bet · G901SfU4 · 1985-12-31 00:00:00 — Dock görs i praxis undantaghärifrån, bl. a. i fall då löneavdrag enligt allmänt avlöningsavtal förstatliga och vissa andra tjänstemän (AST) gjorts med hänsyn till utgåendeyrkesskadelivränta. Livräntan grundar då rätt till ATP till den del - i regelhälften - som den är skattepliktig. 1motion 1984/85:1741 av i m. fl. påtalas attlönereduktion på grund av yrkesskadelivränta endast sker för statligt anställdaoch att dessa därför har ett sämre ATP-skydd än den som är privat anställd ochuppbär livränta. Motionärerna anser att denna orättvisa bör undanröjas ochbegär ett tillkännagivande om behovet av att ATP-beräkningen ändras förstatligt anställda som uppbär yrkesskadelivränta. Såvälstatens arbetsgivarverk (SAV) som har i yttranden övermotionen ansett att motionärerna har fog för sitt yrkande. SAV har inte någotatt erinra mot att i de avsedda fallen även den del av löneavdraget sommotsvarar yrkesskadelivräntans skattefria del får tillgodoräknas arbetstagarensom pensionsgrundande inkomst. diskuterar olika modellerför att tillgodose syftet med motionen. Verket anser att de mest ändamålsenligavägarna att göra detta är att antingen beakta löneavdraget i dess helhet vidfastställande av den pensionsgrundande inkomsten eller att slopa reglerna i ASTom löneavdrag med hänsyn till Verket påpekar att båda dessa alternativ SfU 1985/86:4medför administrativa och kostnadsmässiga effekter i sådana avseenden somfaller utanför verkets ansvarsområde. anser att motionärerna har fog för sitt yrkande. Utskottet anseremellertid att det får ankomma på regeringen att undersöka vilken metod som ärmest ändamålsenlig för att undanröja de påtalade orättvisorna, vilket riksdagensom sin mening bör ge regeringen till känna. Motion 1741 får därmed ansestillgodosedd. 1. beträffande handläggning av arbetsskadeärenden attriksdagen avslår motion 1984/85:2258, 2. beträffande försäkringsskyddet för värnpliktiga attriksdagen avslår motion 1984/85:1732, 3. beträffande livränta vid arbetsskada att riksdagenavslår motion 1984/85:1712, 4. beträffande äldre livräntor att avslårmotion 1984/85:2438, 5. beträffandepensionsgrundande inkomst vid livränta att medanledning av motion 1984/85:1741 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört. Närvarande:Doris (), (), (), (),(), (), (), KenthSkårvik (fp), (), (), (), EvaJohansson (s), (), i (m) och Karl-ErikPersson (vpk). Handläggning av arbetsskadeärenden (mom. 1) (vpk) anser delsatt den del av utskottets yttrande på s. 7 som börjar med "Mot denna"och slutar med "någon åtgärd" bort ha följande lydelse: betänkande framgår klart att ärendebalanser och handläggningstider i arbetsskadeärenden är helt oacceptabla inte minst vid försäkringskassorna. Utredningen har visserligen lagt fram förslag till olika åtgärder för att minska ärendebalanserna. Med hänsyn till den tid det erfarenhetsmässigt tar innan ett utredningsförslag kan leda till lagstiftning 10 anser utskottet emellertidatt beredningen av detta förslag inte kan avvaktas SfU 1985/86:4 utan attomedelbara åtgärder måste vidtas. Åtgärderna måste leda till attförsäkringskassorna får resurser och direktiv om att arbeta av sina balanser,så att beslut i ärenden om arbetsskador normalt kan fattas inom sex månaderfrån anmälningsdagen. delsatt utskottet under moment 1 bort hemställa 1.beträffande handläggning av arbetsskadeärenden att med bifall tillmotion 1984/85:2258 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört. Försäkringsskyddet för värnpliktiga (mom. 2) SiriHäggmark, och i (alla m) anser delsatt den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjar med "Socialförsäkringsutskottetvill" och slutar med "motion 1732" bort ha följande lydelse: och remissinstansernas yttrande anses de värnpliktiga haett tillfredsställande försäkringsskydd. Med information, utbildning och andraåtgärder anses de brister i tillämpningen av nuvarande bestämmelser somalltjämt finns kunna avhjälpas. Utskottetanser emellertid i likhet med motionärerna att de värnpliktigasförsäkringsskydd bör bli föremål för en översyn. Till skillnad från de flestaanställda är de värnpliktiga unga och saknar oftast kunskap om arbetsmiljöfrågoroch personskadereglering. De fullgör sin militärtjänst enligt pliktlagar underkort tid, då de i första hand ges militär utbildning. De är ovana vid militäraförhållanden, och de måste ibland delta i riskfylld verksamhet. För denhändelse de under sin militärtjänstgöring drabbas av skada