bet · G901SoU26 · 1985-12-31 00:00:00 — om patientjournaler m. m. SoU 1985/86:26 1betänkandet behandlas fyra motioner som rör olika frågor om dokumentation avpersonuppgifter inom hälso- och sjukvården. Två motioner (fp, c) tar uppbestämmelser i patientjournallagen, nämhgen dels det s. k. signerings-kravet,dels bevarandetiden för journaler. En motion (s) tar upp registrering av vissauppgifter rörande minderåriga barn och en motion (fp) skriftligalevnadsskildringar inom långvården. Utskottetföreslår att som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört beträffande rättelse av vissa registeruppgifter rörande barn. Utskottetsfp- och c-ledamöter reserverar sig beträffande en omprövning avpatientjournallagens bestämmelser om skyldighet att signera journalanteckning.Utskottets c-ledamöter reserverar sig även beträffande bevarandetiden förjournalhandlingar. Imotion 1985/86 :So408 av () hemställs 1. att hos regeringen begär attsocialstyrelsen får i uppdrag att infordra synpunkter från ett antal sjukhus,varefter lagen bör omprövas i berört stycke, 2. att hos regeringen begär att i avvaktanpå lagens omprövning dispens beviljas från signeringstvånget. Imotion 1985/86:So413 av () hemställs att hosregeringen anhåller om åtgärder så att tillämpningen av folkbokföringsförordningensker så att vårdnadshavare eller av denna utsedd person utses till sökpersonför minderårigt barn. 1motion 1985/86:So444 av () och ()hemställs 1. att beslutar som sin mening ge regeringentill känna behovet av att noga följa upp konsekvenserna av patientjournallagen, 2. att beslutar att patientjournaler skallbevaras . Imotion 1985/86:So448 av () och andre vice talman () hemställs 1Riksdagen 1985/86.12 saml. 1. att beslutar att som sin mening geregeringen till känna vad SoU 1985/86:26 som i motionen anförts angåendeskriftlig levnadsskildring för vissa långvarigt sjuka på vårdinrättningar, 2. att hos regeringen anhåller att åtgärdervidtas så att författningsmässig tveksamhet vid hanteringen av skriftliginformation om patienterna undanröjs. Signering av journalanteckning Motionerna Imotion So444 av () och () hemställsatt beslutar att som sin mening ge regeringen till känna behovet avatt noga följa upp konsekvenserna av patientjournallagen (yrkande 1).Motionärerna anför att lagen skapar onödig pappersexercis. Särskiltbestämmelsen att läkaren skall läsa igenom och signera journalanteckningar harmedfört ökad tidsåtgång. Den medför också att det tar innan enjournal kan läggas in i arkivet. Om en patient återkommer snabbt ellerjournalen skall sändas på remiss kan det uppstå svårigheter att -finnahandlingarna, vilket kan vara till men för patienten. Det finns såledesanledning att noga följa upp konsekvenserna av den nya lagstiftningen. Imotion So408 av () behandlas också signeringstvånget. Motionärenhemställer att hos regeringen begär att får i uppdragatt infordra synpunkter från ett antal sjukhus, varefter lagen bör omprövas iberört stycke (yrkande 1) samt att hos regeringen begär att iavvaktan på lagens omprövning dispens beviljas från signeringstvånget (yrkande2). Motionären anför att tidsåtgången för genomläsning och signering avjournaler naturligtvis varierar men att relativt säkra uppskattningar visar attdet tar och upp till extra arbetstid per dag. Tilldetta skall läggas allt extraarbete för arkivpersonal och sekreterare. Tidigaresorterades en journal in på sin plats så snart den var färdigskriven. måstejournalen bäras till läkarens tjänsterum eller annan anvisad plats förgenomläsning och signering och kan, beroende på läkarenstjänstgöringsförhållanden, bli liggande i . Detta betyder att ettojämförligt mycket större antal journaler än tidigare inte är på sin plats.Motionären anför att svårigheter att i ett akut läge få tillgång till journalenkan medföra allvarliga konsekvenser för patienten. Patientjournallagen(1985:562) antogs av . Den trädde i kraft den 1 januari1986. I lagen har samlats de grundläggande bestämmelserna om patientjournalerinom hälso- och