bet · G901LU29 · 1985-12-31 00:00:00 — Enligtvad utskottet inhämtat tillämpar flertalet länder, som har ett väl utvecklatpatentväsende, bl, a. övriga nordiska länder, ett system med årsavgifter som ihuvudsak överensstämmer med vårt. Detsamma är fallet med det europeiskapatentverket. Enligt utskottets mening bör inte utan mycket starka skälbryta mot den rättslikhet som sålunda råder. Några sådana skäl har intemotionären förebragt. Med anledning av vad som anförs i motionen vill utskottetvidare särskilt framhålla att en patenthavare, som anser ett patent olönsamt,när som helst kan avbryta betalningen av årsavgifterna och därmed låta patentetförfalla. Redan på grund av det anförda ställer sig utskottetavvisande till motionärens förslag. Härtill kommer att flera skäl talar emot dei motionen förordade lösningarna. Det nuvarande avgiftssystemet bygger sålundapå tanken att avgifterna i initialskedet bör vara så låga att uppfinnarna inteavskräcks från att söka skydd för sina uppfinningar. Allteftersom patenttidenlöper bör uppfinnaren ha större intresse och möjligheter att betala merabetydande avgifter. Enligt utskottets mening skulle införandet av enengångsavgift inte medföra några mera påtagliga fördelar utan snarare vara tillnackdel för uppfinnarna och särskilt för dem som har begränsade ekonomiskaresurser. Utskottetvill vidare framhålla att reglerna om årsavgifter i patentärenden fick sinnuvarande utformning (prop. 1982/83:67, LU 1982/83:33). Tidigareförelåg skyldighet att betala årsavgifter först sedan ett patent meddelats. Desom inte fick patent slapp således betala årsavgift. Eftersom årsavgifternaskall bidra till att täcka kostnaderna för handläggningen av alla patentärendenansågs att av rättviseskäl också de som inte får patent borde betalaårsavgifter. Ett tillgodoseende av önskemålet om en engångsavgift skulleinnebära att man återgick till den tidigare ordningen, något som utskottet intevill förorda. Närdet gäller förslaget om en avgift i relation till inkomsten från patentetskulle ett genomförande av det enligt utskottets mening leda till stora årligaojämnheter i patentverkets inkomster och därmed knappast vara förenligt medprincipen att patentväsendet skall vara självfinansierat. Det finns vidare enrisk att patentverkets intäkter generellt skulle minska. svårigheter skulle ocksåuppkomma vid fastställande av avgifterna. LU 1985/86:29 På grund av det anfördaavstyrker utskottet bifall till motion L279. Imofion 1985/86:L227 tas upp en fråga om tillämpningen av mönsterskyddslagen. Mönsterskyddslagenär tillämplig på såväl prydnadsmönster som nyttomönster. Med mönster förståsenligt lagen förebilden för en varas utseende eller ett ornament. Genomregistrering hos patent- och registreringsverket kan mönsterskaparen fåensamrätt att yrkesmässigt utnyttja mönstret. beslut iregistreringsärende kan överklagas till patentbesvärsrätten, mot vars utslagtalan kan föras i regeringsrätten. Skyddstiden för ett mönster är menregistreringen kan förnyas för ytterligare två femårsperioder. Uppsåtligtintrång i mönsterrätten är straffbelagt. Vidare gäller att intrång imönsterrätten medför skadeståndsskyldighet även om intrånget skett utan uppsåteller oaktsamhet. Mål om intrång i mönsterrätt handläggs av de allmännadomstolarna. Enförutsättning för att ett mönster skall registreras är att mönstret är helt nyttoch väsentligt skiljer sig från vad som redan är känt (2 §). Mönsterskyddet ärett rent utseendeskydd, och skillnadskravet är inte avsett att vara ettkvalitetskrav. Som en grundläggande regel gäller att det är mönstretshelhetsutseende som skall betraktas och jämföras med vad som redan blivitallmänt tillgängligt. Man får alltså i princip inte bedöma likheter ochavvikelser blott i detaljer. Ifråga om graden av skillnad gäller att man skall få ett nytt helhetsintryck avmönstervaran. Den visuella bedömningen grundas emellertid inte bara på rentkvantitativa jämförelser. Även små yttre förändringar kan i vissa fall medföraen sådan skilliiad att det nya mönstret bör