bet · G901SoU26 · 1985-12-31 00:00:00 — Den kanockså medföra andra begränsningar, t. ex. vad gäller användning av videotekniki den psykiatriska vården. I7 § patientjournallagen anges att varje journalhandHng skall hanteras och förvaras så, att den som är obehörig inte får tillgång till den. Ipropositionen (s. 43) kommenterades detta med att vid vården av en patient på t. ex. en klinik är det endast en begränsad del av personalen som i sitt arbete behöver tillgång till patientens journal. Respekten för patientens integritet kräveratt ingen utanför denna krets får tillgång till journalen. Läsning i en pa tientjournal av ren nyfikenhet kan aldrig godtas. Enligt propositionen ankommer det på den som svarar för verksamheten att se till att sådana rutiner tillämpas, att endast den som behöver journalen i sitt arbete har tillgång till den. 111 § patientjournallagen hänvisas till sekretesslagen och tryckfrihetsför- i ordningen beträffanderätten att ta del av journalhandHng. SoU 1985/86:26 Bestämmelsernaom sekretess inom den offentligt bedrivna hälso- och sjukvården finns i 7 kap.1-3 §§ och 6 § sekretesslagen (1980:100). Enligt 7 kap. 1 § första stycketgäller sekretess inom den allmänna hälso- och sjukvården för uppgifter omenskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte stårklart att uppgifterna kan röjas utan att den enskilde eller någon honomnärstående lider men. Begreppet"men" har en mycket vid innebörd och tar framför allt sikte på deolika kränkningar av den personliga integriteten som kan uppstå om uppgifternalämnas ut (se prop. 1979/80:2, del A, s. 83). I första hand åsyftas sådanaskador som att någon kan bli utsatt för andras missaktning om hans personligaförhållanden blir kända. Redan den omständigheten att vissa personer kännertill en för någon enskild ömtålig uppgift kan i många fall anses varatillräckligt för att medföra men. Utgångspunkten för en bedömning av om menföreligger är den enskildes egen upplevelse. Enligt2 a § första stycket hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) skall hälso-ochsjukvården bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet samtfrämja goda kontakter mellan patienten och personalen. I andra stycket angesatt vården och behandlingen så långt möjligt skall utformas och genomföras isamråd med patienten. Vissa utvecklingslinjer inom långtidssjukvården Iproposition 1984185:181 om utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården m. m.redovisade regeringen sin syn på inriktningen och utvecklingen av hälso- ochsjukvården. Mot bakgrund av hälso- och sjukvårdslagens mål om en god hälsa ochen vård på lika villkor för hela befolkningen gavs de förebyggande insatsernaspeciellt utrymme. Propositionen utgick från det remissbehandlade förslag tillprincipprogram för hälso- och sjukvården i perspektivet 1990-2000 som lagtsfram av den s. k. HS 90-utredningen i huvudrapporten och sjukvård inför90-taIet. Ipropositionen behandlades i ett avsnitt patientens livsmiljö inomlångtidssjukvårdens institutioner (s. 77 f.). Föredragande statsrådet redovisadedär det förnyelsearbete som pågår för att ta större hänsyn till patienternaspersonliga integritet och önskemål. Bakgrunden till kravet på utveckhng avomvårdnaden är ökad medvetenhet om att en trivsam och stimulerande vårdmiljöofta är lika viktig för patientens välbefinnande som medicinska insatser.Sjukvården har tidigare i hög grad varit inriktad enbart mot det sjuka hospatienterna. Vårdarbetets organisation förändras. Vårdlag och gruppvård hållerpå att införas i långtidssjukvården. Gruppvård är ett sätt att organiseravårdarbetet där en mindre personalgrupp - ett vårdlag -tar hand om och ansvararför ett mindre antal patienter. Ett led i utvecklingen är också att ett ökatplaneringsansvar för vården läggs på grupperna i direkt samverkan medpatienterna. Ipropositionen redovisas vidare den s. k. individuella vårdplaneringen som utvecklats i anslutning till vårdlagsorganisationen. Individuell vårdpla nering innebär att mål formuleras för vården av varje enskild patient. I den vårdplan som upprättas för patienten anges inriktning och mål för vården. Vårdplanenbygger på ankomstsamtal, eventuellt redovisade i s. k. identi- SoU1985/86:26 tetsjournaler. Stor vikt läggs vid patientens önskemål utifrån sociala, kulturella och psykiska behov, vilket förutsätter kunskaper ompatientens