bet · G901KU25 · 1985-12-31 00:00:00 — Därefter följer en redovisning av gällande föreskrifter.Efter en kort analys av utrikesnämndens konstitutionella natur lämnas enredogörelse för reglerna om utrikesnämndens protokoll, sekretessen för dessaprotokoll och om tystnadsplikten för nämndens ledamöter m. fi. 1 två följande avsnitt dras vissa slutsatser rörandemöjligheterna att lämna uppgifter om vad som förekommit vid nämndenssammanträden och om innebörden i stadgan om protokollföring i nämnden. Deviktigaste av dessa slutsatser är: o Eftersom nämndens protokollförvaras i är det departementet, utrikesministern och isista hand regeringen som prövar frågan om utlämnande till enskilda sombegäratt få tadelavdem med stöd av 2 kap. TF. o Nämndens ledamöter liksomsäkerligen också närvarande statsråd har möjlighet att i viss utsträckningmuntligen föra uppgifter vidare om vad som förekommit vid nämndenssatnmanträden, såvida inte ordföranden . påbjudit ovillkorlig tystnadsplikt. o Regeringen avgör i vilkenutsträckning den vill lämna utrikesnämndens protokoll till någon annanmyndighet. Frågan lär dock knappast bli aktuell annat än i förhållande tillkonstitutionsutskottet, som torde kunna åberopa rätt att få ut protokollen medstöd av regeringsformens regler om kontrollmakten. o Nämndens ledamöter är i principberättigade att ordagrant återge egna och andras uttalanden i nämnden när dehörs inför . (Ledamöterna förutsätts emellertid inte hamöjlighet till ordagrann återgivning annat än om protokollet finns tillgängligthos utskottet.) o Nämndens ledamöter har i övrigtinte tillgång till sammanträdesprotokollen (inkl. de ordagrannauppteckningarna) på annat sätt än att de får ta del av dem iutrikesdepartementet. De har därvid inte rätt att göra avskrifter av dem elleratt kopiera eller på annat sätt återge dem. o protokoll förvaras hos regeringen är en följd av att nämnden ärett samrådsorgan och att protokollen får anses utgöra 290 underlagför regeringens beslut. Avslutningsviskonstateras att reglerna om offentlighet och sekretess i KU 1985/86:25utrikesnämnden är komplicerade och på vissa punkter oklara. B8 a reglerna i grundlagen bör ses över lämnas öppet. Däremot ifrågasätts öminte stadgan om protokollföringen bör ses över och preciseras. Sedan någon tid tillbaka diskuteras i utrikesnämnden vilkaregler som gäller om nämndens protokoll och om handlingssekretess ochtystnadsplikt hos nämnden. 1 denna promemoria analyseras översiktligt dengällande regleringen. Det bör understrykas att en fördjupad undersökning kanvisa att de slutsatser som dras i promemorian kan behöva revideras på någonpunkt. Förutom tillgängliga författningstexter, förarbeten och kommentarer harrättsavdelningen vid analysen haft tillgång till utrikesnämndens protokoll i dedelar som rör problemställningen samt två promemorior (och1984-09-28) upprättade inom utrikesministerns kansli. Av utrikesnämndens protokoll framgår att fiera frågor harvarit uppe till diskussion. Några av dessa är: o Vilka regler gäller om uppgiftslämnande tillkonstitutionsutskottet o Vilkenrätt har en ledamot av nämnden att ordagrant återge vad han själv eller någon annan yttrat i nämnden? o I vilkenutsträckning har statsministern och utrikesministern resp. övriga ledamöter tillgång till nämndens protokoll? o ledamöter rätt att kopiera nämndens protokoll (inkl. "egna" avsnitt som översänts för granskning)?o Har nämndens ledamöter rätt att i samband med att de tar del av nämndens protokoll i själva göra ordagranna anteckningar om innehållet? o Var bör nämndens protokollförvaras - hos regeringen eller ? Under diskussionen har också frågan om behovet avlagändringarvarit på tal. För att ge svar på frågorna fordras en tämligenutförlig redovisning av äldre och gällande reglering. kan det emellertidvara på sin plats med en kort beskrivning av hur utrikesnämnden tillkommit. Enligt regeringsform i dess ursprungliga lydelsekunde regeringen samråda med det s. k. hemliga utskottet, vilket var riksdagensorgan i utrikesfrågor. Utskottet var inte en permanent institution, utankonstituerades bara när regeringen ansåg det behövligt. Genom en grundlagsändring ersattes hemligautskottet av utrikes nämnden. som fick permanent karaktär. , då utrikesutskottet ' inrättades, till dess enkammarriksdagen trädde 1971,rådde 291 personalunionmellan nämnden och detta utskott. När personalunionen y\j 1985/86'25 hävdes, minskadesantalet ledamöter i nämnden från 16 till 9 under gj| g g åberopandeav, som det heter igrundlagberedningens betänkande, "uppdragets särskildaförtroendekaraktär". 