bet · G901KU25 · 1985-12-31 00:00:00 — Det är såvitt KU1985/86:25 man kan förstå av utredningen skäl av nu nämnt slag som harföranlett gil. B 11 a 1 föreningarna att ta SPAREV:s tjänster i anspråk. Pä den andra sidan kan man konstatera att föreningen intevill lämna SPAREV ett s. k. totaluppdrag, eftersom medlemmarna för att sparapengar själva har hand om den tekniska förvaltningen. I och för sig kan naturligtvis en mindrebostadsrättsförening själv inrätta och föra ett personregister och låta någonservicebyrå helt osjälvständigt handha databearbetningen av registret. Fråganär emellertid hur hjälpt en liten förening blir av ett sådant arrangemang. av det slag som de nu aktuella behöver hjälp med är främstfullgörandet av vissa förvaltningsuppgifter, inte endast bearbetning av ettdataregister. På grund av det nu sagda och med hänsyn till att deaktuella uppgifterna inte kan anses som särskilt integritetskänsliga och kan anta att berörda personer i princip inte skulle ha något att invändamot det begärda registret, anser regeringen att särskilda skäl föreligger föratt tillåta registret. 6.9 Regeringens beslut med anledningav besvär av (dnr 3702/83) DI meddelade genom ett beslut den 28 januari 1976Upplysningscentralen UC Akfiebolag (UC) tillstånd enligt kreditupplysningslagen(1973:1173) att bedriva s. k. extern kreditupplysningsverksamhet samt tillståndenligt datalagen att inrätta och föra ett personregister kallatUpplysningsregister och vissa till detta hörande delregister. I skälen förbeslutet sades att en särskild kod kommer att åsättas de personer för vilkakreditupplysningslagens bestämmelser om personupplysnirigar inte behövertillämpas. Genom ett beslut föreskrev DI bl. a.att UC skulle särskilt markera i sitt personregister förkreditupplysningsverksamhet de personposter som avsåg sådana enskilda personerför vilka kreditupplysningslagens bestämmelser om personupplysning intebehövde tillämpas. UCöverklagade beslutet och yrkade att beslutet skulle upphävas. Yttrandeninhämtades från DI och JK. Regeringen,som upphävde DLs beslut, anförde följande. Kreditupplysningslagen skiljer mellan företagsupplysningaroch personupplysningar. Med personupplysningar avses kreditupplysning om annanenskild person än den som är näringsidkare eller annars har så väsentligtinflytande i viss näringsverksamhet att uppgifter om hans egna förhållandenbehövs för att belysa verksamhetens ekonomiska ställning. Förpersonupplysningar gäller särskilda regler som är avsedda främst att skydda denenskildes personliga integritet (se 7,9,11 och 19 §§). Den omständigheten attsärskilda regler gäller för personupplysningar förutsätter naturiigtvis attkreditupplysningsföretagen beträffande varje efterfrågad person gör någonslags prövning av huruvida det är personupplysningar som begärs eller inte. Den nuvarande ordningen med företagsupplysningar ochpersonupplys ningar har varit föremål för översyn. I promemoria (Ds Ju 1979:8) Kreditupplysning och inkasso föreslogs att kreditupplysningar om alla enskilda personer, även näringsidkare m.fl., skulle omfattas av de särskilda skyddsreglerna för personupplysningar. Förslaget medförde dock ingen lagändring. Departementschefen uttalade i prop. 1980/81:10 att enbart gränsdragningsproblem inte kunde anses utgöra . fillräckliganledning att ändra den nuvarande bestämningen av personupplys- KU1985/86:25 ningsbegreppet. har avslagit en motion som rördefrågan gji b 11 a 1 huruvidakreditupplysningsföretagen bör vara skyldiga att lämna uppgift om vem som harbeställt en kreditupplysning även när denna avser en person som ärnäringsidkare. Den helt dominerande delen av UC:s kreditupplysningarlevereras via direktkopplade dataterminaler till beställaren. I dessafall synes UC:s prövning av huruvida det är personupplysningar som begärs ellerinte närmast ske genom beställaren. Beställarna har påtagit sig ett ansvar föratt man särskilt skall ange när det är personupplysningar som man vill ha. Iövriga fall tycks UC:s prövning ske