. Först och främst är det naturligtvis samma lag somregeringen och datainspektionen tillämpar, men naturligen kan regeringen någongång ha underlag för en något mer övergripande bedömning än den som myndighetengör. När man läser motiven till datalagen finner man att det är förutsatt. Detser jag också som en del i hela det administrativa systemet, när det gäller denhär typen av besvärsgång. Jag tycker att min genomgång gav några exempel påfall där regeringen har gjort en något mer övergripande bedömning ändatainspektionen och där regeringen vägt in kanske ytterligare någon synpunkt.Men jag upprepar min bedömning att det i dessa 16 ärenden inte är annat ängradskillnader mellan regeringens och datainspektionens bedömning. harju regeringen haft en hårdare bedömning, om jag använder den termen, frånintegritetssynpunkt än vad datainspektionen haft. : Om det finns tunga ekonomiska ochorganisatoriska hänsyn som regeringen måste ta, kan man då säga att de vägertyngre än de synpunkter som kan gälla skyddet av integriteten? Jag har ytterligare några frågor. Det har framgått av deredovisade ärendena att det i vissa fall - ärendet beträffandesläktforskningsregistret var ett sådant - har skett förändringar av ansökningarunder tiden mellan datainspektionens beslut och regeringens beslut. År detallmänt förekommande, och har det diskuterats att återförvisaärendet i dess helhet på grund av att det tillkommit avgörande förändringar iförhållande till den ursprungliga ansökan? När det gäller registeransvarighetsbegreppet var detalltså inte fråga om en ändrad praxis. År det ändå inte en risk att detta ledertill en förändrad bedömning vid den myndighet som har att fatta beslut, dvs.datainspektionen? Såvitt jag kan se framgår det knappast att det inte varavsikten att ändra praxis. När det gäller författningsregleringen avförundersökningsregistret har vi tidigare haft en parallell till detta register- jag tänker pä det s. k. allmänna spaningsregistret, . Det är kanske intehelt parallellt, men det har pågått försöksverksamhet länge, och vi har påpekatdetta från utskottets sida. Kommer det att tas några initiativ för attförfattningsreglera detta register? 12 1985/86. StenWickbom: drog av vad jag sade i mitt förra svar den KU1985/86:25 slutsatsenatt det vid regeringens bedömning ibland är så att andra hänsyn än Bil. hänsynentill den personliga integriteten får överväga. Jag skulle inte vilja uttryckamig på det sättet. Jag vill säga att regeringen har en något större frihet ändatainspektionen - det ligger i sakens natur och framgår av lagen - att vägain också andra hänsyn än hänsynen till den personliga integriteten. Om ettärende skall återförvisas till den underlydande myndigheten eller inte, närnytt material kommer in i ärendet, är en fråga som man får avgöra frän falltill fall. Där skall det läggas in.å ena sidan intresset av snabbhet och enkelhet ihandläggningen och å andra sidan behovet av den grundlighet som detinnebär i förfarandet att man får den första instansens bedömning en gång till avdet nya materialet. Det går inte att ge några generella synpunkter på hur manskall förfara. När det gäller författningsreglering av polisregistren ochandra register vill jag såga att det ingår i data- och offentlighetskommitténsuppdrag att titta på detta, och jag ser för dagen inte någon anledning att tanågot initiativ innan vi har fått förslag från kommittén. : Jag skulle inledningsvis vilja ställa tvåfrågor till justitieministern. För det första; I något sammanhang-jag tror det var iSvenska - framkom att justitieministern hade sagt att det til syvendeog sidst var fråga om en politisk bedömning som man gör i regeringen avbesvärsärenden. Jag skulle vilja att litet grand utvecklar vad hanmenar med "politisk bedömning" i detta sammanhang. Det kan ge anledningtill att vidare diskutera hur man betraktar datalagen. För det andra: Skulle justitieministern vilja ge sin synpå vilken vikt regeringen lägger vid datainspektionens beslut? Det har sinbetydelse inte bara mot bakgrund av hur datalagen skall fungera utan också förvilket förtroende den enskilde medborgaren skall ha för att datainspektionenhar genomslagskraft. Vilken vikt och vilken tyngd lägger regeringen vid datainspektionensbeslut, när regeringen prövar besvärsärenden? : Jag tycker att skärningen när det gällerbedömningsgrunder i första hand är den mellan laglighet och lämplighet. Hår harväl både myndigheten och regeringen, vid sidan av laglighetsbedömningen,utrymme för en lämplighetsbedömning. Jag har redan utvecklat varför jag menaratt det vid lämplighetsbedömningen kan finnas en