bet · G901LU26 · 1985-12-31 00:00:00 — Enligt sjölagen föreskrivsvissa tidsfrister inom vilka ett nybyggt fartyg eller ett äldre t. ex. frånutlandet förvärvat fartyg måste anmälas för registrering. Under det att dessatidsfrister löper kan fartyget framföras utan att vara registrerat. Man kaninte heller utesluta att en fartygsägare av någon anledning dröjer med ellerhelt underlåter att anmäla fartyget till registrering. Inte heller kan man ifråga om utländska fartyg utgå från att fartyget alltid är registrerat. Isådana fall som utskottet nu redovisat föreligger ingen skyldighet enligt denföreslagna 326 § att lämna uppgift om fartyget och dess färdväg medan en sådanskyldighet föreligger enligt konventionen. Utskottet har i andra sammanhang understrukit vikten avatt man vid utformandet av lagstiftning som bygger på internationellakonventioner så nära som möjligt följer konventionens text, I annat fall löperman en risk att bli betraktad som inte konvenfionstrogen. Enligt utskottetsmening måste det föreligga skäl av betydande vikt för att man skall utforma enlagtext som avviker från ordalydelsen i en till grund för lagen liggandekonvention. Utskottet kan inte finna att sådana skäl finns i nu föreliggande fall. Sammanfattningsvis konstaterar utskottet att denföreslagna bestämmelsen i 326 § förutom att den innehåller ett direkt fel inteär helt förenlig med sammanstötningskonvention. Vidare medför somutskottet visat förslaget i propositionen att låta 223 § utgå inte obetydliganackdelar. Enligt utskottets mening finns det därför mycket som talar för i stället bör välja den av lagrådet föreslagna lösningen med två skildaansvarsbestämmelser. Det bör dock framhållas att även lagrådets förslag inteär invänd-ningsfritt. Sålunda kan det anses mindre tillfredsställande att isamma lag ha två straffstadganden, vars gärningsbeskrivningar delvis täckervarandra. Enligt utskottets mening är det emellertid en betydligt mindreolägenhet att i sjölagen ha två ansvarsbestämmelser om obehörigt avvikande frånsjöolycksplats än en lagstiftning som har de nackdelar som utskottet påvisat.Självfallet är det inte omöjligt att sammanföra de båda ansvarsbestämmelsernai en paragraf Denna skulle emellertid få en så komplicerad utformning att detenligt utskottets mening är att föredra att ha två skilda bestämmelser. På anförda skäl tillstyrker utskottet att medanledning av motion 288 beslutar att behålla 223 § och straffbestämmelsen i327 § samt hänvisningen i 62 § till 223 §. Vidare bör införas en ny 328 § medden lydelse som lagrådet förordat. Bestämmelsen i 328 § kommer att i huvudsak bli tillämpligdels generellt vid andra sjöolyckor än fartygssammanstötningar, dels vid sammanstöt ningar på andra personer än befälhavarna. När det gäller skyldigheten att lämna identitetsuppgifter blir bestämmelsen också tillämplig på befälhava re på fritidsbåtar. Med anledning av motionärens krifik att i propositionen 9 inte angesvilken krets av smitare som avses med de nya reglerna vill utskot- LU1985/86:26 tet peka pä att skyldigheten att fullgöra uppgifterna enligt 328 §åläggs den som med eller utan skuld haft del i uppkomsten av olyckan. Därmedavses den som representerar ett i olyckan direkt deltagande trafikelement, t,ex, den som vid tillfället har ansvaret för ett i olyckan inblandat fartyg,vanligen befälhavaren. Även den som inte befinner sig pä fartyget kan ha ansvaret.Som exempel kan nämnas den som drar en båt längs en brygga. Även den somexempelvis efter att ha fört sin båt till kaj halar in en eftersläpande linaoch därvid skadar en vattenskidåkare kan omfattas av bestämmelsen. Utanförbestämmelsen faller däremot självfallet den som endast varit vittne till ensjöolycka. I 325 § sjölagen stadgas straff för den som på fartygfullgör uppgift av väsentlig betydelse för säkerheten till sjöss och därvid ärså påverkad av alkoholhaltiga drycker eller annat berusningsmedel att det måsteantas att han inte på betryggande sätt kan utföra vad som åligger honom.Straffskalan