bet · G901TU3 · 1985-12-31 00:00:00 — om vissa trafikpolitiska frågor m.m. Ibetänkandet behandlas motionsyrkanden i trafikpolitiska frågor, vilkaframfördes i motioner som väcktes under den allmänna motionstiden under förrariksmötet. Fördelademed hänsyn till det huvudsakliga innehållet behandlas mofionsyrkandena iföljande huvudavsnitt i utskottets yttrande, nämligen Riktlinjer förtrafikpolitiken m. m.. Vissa frågor om den lokala och regionala kollektivtrafikenm. Handläggningen av bilfrågor inom samt Vissa frågor omaffärsverken inom verksamhetsområde. De frågorsom tas upp i mofionsyrkandena framgår närmare av rubriker inom de olikahuvudavsnitten. Utskottetföreslår på skäl som redovisas i utskottets yttrande att motionsyrkandenaavslås eller lämnas utan åtgärd. förslag om avslag på mofionsyrkanden (m) om utvärdering av 1979 årstrafikpolitiska beslut, ökad avgiftsfinansiering av kollektivtrafiken,minskning av affärsverkens monopol, förändring av affärsverken till aktiebolag,sammanförande av affärsverkens myndighetsutövande verksamhet till en myndighetsamt försäljning av affärsverkens dotterföretag reserverar sig m-ledamöterna(res. 1, 3, 4, 5, 6 resp. 7). I nämnda reservationer beträffande minskningav affärsverkens monopol (nr 4) och försäljning av affärsverkens dotterföretag(nr 7) deltar även fp-ledamöterna och c-ledamöterna. Vpk-ledamotenreserverar sig mot utskottets förslag om avslag på motionsyrkanden (vpk) omökad användning av järnvägen för tunga transporter, m. m. M-ledamöternahar vid betänkandet fogat ett särskilt yttrande om handläggningen av bilfrågorinom . 1984/85:357av m. fl. (vpk) vari yrkas att som sin mening gerregeringen fill känna vad som i motionen anförs om åtgärder för ökad användningav järnväg och sjöfart för tung och långväga trafik samt för godenergihushållning och bättre miljö. 1984/85:442av m. fl. (c) vari yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkandena 1-3), 1Riksdagen 1985/86.15 saml. 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som anförs i /86:3motionen beträffande samhällsplanering i syfte att reducera transportbehovenoch negativa miljöeffekter av bilismen, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs beträffandeflexibel skolstart och flexibla arbetstider, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs beträffandebehovet av åtgärder för att på bussar och lokaltåg etc. kunna medföra cyklar påett enkelt och billigt sätt. 1984/85:661 av m.fl. (m) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i mofion 1984/85:657(m) anförs om utvecklingen av landsbygdens kommunikationer. 1984/85:738 av m.fl. (vpk) vari yrkas,såvitt nu är i fråga (yrkande 1), att som sin mening ger regeringentill känna vad som i motionen anförs beträffande den snabba förslitningen avlandets vägnät. 1984/85:1955 av m.fl. (m) vari yrkas, såvittnu är i fråga (yrkandena 1-3 och 11-13), 1. att riksdagenuttalar att affärsverkens monopol skall minimeras, 2. att riksdagenhos regeringen begär en utvärdering av trafikpolitiska beslut, 3. att riksdagenuttalar att avgiftsfinansieringen i kollektivtrafiken skall öka, 11. att som sin mening gerregeringen till känna vad som i mofionen anförs angående överförande avaffärsverken fill aktiebolagsform, 12. att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförs om sammanförande av denmyndighetsutövande verksamheten vid underställdaverk till en gemensam myndighet, 13. att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförs angående utförsäljning avaffärsverkens dotterbolag. 1984/85:2197 av m. fl. (fp) vari yrkasatt uttalar att regeringen bör göra en utvärdering av de hitfillsvidtagna åtgärderna för att handikappanpassa kollektivtrafiken. Motiveringentill yrkandet finns i motion 1984/85:2194 (fp). 