sjukvården. Krav ställs på journalernas utformning, innehålloch hantering. Lagen innehåller också bestämmelser om vilka som är skyldiga attföra journal, bl. a. alla yrkesgrupper för vilka gäller föreskrifter omlegitimation. I lagen finns också bestämmelser om minsta bevarandetid förjournaler m. m. Med patientjournal avses enligt 2 § en samling av upprättadeeller inkomna journalhandlingarmed uppgift om en enskild persons hälsotillstånd SoU 1985/86'26 och andrapersonliga förhållanden samt andra uppgifter som rör vården av patienten. Ocksåintyg som utfärdas över vård och behandling betraktas som journalhandHng. Lagengäller all individinriktad vård av patienter inom hälso- och sjukvården.Patientjournal skall föras för varje patient och får inte vara gemensam förflera patienter (1 § första stycket). Enligt3 § skall patientjournalen innehålla de uppgifter som behövs för en god ochsäker vård av patienten. Journalen skall, om uppgifterna föreligger, innehållauppgift om patientens identitet, om bakgrund till vården, om diagnos ochanledning till mera betydande åtgärder, om vidtagna och planerade åtgärder samtom vem som gjort en viss anteckning i journalen och när anteckningen gjordes. Enligt3 § fjärde stycket skall en journalanteckning om inte synnerhgt hinder mötersigneras av den som svarar för uppgiften. Socialstyrelsenhar utfärdat föreskrifter och allmänna råd tillpatientjournallagen (SOSFS (M) 1985:28). I råden anges bl. a. när journal skallföras, sättet för införande av uppgifter, signering m. m. Socialstyrelsenhar för avsikt att ge ut mer omfattande allmänna råd omtillämpningen av lagen. Beträffande signeringanges i de utkomna allmänna råden följande. Signeringenskall göras av den som svarar för anteckningen i patientjournalen. Signeringeninnebär att vederbörande läst igenom vad som intagits och kontrollerat attinnehållet stämmer. Signeringen bör självfallet ske på ett sådant sätt att denkan tydas och härledas till en viss person. Närjournaluppgifter förs på data kan det förekomma att någon skriftlig handlinginte finns när anteckningen görs och skall signeras. I det fallet kansigneringen ske genom att envar journalföringsansvarig vid genomläsning ochkontroll av uppgifterna på en dataskärm slår in en särskild kod. Vid enutskrift av en sådan patientjournal bör denna kodbeteckning som motsvarat ensignering medtas. Signeringenbör göras efter det anteckningen införts ipatientjournalen. Tidsfristen beror på förhållandena i det enskilda fallet. Ivissa fall, t. ex. vid ordination av läkemedel eller journalanteckningar sombehövs inför en akut operation, kan det av hänsyn till patientsäkerheten varanödvändigt att såväl anteckning som signering görs omgående. I andra fall kanen längre tidsfrist godtas. I vart fall bör signeringen ske senast inom envecka efter det anteckningen infördes eller från det anteckningendikterades eller först skrevs ner för inf öring i journalen. Enligthuvudregeln skall anteckningar i en patientjournal signeras. I lagen anges attundantag härifrån får ske om "synnerligt hinder" möter. Med dettauttryck avses mycket speciella situationer, där det är omöjligt eller förenatmed stora praktiska svårigheter att få signeringen utförd inom rimlig tid.Detta kan t. ex. vara fallet om en läkare lämnat sin tjänst när signeringenskall ske och är anträffbar. Med rimlig tid i dessa fall avsesnormalt ca . Kanen signering inte ske bör i stället om möjligt tillses att annan person mederforderlig medicinsk kompetens läser igenom innehållet och om möjligt försökerkontrollera detta. Denna person skall dock inte själv svara för signeringen. Istället bör en anteckning om genomläsningen göras, t. ex. "tagit del, A.Svensson, överläkare". 