är det därförsärskilt angeläget att ersättningssystemet är enkelt och begriphgt och attskadereglerande myndighet tillämpar principen om aktiv skadereglering. Dagensförsäkringsskydd för de värnpliktiga kännetecknas - Uksomarbetsskadeförsäkringssystemet över huvud taget - av mycket långa handläggningstideroch administrativt krångel. Förde värnpliktiga kompliceras detta av att inte mindre än tre instanserhandlägger ärendena, nämligen , trygghetsnämnden ochförsvarets civilförvaltning (FCF). mening bör man vid en översyn utreda följande alternativ. FCF ges i uppdrag att i stället för trygghetsnämnden besluta även omersättning enligt lagen om statlig ersättning vid ideell skada (Li) till demsom skadats under värnplikten. Färreskadereglerande instanser medför för den skadelidande att ersättningssystemetblir lättbegripligt och att han/hon vet vart man skall vända sig. Därmed blirdet också enklare att tillvarata sin rätt till ersättning. Förmyndigheterna som handhar anmälan, information och skaderegle ring blir det enklare att fullgöra sina uppgifter. Informationen till de berörda underlättas. Genom att ärendet handläggs endast vid och torde den totala handlägg ningstiden kunna förkortas. FCF beslutar om ersättning enligt Li. Ersättningen skall utgå SfU 1985/86:4enligt bestämmelserna i 5 kap. skadeståndslagen. Ersättningen enligt Li kommerdå att beräknas på samma sätt som i skadestånds- och trafikskade-fallen. Enligtnu gällande Li kan ersättning inte utgå för kostnader och inkomstförluster,vilket däremot är fallet om ersättning utgår enhgt skadeståndsrättsligaprinciper. I den mån den skadelidande inte erhåller full kostnads- ochinkomsttäckning enligt LSP, kommer FCF att kunna gottgöra honom/henne fullt ut.Principen att den skadade skall försättas i samma situation som om skadan intehade inträffat kommer därmed alltid att uppfyllas. anfört med anledning av motion 1732 bör som sin mening geregeringen till känna. delsatt utskottet under moment 2 bort hemställa 2. betiaffandeförsäkringsskyddet för värnpliktiga att med bifalltill motion 1984/85:1732 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört. Livränta vid arbetsskada (mom. 3) MargaretaAndrén (fp), (), (), (), RuneBacklund (c), () och i (m) anser delsatt den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjar med "Medhänsyn" och slutar med "motion 1712" bort ha följande lydelse: Denuvarande reglerna för beräkning av arbetsskadelivränta tar enbart hänsyn tillden ekonomiska invaliditeten hos den skadade såsom den kommer till uttryck ihans nettoinkomst. Man gör således endast en jämförelse mellan hans inkomster föreoch efter skadan. Som framgår av motion 1712 kan regelsystemet medföra attökade utgifter i en rörelse till följd av en arbetsskada inte får någonbetydelse vid bedömningen av rätten till livränta, om inte dessa utgifterbedöms leda till en minskad nettoinkomst för den skadade. Utskottet anser attegenföretagare på detta sätt missgynnas vid bedömningen av rätten tillarbetsskadelivränta. En översyn av livräntorna i lagen omarbetsskadeförsäkring är därför motiverad. Utskottet tillstyrker således motion1712 och anser att regeringen bör förelägga förslag i enlighet medvad utskottet anfört. delsatt utskottet under moment 3 bort hemställa 3. beträffandelivränta vid arbetsskada att med bifalltill motion 1984/85:1712 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört. Äldrelivräntor (mom. 4) SfU 1985/86:4 och (båda c) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 9 som börjarmed "Kommitténs förslag" och slutar med "motion 2438" bortha följande lydelse: Den nya arbetsskadeförsäkringen innebär en kraftigförmånshöjning för den som skadats i arbetet efter . Äldreskadefall har däremot inte fått någon motsvarande kompensation. Visserligen haren uppräkning av de äldre livräntorna skett vid skilda tillfällen men dessauppräkningar har särskilt i gamla skadefall varit otillräckliga för att utjämnaskillnaderna i förmånsnivån. Det finns sålunda enligt utskottets mening starkamotiv för att standardsäkra de äldre livräntorna oberoende avställningstagandena till en standardsäkring av arbetsskadelivräntorna.Riksdagen bör därför med bifall till motion 2438 som sin mening ge regeringentill känna att en översyn av reglerna för äldre Uvräntor bör ske i det syftesom angetts i motionen. dels att utskottet under moment 4bort hemställa 4. beträffande äldre livräntor att med bifall tillmotion 1984/85:2438 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. Försvarsutskottetsyttrande