1984/85:2553 av m. fl. (m) vari yrkas 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs angåendeöverförande av affärsverken till aktiebolagsform, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs omsammanförande av den myndighetsutövande verksamheten vidkommunikationsdepartementet underställda verk till en gemensam myndighet, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs angåendeutförsäljning av affärsverkens dotterbolag, 4. att riksdagenuttalar att affärsverkens monopol skall minimeras. 1984/85:2812 av m.fl. (m) vari yrkas, såvittnu är i fråga (yrkande 1), att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförs om handläggning av bilfrågor. De motionsyrkanden som behandlas i detta betänkandeframfördes i motioner som väcktes under den allmänna motionsfiden . Fördelade med hänsyn till det huvudsakliga innehålletbehandlas motionsyrkandena i det följande under huvudrubrikerna Riktlinjer förtrafikpolitiken m. m.. Vissa frågor om den lokala och regionalakollektivtrafiken m. m.. Handläggningen av bilfrågor inom regeringskanslietsamt Vissa frågor om affärsverken inom kommunikationsdepartementetsverksamhetsområde. 1 Riktlinjer för trafikpolitiken m.m. De principer som skall ligga till grund för den statligatrafikpolitiken fastställdes genom beslut av (/79:18,rskr. 419) på grundval av förslag i proposifion 1978/79:99 om en nytrafikpolitik. Målet för trafikpolitiken skall enligt beslutet vara atterbjuda medborgarna och näringslivet i landets olika delar entillfredsställande trafikförsörjning till lägsta möjliga samhällsekonomiskakostnader. 1 det samhällsekonomiska synsättet ligger att trafikpolitiken skallbidra till att uppfylla mål inom andra samhällssektorer, såsom närings-,sysselsättnings- och regionalpolitiska mål. Trafikpolitiken måste enligtbeslutet också anpassas till de krav som ställs från miljöpolitiskutgångspunkt. Trafiksäkerheten måste förbättras. Vidare skall deenergipolitiska målen beträffande hushållning med energi och minskatoljeberoende uppnås. En samhällsekonomiskt effektiv fördelning avtransportarbetet mellan olika transportmedel skall vidare vara utgångspunktenför trafikpolitiken. Effektiviteten i transportapparaten och kvaliteten påtransporttjänsterna främjas enligt beslutet bäst genom en i princip frikonkurrens och samverkan mellan olika trafikmedel och trafikföretag inom deramar som samhället har dragit upp för verksamheten. Ett rättvisandekostnadsansvar anges också vara en viktig förutsättning för en riktigutveckling av transportsektorn. Avgifterna för varje individuell resa ellertransport skall så långt möjligt anpassas till de samhällsekonomiskamarginalkostnaderna för att ett effektivt utnyttjande av befintliga resurserskall kunna uppnås. En god persontrafikförsörjning måste enligt beslutetgaranteras av samhället. Särskilt måste den kollektiva persontrafikenförbättras och byggas ut så att den blir tillgänglig och attraktiv för alltfler människor såväl i tätorter som på landsbygden. En utbyggd kollektivtrafikger ökade valmöjligheter i fråga om arbete, bostad och fritidsaktiviteter,påpekas det. Inom persontrafiken finns enligt beslutet uppenbarasamverkansmöjligheter såväl mellan de olika trafikmedlen och trafikutövarnasom mellan dessa och myndigheter, trafikhuvudmän m.fl. Även på godsområdetanges förutsättningar finnas att öka samverkan och därigenom uppnå en högreeffektivitet. En ökad samverkan av angivet slag bör enligt beslutetbygga på frivillighetens grund. Detta förutsätter god information som gertrafikföretagen och samhället underlag för beslut om trafikinvesteringar. 1* 1985/86. resurser bör användas för att så långt möjligttillgodose /86:3 behovet av långväga och tunga godstransporter. En ökadsamordning mellan järnvägs- och landsvägstrafiken kan ge betydandetrafikekonomiska vinster. Detta förutsätter enligt beslutet bl.a. att SJinvesterar så att järnvägen framgångsrikt kan hävda sig inom ramen för ettsamordnat transportsystem. Det anges också vara viktigt att järnvägens resurserpå persontrafiksidan utnyttjas i största möjliga utsträckning. 