tillerkännas skydd. Omvänt kan ävenen kvantitativt betydande förändring vara så banal att det nya mönstret inteförtjänar skydd. Motionäreni motion L227 hävdar att den praxis som utvecklats när det gällertillämpningen av skillnadskravet innebär att kvalificerad formgivning inte kanskyddas om det som skiljer mönstret från tidigare kända endast är betingat avfunktionella skäl. nyttomönster skulle därmed inte längre kunna skyddas.Motionären anvisar två lösningar av problemet. Den ena är attmönsterskyddslagen ändras så att nyttomönster klart kommer att omfattas av den.Den andra är att en ny skyddsform fillskapas för nyttomönster efter exempelvistysk förebild, Mofionären yrkar att hos regeringen begär en utredningav skyddet för formgivning. Mofionermed i huvudsak samma syfte som den nu aktuella har två gånger tidigare väcktsav samme motionär. Båda motionerna remissbehandlades och avslogs därefter avriksdagen (se LU 1981/82:5 och 1983/84:12). motion framfördesönskemålet att mönsterskyddslagen skulle ändras så att skillnadskravet skulleanses uppfyllt när en avvikelse som är mindre framträdande har betingats avfunktionella skäl: Med anledning härav framhöll utskottet att mönsterskyddet ärett rent utseendeskydd och således inte syftar direkt till att skydda mönstersom fått sin utformning av konstruktionsmässiga ellerandra praktiska skäl. I likhet med samthga de LU 1985/86:29 instanser somyttrat sig över motionen ansåg utskottet att motionärens förslag till ändring imönsterskyddslagen inte stod i överensstämmelse med uppbyggnaden avmönsterskyddet. Om man i likhet med motionären önskade ge ett visst skydd ocksåför idén som ligger bakom utformningen av ett mönster torde man därför böraöverväga en ny skyddsform som liknar patent. En sådan skyddsform för enklarekonstruktioner av typen nyttighets-modeller - s, k, Gebrauchsmuster - fannsenligt utskottet inte i men förekom bl, a. i FörbundsrepublikenTyskland, Utskottet påpekade att de skäl som under förarbetena tillmönsterskyddslagen anförts mot införandet av en skyddsform av typenGebrauchsmuster alltjämt gjorde sig gällande. Också intresset av nordiskrättslikhet på området talade mot att vi i då borde överväga enutvidgning av mönsterskyddet. Skulle det emellertid visa sig att det från deövriga nordiska ländernas sida fanns ett intresse för en skyddsform förnyttighetsmodeller fick frågan enligt utskottet övervägas på nytt. Sompåpekas i den nu aktuella motionen har en utredning numera tillkallats iFinland för att klargöra behovet av ett skydd för nyttighetsmöns-ter ochframlägga förslag till erforderlig lagstiftning. Enligt vad utskottet inhämtatskall den finska utredningen enligt sina direktiv ha slutfört sitt uppdrag den1 men arbetet lär bli något fördröjt. Utskottet har också erfarit attutredningsarbetet fortskridit så långt att man funnit det föreligga ett behovav en särskild skyddsform för nyttighetsmönster, Iavvaktan på resultatet av det lagsfiftningsarbete på området som pågår iFinland finner utskottet inte anledning att frångå sina tidigare ställningstagandeni saken. Skulle det i framläggas ett förslag till en särskildskyddsform kan det dock finnas skäl att överväga frågan på nytt. Av betydelseför frågan kan också bli de överväganden som pågår inomjustitiedepartementet med anledning av de förslag som utredningen om skydd förföretagshemligheter framlagt i betänkandet (SOU 1983:52) Företagshemligheterliksom resultatet av utredningens nu pågående arbete beträffande otillbörligefterbildning. Utskottet förutsätter att regeringen följer utvecklingen iFinland och i samråd med övriga nordiska länder tar de initiativ som kan visasig lämpliga. Med hänvisning till detanförda avstyrker utskottet bifall till motion L227. Somtidigare redovisats begärde att frågan om en särskildbevisregel vid intrång i förfarandepatent skulle övervägas i samband medöversynen av patentprocessen. Frågan prövades av patentprocessutredningen somdock stannade för att inte framlägga något förslag i ämnet, I propositionen (s.25 och 26) anför