bet · G901AU1 · 1985-12-31 00:00:00 — 1 1017 §§ finns regler om förhandlingsrätt ochi 18 22 §§ regler om rätt lill information. Skyldigheten för arbetsgivarnaatt på grund av dessa regler träda i förhandling resp. lämna information skallfullgöras mol den lokala arbetstagarorganisationen om del finns en sådan påarbetsplatsen (14resp. 1 motion 1984/85:2715 av AlfWennerfors m. fl. (m) anförs att på de mindre arbelsplatser som inte har någonfacklig klubb kommer arbelsgiva-rens fackliga motpart all utgöras av denfackliga avdelningen. Detta leder lill all arbetslagarna ofta representeras aven facklig ombudsman utan anknytning lill det företag det gäller. Ombudsmannenkan ha sin verksamhet förlagd lill en ort långt ifrån den akluellaarbetsplatsen, med begränsade möjligheter all sälla sig in i de förhållandensom där råder. Del föreligger heller inle någon skyldighet för en sådan fackligrepresentant all i förväg samråda'med de anställda. Därför förekommer detenligt motionärerna alt väsentlig information når de anställda pä företagetförst långt efter del alt arbetsgivarna fullgjort sin lagstadgade informations-eller förhandlingsskyldighet gentemot den fackliga organisationen. Det angivna förhållandel strider fortsätter motionärerna mol del grundläggande syftet med lagen, nämligen att ge ett ökat inflytandeät de direkt berörda på arbetsplatserna. Det finns därför skäl alt överväga alländra MBL:s utformning för de små företagen genom all lämna en garanti för delokalt anställda om dellagande i och direkt ansvar vid förhandlingar ochinformation. Rätten all, om så önskas, anlita ett fackligt ombud bör ocksågaranteras. Regeringen bör fä i uppdrag att göra en översyn av MBL med syfteatt stärka de lokall anställdas inflytande. I motion 1984/85:330 framhåller m. fl. (c)all centraliseringen inom fackföreningsrörelsen gör alt avståndet från denlilla arbetsplatsen till en facklig ombudsman kan vara mycket långt.Förhandlings-och informationsskyldighet enligl MBL skall ändå fullgöras meddenna när facklig förtroendeman saknas på arbetsplatsen. På sådana företag bördet enligt motionärernas uppfattning vara möjligt all tillämpa en särordningutan byråkrati men med ett reellt medbestämmande från de anställda. MBL i de små förelagen bör mol den angivna bakgrundenkunna fillämpas så att inledande information och förhandling kan ske direktmed de anställda i företaget. Det som då hänt rapporteras skriftligenomedelbart till vederbörande fackliga organisation. Efter en rimlig respittidbör arbetsgivarens skyldigheter enligl MBL anses vara fullgjorda. Förslag lilllagändring med denna inriktning bör begäras av regeringen. I samma motion föresläs även all arbetstagare som tillhörarbetsgivarens AU 1985/86:1 familj skall undantas frän MBL. Därmed skullei realiteten alla egenföreta-gare komma all undantas, och den undantagsregelför lillämpningen som redan finns i lagen om anställningsskydd beträffandefamiljemedlemmar skulle också komma alt gälla pä medbestämmandeområdel. 1 motion 1984/85:781 av m. fl. (c,m, fp) föresläs ändringar i 14 och 20 §§ med innebörd allförhandlingsskyldigheten kan sägas vara uppfylld om förhandling förs med deanställda och ingen av dessa begärt att frågan skall föras vidare till denlokala fackliga organisationen. Likaså skall informationsskyldigheten sägasvara uppfylld om de anställda informeras och ingen av dessa krävt attinformationen av företagel skall föras vidare lill den lokala fackligaorganisationen. m. fl. (c) framför i motion 1984/85:1448yrkande om likalydande förändringar i 14 och 20 §§ MBL som i motion1984/85:781. Liknande motionsyrkanden har behandlats tidigare avutskottet. /84 ärs (AU 5) aktualiserades frågan på ettsärskilt sätt mot bakgrund av all den lokala förankringen av medbestämmandetlagils