1*1985/86.12 saml. Utskottet har vid enhearing med företrädare för inhämtat SoU 1985/86:26kompletterande uppgifter i ärendet. Ipropositionen till patientjournallagen (prop. 1984/85:189) föreslogs inte någonbestämmelse om signering. Regeln i 3 § fjärde stycket tillades vidriksdagsbehandlingen i enlighet med förslag i motioner. Propositionentill patientjournallagen byggde på journalutredningens huvudbetänkande (SOU1984:73) . I det betänkandet anfördes (s. 170) att man avsäkerhetsskäl ansåg att det vore önskvärt att införa ett generellt krav pågenomläsning och signering av varje journalanteckning. Utredningen ansåg sigdock på grund av kostnadsskäl och givna direktiv förhindrad att lägga fram ettsådant förslag. Ipropositionen anfördes (s. 19) att det på sjukhus och andra störrevårdinrättningar numera är regel att den som för journal dikterar journaluppgifterna,som sedan skrivs ut på maskin av en läkarsekreterare. läserjournalföraren igenom utskriften och brukar då signera uppgifterna som enbekräftelse på att de blivit korrekt införda. Kontrolläsning tycks dock snararevara undantag än regel. I propositionen anfördes vidare att även omkontrollsigneringen saknar betydel.seför tillämpning av offentlighetsprincipenden ändå kan ha värde som bevis i t. ex. ett ansvarsärende. Fel ellerförväxlingar i samband med utskriften kan påverka förutsättningarna vid denfortsatta vården. Det fanns enligt propositionen flera allvarliga exempel pådetta i verksamhet. Kontrolläsning var därför enligtföredragande statsrådets uppfattning motiverad av säkerhetsskäl. Hon ansåg detdock av bl. a. praktiska och ekonomiska skäl inte vara möjligt att föreskrivaen obligatorisk skyldighet för den som svarar för journalanteckningen attockså signera denna. borde enligt statsrådet ha möjlighet attöverväga signeringskrav för vissa anteckningar i patientjournalen. Vidriksdagsbehandlingen av förslaget till patientjournallag väcktes flera motionerom att regler om signering av journalanteckning borde tas in ipatientjournallagen. Utskottettillstyrkte motionerna och förordade att en principiell skyldighet att signerajournalanteckning skulle tilläggas i 3 § lagförslaget (SoU 1984/ 85:33 s. 9 f).I kravet på signering ligger, anförde utskottet, självfallet att den somsignerar en anteckning bekräftar dess riktighet, dvs. han skall kontrollerainnehållet så att han kan gå i god för det. Utskottet ville dock inte göradenna regel helt undantagslös. Det finns situationer då det är i det närmastepraktiskt omöjligt att uppfylla ett krav på efterföljande kontrolläsning. Dessaspeciella undantagssituationer beaktades genom att signering inte behöver skeom det möter "synnerligt hinder". Härmed avsågs enligt utskottetmycket starka skäl, vilka skall föreligga i det konkreta fallet. Utskottetansåg alltså inte att man kan acceptera ett generellt undantag för vissa typerav vård, t. ex. akutsjukvård, som nämndes i en av motionerna. Utskottetframhöll att det från säkerhetssynpunkt ofta finns skäl till särskilt noggrannajournalrutiner inom akutsjukvården, där det kan vara fråga om omfattande medicinskaingrepp med många olika personer inblandade i SoU 1985/86:26 Har den som gjorten journalanteckning inte möjlighet att själv kontrollera och bekräftadenna borde det enligt utskottet tillskapas rutiner för att säkerställa att ivart fall någon annan med erforderlig medicinsk kompetens läser igenominnehållet. I fråga om läkemedelsordinationer måste dock krävas att dealltid signeras av läkaren själv. att skulleutfärda närmare föreskrifter om signering av olika slag av handlingar. Somgrund för sitt ställningstagande anförde utskottet följande (SoU 1984/85:33 s.9). Utgångspunktenför patientjournallagen är att det skall finnas ett tillförlitligt underlag förden vård och behandling som ges patienten. Sådana regler som är av särskiltstor betydelse för patientens trygghet bör tas in i själva lagen. Till dessaviktiga regler måste enligt utskottets mening räknas ett krav på genomläsningav anteckningar som läggs till grund för behandlingsåtgärder och medicinering.Missförstånd och felskrivningar kan här bli ödesdigra. Utskottet har förståelseför att ett sådant krav i vissa lägen kan ge upphov till praktiska problem.Detta får dock inte hindra en regel som är så starkt motiverad av hänsyn tillpatientens säkerhet. Utskottet vill