1.1 Utvärdering av trafikpolitiska beslut I motion 1984/85:1955 (m) begärs i yrkande 2 enutvärdering av trafikpolitiska beslut. Motionärerna anför bl. a. attdetta beslut numera har varit i kraft under , varför det ärnaturligt att beslutet utvärderas. Motionärerna anser att de skildatrafikgrenarna bör åläggas ett striktare kostnadsansvar. Som utskottet tidigare anfört - /84:32 (s. 3 och 4)- vill utskottet framhålla att trafikpolitiska beslut är ettprincipbeslut som anger de ramar inom vilka trafikpolitiken skall utformas. Detförutsätter i sig självt en kontinueriig uppföljning och anpassning avutvecklingen på området. Så sker också genom översynsprojekt som bedrivs inomregeringskansliet samt genom förslag som regeringen fortlöpande förelägger riksdagendels i budgetpropositionerna, dels i särskilda propositioner omorganisationsförändringar och lagstiftning m. m. på det trafikpolitiskaområdet. Under /84 påbörjades sålunda inomkommunikationsdepartementet två översynsprojekt - det ena avseende kostnaderoch avgifter inom trafiksektorn och det andra avseende frågor om planeringen avinvesteringar inom transportsektorn - vilka syftat till att ge underlag för enbättre resursanvändning inom transportsektorn. I projekten har representanterför berörda verk och myndigheter medverkat. Resultat från det förstnämnda översynsprojektet -kostnader och avgifter inom trafiksektorn - redovisades och diskuterades vidett seminarium , som anordnades av kommunikationsdepartementet.Under översynen har man gjort en översiktlig genomgång av nuvarande kostnaderoch avgifter för i första hand den s. k. infrastrukturen inom väg-, järnvägs-,luftfarts- och sjöfartssektorerna. Man har sökt klarlägga de skillnader som föreligger i fråga om kostnadsstrukturen och sättet att finansieratransportanläggningar m.m. inom de olika trafikgrenarna samt vilken betydelsedessa skillnader kan ha från effektivitets- och kostnadssynpunkt. a. att de offentliga avgifterna inte synes ha haft någon störrebetydelse för valet av transportmedel. En rapport från detta översynsarbetehar publicerats i betänkandet (Ds K 1985:2) Kostnader ochavgifter inom trafiksektorn jämte bilagor (Ds K 1985:3). I det andra översynsprojektet - investeringsplanering inomtransportsektorn - har man gått igenom vilket behov av underlag statsmakternahar för sina avvägnings- och inriktningsbeslut m. m. Översynen har resulterat iförslag till en samordnad statlig investeringsplanering på trafikområdet. Enrapport från översynsarbetet har publicerats i betänkandet (Ds K1984:4) Investeringsplanering inom transportsektorn. En fristående sammanfattning av de båda rapporterna harframlagts i - och vem betalar? Efter remissbehandling, som avslutades , ärrapporterna och de därutöver avgivna yttrandena föremål för fortsatt beredninginom . trafikpolitiska beslut kompletterades under förrariksmötet i vad avser järnvägspolitiken med riktlinjer för denna politik somriksdagen godkände (prop. 1984/85:114, , rskr. De grundläggandemålen för järnvägspolitiken enligt beslut skall ligga fast men målenskall utvecklas, konkretiseras och förtydligas. Så likvärdigakonkurrensförutsättningar som möjligt skall skapas för olika trafikgrenar föratt åstadkomma samhällsekonomiskt effektiva transportlösningar. Bl.a. skallstaten ta ett ökat ansvar för järnvägens infrastrukturkostnader - dvs.kostnaderna för bana och därtill knutna fasta anläggningar - i syfte att SJskall ges förutsättningar att konkurrera långsiktigt på så lika villkor sommöjligt med andra transportföretag. Förslagen i propositionen syftade i övrigttill en rafionalisering och effektivisering av ochverksamhet. Under förra antog vidare vissalagförslag som framlagts i proposition 1984/85:168 om rätt att driva lokal ochregional kollektivtrafik på väg och som syftar till att effektivisera dennatrafik (se s. 8 och 9 i det följande). Mot bakgrund av det anförda synes något riksdagensinitiativ med anledning av mofion 1984/85:1955 (m) i här aktuell del inte varaerforderligt. Mofionen avstyrks därför i denna del (yrkande 2). 