upp lill diskussion i nya arbelsrältskommilléns betänkande MBL iulveckling. Kommittén ansåg all del inle borde komma i fråga all gripa in medlagstiftning i syfte all fastställa all arbetslagarnas räll lillmedbestämmande skall utövas i viss form eller genom någol visst slag avrepresenlalion eller liknande. Utskottet ansluter sig även till deltaställningslagande. Med lageris utformningar medbestämmandet en del av denfackliga verksamheten. Hur denna skall läggas upp och genomföras bör bestämmasav arbetstagarna och de fackliga organisationerna. Del bör följaktligenöverlåtas åt parterna på arbetsmarknaden all avialsvägen ange de lämpligaformerna för förhandling och information med utgångspunkt i den allmännagrundsatsen all tyngdpunkten i medbestämmandet skall ligga på den lokala nivån.1 sammanhanget bör erinras om alt del ulvecklingsavlal mellanSAF-LO-PTK särskill framhålls all formerna för samverkan och medbestämmandeskall anpassas lill de lokala förhållandena ute på arbetsplatserna och all delbelräffande mindre arbelsplatser ulan lokal facklig organisation förulsällsall del skall kunna utses kontakt- eller arbelsplalsombud. Mol den angivna bakgrunden kan del inte anses påkallat förriksdagen all initiera en lagstiftning som ingriper i parternasmöjligheter alt gå vidare och avialsvägen göra de anpassningar som motiveras avde skiftande förhållandena som råder inom olika branscher. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskolleimotionerna / 85:330, 781, 1448 och 2715 i aktuella delar. 1 delta sammanhang tar utskottet upp motion 1984/85:1460av m. fl. (s), i vilken läggs fram förslag om regionalaförtroendemän m. m. Motionärerna anför bl. a. alt medlemmar pä arbetsställenmed få anställda får en myckel sämre bevakning av sina fackliga intressen änmedlemmar på större arbetsställen. Del hänger då främst på de praktiska förutsättningarna.Produktionen är 1. ex. ofta beroende av samtliga anställdas närvaro. Mot dennabakgrund föreslär motionärerna all arbelsrällskommitténs 11 förslag omen regional organisation med fackliga förtroendemän skall ge- AU 1985/86:1nomföras. Härvid ingår att dessa skall ha tillträdesrätt till arbetsplatserna. Förslaget om regionala förtroendemän föreslås bligenomfört etappvis, medan förslaget om tillträdesrätllill arbetsplatserna förderegionala förtroendemännen bör kunna genomföras omgående. Ett genomförande avden första etappen beräknas kosta ca 50 milj. kr., vilket innebär en höjning avarbetsgivaravgiften vid permanent finansiering. Förtroendemannalagen, som motionen närmast berör,innehåller ett antal grundläggande regler om den fackliga verksamheten påarbetsplatserna som syftar fill att underlätta de fackliga förtroendemännensarbete. Den akluella frågan om regionala förtroendemän hardiskuterats ända sedan förtroendemannälagens tillkomst. Krav på lagstiftninghar från fackligt håll ställts om vad som kommit att kallas regionalaförtroendemän. Nya arbelsrältskommittén (NARK) föreslog vissa ändringari förtroendemannalagen som bl. a. tillgodosåg önskemålen på denna punkt.Förslaget läg till grund för en omarbetning av lagen som gjordes inomarbetsmarknadsdepartementet. Resultatet av delta arbete offentliggjordes genomalt ett förslag till ny förtroendemannalag överlämnades till lagrådet för yttrandei . 