sfu i985/86:4 1985/86:1 y över motion1984/85:1732 om de värnpliktigas försäkringsskydd har den 5 februari 1985beslutat att bereda försvarsutskottet tillfälle att yttra sig över motion1984/85:1732 av (m) och () om de värnpliktigasförsäkringsskydd. har inhämtat yttranden över motionen frånförsvarets civilförvaltning, och trygghetsnämnden. Det skydd som värnpliktiga har vid skador undervärnpliktstjänstgöringen har i korthet följande former. Värnpliktig som skadas under sin tjänstgöring åtnjuter skyddför ekonomisk skada enligt lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd (LSP). Prövning av ersättning enligt LSP handhas av de allmänna för säkringskassorna. Skyddet motsvarar i stort det försäkringsskydd som förvärvsarbetande har enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring (LAF). Arbetsskadeförsäkringen är föremål för översyn av en av regeringen utsedd utredningsman (arbetsskadeutredriingen, S 1984:01). Enligt sina direktiv (dir. 1984:8) har utredningsmannen att beakta vilka konsekvenser ändringar i LAF kan få för LSP. Utredningen beräknas bli slutförd . Ersättning till den värnpliktige öxideell skada (sveda och värk, lyte eller annat bestående men samt allmännaolägenheter) till följd av olyckshändelse under värnpliktstjänstgöring reglerasgenom lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada (Li). Frågor omersättning enligt Li handläggs av trygghetsnämnden enligt normer som gäller förstatens personskadeförsäkring (ett kollektivavtal som reglerar vissaersättningar på grund av arbetsskador hos arbetstagare för vilka statensarbetsgivarverk äger sluta avtal om avlöningsvillkoren). Den värnpliktige kan också riktaanspråk på skadestånd för skada under värnpliktstjänstgöring direkt mot statsverket.I sådana ärenden företräds statsverket av försvarets civilförvaltning (FCF).Utbetalning av ersättning förutsätter att staten bedöms varaskadeståndsskyldig. Den som är skade-ståndsberättigad får ersättning enligtskadeståndsrättsliga normer, vilket kan leda till högre ersättningar än enligtde ersättningsnormer som har redovisats under 1 och 2 i det föregående. Beträffande ersättning för trafikskador undervärnpliktstjänstgöring SfU 1985/86:4 gäller särskilda regler. Sådanaersättningar regleras av FCF i fråga om skador Bil. som drabbatvärnpliktiga i samband med trafikolyckor med försvarsmaktens egna fordon ellerinhyrda oförsäkrade fordon. Skador vid andra trafikolyckor som kan drabbavärnpliktiga regleras av berört försäkringsbolag. Trafikskadeersättning bedömsefter skadeståndsrättsliga normer. Det redovisade skyddet för värnpliktiga gäller även för endel andra personalkategorier, bl. a. för vapenfria tjänstepliktiga, civilförsvarspliktiga,medlemmar av frivilliga försvarsorganisationer samt för dem som genomgårfrivillig utbildning eller antagningsprövning vid försvarsmakten. I motionen yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts beträffande nödvändigheten av enöversyn av de värnpliktigas försäkringsskydd. Motionärerna framhåller attvärnpliktiga, som under sin tjänstgöring råkat ut för allvarliga olyckor, förstefter långdragna processer tillerkänts ersättning, ofta av blygsam omfattning.De värnpliktigas nuvarande försäkringsskydd är enligt motionärernauppenbarligen inte till fyllest. Ersättning måste enligt deras mening utgå utandröjsmål och ha en sådan omfattning att den värnpliktige får en chans attsnabbast möjligt anpassa sig till en ny och påtvingad livsföring. Motionärernaanser det vara nödvändigt med en översyn av de värnpliktigas försäkringsskydd. Enligt försvarets civilförvaltnings (FCF) uppfattning harde värnpliktiga ett tillfredsställande försäkringsskydd för skador sominträffar under militärtjänstgöringen. 1 några avseenden är skyddet bättre änvad förvärvsarbetande har. FCF bedömer det därför inte nödvändigt attytterligare förbättra de värnpliktigas försäkringsskydd. En översyn av denuvarande reglerna ter sig därför inte påkallad. betonar vikten avatt den myndighet hos vilken den skadade värnpliktige tjänstgör omgående sertill att skadeanmälan upprättas och insänds till dem som skall utge ersättningtill den skadelidande. Överbefälhavaren har i samråd med FCF utfärdatföreskrifter i detta syfte. FCF avser fortsätta att genom utbildning ochinformation verka för att skadeärenden handläggs snabbt och korrekt avförsvarsmaktens myndigheter. Även om de värnpliktiga före och undervärnpliktstjänstgöringen informeras om