något större frihetsgrad iregeringen. Regeringens beslut är ju sedan alltid politiskabedömningar och avgöranden, av det skälet att regeringen fattar sina beslutunder ett politiskt ansvar. Det kommer till uttryck bl. a. i att jag sitterhär. Vilken vikt regeringen lägger vid datainspektionensbedömningar och utredningar är inte en fråga som man kan svara generellt raktupp och ner på. Jag har ingen anledning att skilja ut just datainspektionen.Regeringen lägger stor vikt vid de beslut som myndigheterna fattat, närregeringen har att pröva besvär över deras beslut. Men det är omöjligt att gänärmare in i en generalisering. GunnarHökmark: När det gäller frågan om den politiska bedömningen är j(j 1985/86:25det helt klart att regeringen fattar sina beslut under ett politiskt ansvar,och Bil. A 13 därmed är det naturligtvis också politiska beslut. Men jag skullevilja i det här sammanhanget ha svar på frågan om vilka skilda typer avbedömningar man gör. Jag skulle, för att precisera mig, vilja fråga omjustitieministern menar att de beslut som fattas av regeringen också skall varaberoende av vilken partistruktur som regeringen har. När det gäller vilken tyngd regeringen lägger viddatainspektionens beslut framkommer det ju av de här handlingarna att närahälften av de beslut som förs upp till besvär har ändrats av regeringen - manhar alltså gått emot datainspektionen. Kan justitieministern peka på någonannan myndighet där motsvarande sker? : Jag har inget annat svar på frågan om denpolitiska bedömningen än det svar jag redan har lämnat. När det gäller frågan huruvida det är en högändringsfrekvens vill jag inte utan vidare gå med på premissen, nämligen skulle ha gått emot datainspektionen i hälften av besluten. Det är interesultatet av min analys. Om det skulle visa sig, sedan man gjort en korrekt analysav hur stor ändringsfrekvensen är, att regeringen ändrar oftare i datainspektionensbeslut än i andra myndigheters, vet jag inte. Det rör sig här om så utomordentligt små tal att man intekarilägga sådana jämförelser som grund för några generella bedömningar. Jagvill erinra om att det är 16 ärenden vi talar om här och att datainspektionenju hanterar tusentals. : Det vi talar om här är inte de tusentalsärenden som datainspektionen hanterar, utan det vi talar om är de ärenden somär kontroversiella och där regeringen tar en annan ställning än datainspektionen. : Ja, jag uppfattade det. Birgtt : Vi har fått en sammanställning som visaratt det har varit 109 ärenden. I 54 av dem har regeringen bifallit eller delvisbifallit besvären, alltså ändrat datainspektionens beslut. Det är då ca 50 %.Jag skulle vilja fråga om du drar någon slutsats av det. Mig förefaller detvara en ovanligt hög ändringsfrekvens mot vad som förmodligen gäller inom andradepartement och gentemot andra myndigheter. Vi har ändå haft datalagen sedan1973 med vissa ändringar, och det har troligen utvecklats en viss praxis mellanmyndigheten och departementet . : Premissen 50-50 skriver jag inte utan vidareunder på. Jag gjorde den inledande föredragningen just för att belysa hur nödvändigt det är att man ser nyanserat på begreppet ändring. Det kan vara fråga om, som i ett fall, att man ändrar efter det att datainspektionen har tillstyrkt ändring. Att man ändrar kan bero på att det har kommit in ett helt nytt material. Det kan vara en ändring som rör en marginell förändring av en föreskrift osv. Jag skall inte upprepa de exempel som visar att "ändring" är ett mycketmångfacette rat begrepp i detta sammanhang. Som jag sade här jag sammanfattade min analys ser jag inteatt det KU 1985/86:25 föreligger någon systematisk, grundläggande skiljaktighet i praxis hos Bil. A 13 datainspektionen och regeringen. Sedan kan jag tillägga att det vore konstigt om det intefunnes ärenden som man ändrade i, med hänsyn till karaktären av datalagen, somdels behandlar en utomordentligt svår och känslig materia, dels gör det iganska generella termer. BirgU : Får jag tolka ditt svar så att du intebedömer att det är någon särskilt stor dissonans mellan datainspektionen ochregeringen utan att det har varit ett stort förtroende från regeringens sidavisavi datainspektionen och från datainspektionens sida visavi regeringen ochatt den allmänna debatt som förekommit inte har någon som helst grund iverkligheten när det gäller integritetsfrågan? : Det är en korrekt tolkning. Jag vill göraden reservationen att jag inför den här utfrågningen inte har analyserat ochstuderat annat än detta material, och det råkar sammanfalla med den tid som jaghar verkat i dessa ärenden. Jag skred till verket genom att