upptar böter eller fängelse i högst ett är. Onykterhetsbestämmelsen är tillämplig på all sjöfart,således även på fritidsbåtar. I syfte att tydligare framhäva att bestämmelsenockså avser fritidsbåtar föreslås i propositionen en mindre omformulering avbestämmelsen. Enligt den nya lydelsen är bestämmelsen tillämplig på den som"framför fartyg eller eljest på fartyg fullgör uppgift av väsentligbetydelse för säkerheten till sjöss". Förslaget föranleder ingen erinranfrån utskottets sida. I motion L278 (fp) framhålls att uppfattningen att båtlivoch alkoholförtäring hör ihop är alltför spridd. Enligt motionärerna framgårav sjösäkerhetsrådets statistik att hälften av dödsolyckorna på sjön vållas aveller drabbar personer som är alkoholpåverkade,.Motionärerna hänvisar vidaretill att statistiken visar en dyster och negativ utvecklingnär det gäller alkoholrelaterade olyckor på sjön. Enligt motionärerna hade 64 %av fritidsbåtsolyckorna med dödlig utgång samband med alkoholpåverkan, någotsom innebär en ökning jämfört med föregående år. Mot bakgrund av det anfördayrkar motionärerna att dels som sin mening ger regeringen till kännaatt samma regler om nykterhet bör gälla vid framförandet av fartyg till sjösssom vid framförandet av fordon på land (yrkande 1), dels begär att regeringentar initiativ till en bättre undervisning om krav på nykterhet till sjöss(yrkande 2). När det gäller motionärernas önskemål om att sammatrafiknykterhets- regler skall gälla för trafik till sjöss som för trafik på land vill utskottettill en början peka på att den ovan redovisade onykterhetsbestämmelsen i sjöla gen straffbelägger betydligt fler handlingar än motsvarande bestämmelse i trafikbrottslagen. Sålunda omfattar sjölagsbestämmelsen inte endast den som för fartyget utan även andra personer som utför viktiga uppgifter om bord. Den är vidare inte som rattfylleribestämmelsen i trafikbrottslagen inskränkt filt att gälla endast motordrivna fortskaffningsmedel utan är till lämplig även vid färd med t. ex, segelbåtar och roddbåtar. Däremot saknas i 10 sjölagenmotsvarighet till den presumfionsregel i trafikbrottslagen som sä- LU1985/86:26 ger att den som fört motordrivet fordon efter att ha förtärt starkadrycker i sådan mängd att alkoholkoncentrafionen i hans blod under eller efterfärden uppgick till 1,5 %o eller mer skall anses ha varit så påverkad avstarka drycker under färden att det kan antas att han inte på ett betryggandesätt kunnat föra fordonet. Inte heller finns i sjölagen någon motsvarighet fillstraffbestämmelsen om rattonykterhet, dvs. den bestämmelse som ålägger straffför den som framfört motorfordon med en alkoholkoncentration i blodet uppgåendetill 0,5 men ej fill 1,5 %o. Med hänsyn fill motionärernas syfte med motionenutgår utskottet från att de med sitt yrkande avser att i sjölagen skall införasden ovannämnda presumtionsregeln och en regel om rattonykterhet. Någotytterligare förenhetligande av sjö- och landtrafikbe-stämmelserna i fråga omonykterhet torde inte vara avsett. Frågan om att komplettera sjölagen med promilleregler hartidigare prövats av , . Utskottetunderströk då i sitt av godkända betänkande (LU 1983/84:22) attalkoholförtäring ombord på fritidsbåtar inte var förenlig med de krav somsjötivet ställde utan i stället ledde fill ökade risker för allvarliga olyckor.Utskottet framhöll vidare att trafikförhållandena fill sjöss och på land dockvar så olika att det inte gick att ha likalydande trafikonykterhetsregler. Bl,a. var enligt utskottets mening möjligheterna att övervaka efterlevnaden av promillereglerpå alla sjöar och vattendrag mycket begränsade. Utskottet ansåg attgällande bestämmelser i sjölagen tillgodosåg de krav som man kunde ställa påeffektivt verkande regler mot trafikonykterhet till sjöss och avstyrkte dåaktuellt motionsyrkande. När fråga om införandet av promilleregler till sjöss nuåter väckts vill utskottet stryka under att syftet medtrafikonykterhetsreglerna är att förhindra att transportmedlen framförs på ettinte