1973:90 om ny regeringsform (RF) ochriksdagsordning (RO) sade sig departementschefen dela författningsutredningensoch grundlagberedningens uppfattning att det närmare samarbetet mellanregeringen och i utrikesfrågor även i fortsättningen borde ske genomutrikesnämnden på samma sätt som då var fallet. 4 Gällande föreskrifter om utrikesnämnden De viktigaste föreskrifterna om utrikesnämnden finns i RF10:6 och 7. De har följande lydelse: Regeringen skall fortlöpande hålla utrikesnämndenunderrättad om de utrikespolitiska förhållanden, som kan få betydelse förriket, och överlägga med nämnden om dessa så ofta det erfordras. I allautrikesärenden av större vikt skall regeringen före avgörandet överlägga mednämnden, om det kan ske. består av talmannen samt nio andra ledamöter,som väljer inom sig. Närmare bestämmelser om utrikesnämndenssammansättning tneddelas i riksdagsordningen. sammanträder på kallelse av regeringen.Regeringen är skyldig att sammankalla nämnden om minst fyra av nämndens ledamöterbegär överläggning i viss fråga. Ordförande vid sammanträde med nämnden ärstatschefen eller, om han har förfall, statsministern. Ledamot av utrikesnämnden och den som i övrigt är knutentill nämnden skall visa varsamhet i fråga om meddelanden till andra om vad hanhar erfarit i denna egenskap. Ordföranden kan besluta om ovillkorligtystnadsplikt. Av RF 10:2 st. 3 följer att regeringen, för den händelserikets intresse så kräver, kan underlåta att inhämta godkännande aven internationell överenskommelse. Regeringen skall då i stället överlägga medutrikesnämnden innan överenskommelsen ingås. I RF 10:3 och 13:2 finns ytterligare bestätntnelser omutrikesnämnden. vilka dock torde sakna betydelse i detta sammanhang. Bestämmelserna i otn utrikesnämnden finns i 8 kap. 7och 8 §§ (från 9 § bortses i detta sammanhang) samt tilläggsbestämmelse 8.8.1.De har följande lydelse: Val av ledamöter i utrikesnämnden avser riksdagensvalperiod. För talmannen är vice talman suppleant i utrikesnämnden.Antalet valda suppleanter skall vara nio. RO 8:8 KU 1985/86:25 Ril B 8 a sammanträder inomstängda dörrar. medgiva att även annan än ledamot, suppleant, statsråd ochtjänsteman är Tilläggsbestämmelserna 4.11.4 och 8.5.4 äger motsvarandetillämpning pä utrikesnämnden. Sekreterare hos nämnden förordnas av regeringen. Suppleant i utrikesnämnden skall alltid underrättas om nämndenssammanträden. Hänvisningarna till tilläggsbestämmelserna avserskyldigheten att föra protokoll (4.11.4) och skyldighet att avge försäkran omatt iaktta tystnadsplikten (8.5.4). Bestämmelser om dokumentering av vad som förekommit vidnämndens sammanträden finns i stadgan (1953:511) angående protokollföring iutrikesnämnden. Stadgan, som beslutats av regeringen efter hörande,har fogats till denna promemoria som bilaga 1. En utgångspunkt för bedömningen av utrikesnämndenskonstitutionella natur kan vara RF 11:6, som talar om attförvaltningsmyndigheterna lyder under regeringen, "om myndigheten ejenligt denna regeringsform eller annan lag är myndighet under ". Någon uttrycklig regel om att utrikesnämnden är enmyndighet under finns inte. Därav kan man emellertid inte draslutsatsen att nämnden skulle lyda under regeringen. utskott är juriksdagens organ utan att det särskilt angetts att de är myndigheter underriksdagen. (Ett riksdagsutskott kan ju i vissa sammanhang fungera som ensjälvständig myndighet.) I RF 10:7 sägs att nämnden beslår av talmannen och nioandra