först läsa utskriften avutfrågningen med Freese och . Då tänkte jag; Aj,det här ser allvarligt ut!Sedan läste jag igenom de här fallen och då sade jag mig, som min sammanfattningvar, att det är inte stora skillnader. Det är min bedömning - jag vill inte kommenteradatainspektionens ; den får de stå för själva. : Stämningen vid utfrågningen av Freese ochRydén förmedlar delvis en annan bild. Ett litet exempel handlar om att de hadebegärt att få diskutera med dels frågan om licensernainom , dels statskontorets utredning beträffandedatainspektionen. De skrev och det hände ingenting. De skrev islutet av och det hände ingenting. Till svar på fråga här sadesdet att det inte hade förts några diskussioner mellan datainspektionenoch i de frågorna. För det första: Är detta riktigt? För det andra: Vilken ärdin uppfattning om registeransvaret för de olika departementen? : Jag lade märke till att man inte ansåg sigha kommit till tals med departementet i licensfrågorna men försummade attdetaljorientera mig innan jag gick hit. Men låt mig bara förmedla min allmännabild, nämligen att det har varit ett stort antal samtal på tjänstemannanivå ilicensfrägorna. Jag har också själv fört samtal om detta vid i varje fall någraav de tillfällen då jag själv har träffat verksledningen. Jag beklagar att praxis är så skiftande inom ett stortantal myndigheter i fråga om vem som är registeransvarig och därmed pliktig attbetala licens. Jag kan skjuta in att för sin del harbetalat licens. Att praxis är så skiftande har föranlett oss inom departementetatt mycket preliminärt titta på behovet och lämpligheten av något slagsförfattningsjustering för att göra det här tydligare och kanske också enklare. BirgitFriggebo: En följdfråga: Har uppmanat de U 1985/86:25 andra departementen att lösa sina licenser? : Det förekommer diskussioner påtjänstemannanivå mellan departementen i den här frågan. Jag vill skjuta in attdepartementen här är myndigheter; det är alltså inte regeringsfrågor. Birgtt : När man läser dessa ärenden finner manatt det ofta är diskussionerom oklarheter huruvida det har fattats beslut någonstans om registerskall få upprättas eller inte på myndigheterna. uttalandeni budgetpropositioner och annat. En del tolkar det så att det därmedinte har fattats några ordentliga beslut. Vilka slutsatser drar du av dessaoklarheter när det gäller regeringens förslag till , hur propositionernaskall avfattas, om det skall vara mer konkreta yrkanden så attriksdagen verkligen uppfattar att man har fattat beslut i den här typen av 5/e« ly/c/cöow.-Jag kan inte finna att någon sådanoklarhet föreligger i något annat ärende - du får hjälpa mig i fall det finnsfler - än i lantmäteriverksärendet, och det ber jag att få slippa kommentera. : - frågandiskuterades i varje fall i det ärendet. Lantmäteriet är fullt klart. : Det är klart att det är angeläget att sästor klarhet som möjligt råder mellan regering och riksdag om vad man harbeslutat. : Ni avser inte att förtydliga sättet attredovisa detta för , så att har ett yrkande, ett konkretförslag, att ta ställning till? : Jag måste erkänna att det fall som jagtrodde var ett, men som tydligen är två, i och för sig inte har utlöst någonsådan diskussion, men det kanske det kan finnas anledning till. : Jag fäste mig vid att nu ochäven tidigare framhöll att det i de olika ärenden som vi speciellt granskar ärfräga om nyansskillnader. Det viktiga kanske inte är de enskilda ärendena utanden praxis som det ena efter det andra leder in på, men min fråga är betingadav detta att det är nyanser. Hade det då inte varit rimligt att i ställettillmäta datainspektionens beslut stor tyngd och ge datainspektionen rätt i defrågor där det inte var uppenbart stor skillnad mellan vad som är rätt ellerfel. Jag håller med om att man i en del av dessa ärenden kan fundera över vemsom i slutändan hade rätt eller fel. Men är det inte just av det skälet attnyanserna är så små rimligt att regeringen, om den vill ge datainspektionen entung ställning, låter datainspektionen få rätt när det inte är uppenbart enligtregeringens uppfattning att man måste ta en annan ställning? Jag skulle vilja tillägga: I förarbetet till datalagenanges det ju att regeringen skall ta stor hänsyn till den kompetens som finnshos datainspektionen. På vilket sätt har man hos regeringen sett till att detdär finns en motsvarande kompetens i de mångskiftande frågor som gör detbefogat att ändrabeslut när det även enligt regeringen tydligen gäller väldigt srtiå KU1985/86:25 nyanser? : Till den första frågan, som innehöllintressanta synpunkter, har jag ingen kommentar.