betryggande sätt. Hur reglerna utformas blir beroende av de förhållandenunder vilka transportmedlen framförs. Som utskottet framhållit vid tidigaretillfällen är trafikförhållandena på land och till sjöss så olika att man intefunnit möjligt att ha likalydande trafikonykterhetsregler. Det kan för övrigtpåpekas att även trafikonykterhetsreglerna när det gäller järnvägstrafik i vissmån avviker från reglerna i trafikbrottslagen. En förutsättning för att man skall kunna användapromilleregler är att man genom trafikkontroller eller på annat sätt kan övervaka efterlevnaden av reglerna. Som utskottet framhöll, när frågan om införande av promille regler till sjöss senast behandlades av , är emellerfid möjligheter na att övervaka efterlevnaden av promillereglerna på alla sjöar och vattendrag mycket begränsade. Det förtjänar att nämnas att flertalet av de drunkningsolyckor som inträffat vid färd med fritidsbåtar och där den om komne varit alkoholpåverkad skett pä små insjöar, åar och andra mindre vattendrag, vilka i detta sammanhang är helt omöjliga att kontrollera. En ligt utskottets mening bör det inte förekomma att man i lagstiftningen inför ansvarsregler vars efterlevnad inte går att övervaka. Utskottet vidhåller därför sin uppfattning frän att gällande bestämmelse i sjölagen tillgodoser de krav som man kan ställa pä effektivt verkande regler mot trafikonykterhet till sjöss och att några promilleregler inte bör införas. skottetavstyrker följaktligen bifall till yrkande 1 i motionen. Rättelse: S. 14 rad 4 under 2.Står: avser att Rättat till: avser att 62 § ändras, att rad 5-6 Utgår: 62 och Med anledning av motionärernas uppgifter omalkoholfrekvensen vid LU 1985/86:26 drunkningsolyckor har utskottet frånsjösäkerhetsrådet infordrat rådets olycksstatistik , Av denna framgårsom motionärerna påpekat att alkoholpåverkan förekommit i av antalet kändafall av omkomna vid fritidsbåtsolyckor. var motsvarande andel ,har således skett en mindre ökning. Det bör emellertid observerasatt antalet omkomna minskat från 79 personer 1984 till 57 personer ,Motsvarande siffror var 91 personer och 110 personer. Undersenare år har således antalet omkomna vid fritidsbåtsolyckor sjunkit betydligt.Av statistiken framgår vidare att i likhet de flestaolyckorna skett i små öppna båtar på skyddade vatten och att i de flesta fallenolyckorna orsakats av fall över bord eller av kantring. Sammanfattningsvis konstaterar utskottet att statistikeninte ger något belägg för motionärernas påstående att utvecklingen under 1985varit mycket negativ. Visserligen har andelen alkoholpåverkade bland deomkomna ökat något men det totala antalet alkoholpåverkade omkomna har docksjunkit. Även om utvecklingen således inte kan bedömas ha varit negafiv är detenligt utskottets mening emellertid angeläget att åtgärder vidtas i syfte attytterligare nedbringa antalet drunkningsolyckor, I första hand bör man därvidsatsa på information och utbildning om innehållet i gällande bestämmelser och omriskerna för olyckor vid alkoholförtäring i samband med färd pä sjön. Motionärerna i motion L278 anser att undervisning bör skei skolan om alkoholens negativa roll i samband med sjötrafik. Även på annatsätt bör kunskaper om alkoholens skadeverkningar kunna förmedlas, t, ex, genomtrafikskolorna. Enligt motionärernas mening kan undervisning i trafik ochalkohol med fördel ges i samband med skepparexamen eller vid utbildning förerhållande av förarintyg. Med anledning av vad som sålunda anförs i motionen erinrarutskottet om att i utbildningen såväl för skepparexamen som för erhållande av s. k. förarintyg ingår information om gällande bestämmelser i sjölagen och om farorna med alkoholförtäring vid användande av båt. Eftersom det för för ande av flertalet fritidsbåtar inte gäller några kompetenskrav är det dock endast ett begränsat antal båtförare som får del av denna undervisning. Det är därför viktigt att man med olika informationsinsatser söker nå övriga båtägare och -förare, I sådant syfte anordnar