departementschefen att den praktiska betydelsen av en sådanregel får anses vara begränsad och hänvisar bl. a. till att den friabevisprövning som domstolarna skall göra torde vara tillräcklig för atttillgodose de olika intressen som gör sig gällande i frågan. I likhet medpatentprocessutredningen och en majoritet av remissinstanserna anser departementschefen att detsaknas anledning att införa en särskild bevisregel LU 1985/86:29 förpatentmålens del. Utskottetgodtar vad departementschefen sålunda anför. Någon särskild bevisregel börsåledes inte föras in i patentlagen. Utövervad utskottet nu och i tidigare avsnitt anfört föranleder propositionen intenågra särskilda uttalanden från utskottets sida. att med avslagpå motion 1985/86:304 antar det i proposition 1985/86:86 framlagda förslagettill lag om ändring i patentlagen (1967:837) såvitt avser 57 a §, 2, beträffandepropositionen i övrigt att antar delsförslaget till lag om ändring i patentlagen i den mån det inte omfattas av vadutskottet hemställt under 1, dels de i propositionen framlagda förslagen tilllag om ändring i varumärkeslagen (1960:644), lag om ändring imönsterskyddslagen (1970:485), lag om ändring i lagen (1977:1016) med vissabestämmelser på tryckfrihetsförordningens område och lag om ändring i lagen(1977:729) om patentbesvärsrätten, 3, beträffandesamordning av sanktionssystemet inom det indu striella rättsskyddet att avslårmotion 1985/86:305, att avslårmotion 1985/86:L279, 5, beträffandeskyddet för formgivning att avslår motion 1985/86:L227. (), (), (), UllaOrring (fp), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), () och (). Lag omändring i patentlagen (1967: 837) Härigenom föreskrivs i fråga om patentlagen (1967:837) dels att25, 57, 58, 61, 66, 67 och 75 §§ skall ha följande lydelse, dels att ilagen skall införas en ny paragraf, 57 a §, av följande lydelse. LU 1985/86:29 Bil, Talan enligt 24 § föres genombesvär hos patentbesvärsrätten från beslutets dag. Den somvill anföra besvär skall erlägga fastställd besvärsavgift vidpåföljd att besvären icke upptagas till prövning. Mot slutligt beslut av patentbesvärsrätten må talan föras av sökanden, om det gått honom emot. Talan föres hos regeringsrätten genom besvär från beslutets dag. Ett slutligt beslut av patentbesvärsrätten/åröverklagas till regeringsrätten genom besvär från beslutetsdag. Överklagandet får inte avse andra patentkrav än sådana som har prövatsgenom det överklagade beslutet. I övrigt tillämpas bestämmelserna i 3537 §§förvaltningsprocesslagen (1971:291) om besvär över kammarrättens beslut. Patentbesvärsrättensbeslut skall innehålla uppgift om att det krävs särskilt tillstånd förprövning av besvär till regeringsrätten och om de grunder på vilka sådanttillstånd meddelas. Bestämmelserna i 22 § femte stycketäga motsvarande tillämpning beträffande handlingar som inkomma tillpatentbesvärsrätten eller regeringsrätten. Gör någon intrång i den ensamrätt som patent medför (patentintrång) och sker det uppsåtligen, dömes till dagsböter eller fängelse . Gör någonintrång i den ensamrätt som patent medför (patentintrång) och sker det uppsåtligen, skall han dömas till dagsböter eller fängelse i högst sex månader.Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 57 a § får inte dömas tillstraff för intrång som omfattas av förbudet. Brottet må åtalas av allmänåklagare endast om målsägande anger det till åtal och åtal av särskilda skälfinnes påkallat ur allmän synpunkt. ' Senastelydelse 1977:730, Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse . LU 1985/86:29 På yrkande av patenthavaren el ler den som på grund av licens har' rätt att utnyttja uppfinningen får rätten vid vite förbjuda den som gör patentintrång alt fortsätta intrång et. ' Om käranden visar sannolika skäl för att intrångföreligger och det skäligen kan befaras alt svaranden genom att fortsättaintrånget förringar värdet av den ensamrätt som patentet medför, får rättenmeddela vitesförbud för liden intill dess alt målet slutligt har avgjorts ellerannat har