dessutom erinra om att signeringskrav ivissa fall redan finns inskrivet i andra författningar. I socialstyrelsensföreskrifter (SOSFS[M] 1980:80) om åtgärder för att förhindra förväxlingarinom sjukvården - bakgrunden till föreskrifternas tillkomst framgår avbeteckningen - finns sålunda regler om signering av läkemedelsordinationer isluten vård. Om signering inte kan ske vid ordinationstillfället skall enligtföreskrifterna ordinationen i efterhand noteras i originalhandling och signeras. mening bör det vara möjhgt att utan alltför stora svårigheterutveckla rutiner där signering kommer in som ett naturligt led. All vård gesinte på stora akutsjukhus. På många håll torde ett signeringskrav inte innebäranågra egentliga problem. Att det kan bli nödvändigt att ändra vissa rådanderutiner på sjukhusen är ofrånkomligt med hänsyn till att dessa utformats utanhänsyn till krav på kontrolläsning och signering. Detta måste dock accepteras.Administrativa och ekonomiska hänsyn får inte skymma vad som är grundläggandekrav på hälso- och sjukvården. Bevarande av journalhandlingar Motionen Imotion So444 av () och () hemställsatt beslutar att patientjournaler skall bevaras (yrkande 2).Enligt patientjournallagen skall en journalhandling bevaras i minst tre år.Motionärerna anför att en så kort bevarandetid kan vara negativ ur flerasynpunkter, som t. ex. vid krav på skadestånd och ansvar, för att förståtidigare behandling och ur forskningssynpunkt. Gällandebestämmelser SoU 1985/86:26 I8 § patientjournallagen anges att en journalhandling skall bevaras i minst treår efter det att den sista uppgiften fördes in i handlingen. Regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att vissa slags handlingarskall bevaras . Här avses handlingar som behövs främst i tillsyns-,ansvars-, skadestånds- och ersättningsärenden samt för forskningsändamål.Tidsgränserna anger ett minimibevarande och utgör inte riktmärke för närgallring skall ske. Treårsregeln innebär att huvudmännen har möjlighet att treår efter sista anteckning i en patientjournal gallra dokument som bedöms saknabetydelse ur vård-, rättssäkerhets-, forsknings- och ansvarssynpunkt. Regeringenhar utfärdat en förordning (1986:203) om förlängdbevarandetid för vissa journalhandlingar inom hälso- och sjukvården. Iförordningen anges att vissa handlingar skall bevaras efter detatt den sista uppgiften fördes in i handlingen. De handlingar som skall bevarasär dels handlingar som rör patient vars sak prövats enligt vissa lagar omtillsyn, ansvar, skadestånd eller ersättning såsom lagen (1980:11) om tillsynöver hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl., dels journalhandhngar inomtandvården som kan vara av betydelse för rättsodontologisk identifiering, delsjournalhandlingar rörande patienter födda den femte, femtonde och tjugofemte 1varje månad, om det inte är uppenbart att handhngarna saknar betydelse förforskningsändamål. Förordningen träder ikraft . Regeringenhar för avsikt att ge i uppdrag att efter samråd medsocialstyrelsen och råd om förlängtbevarande av journalhandlingar. Härkan även nämnas att utredningen (U 1985:07) om vissa arkivfrågor har i uppdragatt se över hela den offentliga arkivverksamheten. Utgångspunkter skall bl. a.vara tryggande av insyns- och kontrollmöjligheterna vad gäller förvaltningenoch beaktande av forskningens behov. Utredningen beräknas vara klar /87. Det är inte klart i vilken utsträckning utredningen kommeratt beröra sjukvårdens område. Beträffandevilka handlingar som skall bevaras anfördes i propositionen (s.32) om patientjournallag bl. a. att reglerna om bevarande av journalhandlingmåste utformas så att de olika intressen som gör sig gällande så långt möjligtkan tillgodoses. I tillsyns-, ansvars-, skadestånds-och ersättningsärenden samtför forskningsändamål finns inte sällan behov av handlingar som är äldre än treår. Den minsta bevarandetid som kan komma i fråga för dessa handlingar var,enligt propositionen, . Det föreslogs därför att regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer skall få utfärda föreskrifter om vilkahandlingar som skall bevaras . Beträffanderekommendationen när utgallring av journalhandlingar bör ske så ställde sigstatsrådet i propositionen (s. 34) bakom ett förslag som i korthet innebar attutgallring av journaler borde kunna ske efter SoU 1985/86:26 patientensdöd (eller efter hans födelse, om uppgift om tidpunkten för hans dödsaknas). En tioårig gallringsfrist skulle gälla för dokumentation somupprättats och förvaras hos konsulter, serviceavdelningar eller laboratorier.För att tillgodose forskningsintressena föreslogs ett allmänt undantag frångallring beträffande av totalmaterialet. Enligt statsrådets uppfattningkunde detta förslag ligga till grund för nya rekommendationer till huvudmännen. Utskottetgodtog de i propositionen angivna riktlinjerna och avstyrkte motionsyrkanden omatt minsta bevarandetid skulle bestämmas till för allajournalhandlingar. Utskottet uttalade härvid att det inte finns anledning att ilagen slå fast en bevarandetid av , även om det ofta blir fråga omatt bevara vissa slag av handlingar och längre. Utskottetanförde i anslutning härtill följande (SoU 1984/85:33 s. 13). Denprincip som i första hand bör vara styrande för bestämmandet av bevarandetidenför en patientjournal är enligt utskottets mening intresset av en god och säkervård för patienten. Från denna utgångspunkt ser utskottet inte någon fara i dei propositionen förordade tidsfristerna. Att vissa handlingar bör kunnautgallras såsom betydelselösa från vård-, rättssäkerhets-,ansvars- och forskningssynpunkt är uppenbart. Utskottet förutsätter att det irekommendationerna till huvudmännen kommer att noga beskrivas vilka slag avhandlingar som måste bevaras . Utskottet vill tillägga att vissgallring även är i patienternas intresse. Oöverskådliga mängder material ökarrisken för att uppgifter sprids okontrollerat. Registrering av uppgifter rörande barn Imotion So4I3 av () hemställs att hos regeringenanhåller om åtgärder så att tillämpningen av folkbokföringsförordningen sker såatt vårdnadshavare eller av denna utsedd person utses till sökperson förminderårigt barn. Motionären anför att en ensamstående kvinnlig vårdnadshavaretill ett barn får dels sitt eget patientkort, dels barnets patientkort. Påbarnets patientkort registreras vårdnadshavarens personnummer längst ned, såatt sjukvården lätt kan komma i kontakt med vårdnadshavaren vid bl. a. akutbehov. Den som blir registrerad på barnets kort betecknas av riksskatteverketsåsom "sökperson". Motionären anser att vårdnadshavaren måste fåavgöra vem som skall registreras som sökperson. Hon anför också att det inte ärrimligt att en kvinna som är vårdnadshavare för sitt barn fråntasmyndighetskontakter för barnets räkning utan att hon själv valt det. Hoslänsstyrelsernas dataenheter förs med hjälp av automatisk databehandlingregister över den kyrkobokförda befolkningen. För varje person finns en På personavin anges namn, personnummer, födelsehemort, SoU 1985/86:26civilstånd m. m. För familjer finns ett sambandsbegrepp. En.person i varjefamilj är sökperson. Sökpersonens personnummer anges på de övriga familjemedlemmarnaspersonavier. För gifta är mannen sökperson för hustrun. För barn kyrkobokfördahos sina gifta föräldrar är fadern sökperson. Om föräldrarna inte är gifta armodern sökperson, även om barnet bor hos båda föräldrarna och de har gemensamvårdnad. Om en kvinna, som har ett minderårigt barn, gifter sig med en man sominte är far till barnet så blir mannen sökperson för både kvinnan och barnet.Det går inte att utläsa av personavin om den man som står som sökperson för ettbarn är barnets biologiske far/vårdnadshavare eller styvfar. Den uppgiftenfinns inte i dataregister. behandlar ett antalmotioner om ändring av här aktuella rutiner inom folkbokföringen. För hela landet finns vidare ett gemensamtbefolkningsregister, SPAR. SPAR får sina uppgifter från länsstyrelsensregister. SPAR förs av Datamaskincentralen för administrativ databehandling(DAFA). Uppgifter