sjösäkerhetsrädet in formationskampanjer , och enligt vad utskottet in hämtat kommer så att bli fallet även . Utskottet vill också peka på den omfattande informationsverksamhet som bedrivs i bätklubbar och andra sjösportsorganisationer. Som utskottet framhöll vid behandling av frågan arbetar sjösäkerhetsrådet även mer långsiktigt med informations verksamhet i samarbete med skolor och vuxenutbildning. Utskottet vill för sin del stryka under angelägenheten av att den informationsverksamhet som olika organ och organisationer sålunda bedriver fortsätter och, i den mån fillgängliga resurser medger, utökas och intensifieras. Något behov av att i enlighet med motionärens önskemål föreslå att hos regering en begära ytterligare initiativ till förbättrad undervisning på området före ligger enligt utskottets mening inte. Utskottet avstyrker därför bifall även 12 till yrkande 2 i motion L278, Obligatoriskansvarsförsäkring för fritidsbåtar LU 1985/86:26 1 motionerna L229 (s) och L248 (s) tas upp frågan ominförande av en obligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar. Motionärernaframhåller att särskilt motorstarka fritidsbåtar men även andra fritidsbåtarkan genom oskickligt framförande åstadkomma omfattande och allvarliga skador.Enligt motionärerna är det inte ovanligt att båtförarna saknar försäkringvilket kan innebära att en skadelidande kan bli helt utan ersättning.Motionärerna anser därför att det i likhet med vad som gäller förmotorfordonstrafik på land bör finnas en skyldighet för ägare av fritidsbåtaratt ha en ansvarsförsäkring. I motion L248 pekas på att vissa praktiska hinderför en försäkring måste undanröjas. a, måste frågan om en registrering avfritidsbåtar få en lösning. Frågan om en obligatorisk ansvarsförsäkring förfritidsbåtar har debatterats i . Utskottetbehandlade frågan senast våren 1983,1 sitt av godkända betänkande (LU1982/83:39) underströk utskottet att det är av största vikt att personer somskadas vid småbåtsolyckor kan få en fullgod ersättning. Det var därför enligtutskottets mening angeläget att ägarna av fritidsbåtar tecknadeansvarsförsäkring. Utskottet konstaterade att det dock var vanligt attfritidsbätsägarna saknade sådan försäkring trots att premiekostnaden var låg.Med hänsyn härtill fanns enligt utskottet anledning att överväga ett systemmed obligatorisk ansvarsförsäkring. Utskottet påpekade att ett sådant systemdock inte kunde genomföras utan någon form av registrering av fritidsbåtarna.Eftersom registreringsfrågan då ännu inte hade lösts borde enligt utskottetsmening frågan om en obligatorisk ansvarsförsäkring tills vidare vila. Utskottetunderströk emellertid angelägenheten av att ägarna av fritidsbåtar genomvederbörande myndigheters och båtsportsorganisationers försorg fickinformation om betydelsen av att ansvarsförsäkring tecknas för båtarna. Vad utskottet tidigare anfört gäller alltjämt. Det ärsåledes, som motionärerna framhållit, i hög grad angeläget att den som skadasvid en sjöolycka kan få en fullgod ersättning; något som kan garanteras mednågorlunda säkerhet endast om samtliga båtförare har en ansvarsförsäkring.Innan frågan om en obligatorisk ansvarsförsäkring övervägs måste dock, somutskottet påpekat, registreringsfrågan lösas. Enligt vad utskottet inhämtatpågår inom ett arbete med framtagandet av ett båtregisteri syfte att skall kunna förelägga ett förslag därom under hösten1986, avses få en sådan utformning att det är möjligt att tillregistret koppla en kontrollfunktion i fråga om en obligatorisk ansvarsförsäkring.I avvaktan på att arbetet på ett båtregister slutförs bör enligt utskottetsmening frågan om en obligatorisk ansvarsförsäkring vila. Någon åtgärd fränriksdagens sida är därför inte nu påkallad. Utskottet avstyrker således bifallfill motionerna L229 och L248. De förslag till ändringar i sjölagen som inte behandlatsovan föranleder inga erinringar från utskottets sida. Utskottet har inte hellernågot att erinra motförslaget till ändringar i bemyndigandelagen eller