ersättningssystemet i stort krävs enligtFCF att den som drabbas av en skada upplyses om sina möjligheter att fåersättning. FCF uppger sig i sin skadereglering tillämpa vad som inomförsäkringsbranschen kallas aktiv skadereglering. Syftet därmed är attoberoende av yrkande ge den skadade den ersättning han är berättigad till. anser att LSP ger ett gottförsäkringsskydd och pekar på att det i vissa avseenden mer än väl är i nivå med försäkringsskyddet enligt LAF. Någon anledning att förbättra de värnpliktigas försäkringsskydd genom en översyn av LSP finns enligt verkets mening därför inte. Även försäkringsskyddet vid ideell skada ligger enligt på en 15 Enligt verket har försäkringskassorna SfU 1985/86:4ett ansträngt arbetsläge - främst på grund av tillströmningen avarbetsska- Bil. Detta kan leda till långa väntetider. uppger sig emellertid tillsammans med försäkringskassornaarbeta med olika åtgärder för att förkorta väntetiderna. konstaterar att värnpliktiga som skadashar rätt till samma ersättning vid ideell skada som statsanställd.Handläggningstiden hos trygghetsnämnden är i normalfallet . Nämnden strävar efter att under nu löpande budgetår sänkahandläggningstiden i de fall den skadades tillstånd ärstationärt. En handläggningstid på efter fastställtyrkande anser nämnden inte vara orimlig. Att svåra skador ofta kräver längreläkningstid innan en minsta för framtiden bestående medicinsk invaliditet kanfastställas är enligt nämnden ofrånkomligt. Utskottet vill inledningsvis framhålla vikten av att detskydd som de värnpliktiga har vid skador som kan drabba dem undervärnpliktstjänstgöringen är betryggande och har deras förtroende. Ett sådantsynsätt är naturligt med hänsyn till utbildningens karaktär avplikttjänstgöring. Nuvarande o r d n i n g för skydd vid skador somvärnpliktiga kan drabbas av under värnpliktstjänstgöring har tillämpats sedanår 1977. Den ger genom lagen om statligt personskadeskydd och lagen om statligersättning vid ideell skada de värnpliktiga ett skydd som väl motsvarar detförsäkringsskydd som förvärvsarbetande har vid arbetsskador. Därtill kan denvärnpliktige rikta skadeståndsanspråk direkt mot statsverket och i särskild ordningfå eventuella trafikskador reglerade. Enligt remissinstansernas uppfattningfinns det inte anledning att ändra nuvarande former för de värnpliktigas skydd.Inte heWex försvarsutskottet tillstyrker en översyn av det nuvaranderegelsystemet i enlighet med motionsförslaget. Utskottet vill i detsammanhanget påpeka att de värnpliktigas skydd mot ekonomisk skada kan kommaatt anpassas till eventuella ändringar i arbetsskadeförsäkringen till följd avarbetsskadeutredningens arbete. Den kritik av de värnpliktigas skydd vid skador undervärnpliktstjänstgöringen som ibland framförts och återspeglas i motionenhar enligt försvarsutskottets bedömning sin grund i att det har förekommitvissa brister i tillämpningen av gällande bestämmelser. Detta ger utskottetanledning att något uppehålla sig vid denna fråga. Reglering av skador under värnpliktstjänstgöring grundaspå olika lagar och förordningar. Flera myndigheter kan ha att handlägga ett och samma skadeärende. Systemet kan därför vara svårt att överblicka för den skadeli dande och medföra samordningsproblem hos myndigheterna. Detta kan i sin tur bidra till att skaderegleringarna ibland tar än skadans art gör nödvändigt och till att den skadades rättigheter först efter särskilda insatser och med viss fördröjning blir helt tillvaratagna. Utskottet förutsätter att man genom utbildning, information och andra åtgärder förbättrar effektiviteten i tillämpningen av det nuvarande systemet så att varje skadelidande utan 26 onödigtidsutdräkt till fullo kommer i åtnjutande av det skydd som detta SfU1985/86:4 innefattar. Av remissvaren framgår att berörda myndigheter strävar idenna Bil. En i största möjliga utsträckning aktivskadereglering kan enligt försvarsutskottets mening främja en sådan utveckling.Det kan i sammanhanget erinras om att arbetsskadeutredningen övervägeråtgärder för att förkorta handläggningstiden vid försäkringskassorna. Mot bakgrund av det anförda räkmx försvarsutskottet medatt de brister i tillämpningen av nuvarande bestämmelser som alltjämt kanfinnas kommer att avhjälpas genom olika åtgärder. En översyn som är begränsadtill själva tillämpningen anser utskottet därför inte heller vara påkallad. Närvarande: (), (), RolandBrännström (s), (), (), i (c), (), (), (), (), (), (), (), Cari-JohanWilson (fp) och i (m).