1 lagrådsremissen föreslogs bl. a. rätt för regionalaförtroendemän alt få tillträde lill arbelsplatser där de själva inle är anställda.Lagförslaget, som lämnades utan erinran av lagrådet, kom dock efter härd kritikfrän skilda häll aldrig all föreläggas . När det gäller frågan om tillträdesrätt tillarbetsplatserna för regionala förtroendemän skall delta ses mol bakgrund av altförtroendemannalagen i princip enbart avser fackliga förtroendemän som äranställda pä arbetsplatsen. Lagens regler kan således inte åberopas gentemotandra arbetsgivare eller på en annan arbetsplats, även om förtroendemännenskulle ha fackliga uppgifter också pä denna arbetsplats. Lagen gäller inleheller fackliga funktionärer, t. ex. ombudsmän, som är anställda hos enorganisation, även om deras verksamhel skulle vara förlagd ute påarbelsplaiserna. Sådan facklig verksamhel som inle är knuten lill de anställdapä arbetsplatsen slår alltså utanför förtroendemannalagen. Utskottet är medvetet om att den fackliga verksamheten vidde små arbetsplatserna kan medföra problem av det slag motionärerna pekar pä.Del finns emellertid skäl erinra om alt lagen inte utesluter facklig verksamhelsom bedrivs av andra fackliga företrädare än anställda på arbelsplalsen. Derasbehov av all komma in pä arbetsplatsen ifrågasätts normalt inte, även om denlagfästa rätten till tillträde saknas. Inom stora delar av arbetsmarknaden hardessutom problemet lösts genom kollektivavtal. Utskottet utgår från att de frågor motionärerna tar uppuppmärksammas i del kontinuerliga översynsarbetei inomarbetsmarknadsdepartementet på det arbetsrältsliga området. Frågan om enuppbyggnad av en regional för-troendemannaorganisation har för övrigt ocksåstatsfinansiella aspekter som bör prövas i ett vidare sammanhang än delföreliggande. Motion 1984/ 85; 1460 bör med hänvisning härtill inle föranleda någonåtgärd från sida. Fackligvetorätt vid entreprenader '- 1985/86:1 Bestämmelserna i 3840 §§ MBL ålägger arbetsgivarna attförhandla med de fackliga organisationerna i de fall då arbetsuppgifter avsesbli ullagda på entreprenad eller som uppdrag. Om man inle kommer överens vidförhandlingarna har den fackliga organisationen möjlighet att förbjuda allentreprenaden (motsv.) kommer till stånd, men det förutsätter att det arrangemangarbetsgivaren vill genomföra kan antas medföra all lag eller kollektivavtalåsidosätts eller alt delta på annat sätt skulle strida mot vad som är godtagetinom parternas avtalsområde. Används vetot på obefogat sätt kan det medföraskadeslåndsskyldighel för den fackliga organisationen. Skadeståndsskyldighetkan också uppstå för den arbetsgivare som bryter mot bestämmelserna. Den fackliga vetorätten tas upp i tre motioner. I motion1984/85:2715 av m. fl. (m) framhålls bl. a. alt velorällsreglernaanvänds av de fackliga organisationerna för att försöka stoppa även seriösaentreprenörers verksamhet. Vetorätten har därigenom kommit all användas på ettsätt som inle varit åsyftat och inte heller kan accepteras i elt rättssamhälle.Lösningen av sådana problem kan enligl motionärerna inle hänskjutas lill enreglering genom avtal mellan parterna på arbetsmarknaden, utan ingripande börske genom lagstiftning. Reglerna i MBL om facklig vetorätt bör därföravskaffas. m. fl. (m, c, fp) anför i motion1984/85:1446 alt det måste betraktas som orimligt att en facklig organisationmed lagens hjälp skall kunna sloppa småföretag från att få arbete av del endaskälet att del saknas kollektivavtal/hängavlal samt att dess enda chans lillrättelse är all del upphandlande företaget tar en process i arbetsdomstolen medsin fackliga motpart. Skyddet för de små företagen i delta sammanhang menarman vara alldeles för svagt. 