från SPAR används bl. a. för direktadresserad reklam. Inom hälso- och sjukvården finns också databaser. Deflesta landstingskommuner har utvecklade patientadministrativa system. Personuppgifternahämtas antingen från befolkningsregister eller från SPAR.Personuppgifter uppdateras vanligen en gång . De uppgifter som försöver till landstingens register är de som finns på personavin, även uppgiftenom sökperson. Patienter inom sjukvården får en bricka med namn,personnummer och adress inpräglat, ett s. k. patientkort. För minderåriga angesockså förålder/ vårdnadshavare. Dessa patientkort kan framställas manuelltgenom att patienten fyller i ett underlag från vilket uppgifterna sedan stansaspå en bricka. En del landsting låter dock överföra uppgifter direkt fråndatabasen till en maskin som framställer kortet med de uppgifter som finns idatabasen. Från och haruppgivits att man där utgår från att den person som enligt uppgift frånfolkbokföringen är sökperson för barnet också är vårdnadshavare. Enligtinstruktion till berörda befattningshavare skall dock den som tar fram ettpatientkort fråga om uppgifterna är korrekta. Begär vårdnadshavaren att få sitteget namn och inte sökpersonens namn antecknat så framställs ett manuelltpatientkort med de begärda uppgifterna. I motion So448 av och andre vicetalman (båda fp) hemställs att beslutar att somsin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts angåendeskriftlig levnadsskildring för vissa långvarigt sjuka på vårdinrättningar(yrkande 1) och att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas såatt författningsmässig tveksamhet vid hanteringen av skriftlig information ompa- ningar kan hjälpapersonalen att upptäcka den enskilda individen i sjukhus- SoU 1985/86:26 sängen.Bl. ä. redovisas erfarenheter från ett sjukhus i , där man på enavdelning införde en patientpärm med levnadsskildringar sammanställda framförallt genom kontakt med anhöriga och genom samtal med patienterna, när dettavar möjligt. Rätt utformad och använd kan kunskapen om den sjukes bakgrund blien värdefull hjälp för personalen att upptäcka medmänniskan i denvårdbehövande, anför motionärerna. Den kan inspirera till ökad inlevelseförmågaoch respekt för individens rätt att få behålla både vanor och ovanor, att fåsyssla med det som känns meningsfullt och att få samtala om väsentliga tingäven när man blivit gammal, glömsk och långvarigt sjuk. För personalen kan detinnebära ökad arbetsglädje och mening i uppgiften. Motionärerna påpekar samtidigtatt viss tveksamhet finns om hur man författningsmässigt skall hantera dennatyp av dokumentation och begär ett klarläggande på denna punkt. Enligt4 § patientjournallagen skall varje uppgift i en journalhandling sorn upprättasinom hälso- och sjukvården utformas så, att patientens integritet respekteras.I specialmotiveringen till denna bestämmelse angavs följande. (Prop.1984/85:189 s. 41 f.). Undersenare år har respekten för patientens integritet i hälso- och sjukvårdenkommit alltmer i förgrunden i lagstiftningsarbetet. a. tillsynslagen ochhälso- och sjukvårdslagen är detta en central fråga. Det är då självklart attockså journalföringen måste bygga på denna princip. En grundläggandeförutsättning för att patientens integritet skall respekteras är attiippgifterna i patientjournalen är korrekta. Detta räcker dock inte. Mångauppgifter i en patientjournal utformas efter en subjektiv värdering. Vissa avdessa uppgifter kan då uppfattas som kränkande av patienten, även om de ärriktiga i sak. Avsikten med denna paragraf är att erinra om betydelsen av attutforma uppgifterna i patientjournalen på ett sådant sätt att patienten intekänner sig kränkt av dem eller att helt utelämna sådana uppgifter om de intehar betydelse för ställningstaganden i vården. Ovidkommande värdeomdömen ompatienten eller hans anhöriga av allmänt nedsättande eller kränkande karaktärfår inte förekomma. Respekten för patientens integritet förutsätter ocksåallmänt en återhållsamhet när det gäller uppgifter om dennes privatliv.