ledamöter, som väljer inom sig. Till skillnad från vad som ärfallet med ett riksdagsutskott är det emellertid inte en riksdagsledamot som ärordförande i nämnden utan statschefen. Denne har också självständigbeslutanderätt i fråga om föreskrift om tystnadsplikt (se RF 10:7 st. 3).Vidare är det statsministern som vid förfall för statschefen är ordförande inämnden, trots att talmannen är ledamot. I sammanhanget bör uppmärksammas att uppgiften att i krigförordna att krigsdelegation skall sammankallas vilar påidrikesnämndens ledamöter (se RF 13:2 och RO 8:9) och inte på utrikesnämnden.Här medverkar alltså inte statschefen i beslutsprocessen, utan i dennasituation fungerar nämndens ledamöter som ett renodlat riksdagsorgan. Trots att nämnden genom sin tillkomsthistoria och sättetför utseende av ledamöter bär prägel av riksdagsorgan finns det flera föreskrifter som ger den en särskild karaktär. Sålunda är det regeringen som kallar till sammanträde (se RF 10:7). Denna föreskrift behöver i och för sig inte ses som något annat 293 än ennaturlig följd av regeringens skyldighet att informera nämnden och KU1985/86:25 överlägga med den före viktiga beslut. Genom att regeringen har ett Bil. B8 a ansvar för utrikespolitiken och också har tillgång till information i avbetydelse för denna har emellertid regeringen ansetts bäst skickad att bedömanär nämnden bör sammanträda. Detta stämmer också med tanken att nämnden skallvara ett samrådsorgan. Enligt 49 § i den äldre riksdagsordningen var det Konungensom kallade "andra statsrådsledamöter" och "särskildasakkunniga" till sammanträdena. Denna föreskrift har ersatts av enregel om att det är statsministern som får medge att "även annan änledamot, suppleant, statsråd och tjänsteman är närvarande" (se RO 8:8). Nämndensledamöter har alltså inte någon bestämmanderätt i denna fråga. Ett annat drag i regleringen är att det är regeringen somförordnar sekreterare hos nämnden (se tilläggsbestämmelsen till RO 8:8). Tilldenna befattning har utsetts chefen för utrikesdepartementetspolitiska avdelning som svarar för protokollföringen. Sammanfattningsvis: genom de särskilda regler som gällerom utrikesnämnden kan den inte jämställas med utskott och övrigaorgan. Snarare är det karakteristiska draget hos nämnden dess egenskap avsamrådsorgan och dess starka bindning till och beroende av regeringen. Somskall framgå i det följande finns det ytterligare sådana bindningar tillregeringen. I förarbeten och litteratur uppfattas dock utrikesnämnden ikonstitutionellt hänseende som ett organ, och denna uppfattning somdelas av statsrådsberedningens rättsavdelning får nog anses ligga -närmast tillhands. 6.1 Skyldigheten att föra protokoll Ursprungligen saknades formella föreskrifter omprotokollföring i nämnden. Praxis utbildades dock så att sekreteraren förde ettkortfattat protokoll. Detta underställdes inte nämnden eller dess ledamöter förjustering. Däremot försågs det med påskrift av statsministern ochutrikesministern. Maj:ts föreskrifter den 27 september 1940angående protokollföring i utrikesnämnden formaliserades praxis. Sekreterarenskulle föra protokoll som upptog de närvarandes namn, diskuterade ämnen samtnamn pä dem som yttrat sig. Endast då den som ledde förhandlingarna fattadebeslut om det, eller då ledamot själv yrkade på det, skulle själva yttrandettas till protokollet. En nyhet var att protokollet skulle läsas upp avsekreteraren vid nämndens nästa sammanträde för att därefter justeras avutrikesministern. Som framgått av det föregående (avsnitt 4 och bilaga 1)infördes de nuvarande bestämmelserna . Det formella protokollet komplettera des med ett fullständigt stenografiskt protokoll (verbatimprotokoll). De stenografiska protokollen skrivs ut pä och underställs därefter resp. talare för justering inom den tid utrikesministern bestämmer. I övrigt hänvisas till bilaga I. 6.2Förvaringen av protokollen KU 1985/86:25 Ril R 8 a Som framgår av stadganom protokollföringen skall protokollen förvaras i utrikesdepartementet.Detsamma