39 § MBL bör därför ändras på så säll alt arbetstagarorganisationinle ges möjlighet all utnyttja sin starka ställning i entreprenadfrågor tillall utestänga företag ulan kolleklivavtal/separalavtal från att konkurrera pålikvärdiga villkor. Även () yrkar på en sådan ändring-i 39 §MBL. Delta sker i motion 1984/85:2648. Motionären pekar särskill påenmansföretagarnas situation och hänvisar lill all näringsfrihetsombudsmannengjort arbetsmarknadsministern uppmärksam på de hinder som föreligger förensamföretagare alt verka som underentreprenör. har åtskilliga gånger tidigare haft att taställning lill motioner med yrkanden om slopande eller inskränkning av MBL:sbestämmelserom entreprenadavtal. har avvisat motionsförslagen.Arbetsmarknadsutskottet har bl. a. hänvisat lill att nya arbetsrätlskommilténhar studerat rättsreglernas tillämpning ulan att finna belägg för att reglernai någon slörre omfattning skulle ulnyttjas för andra syften än de avsedda. Kommitténfann inte heller några skäl att föreslå några regeländringar. Vidare harutskottet pekat pä all ulvecklingen på enlreprenadområdet aktivt skall följasav det genom utvecklingsavtalet SAF-LO-PTK inrättade Rådet förutvecklingsfrågor. En omständighet som tillkommit sedan utskottet föregåenderiksmöte behandlade hithörande frågor är elt regeringsbeslut med 13 anledningav all () i en skrivelse till ar- AU 1985/86:1beismarknadsdepartemenlel fäst regeringens uppmärksamhet pä vissa förhållandeninom eleklrikerbranschen, som enligl NO;s mening försvårar för seriösaenmansförelagare all få tillträde till marknaden och all utöva sin näring.Problemen hänger enligt NO;s uppfattning bl. a. samman med det säll på vilkelSvenska Eleklrikerförbundels avdelning 1 i (El-ettan) tillämparreglerna om facklig vetorätt i MBL. Bakgrunden till NO:s skrivelse var i korthet att enenmansförelagare inom eleklrikerbranschen hade påtalat hos NO all El-ettan delsvägrat godkänna hans förelag som underentreprenör åt ell förelag på dengrunden all förelaget inle hade tecknat kollektivavtal, dels vägrat tecknaavtal med ensamföretagaren på den grunden all förelaget saknade anställda. Bakgrundentill El-ettans vägran var enligt NO;s skrivelse all fattat ett generellt beslut om all inle teckna avtal medenmansföretag, bl. a. med hänvisning till den enligt förbundet rådandeöverelableringen i branschen. Till saken hör att enmansföretagaren i fräga inle hellererhållit medlemskap i , eflersom han saknadeanslällda och därmed inle ansågs som arbetsgivare. Inte heller på den vägenkunde han således fä teckna kollektivavtal. Samma förhållande gäller för övrigaenmansföretag inom eleklrikerbranschen. El-ettans generella vägran alt oavsett om grund för veto enligl 38 § medbestämmandelagen föreligger eller inte godkänna enmansföretag som underentreprenörer i kombination med vägran attlåta dem teckna avtal utgjorde, anförde NO, ett effektivt hinder mol all enmansföretagfår verka som underentreprenörer. Med-bestämmandeförfarandel borde enligl NO:smening inle fä användas för alt försvåra verksamheten för företag, om det inlefinns fog för veto. Om sä sker systematiskt, såsom tycks vara fallel vad gällerEl-ettan, eller annars i större omfattning synes en lagändring behövaövervägas. Vid beredning av ärendetframgick all bakgrunden till El-ettans vägran att som underentreprenörer godtaenmansförelagare som inle är bundna av kollektivavtal inte var all hänföratill tillämpning av reglerna om facklig vetorätt i medbestämmandelagen. I självaverket var orsaken en tillämpning av ett förbundsavial mellan SvenskaEleklrikerförbundel och . Mot denna bakgrund saknas enligt regeringens bedömninganledning att med utgångspunkt i NO:s framställning överväga lagändringar imedbestämmandelagens regelsystem. 1 regeringsbeslutet anför regeringen avslutningsvis; Reglerna om facklig vetorätt i medbestämmandelagen fyllerenligl rege ringens mening en viktig funktion genom all motverka försök lill kringgå ende av lagar eller träffade kollektivavtal för arbetet. bör fram hållas betydelsen av enmansföretagens verksamhet för effektiviteten och utvecklingen inom näringslivet. Regeringen ser därför allvarligt pä en ut veckling som kan leda till att kollektivavtal på arbetsmarknaden fär lill effekt all seriösa enmansförelagare väsentligen hindras från all verka pä marknaden. Enligl regeringens