mot förslaget att LU1985/86:26 sjötrafikförordningen, sjötrafikkungörelsen och svävareförordningenupphävs i en särskild lag. 1. beträffande vårdslöshet i sjötrafik attriksdagen med avslag på motion 1985/86:288 i denna del antar det i proposition1985/86:85 framlagda förslaget till lag om ändring i sjölagen (1981:35 s, 1)såvitt avser 324 §, 2. beträffandeobehörigt avvikande från sjöolycksplats attriksdagen i fråga om förslaget till lag om ändring i sjölagen med anledning avmotion 1985/86:288 i denna del dels avslår förslaget såvitt avser att 62 §ändras, att 223 § upphör att gälla, att nuvarande 326 och 327 §§ betecknas 327resp, 328 §§ samt att en ny 326 § införs, dels antar 327 §§ med i bilaga 2 somUtskottets förslag betecknade lydelse, dels antar en ny 328 § med i bilaga 2som Utskottets förslag betecknade lydelse, 3. beträffandeonykterhet till sjöss attriksdagen dels antar förslaget till lag om ändring i sjölagen såvitt avser 325§, dels avslår motion I985/86:L278 yrkandena 1 och 2, 4. beträffandeförslaget till lag om ändring i sjölagen i övrigt attriksdagen antar förslaget till lag om ändring i sjölagen i den mån det inteomfattas av vad utskottet hemställt under momenten 1 3, 5. beträffandeövriga lagförslag attriksdagen antar de i propositionen framlagda förslagen till dels lag om ändringi lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik,transporter och kommunikationer, delslag om upphävande av vissa författningarom sjötrafik, 6. beträffandelokala sjötrafikföreskrifter attriksdagen godkänner att regeringen utan medverkan fårbesluta om befogenheten att utfärda lokala sjötrafikföreskrifter, 7. beträffandeobligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar attriksdagen avslår mofionerna 1985/86:L229 och I985/86:L248. Stockholmden På lagutskottets vägnar Per- Närvarande: (), (), réasson (s), Sfig (), (), (), (), (), (), (), (), (), sen (s), () och (), 14 Propositionenslagförslag LU 1985/86:26 1 Förslagtill *'- Lag omändring i sjölagen (1891: 35 s, 1) Härigenom föreskrivs i fråga om sjölagen (1891: 35 s, 1)' dels att223 S skall upphöra att gälla, dels att nuvarande 326, 327 och 328-332 SS skall betecknas327, 328 respektive 330-334SS, dels att 62, 200. 299, .301, 302, 324, 325 och 350SSsamt nya 328, 332 och 334 SS skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer,59a, 326 och 329SS. av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 59 a § Om ett fartyg prejas avbehörig civil eller militär myndighet, är be-fälliavarcn skyldig att åtlydaprejningen. Om det efter prejning eller annars begärs av en behörig myndighet,är befälhavaren också skyldig all låta fartyget visiteras. Regeringen ellerden myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifler omprejning och visitering. Råkar fartyget i sjönöd, ärbefälhavaren skyldig att göra allt som står i hans makt för att rädda deombordvarande samt bevara fartyg och last. Han skall, i den mån det är möjligt,sörja för att dagböcker och andra skeppshandlingar föras i säkerhet samtföranstalta om bärgning av fartyg och gods. så länge rimlig utsikt finnes attfartyget kan räddas, får befälhavaren ej övergiva det utan att hans liv är iallvarlig fara. Anträffar befälhavaren någon i sjönöd, är han skyldig attlämna all hjälp som är möjlig och behövlig för att rädda den nödställde, såvittdet kan ske utan allvarlig fara för det egna fartyget eller de ombordvarande.Får befälhavaren i annat fall kännedom om att någon är i sjönöd eller får hankunskap om fara som hotar sjötrafiken, är han under förutsättning som nyssangivits skyldig att vidtaga åtgärder för att rädda den nödställde elleravvärja faran i enlighet med föreskrifter som regeringen meddelat för sädanafall. Bestämmelser om skyldighet jörhejälhavaren att lämna hjälp, när fartyget stött samman med annat fartyg,meddelas i 223 §. 200 S Bestämmelserna i får inte åsidosättas genom avtal.Avtalsvillkor som inskränker passagerarens rättigheter enligt 181-198 SS,337 S andra stycket och 368 S första stycket 6 och 7 är ogiltiga Lagenointryckt 1985: 176. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse '[_\J 1985/86:26 1. vidbefordran inom . 1. vid befordran inom , ,eller eller , eller eller till frånnågon av dessa stater, oav- tilleller från någon av dessa stater, settvilken lag som i övrigt är till- oavsettvilken lag som i övrigt är lämplig påbefordringen; tillämplig på befordringen: 2. vid annan befordran om svensklag är tillämplig på befordringen enligt allmänna svenska lagvalsregler. Övriga bestämmelser i detta kapitel gäller endast om intenågot annat är avtalat eller följer av sedvänja, Redaren är ansvarig för skada sombefälhavaren, medlem av besättningen eller lots orsakar genom fel ellerförsummelse i tjänsten. Redaren är också ansvarig, om skada vällas av annan,när denne på redarens eller befälhavarens uppdrag utför arbete i fartygetstjänst. Skadestånd som redaren sålunda betalat har han rätt attkräva tillbaka av den som vallat skadan. Bestämmelser om inskränkning Bestämmelser om inskränkning avredares ansvarighet finns, utom i av redares ansvarighet finns, utom idetta kapitel, i 5 och 6 kap, saml i detta kapitel, i 5 och 6 kap, lagen (1936:277) I anledning av tillträde till 1924 årsinler-nalionellii konveiuion rörande ko-nossemenl. 299 S Ytterligare föreskrifter om för- Ytterligare föreskrifter om för- ande avdagbok meddelas av sjö- ande av dagbok meddelas av rege- ftirlsverkel. ringen eller den myndighet som re- 301 S .Sjöförklaring skall äga rumför svenskt handelsfartyg eller fiskefartyg 1, när någon,medan fartyget var på väg. i samband med fartygets drift har eller kan antagashava avlidit eller erhållit svår kroppsskada: 2, när i annatfall i samband med fartygets drift någon ombordanställd eller annan sommedföljer fartyget har eller kan antagas hava avlidit eller erhållit svårkroppsskada; 3, när någon somavlidit ombord begravts i sjön: 4, när allvariigförgiftning har eller kan antagas hava inträffat ombord; 5, när fartygetstött samman med annat fartyg eller stött pä grund: 6, när fartygetförsvunnit eller övergivils i sjön: 7, när i sambandmed fartygets drift skada av någon betydenhet har eller kan antagas havauppkommit antingen på fartyget eller, medan fartyget var på väg. på egendomutanför fartyget: eller 8, när brand,explosion eller förskjutning av någon betydenhet inträffat i lasten. Bestämmelser om undantag här- Bestämmelser om undanlag här- ifrån ivissa fall meddelas i 308 S ifrån i vissa fall meddelas i 308 S andrastycket samt i 312 och 3I4SS, tredje stycket samt i 312 och 314SS, LU1985/86:26 Bil. Sjöförklaring skall vidare äga rum för svenskt fartyg, näri anledning av händelse som har eller kan antagas hava inträffat i samband medfartygets drift förordnar därom eller befälhavaren eller redarenfinner det påkallat. Detsamma gäller när lastägare eller lastförsäkringsgivarei annat fall än som avses i 308 § andra stycket eller i 314S begär det för attvinna upplysning om orsaken till skada av någon betydenhet på godset, vilkenhar eller kan antagas hava uppkommit i samband med fartygets drift. Sjöförklaring skall vidare äga rum för svenskt fartyg, näri anledning av händelse som har eller kan antagas hava inträffat i samband medfartygets drift förordnar därom eller befälhavaren eller redarenfinner det påkallat. Detsamma gäller när lastägare eller lastförsäkringsgivarei annat fall än som avses i 308 S tredje stycket eller i 3I4S begär det föratt vinna upplysning om orsaken till skada av någon betydenhet på godset,vilken har eller kan antagas hava uppkommit i samband med fartygets drift. Förordnar , attsjöförklaring skall äga rum, skall underrättelse därom tillställasbefälhavaren eller redaren. Hos endera av dem skall lastägares ellerlastförsäkringsgivares begäran om sjöförklaring göras. Brister den som på fartyg fullgör uppgift av väsentligbetydelse för säkerheten till sjöss i gott sjömanskap till förekommande av sjöolycka,dömes till böter eller fängelse . Är brottet grovt, dömes till fäng-' else i högst .