med hjälp av de uppgifter som finns samladehos UC och som inhämtas i samband med beställningen. De fel i hanteringen somhar förekommit lär ha uppgått till något under 100 av 100 000kreditupplysningar. Det kan inte anses utrett i ärendet huruvida UC fill följdav DLs beslut har skyldighet att särskilt markera depersoner för vilka kreditupplysningslagens bestämmelser om personupplysningarinte behöver tillämpas. Regeringen utgår därför från att någon sådan skyldighetinte föreligger på grund av nämnda beslut. När det gäller det nu överklagade beslutet vill regeringenerinra om vad som sades, nämligen att lagstiftningen förutsätter att ettkreditupplysningsföretag vid beställningar gör någon slags prövning avhuruvida det är personupplysningar som efterfrågas eller inte. Det spelardärvid i princip ingen roll hur beställningen görs. En prövning förutsätts ske,oavsett om det är fråga om större eller enstaka beställningar. Denna prövningskall göras, även om en markering av det slag som DI har föreskrivit finns med.Frågan blir dä om DLs föreskrifter medför någon förbättring från integritetssynpunkt. De erfarenheter som finns redovisade av UC:shittillsvarande handläggning av beställningar visar att mycket få fel begås.Behovet av föreskrifter av det slag som DI har meddelat framstår mot denbakgrunden inte som sårskilt påtagligt. Därtill kommer att DLs föreskrifterrimligtvis måste förutsätta att fillförlitliga markeringar verkligen är möjligaatt göra. Utredningen i ärendet visar att detta knappast är möjligt i dag.Regeringen finner med hänsyn till det nu sagda att omständigheterna förnärvarande inte är sådana att en föreskrift av det slag som DI har meddelatpåkallas. 6.10 Regeringens beslut med anledningav besvär anförda av (dnr 455/84) () ansökte hos DI om tillstånd enligtdatalagen att inrätta och föra ett personregister vid resp. lokalaskattemyndighet i och för diarieföring av inkomna ochutgående handlingar. Registren var avsedda att användas vid enförsöksverksamhet med programspråket MAPPER . I tvåbeslut lämnade DI ansökningarna utan bifall. RSVöverklagade besluten samt yrkade tillstånd till försöksverksamheten. Regeringeninhämtade yttranden från DI och JK. DI konstaterade att de överklagade besluten rörtillämpningen av ända målsbeskrivningen i 1 § skatteregisterlagen (1980:343), vilken enligt inspek tionens mening är svårtolkad. Trots den oklarhet som föreligger om det centrala skatteregistrets användning för det ändamål som omfattas av o. ansökningarna- uppgift om namn och adress skulle hämtas från det centrala KU 1985/86:25skatteregistret för kontroll av identitetsuppgifter i inkomna handlingar - Bil. B 11 a 1 motsatte sig DI inte bifall till besvären, men framhöllvikten av ett förtydligande av skatteregisterlagen. JK tillstyrkte bifall tillbesvären. Regeringen uttalade som sin mening att det finns stöd iskatteregisterlagen för att lämna ut de i ärendet aktuella uppgifterna frånskatteregistret och för att använda dem i den försöksvisa diarieföringen.Vidare konstaterades, med tillämpning av 2 § andra stycket fjärde punktendatalagen, att uppgifterna får anses bli utlämnade med stöd avskatteregisterlagen samt att tillstånd att inrätta och föra registren inteheller fordras på annan grund. Eftersom något tillstånd av DI således intebehövs för de begärda registren, upphävde regeringen beslut. 6.11 Regeringens beslut med anledningav besvär anförda av trafiksäkerhetsverket (dnr 1861/84) () för enligt 90 § första stycketkörkortsförordningen (1977:772) körkortsregistret genom automatiskdatabehandling. Genom ett beslut meddelade DI med stöd av 6och 18 §§ datalagen föreskrifter för TSV rörande körkortsregistret. Beslutet innebar att DI föreskrev dels att körkortetsstreckkod för personnummer m.m. skulle översättas till siffror, i klartextläsbara för körkortsinnehavaren, dels att innehavaren på kortet eller i ensärskild handling skall få en förklaring till kodens innehåll och dessanvändning. Dl uttalade vidare bl. a. att kodade