bakgrundsförhållanden och situation i stort. Betonandet av omvårdnad, gruppvård och individuellvårdplanering markerar enligt propositionen steg i en utveckhng som man finnerutomordentligt positiv (prop. s. 79). I 77/1981 Vi har grupp vård - Gruppvårdenseffekter på vård-och arbetsmiljön inom somatisk långtidssjukvård -redovisaserfarenheten av gruppvård från läns landsting. Gruppvård har under åren1975-1980 införts på 56 vårdavdelningar inom den somatiska långtidsvården hosÖrebro läns landsting. Målet för en förändrad vårdorganisation var attförbättra vårdmiljön för patienterna och arbetsmiljön för personalen.Gruppvården var inriktad på lagarbete, där man utgick från den enskildepatientens vårdbehov. På vårdkonferenser diskuterades varje enskild patientsvårdbehov, t. ex. vad patienten behövde hjälp med, hur patientens psykiskatillstånd var eller effekter av ordinerad medicin. En strävan var attpatientens totala omvårdnadsbehov skulle analyseras och tillgodoses.Observationer och förslag till åtgärder skrevs kontinuerligt in i en särskildvårdplan för varje patient. Gruppledaren ansvarade för att vårdplanen fördes påett riktigt sätt. En särskild blankett "Information om patienten"användes på en del vårdavdelningar. Denna tillsammans med vårdplanen varhjälpmedel för personalen att genomföra individuell vårdplanering. I en projektrapport från Spri Individuellvårdplanering TVP, En kartläggning av omfattning och resultat redovisar Spri enenkätundersökning med syfte att få en uppfattning om i vilken utsträckningindividuell vårdplanering införts, hur planeringsprocessen ser ut, vilka motivsom funnits för att införa sådan planering m. m. Undersökningen avsåg bl. a.210 långvårdsavdelningar och sjukhem. Individuell vårdplanering hade införts inom samtligalandsting med någon övervikt inom och i Norrbotten.De flesta som infört sådan planering arbetade i vårdlag. Flertalet avdelningaranvände sig av ankomstsamtal som ett led i vårdprocessen. Inom långvårdenanvändes vanhgen Spri:s blankett för ankomstsamtal. Ankomstsamtal utfördes avbåde sjuksköterskor, undersköterskor och sjukvårdsbiträden. Ofta medverkadeanhöriga i ankomstsamtalen. Vanligen formulerades målen för vården i envårdplan. Spri har speciella blanketter även för detta. Det vanligaste var atten undersköterska fyllde i blanketten för vårdplanen. Spri har, som redovisats, en blankett förankomstsamtal/vårdplan. Denna upptar bl. a. frågor om hur patienten vill bUtilltalad, yrke, närmaste anhörig, boendemiljö, hobbies, intressen, religion,ekonomi, sömnsvårigheter, smärtproblem, kostvanor, favoritmat m.m. I en blankett för ankomstsamtal från länslandsting finns hknande frågor samt frågor om patientens tidigare liv, barn,barnbarn, platser där han bott, tidigare intressen osv. Utskottet SoU 1985/86:26 1 betänkandet behandlas fyra motioner som rör olika frågorom dokumentation av personuppgifter inom hälso- och sjukvården. I motionerna So408 (c) och So444 (fp, c) (yrkande 1)ifrågasätts patientjournallagens krav på signering av journalanteckning.Motionärerna anför bl. a. att kravet på signering medför ökad tidsåtgång ochatt journaler inte finns på plats när de behövs. Enligt 3 § patientjournallagen skall om inte synnerligthinder möter en journalanteckning signeras av den som svarar för uppgiften. Somovan redovisats (s. 4) tillfördes lagen denna regel under riksdagsbehandlingen.Patientjournallagen trädde i kraft . Regeln om att journalanteckning skall signeras har på sinahåll mött kritik. a. har anförts att signeringen är tidskrävande och attdenna tid tas ifrån arbetet med patienterna. Det har också anförts attjournaler i ökad omfattning inte finns på plats. Det är främst på akutsjukhusenmed stor omsättning av personal som kravet på signering tycks skapa problem,medan det på andra håll inom sjukvården fungerar bättre. Utskottet vill inledningsvis slå fast att den som låterföra in en uppgift i en patientjournal är ansvarig för uppgiftens riktighet,oavsett om signering skett eller inte. Journalföraren bör därför under allaomständigheter kontrollera att anteckningen överensstämmer med vad som varitavsett. I patientens intresse har dock tillagts krav på signering för attgarantera att kontrollen verkligen genomförs och att inte oriktiga uppgifterläggs till grund för medicinsk behandling. Signeringen utgör endast enbekräftelse på att kontroll gjorts