förordnats. Innan ett sådant förbud meddelas skall svaranden ha fåtttillfälle att yttra sig, om det inte är fara i dröjsmål. Förbud enligt andra stycket får meddelas endast omkäranden ställer säkerhet hos rätten för skada som kan tillfogas svaranden.Saknar käranden förmåga alt ställa sådan säkerhet, får rätten befria honomfrån detta. Ifråga om beskaffenheten av säkerheten gäller 2 kap. 25 §utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av rätten, om den ej har godkänts avsvaranden. När målet avgörs skall rätten pröva om förbud som harmeddelats enligt andra stycket fortfarande skall bestå. I fråga om överklagande av beslut enligt andra ellertredje stycket samt i fråga om handläggningen i högre rätt gäller vad somföreskrivs i om talan mot beslut enligt 15 kap. . Talan om utdömande av vite förs av den som har ansöktomförbudet. I samband med sådan talan får talanföras om nytt vitesförbud. 58 § ' ' . Den som uppsåtligen eller av Den som uppsåtligen eller av oaktsamhetbegår patentintrång oaktsamhet begår patentintrång skall utge skälig ersättning för ut- skall utge skälig ersättning för ut nyttjandet av uppfinningen samt er- nyttjandet av uppfinningen samt er sättning för den ytterligare skada sättning för den ytterligare skada .. som intrånget medfört. Föreligger endast ringa oaktsamhet, må ersättningen jämkas. som intrånget har medfört. Vid bestämmande aversättningens storlek skall hänsyn tas även till patenthavarens intresse avalt patentintrång inte begås och till övriga omständigheter av annan än rentekonomisk betydelse. Begår någon patentintrång utanuppsåt eller oaktsamhet, skall han utge ersättning för utnyttjandet avuppfinningen, om och i den mån det finnes skäligt. Talan om ersättning för patentintrång må avse skada endastunder innan talan väcktes. För skada under tid dessförinnanär rätten till ersättning förlorad. LU1985/86:29 Bil. Har patent förklarats ogiltigt genom dom som vunnit lagakraft, må ej enligt 57-60 §§ dömas till straff, ersättning ellersäkerhetsåtgärd. Föres talan rörande patentintrångoch gör den mot vilken talan föres gällande att patentet är ogiltigt, skallrätten på hans yrkande förklara målet vilande i avbidan på att frågan ompatentets giltighet slutligt prövas. År talan härom icke väckt, skall rätten isamband med vilandeförklaringen förelägga honom inom vilken sådan talanskall väckas. 66 I mål som- anges i 65 § bestårtingsrätten, utom i fall som avses i andra stycket nedan, av séx ledamöter, avvilka tre skola vara lagfarna och tre tekniskt sakkunniga. Har förfalluppkommit för en av ledamöterna sedan huvudförhandling påbörjats, är rättendock dom- Har ett patent förklarats ogiltigt genom dom som vunnitlaga kraft, får rätteii inte enligt 57-60 §§ döma till straff, meddela vitesförbud,utdöma vite eller ersättning el-ler förordna om säkerhetsåtgärd. Förs talan rörande patentintrång och gör den mot vilkentalan förs gällande att patentet är ogiltigt,/år frågan om ogiltighet prövasendast sedan talan om detta har väckts. Rätten skall förelägga den som görgällande att patentet är ogiltigt att väcka sådan talan. Förs i samma rättegång talan om patentintrång och talan ompatentets ogiltighet och är det med hänsyn till utredningen lämpligt att fråganhuruvida patentintrång föreligger avgörs särskilt för sig, får på begäran avnågon av parterna särskild dom ges i den frågan. Om särskild dom ges, fårrätten förordna att målet om ogiltighet skall vila till dess domen har vunnitlaga kraft. I mål som anges i 65 § är tingsrättendomför med fyra ledamöter, av. vilka två skall vara lagfarna och två teknisktsakkunniga. Fler än tre lagfarna och tre tekniskt sakkunniga ledamöter fårinte sitta i rätten. En av de lagfarna ledamöterna skall vara rättensordförande. för med övriga fem ledamöter. En av de lagfarnaledamöterna är rättens ordförande. Vid måls avgörande utan huvudförhandling och vidhandläggning, som ej sker vid huvudförhandling eller syn på stället, bestårtingsrätten av en lagfaren ledamot eller, om så är lämpligt, av en lagfarenoch en tekniskt