meddelanden alltid böröversättas samt att det annars förelåg risk för otillbörligt intrång ipersonlig integritet. - Tre ledamöter av reserverade sig samthävdade att ärendet skulle bordläggas för vidare klarläggande av konsekvensernaför TSV av beslutet. Regeringen inhämtade yttranden från DI, som avstyrktebifall till besvären. DI tillade med hänsyn till vad TSV i besvärsskrivelsenanfört om att motivet för streckkoden är produktionstekniskt, att detifrågasätts om koden alls bör förekomma på körkorten. Regeringenupphävde DLs beslut samt anförde följande. Körkortet kan i och för sig inte anses som ett utdrag urkörkortsregistret. Föreskriften om översättning och förklaring pä självakörkortet får emellertid närmast anses röra utförandet av den automatiskadatabehandlingen (jfr 18 § och 6 § första stycket, tredje punkten datalagen).Den andra föreskriften tar främst sikte på underrättelse till berörda personer(jfr 18 § och 6 § första stycket sjätte punkten datalagen). TSV skall föra körkortsregistret genom automatiskdatabehandling. Registret är med andra ord ett s. k. statsmaktregister. Enligt31 § körkortförordningen skall körkortet vara utformat enligt bilagan tillförordningen. Av bilagan framgår att det pä körkortets framsida skall finnasplats för en streckkod. DI får enligt 18 § första stycket datalagen i fråga om s.k. statsmaktregister meddela föreskrifter för förande av sådana register endast i den mån föreskrifterna inte står i strid med beslut av regeringen eller . Regeringen har genom körkortförordningen bestämt hur körkortet skall vara utformat. DI har därför inte ägt meddela någon föreskrift om 22 översättningav förklaring av körkortets streckkod på själva körkortet. KU 1985/86:25 Föreskriften bör därför upphävas. gjl b 11 a 1 Med hänsyn till den information som finns påkörkortets baksida anser regeringen inte att det behövs någon föreskrift om enförklaring i en särskild handling till körkortsinnehavaren för att förhindraotillbörligt intrång i personlig integritet. Även denna föreskrift bör därförupphävas. 6.12 Regeringens beslut med anledningav besvär av (dnr 2535/84) () anmälde den 17 juli 1984fill DI att den avsåg att inrätta och föra ett samlat utbildningsregisterbenämnt Befolkningens utbildning. Registret skulle föras med hjälp avautomatisk databehandling. SCB uppgav i sin anmälan att regeringen iproposifion 1983/84:85 om 1985 års folk- och bostadsräkning hade beslutat omregistrets inrättande och att hade godkänt nämnda proposition. Genom ett beslut meddelade DI vissaföreskrifter för registret. En av föreskrifterna (punkt 2) innebar att SCBskall lämna registerutdrag till de registrerade. SCB gav till regeringen in en skrivelse i anledning av DLsbeslut. Skrivelsen togs upp som en besvärsskrivelse. Yttrandeninhämtades från DI och JK. DIavstyrkte bifall till besvären samt anförde bl. a. följande. SCB har som myndighetsuppgift att framställa den statistiksom samhällets beslutsfattare ansett sig behöva som underlag för sina beslut.Statistiskt underlag tas ofta fram genom tillfälliga urvalsundersökningar ellergenom permanenta register över mindre del av den grupp som skall undersökas.Genom dessa metoder går det enligt DLs uppfattning att presentera ettstatistiskt material som tillgodoser beslutsfattarnas krav på ett gottbeslutsunderlag. Enligt inspektionens uppfattning verkar det som om SCBalltmer önskar framställa sin statistik på det totala existerande underlaget.Nu aktuellt register är ett exempel därpå. Möjligen hänger det samman med SCB:ssträvan efter att framställa så "bra" statisfik som det bara är möjligt.Den höga ambitionsnivån innebär viss förbättring av den statistiska säkerheten.Denna förbättring synes dock inte stå i proportion till de ökande kostnadertotalregister innebär och framför allt inte till den ökning avintegritetsriskerna som följer av uppgiftsinsamlandet. "Befolkningens utbildning" ärett totalregister som skall inrättas pä initiativ av SCB. Kostnaderna förgenomförande av de åtgärder som