och innebär knappast i sig något merarbete.Vad som kan ta tid i anspråk är själva kontrollen, inte signeringen. Utskottet är medvetet om att signeringskravet orsakatpraktiska svårigheter främst inom akutvården på de stora sjukhusen. framhöll i samband med lagens tillkomst finns det emellertid frånsäkerhetssynpunkt ofta skäl till särskilt noggranna journalrutiner inomakutsjukvården, där det kan vara fråga om omfattande medicinska ingrepp medmånga ohka personer inblandade i vården. Utskottet ser det därför inte sommöjligt eller rimligt att ställa lägre krav på kontrollrutinerna förakutsjukvården än för annan hälso-och sjukvård. Med hänsyn till de allvarligarisker för patienterna som är förenade med missförstånd beträffande diagnoseller åtgärder måste krävas att den som gjort bedömningen eller beslutat omåtgärden tar ansvaret för att uppgiften inte blir förvanskad. Utskottet har emellertid med oro tagit del av uppgifternaom att allt fler journaler befinner sig ute på cirkulation och inte kan återfinnas när de behövs för vården av patienter. Detta är ett allvarUgt säkerhetsproblem. Företeelsen är dock ingalunda ny och måste angripas med andra medel än att man lättar på kravet att kontrollera journalerna. Att så många journaler är otillgängliga när de behövs visar på grundläggande brister i rutinerna för journalhante ringen. bör finnas där patienten finns. Rutiner för detta j2 Det bör ankomma på sjukvårdshuvudmännen att skyndsamt SoU 1985/86:26 taupp frågan om hur journalrutinerna kan förändras och effektiviseras så att depåtalade missförhållandena elimineras. Frågan om rutiner för att säkerställakontrolläsning och signering bör enligt utskottets mening lösas i detta vidaresammanhang. 1 avvaktan härpå kan det finnas skäl att peka på de förslag tillpraktiska lösningar som framförts i allmänna råd (se ovan s.3). Med det anförda avstyrker utskottet motionerna So408 (c)och So444 (fp, c) yrkande 1. I motion So444 (fp, c), yrkande 2 hemställs attjournalhandlingar skall bevaras . Motionärerna anför att en så kortbevarandetid som är negativ bl. a. vid krav på skadestånd samt urbehandlings- och forskningssynpunkt. Enligt 8 § patientjournallagen skall en journalhandlingbevaras från det att sista uppgiften fördes in i handlingen. Dettaär dock bara en minimitid för bevarande. Handlingar som behövs i främsttillsyns-, ansvars-, skadestånds- och ersättningsärenden, för rättsodontologiskidentifiering samt för forskningsändamål skall enligt en beslutadförordning (1986:203) bevaras . Utskottet uttalade i sitt betänkande SoU 1984/85:33 (s.13) med anledning av motioner om utsträckt tid för bevarande av journaler attdet inte finns anledning att i lagen slå fast en minsta bevarandetid av tio årför alla handlingar. Utskottet ansåg det uppenbart att vissa handlingar kanutgallras såsom betydelselösa från vård-, rättssäkerhets-,ansvars- och forskningssynpunkt. Utskottet framhöll att den princip som börvara styrande vid bestämmande av bevarandetiden är intresset av en god ochsäker vård för patienten. Genom den ovan nämnda förordningen (1986:203) medföreskrift om bevarandetid för vissa journalhandlingartillgodoses syftet med motionen såvitt avser handlingar av betydelse förbedömning av frågor om ansvar och skadestånd samt för forskning. Som tidigare redovisats avser vidare regeringen att uppdraåt att, efter samråd med och ,utfärda allmänna råd om förlängt bevarande av journalhandlingar. Utskottetutgår från att regeringen härvid beaktar att journalhandlingar som kan behövasför vård eller behandling av patienter inte får utgallras . Utskottetavstyrker med det anförda motion So444 yrkande 2. Registrering av uppgifter rörande barn 1 motion So413 (s) hemställs att begär attregeringen vidtar åtgärder för att ändra tillämpningen av folkbokföringsförordningen så att vårdnadshavaren eller av denne utsedd person blir sökperson för minderåri ga. Motionen tar sikte på förhållandena inom hälso- och sjukvården, där vårdnadshavaren för ett minderårigt barn inte alltid är sökperson för barnet. Beträffandefamiljer tillämpas inom folkbokföringen ett system med SoU 1985/86:26sökperson. Sökperson är i regel mannen i en familj. Detta gäller även i de fallhustrun har barn till vilka mannen inte är far eller vårdnadshavare.Sjukvårdens databaser får sina uppgifter från folkbokföringen och därmed sammauppgifter om