1.2 Viss inriktning av samhällsplaneringen I motion 1984/85:442 (c) begärs i yrkande 1 ensamhällsplanering som skall syfta fill att reducera transportbehoven och denegativa miljöeffekterna av bilismen. Även om man inte kan räkna med att avvarabilen i ett decentraliserat samhälle, bör samhället enligt motionärernautformas så att transportkostnaderna inte fortsätter att stiga i samma takt somhittills har skett. Mofionärerna anger bl. a. följande sätt att reduceratransportkostnaderna. Ett sätt är att i tätortsplaneringen medvetet arbeta föratt närma arbetsplatser och bostäder till varandra. Ett annat sätt är att vidstadsplaneringen uppmuntra etablering av närbutiker. Ett ytterligare sätt äratt anordna billiga och tillräckligt stora långtidsparkeringar vid buss- ochtågstationer samt attraktiva parkeringsanläggningar i omedelbar anslutning tillpendeltåg och tunnelbanor. Bestämmelser om fysisk planering och byggande finns förnärvarande i byggnadslagen (1947:385) och i byggnadsstadgan (1959:612). I den till bostadsutskottet remitterade propositionen1985/86:1 har regeringen lagt fram förslag om en ny plan- och bygglag (PBL),som föreslås träda i kraft och då ersätta bl. a.byggnadslagen och byggnadsstadgan. Ett genomgående drag i den föreslagna nyalagstiftningen är I 2 kap. i lagförslaget - vilket kapitel innehållerbestämmelser om de allmänna intressen som skall beaktas vid planläggning ochvid lokalisering av bebyggelse - har i 1 § som grundläggande krav påplanläggningen inskrivits att planläggningen skall ske så att den främjar enfrån allmän synpunkt lämplig utveckling och ger förutsättningar för en från socialsynpunkt god bostads-, arbets-, trafik- och fritidsmiljö. Föredragandedepartementschefen framhåller bl. (s. 111) att utvecklingen under 1970-talethar visat ett behov av en totalsyn på utvecklingen inom en kommun så att ocksåglesbygsfrågor behandlas i planeringen. Vidare framhåller föredraganden (s.112) att planering för en lämplig utveckling innebär att sammanjämkningar måstegöras mellan intressen från olika sektorer i samhället, varför det är avsärskild vikt att den fysiska planeringen i kommunerna samordnas med annanplaneringsverksamhet. En utspridd och i förhållande till arbetsmarknader,kollektivtrafik och service illa lokaliserad bebyggelse kan, sägs det iproposifionen, avsevärt försvåra för kvinnor och män att på jämlika villkorförvärvsarbeta och delta i samhällslivet. I fråga om vad som bör inrymmas i enfrån social synpunkt god miljö framhålls bl. a. en lokalisering av lämpligaarbetsplatser och andra verksamheter som bidrar till att ge bostadsområdena ettmångsidigt socialt liv samt väl utbyggda kollektiva resmöjlighefer somtillgodoser även de handikappades behov. Enligt utskottets mening tillgodoser de föreslagna kravenpå den fysiska planeringen och byggandet i princip de önskemål omsamhällsplaneringen som framförs i motion 1984/85:442 (c). I avvaktan påriksdagens behandling av förslaget till ny plan- och bygglag bör motionen i häraktuell del (yrkande 1) inte föranleda någon åtgärd av . 1.3 Utvecklingen av kommunikationerna på landsbygden I motion 1984/85:661 (m) begärs att som sinmening skall ge regeringen till känna vad som i motion 1984/85:657 (m) anförsom utvecklingen av kommunikationerna på landsbygden. 1 sistnämnda motion somhar rubriken landsbygd framförs synpunkter på hur landsbygden på olikasätt skall utvecklas, vilka synpunkter åberopas som mofiveringar till förslag iföljdmofioner om utvecklingen på landsbygden när det gäller olika sektorer isamhället. I fråga om kommunikationssektorn framhålls det i motionen bl. a. attkommunikationer utgör en central del av regionalpolitiken. Genom godakommunikationer kan man, påpekas det, till viss del skapa de likaförutsättningar för landets olika regioner som eftersträvas. Betydelsen förlandsbygden av väg- och järnvägsnät, flygförbindelser och bilism framhålls.Kollekfivtrafiken bör enligt motionärerna effektiviseras. Enligt trafikpolitiska beslut skall, som ovannämnts, målet för den