är nödvändiga för att skydda den enskildespersonliga integritet måste ses som kostnader för att föra register. Medutgångspunkt i den stora omfattning av personer som registret nu får kan detgöras gällande att det blir för dyrt att underrätta berörda personer. Omunderrättelse inte kan ske av ekonomiska skäl, så borde andra former för att presenterastatistiken prövas. Dessa måste självfallet vara acceptabla fränintegritetssynpunkt. DI anförde vidare att SCB beträffande datakvaliteten sagtatt föreskriften endast innebär en obetydlig kvalitetshöjning samt att väsentligare kvalitets förbättringar kräver att utdragen kombineras med enkät till mottagarna. En underrättelseskyldighet i enlighet med den som givits i inspektionens beslut ger emellertid SCB möjlighet att lokalisera åtminstone en del av felen bland uppgifterna och att vidtaga åtgärder för eventuell rättelse av dem. Frågan om rättelse av fel i personregister är en central bestämmelse i datalagen. 23 1985/86. JKredogjorde i sitt yttrande först för vad som sagts om utbildningsregistren i KU1985/86:25 proposition 1983/84:85 om 1985 års folk- och bostadsräkning samt bl.a. för Bil. B 11 a 1 vad som förevarit vid behandling avpropositionen och en motion i frågan huruvida personuppgift om utbildningskulle ingå folk- och bostadsräkning (FiU 1983/84:35). JK uttaladedärefter att, såvitt kan utläsas, innehöll utskottets hemställan inget förslageller uttalande om ett samlat utbildningsregister samt att biföll vadutskottet hemställt (rskr. 1983/84:307). Efter att ha berört 2 a § datalagen och dess förarbetensamt ytterligare ha belyst frågan huruvida beslut fattats om att inrättaregistret Befolkningens utbildning uttalade JK som sin mening att - även omriksdags eller regerings beslut om personregisters inrättande kan komma tilluttryck pä olika sätt -han inte kunde finna att riksdag eller regering i dettafall beslutat om registret. JK uttalade vidare, att eftersom SCB inte utanbeslut av riksdag eller regering eller utan tillstånd av DI får bilda ettregister av nu angivet slag, borde DLs beslut undanröjas. För detfall regeringen skulle finna att registret blivit inrättat i enlighet med 2 a §datalagen anförde JK bl. a. följande. Det förhållandet att uppgifter skall inhämtas frän ettstort antal olika register och då kvaliteten på dessa uppgifter i viss mån kanbedömas vara skiftande och inte heltäckande, vilket inledningsvis kan leda tillatt registret ger en viss underskattning av utbildningsnivån, ger anledninganta att uppgifterna i registret kan bli orikfiga, missvisande ellerofullständiga. Enligt datalagen är en registeransvarig i sådana fall skyldigatt vidta åtgärder för att uppgiften skall rättas eller fullständigas (jfr 8och 9 §§ datalagen). Det har i förarbeten till datalagen framhållits att detuppenbarligen är av stor betydelse från integritetssynpunkt att personuppgiftersom finns i personregister är riktiga och att DI i samband med att föreskriftermeddelas har att beakta behovet av att förebygga att felaktigheter uppkommer.En metod för att förebygga att inträng i registrerads integritet uppkommer kanvara en underrättelseskyldighet av nu angivet slag. Jag vill vidare framhållaatt staten kan komma att ådra sig skadeståndsskyldighet om uppgifterna iregistret är oriktiga. Om personregister innehåller oriktig uppgift ochregistrerad därigenom tillfogas skada skall den registeransvarige ersättaskadan (23 § datalagen). Med skada i detta sammanhang menas även s. k. ideellskada, dvs. för lidande eller annan omständighet som inte är av rent ekonomiskbetydelse. För SCB:s register torde fråga bli om sådan skada som avses i 3 kap.2 § skadeståndslagen. Eftersom datalagen innehåller en särskildskadeståndsregel kommer de särskilda begränsningar i statens skadeständsskyldighetsom har föreskrivits i 3 kap.skadeståndslagen inte att vara tillämpliga. För övrigt måste det väl anses ligga i SCB:smyndighetsuppgift att tillhandahålla sina uppdragsgivare - som i detta fallmåste anses vara