sökperson. Utskottetkan ansluta sig till tankegångarna i motionen. En kvinna som är vårdnadshavareför ett barn bör kunna utgå ifrån att hon blir underrättad direkt om sådant somrör barnet. Att en kvinna gifter sig med en man som inte är far till hennesbarn ändrar inte detta förhållande. Det kan dessutom förekomma situationer närdet medför allvarliga olägenheter om inte barnets mor/vårdnadshavare nås utandröjsmål. Omen kvinna begär att få sitt eget namn och inte sökpersonens antecknat somvårdnadshavare görs visserligen ett manuellt patientkort med de begärdauppgifterna. Utskottet ser dock inte detta som någon tillfredsställandelösning på det problem som tas upp i motionen. Det är inte säkert attvårdnadshavaren uppmärksammar och påtalar felet förrån en vårdsituation uppstår,vilket kan inträffa oväntat. Utskottetdelar därför motionärens uppfattning att missvisande uppgifter av detta slag ihälso- och sjukvårdens register bör korrigeras. Utskottet anser att regeringeni lämpligt sammanhang bör fästa sjukvårdshuvudmännens uppmärksamhet på dennafråga. Detta bör med anledning av motion So413 (s) ge regeringen tillkänna. Imotion So448 (fp) hemställs om ett tillkännagivande rörande värdet av s. k.identitetsjournaler och om att författningsmässig tveksamhet vid hantering avskriftlig information om patienten undanröjs. Motionärerna anför att ökadkunskap om den sjukes bakgrund kan hjälpa personalen att upptäcka den enskildeindividen i sjukhussängen. Somovan redovisats (s. 10) har som ett led i förnyelsearbetet inomlångtidssjukvården gruppvård och individuell vårdplanering införts vid mångavårdavdelningar. Ofta hålls ett ankomstsamtal när en patient kommer tillavdelningen. Vid samtalet ifylls ett formulär som ibland kallas identitetsjournaloch som ligger till grund för den individuella vårdplanen. Dessa handhngar försvid sidan av den medicinska delen av journalen. Utskottetvill inledningsvis understryka vikten av att man inom långtidssjukvårdensträvar mot ett individuellt anpassat omhändertagande med respekt för denenskilda människans egenart. Varje patient måste ses som en individ medpersonliga karaktärsdrag och erfarenheter. Det är positivt att personalen inomlångtidssjukvården i ökad utsträckning intresserar sig för den människa manvårdar. Detta kan bidra till större förståelse för och bättre kontakt medpatienten. Enligt utskottets mening är detta dock i mycket hög grad en fråga ompersonligt intresse och engagemang som är svårt att formalisera i t. ex. enblankett. Omformella rutiner för notering av uppgifter om patienter tillämpas måste emellertid beaktas de gränser som följer av gällande lagstiftning. Utgångs punkten för bedömningen av om en uppgift bör antecknas eller inte är 14 I sammanhanget bör erinras om innehållet i 4 SoU 1985/86:26 och 7§§ patientjournallagen liksom om 7 kap. 1 § sekretesslagen (se ovan s. 10).Uppgifter som inte lämnats av patienten själv måste därför behandlas medförsiktighet. Om inte patienten vill berätta om sig själv måste uppgifterna omhans eller hennes bakgrund begränsas till neutrala sådana, vilka inte står istrid med patientens önskan att de blir allmänt kända, t. ex. tidigare yrke ochbostadsort. Som ovan framgått (s. 10) är det patientens pesonliga uplevelse somär avgörande för skadeprövningen enligt sekretesslagen. En äldre patient kansjälvfallet ha andra värderingar än den unga vårdpersonalen. Rättutformad och använd kan kunskapen om den sjukes bakgrund bli en stor tillgång ivården. Äveni det fall patienten är i stånd att själv ta ställning till frågorav angivet slag måste dock respekten för hans eller hennes integritetupprätthållas. Det kan därför vara en grannlaga uppgift att avgöra vad som kaneller bör noteras i en eventuell s. k. identitetsjournal. Vid denna avvägningbör patientens anhöriga kunna bidra med värdefulla synpunkter. Utskottetär med hänvisning till det anförda inte berett att förorda något riksdagensinitiativ med anledning av motion So448 (fp), som alltså avstyrks. 