sakkunnig ledamot, varvid den lagfarna ledamoten är rättensordförande. Vid avgörande av mål utan huvudförhandling,liksom vid handläggning som inte sker vid huvudförhandling eller syn påstället, är tingsrätten dock domför med en lagfaren ledamot, / sådana fall fårinte fler än en lagfaren och en tekniskt sakkunnig ledamot sitta i rätten.Därvid är den lagfarna ledamoten rättens ordförande. LU 1985/86:29 Bil. Hovrätten är i mål, i vars avgörande i tingsrättentekniskt sakkunnig ledamot deltagit, domför med fyra lagfarna och två teknisktsakkunniga ledamöter. Flera än fem lagfarna och tre tekniskt sakkunnigaledamöter må ej sitta i rätten. Hovrätten är i mål, i vars avgörande i tingsrättentekniskt sakkunnig ledamot deltagit, domför med tre lagfarna och två teknisktsakkunniga ledamöter. Har tre lagfarna ledamöter deltagit i tingsrättensavgörande, skall dock minst fyra lagfarna ledamöter delta i hovrättensavgörande. Fler än fem lagfarna och tre tekniskt sakkunniga ledamöter/år intesitta i rätten. Om hovrätten finner att medverkan av tekniskt sakkunnigaledamöter uppenbarligen inte behövs, är hovrätten domför utan sådana ledamöter. Talan mot annat slutligt beslut av patentmyndighetenenligt denna lag än som avses i 24 § samt talan mot beslut enligt 42, 72 eller73 § föres genom besvär hos patentbesvärsrätten frånbeslutets dag. Den som vill anföra besvär skall erlägga fastställd besvärsavgiftinom vid påföljd att besvären icke upptagas till prövning. Mot patentbesvärsrättens slutliga beslut föres talan hosregeringsrätten genom besvär från beslutets dag. Andra slutliga beslut av patentmyndigheten än som avses i24 § samt beslut enligt 42, 72 eller 73 § får överklagas till patentbesvärsrättengenom besvär från beslutets dag. Den som vill överklaga ettsådant beslut skall betala föreskriven besvärsävgift. Annarsprövas inte besvären. Ett slutligt beslut av patentbesvärsrättenfår överklagas till regeringsrätten genom besvär frånbeslutets dag. Därvid tillämpas bestämmelserna i 35- ' Senastelydelse 1977:700, " Senaste lydelse 1983:433, Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse LU 1985/86:29 37 §§ förvaltningsprocesslagen "" (1971:291) om besvär över kammarrättens beslut.Patentbesvärsrättens beslut skall innehålla uppgift om att det krävs särskilttillstånd för prövning av besvär till regeringsrätten och om de grunder påvilka sådant tillstånd meddelas. 1, Denna lag träderi kraft , 2, I fråga omtingsrättens domförhet skall äldre föreskrifter fortfarande tillämpas vidhuvudförhandlingar som har påbörjats före ikraftträdandet samt vidöverläggningar och omröstningar i anslutning till sådana huvudförhandlingar, I fråga omhovrättens domförhet skall äldre föreskrifter fortfarande tillämpas i mål därden slufiiga handläggningen har påbörjats före ikraftträdandet. I fråga omöverklagande av beslut som patentbesvärsrätten har meddelat före ikraftträdandetskall äldre föreskrifter fortfarande tillämpas. Lag om ändring i varumärkeslagen (1960: 644) Härigenom föreskrivs att 47 §varumärkeslagen (1960:644) skall ha följande lydelse. LU 1985/86:29 Talan mot slutligt beslut av registreringsmyndighetenenligt denna lag må föras av sökanden, om det gått honom emot. Mot beslut, varigenomansökan bifallits oaktat invändning framställts / behörig ordning, må talanföras av den som gjort invändningen. Återkallar in-vändaren sin talan, må dennalikväl prövas, om särskilda skäl föreligga. Talan föres genom besvär hospatentbesvärsrätten från beslutets dag. Mot patentbesvärsrättens slutligabeslut må talanföras av sökanden, om det gått honom emot. Talanföres hosregeringsrätten genom besvär från beslutets dag. Ett slutligt beslut av registreringsmyndigheten enligtdenna lag får överklagas av sökanden, om beslutet har gått honom emot. Beslut,som innebär att en ansökan bifalls trots att en invändning har framställts,får överklagas av den som har gjort invändningen. Återkallar denne sin talanfår invändningen ändå prövas, om del finns särskilda skäl. Ett beslut enligt första stycket får överklagas tillpatentbesvärsrätten genom besvär frän beslutets dag. Ett slutligt beslut av patentbesvärsrätten får överklagastill regeringsrätten genom besvär från beslutets dag. Därvidtillämpas bestämmelserna i 35 37 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291) ombesvär över kammarrättens beslut. Patentbesvärsrättens beslut skall innehållauppgift om att det krävs särskilt tillstånd för prövning av besvär till regeringsrättenoch om de grunder på vilka sådant tillstånd meddelas. 