utbildningsansvariga myndigheter - en sä riktig statistik sommöjligt. Mot bakgrund av vad nu sagts om registrets bildande och dådetta -åtminstone inledningsvis - kan komma att förete vissa kvalitetsbristeranser jag, som också har att tillvarata privatlivsintressena i datalagsärenden,att underrättelseskyldigheten kan vara befogad för att förebygga risk förotillbörligt integritetsintrång. Regeringen bör därför - i andra hand - avslåbesvären. Regeringen konstaterade i sitt beslut till en början attriksdagen godkänt propositionen om 1985 års folk- och bostadsräkning (FiU1983/84:35, rskr. 307) samtatt ett statsmaktsregister i datalagens mening härigenom får anses KU1985/86:25 ha inrättats (2 a § datalagen). Vidare anfördes följande. B 11 a 1 Av utredningen i ärendet framgår att registret kommer attomfatta i stort sett hela den vuxna befolkningen och att registret i huvudsakkommer att byggas upp genom s. k. samköming av ett antal redan befintligautbildningsregister. Utredningen visar också att de uppgifter som skallbearbetas kan vara av skiftande kvalitet och att det nu aktuellautbildningsregistret inte kommer att innehålla uppgifter om vissa utbildningar.Särskilt mot denna bakgrund anser regeringen, i likhet med DI och JK, att detär väsentligt att de registrerade på lämpligt sätt blir informerade omregistret. När det gäller frågan hur denna information bör ges görregeringen följande bedömning. Registret skall och får endast användas för statistiskaändamål. Det innebär bl. a. att uppgifterna i registret inte får användas förändamål som direkt berör den enskilde individen (administrafiva ändamål) ochatt den statisfiska redovisningen inte får innehålla några uppgifter som kanhärledas fill den enskilde personen. Uppgifterna i registret är vidaresekretesskyddade enligt 9 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100). Sekretesskyddetför uppgifterna har förstärkts genom ett av antagetlagförslag (prop. 1984/85:133, KU 29, rskr. 396, SFS 1985:656), som bl. a.innebär att uppgifterna kan lämnas ut efter en intresseavvägningfrån en myndighet till en annan. Mot denna bakgrund anser regeringen att det frånintegritetssynpunkt är fillräckligt att informationen om registret förs ut tillde registrerade via massmedia. Den överklagade föreskriften bör ersättas med enföreskrift av sådant innehåll. Den nya föreskriften bör ha följande innehåll. Den registeransvarige skall genom rikstäckande massmediainformera allmänheten om - registretsändamål och användning - vilka uppgiftersom skall bearbetas och varifrån dessa hämtas - att den somförekommer i registret pä begäran har rätt, enligt 10 § datalagen, attkostnadsfritt få underrättelse om innehållet i personuppgift som ingår iregistret och innefattar upplysning om honom samt - sekretessen föruppgifterna i registret. Regeringen upphävde DLs beslut såvitt avser föreskriftenunder punkt 2 och förordnade att den nämnda föreskriften i stället skall gälla. 6.13 Regeringens beslut med anledningav besvär av JK i fråga om tillstånd för trafiksäkerhetsverket att bedriva vissförsöksverksamhet (dnr 1414/84 och 1134/85) förs av trafiksäkerhetsverket (TSV) genomautomatisk databe handling. innehåller förutom uppgifter om fordon också vissa personuppgifter, t. ex. uppgifter om ett fordons ägare. är i datalagens mening ett s. k. statsmaktsregister. Med stöd av 6 och 7 §§ datalagen meddelade DI vissa föreskrifter för anslutning av externa terminaler till bilregistret. DI föreskrev bl. a. att TSV under vissa I villkorfick ansluta externa terminaler till registret utan att inhämta tillstånd frånDI för varje ny anslutning. TSV anmälde till DI att TSV avsäg attträffa ett avtal med (Telebild) om att information ur bilregi- 355 stretskulle lämnas ut genom Telebilds teledatatjänst till abonnenter hos KU 1985/86:25Telebild. TSV anmälde vidare att de uppgifter som man avsåg lämna ut inom Bil. B 11 a 1 ramen för den s. k. bilhandlarfrågan skulle omfatta, förutomuppgifter om nuvarande ägare, även uppgifter