gäller de ordagranna uppteckningarna från överläggningarna. Någonoklarhet synes råda huruvida dessa upptagningar är en del av protokollen ellerom de skall betraktas som fristående handlingar. Föreskriften om att protokollen skall förvaras iutrikesdepartementet är av administrafiv natur. Bestämmelsernas avfattning ochuttalanden i samband med deras tillkomst visar emellertid att det inte enbartär praktiska överväganden som ligger bakom. Snarare berättigar reglerna tillslutsatsen att man önskat skydda protokollen från insyn. I den till grund förstadgan liggande propositionen anförde departementschefen bl. (prop.1953:120 s. 4): Den nuvarande ordningen förprotokollföring i utrikesnämnden är knappast tillfredsställande. De råd, somnämndens ledamöter ger regeringen i utrikespolitiska frågor, blir ickeprotokollförda. Än mindre föres något diskussionsprotokoll, som återgerargumentering vid ett ställningstagande. Visserligen öppnar nuvarande reglermöjlighet för den som leder nämndens förhandlingar att påkalla protokollföringav medlemmarnas yttranden. Likaså är en medlern berättigad att få sitt yttrandetaget till protokollet, om han gör yrkande därom. I praktiken är det dockytterst sällsynt, att dessa bestämmelsers tillämpning begäres, och någonstenograf kallas icke att vara närvarande vid sammanträdena. Det skäl som legat till grund för den gällande ordningenkan väl icke frånkännas visst berättigande. Såsom ovan anförts har motivetvarit att överläggningarna blir av mera förtrolig och tvångsfri art om de ejprotokollföras. Mot denna synpunkt bör emellertid vägas intresset av att kunnai efterhand med säkerhet fastställa vilka råd nämndens ledamöter givit ochvilka skäl, som varit bestämmande för deras ställningstagande. Det är även avintresse, att framställningar och yttranden av närvarande regeringsledamöterupptecknas i nämndens protokoll. Med hänsyn härtilltorde den allmänna regelnböra bli, att överläggningarna i nämnden stenograferas, såsom skall skei fråga om kamrarnas debatter inom lyckta dörrar (riksdagsstadgan § 5 mom. 3). Undantagsvis bör emellertid en fråga kunna i nämndendiskuteras "utanför protokollet". Avgörandet härom synes böratillkomma den som leder nämndens förhandlingar i vanliga fall, alltså Konungen.Klart är att ledamot, som önskar en diskussion utan stenografisk uppteckning,äger framställa anhållan härom, och det får anses naturligt, att en sådananhållan -bifalles av nämndens ordförande, om den vinner stöd hos någon gruppinom nämnden eller om eljest framställningen befinnes välmotiverad. Protokoll och ordagranna uppteckningar frånutrikesnämndens sammanträden blir hemliga handlingar enligt sekretesslagen.Kungl. Maj:t äger enligt 3 § i lagen meddela dispens frånsekretessföreskrifterna i samma lagrum. Då det synes vara rimligt, att ledamotoch suppleant i nämnden berättigas ta del av protokollen och uppteckningarnafrån sammanträden, som ägt rum de tillhört nämnden, torde engenerell dispensföreskrift böra intagas i stadgan om protokollföringen. En effekt av att protokollen förvaras iutrikesdepartementet blir att en enskilds begäran att få ta del av ett protokoll skall göras hos utrikesdeparte mentet (TF 2:14). Denna fråga behandlas i avsnitt 7. 6.3 Ledamöternasrätt att ta del av protokollen m.m. KU 1985/86:25 Som framgår av 5 § stadgan om protokollföringen iutrikesnämnden har ledamöter och suppleanter rätt att / tadel av protokoll och ordagranna uppteckningar från sammanträden, som ägt rumunder den tid de tillhört nämnden. Avsikten med denna bestämmelse äruppenbarligen att värna om dokumentationen från nämndens sammanträden. Denbegränsning som ligger i uttrycket "i " kanknappast tolkas på annat sätt än att avsikten varit att förhindra attprotokollen förs utanför departementet. Att märka är vidare att ledamöter ochsuppleanter bara har rätt att ta del av material som hänför sig till den tid dehar fillhört nämnden. Några uttryckliga regler om kopiering eller avskrift avprotokollen finns inte. Sädana regler finns