statliga trafikpolitiken vara att erbjuda medborgarna ochnäringslivet i landets olika delar en tillfredsställande trafikförsörjning tilllägsta möjliga samhällsekonomiska kostnader. I det samhällsekonomiska synsättetligger att trafikpolitiken skall bidra till att uppfylla mål inom andrasamhällssektorer, såsom närings-, sysselsättnings- och regionalpolitiska mål. Bland statliga insatser på kommunikationsområdet somsyftar till att nå /86:3 dessa mål och som bl. a. är av särskildbetydelse för utvecklingen på landsbygden kan nämnas anslagen till drift ochbyggande av statliga, kommunala och enskilda vägar, ersättningen till SJ fördrift av det ersättningsberättigade bannätet m. m., det regionalpolitiskatransportstödet samt ersättningen till lokal och regional kollektivpersontrafik. Den lokala och regionala kollektivtrafiken på väg kanförutses komma att effekfiviseras genom förslag (se s. 8 och 9 i det följande)som framlades under förra i proposition 1984/85:168 och som riksdagendå godkände. Målen för den statliga trafikpolitiken och de insatser somfrån statens sida görs för att nå dessa mål tillgodoser när det gällerutvecklingen av kommunikationerna på landsbygden enligt utskottets mening deönskemål som motionärerna framför. Något initiativ av med anledningav motion 1984/85:661 (m) är därför inte påkallat. Motionen avstyrks således. 1.4 Ökad användning av järnvägen för tunga transporter, m.m. I motion 1984/85:357 (vpk) framhålls de fördelar somjärnvägstransporter har i förhållande till landsvägstransporter när det gällerenergiåtgång och energianvändning - el i stället för olja. Vidare framhålls denackdelar som avgasutsläppen från lastbilar innebär för miljön. Motionärernabegär mot denna bakgrund ökad användning av järnväg och sjöfart för tung ochlångväga trafik i syfte att man skall få en bättre miljö och en godenergihushållning. Vidare begärs i mofion 1984/85:738 (vpk) i yrkande 1 - isyfte att vägslitaget på grund av tunga transporter skall minskas - attjärnvägen och de inre vattenvägarna i ökad utsträckning skall användas för tungtrafik och att ett smidigt samverkanssystem i fråga om transporter skallutvecklas mellan lastbil och järnväg. Utskottet vill först erinra om att 1979 årstrafikpolitiska beslut bl. a. innebär att järnvägens resurser skall användas föratt så långt möjligt tillgodose behovet av långväga och tunga godstransporter. De under förra godkända riktlinjerna förjärnvägspolitiken innebär som nämnts ovan (s. 5) bl. a. att staten skall ta ettökat ansvar för järnvägens infrastrukturkostnader - dvs. kostnaderna för banaoch därtill knutna fasta anläggningar - i syfte att SJ skall gesförutsättningar att konkurrera långsiktigt på så lika villkor som möjligt medandra transportföretag. För att man skall få en väl fungerande transportförsörjningtill lägsta samhällsekonomiska kostnad skall vidare samordningen mellan SJ ochändra transportföretag öka. Det gäller samordning med företag både inom ochutom den egna koncernen. En mycket viktig del i den nya järnvägspolitiken skallvara en satsning på kombitrafik, dvs. transport av trailers på järnväg. Måletskall vara att man skall uppnå en lastvolym på 3 milj. ton , vilketskall jämföras med endast ca . Målet motsvarar en tredjedel avden långväga lastbilstrafiken över och innebär att ca 500 lastbilar ifjärrtrafik inte skulle behöva trafikera huvudvägnätet. 1** 1985/86.15saml. Enligt bestämmelserna om transportstödet för m.m. - i förord- /86:3 ningen (1980:803) om regionalpolifiskttransportstöd - lämnas bidrag av staten till kostnaderna för transporter medjärnväg och lastbil av gods från, till och inom skogslänen, omtransportsträckan uppgår till rher än . a. i syfte atttransportstödet i sig inte skall påverka valet mellan alternativen att skeppagods via hamnar vid t. ex. väst- och sydkusten resp. att skeppa gods vianorrländska hamnar och hamnar i och beslöt under förrariksmötet (prop. 1984/85:115 bil. 2, , rskr. 282) att ett förbättrat stödför s.k. uttransporter av gods till de norrländska hamnarna och hamnarna iVänern och skall införas . Denna förändring avtransportstödet kan förutses komma att sfimulera skeppningar av gods från nämndahamnar och därmed minska landtransporter av motsvarande godsmängder. Enligt utskottets mening tillgodoser de nya riktlinjernaför järnvägspolitiken och förändringen av transportstödet för m.m. deönskemål som framförs i de här aktuella motionsyrkandena. Dessa bör därför inteföranleda något initiativ av . Utskottet avstyrker sålunda mofion1984/85:357 (vpk) och motion 1984/85:738 (vpk) yrkande 1. 