om föregående och nästföregåendeägare. DI behandlade TSV:s anmälan som en ansökan om tillståndenligt datalagen. Genom ett beslut meddelade DI TSV tillståndtill ifrågavarande verksamhet , dvs. t. o. m.april 1985. Beslutet var inte enhälligt. JK överklagade beslutet. JK yrkade, med stöd av 6 §datalagen, att en föreskrift meddelades. TSV skulle se till att inte någonannan än de med vilka TSV slutit skriftligt avtal om detta via terminal skallkunna ta del av uppgifterna i registret. Under alla förhållanden yrkades atttillståndet att lämna ut uppgifter om föregående och nästföregåendefordonsägare upphävdes. DLs majoritet och TSV avstyrkte i yttranden bifalltill besvären. DI beslöt därefter att förlänga tidenför försöksverksamheten fill dess regeringen fattat beslut i det överklagadeärendet. JK överklagade även detta beslut. I fråga om inställningen till de nyabesvären hänvisade DI, JK och TSV till sina tidigare yttranden. Regeringentog upp de båda besvärsärendena till gemensam prövning. Regeringen konstaterade att försöksverksamheten pågått merän och avskrev ärendena till den del de ansåg förfluten tid. I fråga omden fortsatta försöksverksamheten bifölls JK:s talan så till vida att detöverlämnades åt DI att meddela en föreskrift om avtal mellan TSV och Telebildsabonnenter. TSV skulle således se till dels att Telebild utan dröjsmålunderrättar TSV om vem som har slutit avtal med Telebild om abonnemang påuppgifterna i bilregistret, dels att innehållet i avtalen kan godtas av TSV somregisteransvarig. JK:s yrkande i övrigt lämnades utan bifall. Iregeringsbeslutet anfördes bl. a. följande. Liksom JK och DI har regeringen i och för sig inte någonerinran mot att TSV får pröva datavisionsteknikför att lämna ut uppgifter ur bilregistret. är ett statsmaktsregister och är därmedundantaget från DLs tillståndsprövning. Enligt 18 § datalagen skall DIemellertid meddela föreskrifter enligt bl. 6 § samma lag, om det finnsanledning anta att förandet av registret kan leda till ofillbörligt intrång iden personliga integriteten. Enligt regeringens mening skall frågorna om att lämna utuppgifter ur bilregistret via datavisionsteknik och att lämna utuppgifter om tidigare ägare prövas enligt 6 och 18 §§ datalagen. Regeringen en sådan prövning funnit följande. Enligt regeringens uppfattning medför utlämnandet avuppgifter via datavisionsteknik inte större risker för otillbörligtintrång i den personliga integriteten än utlämnande via terminalanslutningardirekt mellan TSV och dess kunder. Detta förutsätter emellertid att TSV somregisteransvarig känner till vilka som sluter avtal med Telebild om attinformation ur bilregistret skall lämnas ut genom Telebild och att TSV tillseratt innehållet i avtalen från integritetssynpunkt kan godtas av TSV somregisteransvarig. Om uppgifter ur bilregistret skall lämnas ut genom Telebild,bör därför en föreskrift meddelas att TSV skall tillse dels att Telebild utandröjsmål underrättar TSV om vem som har slutit avtal med Telebild om KU1985/86:25 abonnemang pä uppgifterna i bilregistret, dels att innehållet iavtalen kan g-, b 11 a 1 godtasav TSV som registeransvarig. När det gäller frågan huruvida uppgifter om tidigare ägareskall få lämnas ut anser regeringen att det måste vara av värde inte minst förkonsumenterna att man inom bilbranschen kan få tillgång till uppgift omföregående och även nästföregående ägare. På grund härav och då det fränintegritetssynpunkt knappast finns något att erinra häremot, bör en uppgift omföregående och även nästföregående ägare få lämnas ut till Telebildsabonnenter. 6.14 Regeringens beslut med anledningav besvär av lantmäteriverket (dnr 945/84) DI meddelade genom ett beslut den 20 november 1981lantmäteriverket (LMV) tillstånd enligt datalagen att inrätta och föra ettpersonregister kallat . Registerändamålet uppgavs vara att"framställa underlag för fastighetsvärderingar i samband med sådanaförrättningar och uppdrag samt att göra ortsprisutredningar ochprisutvecklingsberäkningar".