1, Denna lagträder i kraft , 2, I fråga omöverklagande av beslut som patentbesvärsrätten har meddelat föreikraftträdandet skall äldre föreskrifter fortfarande tillämpas. ' Senastelydelse 1977:732, Lag om ändring i mönsterskyddslagen (1970:485) Härigenom föreskrivs att 22 och 47§§ mönsierskyddslagen (1970:485) skall ha följande lydelse. Talan enligt 21 § föres hos patentbesvärsrättengenom besvär från beslutets dag. Den som vill anföra besvärskall erlägga fastställd besvärsavgift vid påföljd att besvärenannars icke upptages till prövning. Mot slutligt beslut av patentbesvärsrättenfår talan föras av sökanden, om del gått honom emot. Talan föres hosregeringsrätten genom besvär från beslutets dag. Ett slutligt beslut av registreringsmyndighetenenligt 21 § får överklagas till patentbesvärsrätten genom besvär inom tvåmånader frän beslutets dag. Den som vill överklaga ett sådant beslut skall inomsamma tid betala föreskriven besvärsavgift. Annars prövas inte besvären. Ett slutligt beslut av patentbesvärsrätten får överklagastill regeringsrätten genom besvär från beslutets dag. Därvidtillämpas bestämmelserna i 35 37 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:29l) ombesvär över kammarrättens beslut. Patentbesvärsrättens beslut skall innehållauppgift om att det krävs särskilt tillstånd för prövning av besvär till regeringsrättenoch om de grunder på vilka sådant tillstånd meddelas. Talan mot annat slutligt beslut avregistreringsmyndigheten enligt denna lag än som avses i föres genombesvär hos patentbesvärsrätten från beslutets dag. Den somvill anföra besvär skall erlägga fastställd besvärsavgift vidpåföljd att besvären annars icke upptages till prövning. Talan mot patentbesvärsrättens slutliga beslut/orei hosregeringsrätten genom besvär från beslutets dag. Andra slutliga beslut av registreringsmyndigheten än somavses i 21 § får överklagas till patentbesvärsrätten genom besvär inom tvåmånader från beslutets dag. Den som vill överklaga ett sådant beslut skall inomsamma tid betala föreskriven besvärsavgift. Annars prövas inte besvären. Ett slutligt beslut av patentbesvärsrättenfår överklagas till regeringsrätten genom besvär från beslutetsdag. Därvid tillämpas bestämmelserna i 35 37 §§ förvaltningsprocesslagen(1971:291) om besvär över kam- marrättens beslut. ' Senastelydelse 1977:731, Senaste lydelse 1977:731, Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse LU 1985/86:29 rättens beslut skall innehålla uppgift om att det krävssärskilt tillstånd för prövning av besvär till regeringsrätten och om degrunder på vilka sådant tillstånd meddelas. 1, Denna lag träder i kraft , I fråga om överklagande av beslut sompatentbesvärsrätten har med delat före ikraftträdandet skall äldre föreskrifter fortfarande tillämpas. Lag om ändring i lagen (1977: 1016) med vissa bestämmelserpå tryckfrihetsförordningens område Härigenom föreskrivs att 8 § lagen(1977: 1016) med vissa bestämmelser på tryckfrihetsförordningens område skallha följande lydelse. LU 1985/86:29 Talan mot slutligt beslut av patent-och registreringsverket i ärende rörande utgivningsbevis föres genom besvär hospatentbesvärsrätten från beslutets dag. Talan mot patentbesvärsrättensslutliga beslut föres hos regeringsrätten genom besvär frånbeslutets dag. Ett slutligt beslut av patent- ochregistreringsverket i ärende rörande utgivningsbevis får överklagas tillpatentbesvärsrätten genom besvär från beslutets dag. Ett slutligt beslut av patentbesvärsrätten Jår överklagastill regeringsrätten genom besvär från beslutets dag.