2 Vissa frågor om den lokala och regionalakollektivtrafiken m.m. Till följd av den s. k. länstrafikreformen, varomriksdagen beslutade (prop. 1977/78:92, , rskr. 364), finns fr. o.m. i varje län en huvudman med politiskt och ekonomiskt ansvarför lokal och regional kollektiv persontrafik på väg. Huvudmannaskapet utövasav landstingskommunerna och kommunerna i länen i samverkan genomkommunalförbund eller aktiebolag. I är landsfinget och påGotland kommunen huvudmän. Genom riksdagsbeslut (prop. 1978/79:99 s. 63, TU18, rskr. 419) och (prop. 1982/83:100 bil. 8 s. 181-182, , rskr.293) har trafikhuvudmännens ansvar vidgats till att även avse persontrafik påjärnväg som är av lokal och regional karaktär. Huvudmännen har bl. a. att bestämma trafikens omfattningoch standard, taxenivå och taxesystem liksom fördelningen av eventuelltuppkommande underskott i trafiken. Den trafik som trafikhuvudmännen ansvarar för utgörs tillstor del av busslinjetrafik. Det är dock endast i liten utsträckning somhuvudmännen har innehaft tillstånden till busslinjetrafiken. 1 stället harföretagare i bussbranschen varit tillståndshavare och anlitats somentreprenörer för trafiken. Även när huvudmännen har anlitat entreprenörer harde dock ansvaret - i bl. a. ekonomiskt avseende - för trafiken. (/85:30, rskr. 383) aritog under förrariksmötet vissa lagförslag, som framlagts i proposition 1984/85:168 om rätt attdriva lokal och regional kollektivtrafik på väg och som syftar till atteffektivisera denna trafik. Efter en fyraårig övergångstid, som börjat den 1juli 1985. skall trafikhuvudmännenfå rätt att bedriva linjetrafik på väg för persontranspor- /86:3 terutan trafiktillstånd. upphör tidigare meddelade tillstånd till sådantrafik att gälla. Entreprenör som utför linjetrafikuppgifter åt entrafikhuvudman kan meddelas ett särskilt utformat trafiktillstånd (kollektivtrafiktillstånd).Den nya ordningen innebär förbättrade möjligheter till samordning avkollekfivtrafiken och stimulerar till konkurrens mellan entreprenörer omtrafikuppdrag. 2.1 Ökad avgiftsfinansiering av kollektivtrafiken Den trafik för vilken trafikhuvudmännen har ansvaretfinansieras huvudsakligen med trafikintäkter, kommunala bidrag,landstingsbidrag och statsbidrag. Utbyggnaden av kollektivtrafiken har letttill ökade kommunala, landstingskommunala och stafiiga skattesubventioner. Ibörjan av täcktes av kostnaderna med skattemedel. ärmotsvarande andel i genomsnitt av trafikkostnaderna. De sammanlagdabidragen till den lokala och regionala kollektivtrafiken har för år 1983beräknats till nära . Andelen kommunala ochlandstingskommunala bidrag beräknas uppgå till och andelen statligabidrag till . I mofion 1984/85:1955 (m) begärs i yrkande 3 att riksdagenskall uttala att avgiftsfinansieringen i kollekfivtrafiken bör öka.Motionärerna anför bl. a. att kollektivtrafikens självfinansieringsgrad underdet har drastiskt reducerats varigenom samhället bär en alltstörre del av kostnaderna. Tvingande samhällsekonomiska skäl nödvändiggörenligt mofionärerna att denna utveckling bryts. Resandet med den regionala busstrafiken(landsbygdstrafiken) har ökat mycket kraftigt . Resorna har ökat även i övriglokal och regional kollektivtrafik - lokal busstrafik, spårvägs- ochtunnelbanetrafik samt sådan järnvägstrafik som utförs av SJ på entreprenad åttrafikhuvudmännen - dock att ökningstalen har varit betydligt måttligare.