i TF 2:13 och 14. Men det börobserveras att dessa bestämmelser tar sikte på enskUdas rätt att la del avallmänna handlingar (se nedan). Bestämmelsen i stadgans 5 § är en administrativföreskrift, som begränsar offentliga funktionärers rätt att disponera överallmänna handlingar. Sådana regler är fullt möjliga att införa och kan intesägas komma i konflikt med . Avfattningen av stadgans 5 § berättigar snarare tillslutsatsen att en ledamot och suppleant inte har rätt att skriva av ellerkopiera protokoll och ordagranna uppteckningar. Denna restriktiva tolkningvinner, som framgår av det följande, stöd av övriga bestämmelser som var ikraft vid stadgans tillkomst. Av den i utrikesministerns kansli den 21 augusti 1984upprättade promemorian framgår bl. Ledamöters och suppleanters rätt att i utrikesdepartementetta del av protokollen har endast sällan utnyttjats. I ett fall har framställanom att erhålla kopia av protokoll gjorts som ej bifallits. Stadgans formuleringsamt ärendenas natur torde utesluta ett sådant tillvägagångssätt. Själva faktumatt protokollen i form av kopior skulle föreligga i flera olikadokumentbestånd, där kanske själva förvaringen inte alltid är säker, skulleriskera få en negativ inverkan på förtroendet för sekretessen i handläggningenav utrikesnämndens ärenden. Det synes därför inte motiverat att frångågällande ordning. 6.4 Tillgång till protokollen inom Några regler om vilka som har rätt att ta,del avprotokollen inom finns inte. I sakens natur ligger att manhär måste vara utomordentligt restriktiv. Att statsministern ochutrikesministern samt nämndens sekreterare har fillgäng till protokollen liggeri sakens natur. Vidare torde det vara uppenbart att den eller de tjänstemän somrent faktiskt ansvarar för vården av handlingarna har tillgång till dem. 1 brist på reglering torde man vara berättigad tillslutsatsen att statsministern och utrikesministern kan från fall till fallbestämma vem som får ta del av protokollen. Givetvis är de här underkastadesitt konstitufionella ansvar. 6.5Konstitutionsutskottets tillgång till utrikesnämndens protokoll KU 1985/86:25 Ril R 8 Q Enligt1809 års regeringsform (i lydelse efter ändringar ) hadekonstitutionsutskottet rätt att få ut statsrådsprotokollen (§ 105). Konungenhade dock rätt att vägra att lämna ut de i § 9 avsedda särskilda protokollensom angick rikets förhållande till främmande makt. Regeringen fick emellertidinte vägra att lämna ut ett sådant protokoll utan att utrikesnämnden fåtttillfälle att yttra sig i ämnet. Denna reglering torde ha inneburit att handlingar somhörde till regeringsärendena men som inte kunde anses som integrerade delar aveller bilagor till protokollen inte var tillgängliga för konstitutionsutskottet.Enligt (7 uppl. s. 114) hade utskottet inte bättre rätt att fä utsådana handlingar "än vilken enskild medborgare som helst enligt TF kap.2". Det vill alltså synas som om riksdagenskonstitutionsutskott - i allt fall formellt - haft begränsade möjligheter attfä del av utrikesnämndens protokoll, vilka knappast kan sägas tillhörastatsrådsprotokollet. I praktiken utvecklades emellertid en praxis som innebaratt regeringen -trots att det inte förelåg någon skyldighet till det - lämnadeöver mera material till än vad regeringsformenföreskrev.' Den nuvarande regeln om rätt attfå handlingar för granskning av statsrådens tjänsteutövning och handläggningenav regeringsärendena finns i RF 12:1. Enligt den bestämmelsen har utskotteträtt att "för detta ändamål utfå protokollen över beslut iregeringsärenden och de handlingar som hör till dessa ärenden". Att utskottet numera har rätt att fä ut protokollen frånutrikesnämndens sammanträden torde knappast bestridas av någon. 