1. beträffandesignering av journalanteckning att avslårmotion 1985/86:So408 och motion 1985/86:So444 yrkande 1, 2. beträffandebevarande av journalhandlingar att avslårmotion 1985/86:So444 yrkande 2, 3. beträffanderegistrering av vissa uppgifter rörande barn att medanledning av motion 1985/86:So413 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört, 4. beträffandeskriftliga levnadsskildringar att avslår motion 1985/86:So448. Närvarande:Daniel Tarschys (fp), (), (), (),(), (), (), (), (), (vpk), (),(), (), () och MaudBjörnemalm (s). Reservationer SoU 1985/86:26 Signering av journalanteckning (mom. 1 i hemställan) 1. av (), (), () och () som anser: dels att det avsnitt i utskottets yttrande som börjar pås. 12 med "Utskottet är medvetet" och slutar på s. 13 med "(fp,c) yrkande 1" bort ha följande lydelse: Det är angeläget att patienternas säkerhet tillgodosesgenom att journalerna förs på ett betryggande sätt. Kravet på journalföringfår dock inte gå ut över vården av patienterna. Utskottet är medvetet om attsigneringskravet orsakar svårigheter inom sjukvården, Som framhålls imotionerna har kravet medfört ett betydande merarbete för läkare och övrigpersonal. En olägenhet är också att journalerna i ökad utsträckning inte är påplats. Detta kan medföra allvarliga men för patienterna. Enligt utskottetsuppfattning bör därför konsekvenserna av patientjournallagen noga följas upp.Socialstyrelsen kan därvid ges i uppdrag att inhämta synpunkter från ett antalsjukhus. Det bör också övervägas om en möjlighet till dispens frånsigneringsskyldig-heten bör införas i avvaktan på att uppföljningen blir klar.Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna med anledning avmotionerna So408 (c) och So444 (fp, c). dels att utskottet under mom. 1 bort hemställa: 1. beträffandesignering av journalanteckning attriksdagen med anledning av motion 1985/86:So408 och motion 1985/86:So444yrkande 1 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. Bevarande av journalhandlingar (mom. 2 i hemställan) 2. av och () som anser: dels att det avsnitt i utskottets yttrande på s. 13 sombörjar med "Genom den" och slutar med "So444 yrkande 2"bort ha följande lydelse: Enligt utskottets uppfattning är en så kort minimitid förbevarande som negativ ur flera synpunkter. För att tillgodose intressetav en god och säker vård för patienten behövs en längre minsta bevarandetid.Också vid krav på ansvar och skadestånd samt ur forskningssynpunkt behöverjournaler bevaras längre. bör därför med anledning av motion So444(fp, c) yrkande 2 besluta att patientjournaler skall bevaras . dels att utskottet under mom. 2 bort hemställa 2. beträffandebevarande av journalhandlittgar attriksdagen med anledning av motion 1985/86:So444 yrkande 2 antar det i Bilagaupptagna och såsom Reservanternas förslag betecknade förslaget till lag om ändringi patientjournallagen (1985:562), SoU1985/86:26 Bil. I reservation nr 2 framlagt förslag till lag om ändring ipatientjournallagen Lag om ändring i patientjournallagen (1985:562) Härigenomföreskrevs att 8 § patientjournallagen (1985:562) skall ha nedan angivenlydelse. En journalhandling skall bevaras efter detden sista uppgiften fördes in i handlingen. Regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer får föreskriva att vissa slags journalhandlingarskall bevaras . Om arkivvård av patientjournaler särskilda bestämmelser. En journalhandling skall bevaras efter detden sista uppgiften fördes in i handlingen. det allmännas verksamhet finns det Denna lagträder i kraft . Innehållsförteckning SoU 1985/86:26 Signering avjournalanteckning............................. 2 Motionerna............................ ,......................... ..... 2 Gällande bestämmelser........................................ ..... 2 behandhng ........................................... ..... 4 Bevarande avjournalhandlingar............................ 5 Gällande bestämmelser........................................ ..... 6 Registrering av uppgifterrörande barn................... ..... 7 Motionen ........................................................ ..... 7 Bakgrund......................................................... ..... 7 Skriftligalevnadsskildringar.................................. ..... 8 Gällande bestämmelser........................................ 9 Vissa utvecklingslinjer inomlångtidssjukvården........ 10 Signering avjournalanteckning............................. 12 Bevarande avjournalhandhngar............................ 13 Registrering av uppgifterrörande barn................... 13 Skrifthgalevnadsskildringar.................................. ... 14 Signering av journalanteckning (mom. 1 ihemställan) av fp och c . Bevarande av journalhandhngar (mom. 2 i hemställan)av c 16