7 Sekretessen för utrikesnämndens protokoll 7.1 TF och sekretesslag Av TF framgår att enskilda har rätt att ta del av allmännahandlingar som förvaras hos myndigheterna. Begränsningar i denna rätt fickursprungligen och vid tiden för stadgans tillkomst föreskrivas av Konungen ochriksdagen i samfällt stiftad lag. Eftersom protokollen och uppteckningarna förvarades iutrikesdepartementet, skulle framställningar om att få ut dessa göras hosdepartementet. Att en enskild person skulle ha fått ut ett protokoll frånutrikesnämnden är emellertid knappast troligt. I 3§ första stycket 1937 årssekretesslag föreskrevs nämligen: Handlingar i ärenden vilka angå rikets förhållande tillfrämmande makt må allenast i de fall och i den ordning Konungen bestämmerutlämnas tidigare än efter handlingens datum. ' I kommentar till sekretesslagen (i 7 uppl. s. B192) nämns som exempel på handlingar som faller under bestämmelsen just utrikesnämndens protokoll. I kommentaren synes också ledamöter och suppleanter i nämnden betraktas som "enskilda" när det gäller rätten att ta del avprotokollen. framgåttav det föregående är rättsavdelningen nog snarare av lippfattningen KU1985/86:25 att föreskrifterna om ledamöternas och suppleanternas rätt att tadel av Bil. B 8 a protokollen skall ses som administrativa föreskrifter ochinte som beståndsdelar i sekretessregleringen. Av koinmentar framgår också att Konungen kundemedge att handlingar lämnades ut tidigare än efter handlingens datumäven om ärendet förekommit hos utrikesutskottet eller utrikesnämnden. Man kanalltså konstatera att regeringen enligt äldre regler disponerade inte bara översekretessen i utrikesnämndens protokoll utan också över sekretessen i de iriksdagen förvarade handlingarna angående rikets förhållande till främmandemakt. 7.2 TF (ändringar) och 1980 årssekretesslag Genom beslut gjordes vissa viktiga ändringar i 2kap. TF, vilka trädde i kraft . Ändringarna påverkar knappastden analys som görs i denna promemoria. Det bör emellertid framhållas attbegränsningarna i rätten att ta del av allmänna handlingar numera skall ske ien särskild lag (dvs. sekretesslagen) eller, om så i visst fall anseslämpligare, i annan lag till vilken den särskilda lagen hänvisar. Däremot har sekretesslagen (1980:100, SekrL) inneburitradikala förändringar i den materiella sekretessregleringen. Den förutrikesnämnden närmast tillämpliga materiella bestätnmelsen finns i SekrL 2:1och har följande lydelse: Sekretess gäller hos regeringen och inomutrikesrepresentationen för uppgift som angår förbindelser med annanstat eller i övrigt rör annan stat, mellanfolklig organisation, myndighet,medborgare eller juridisk person i annan stat eller statslös, om det inte stårklart att uppgiften kan röjas utan att detta stör mellanfolkligaförbindelser eller på annat sätt skadar landet. Sekretess gäller hos annan myndighet än som avses i förstastycket för uppgift som anges där, om det kan antas att det stör Sverigesmellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet om uppgiftenröjs. 1 fråga omuppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst fyrtio är. Till skillnad från den tidigare gällande regleringen ärsekretessen här inte absolut (tnen beroende av regeringens diskretionäraprövning). I stället föreskrivs att en skadeprövning skall ske. Presumtionenvid tillämpningen av paragrafens första stycke är att sekretess skall gälla. Prövningen skall göras av den myndighet som förvararhandlingen. Eftersom nämndens protokoll förvaras i är detdär prövningen skall ske. Av SekrL 15:6 följer att det är den befattningshavaresom enligt arbetsordning eller särskilt beslut svarar för vården av en handlingsom i första hand skall pröva frågan om att lämna ut handlingen till enenskild. 1 tveksamma fall skall han hänskjuta frågan till myndigheten, om detkan ske utan omgång. Om han vägrar lämna ut handlingen, är han skyldig att påsökandens begäran hänskjuta frågan till myndigheten. Några särskilda föreskrifter om ansvaret för nämndensprotokoll finns inte. (1 stadgan sägs endast att de skall förvaras i .) naturligtbetraktelsesätt torde emellertid vara att uppfatta nämndens sekre- KU1985/86:25 terare som ansvarig för vården av protokollen till dess de överlämnastill Bil. B 8 a arkivet för förvaring där. I det läget torde ansvaretövergå på arkivchefen.