bedömande måste det ligga också i arbets- marknadsparternas intresse att slå vakt om etableringsfriheten och all vara 14 vaksammapå att elableringshindrande effekter m. m. av träffade avtal inte AU 1985/86:1uppslår. Det förtjänar i delta sammanhang all nämnas all ulvecklingen påenlreprenadområdet enligt en anteckning i förhandlingsprotokollet tillut-vecklingsavialet mellan SAF och LO/PTK hör lill de frågor som parternaaktivt skall följa i det mellan parterna inrättade Rådet för utvecklingsfrågor. NO har enligt sin instruktion (SFS 1982:1048) all frånkonkurrenssynpunkt särskilt granska olika former av etableringshinder (jämförprop. 1981/82:165 s. 232). Regeringen ser del som naturligt all NO inom ramenför detta uppdrag kan ta upp överläggningar med berörda arbetsgivar- ocharbetstagarorganisationer i syfte all verka för bättre näringsulövning påentreprenörsområdet. Några ytterligare åtgärder finner regeringen nu inte varapåkallade. Som nämnts har utskottet tidigare inte ansett att detfunnits anledning föreslå några regeländringar i omentreprenadavtal. Enligt det ovan redovisade regeringsbeslutet har regeringenefter en ingående beredning med anledning av NO;s skrivelse kommit till sammaslutsals i anslutning till det här refererade ärendet. Utskottet vill instämma i vad som mer generellt anförs avregeringen i dess beslut. Det gäller bl. a. vikten av att elableringshindrandeeffekter m. m. av träffade avtal inte uppstår. Som också redovisas i regeringsbeslutethar parterna överenskommit om att följa ulvecklingen på enlreprenadområdet. Ulskollel vill härutöver stryka under NO;s uppgift attgranska olika former av etableringshinder. Ulskotlet har under sin behandlingav frägan informerats av NO om att diskussioner förs mellan NOoch berörda parter med anledning av regeringsbeslutet. Med hänvisning till vad ulskoltet ovan anfört avstyrksmotionerna 1984/ 85:1446, 2648 och 2715 i akluella delar. Det finns en grundlagsfäst rätt att vidta fackligastridsåtgärder. Del har i huvudsak överlåtits åt arbetsmarknadensparter all själva genom avtal lösa uppkommande frågor på del fackliga områdel. Ett exempel på en stridsålgärd är när en fackligorganisation utlyser WocÄ:ai/mot ett företag. Den stridsåtgärden behandlas ifyra motioner. m. fl. (m) anför i motion 1984/85:2715 bl.a. att principen om balans mellan parterna i den bemärkelsen att enstridsåtgärd skall kunna bemötas med en motåtgärd inte råder då en fackligorganisation utlyser blockad mot ett företag. Det är därför ett oavvisligt krav att fackligaorganisationer inte utnyttjar blockadinstrumentet på ett sätt som uppfattas somstridande mot näringsfriheten eller den enskildes fri- och rättigheter. Påsenare år har det dock, anför motionärerna, visat sig alt fackligaorganisationer i ökande utsträckning utnyttjar blockadinstrumentel på elt sällsom uppfattas som stötande för rättsmedvetandet. Blockad tillämpas ofta mot enmansförelagare som inteönskar sluta kol lektivavtal eftersom anställda saknas. Del förekommer också alt blockad 15 1985/86. tillämpasmol förelag vars anställda av olika skäl inte önskar ansluta sig till AU1985/86:1 en fackligorganisation och som inle heller önskar att arbetsgivaren tecknar Blockad mot enmansföretag bör över huvud taget inte fåförekomma. Beslut härom bör fallas snarasl. 1 övrigt föreslår motionärerna allen utredning bör fä i uppgift att utarbeta förslag till lagfästa regler isyfte all begränsa blockader rhot företag ulan all därmed kränkaarbetsmarknadens parters eljest grundlagsskyddade räll att vidta fackligastridsätgärder. 1 del sammanhängd bör också frågan om fackligaorganisationers rätt att genom stridsätgärder riktade mot en arbetsgivareförsöka lösa interna fackliga konflikter utredas. Delta kan i. ex. förekommafrämst i samband med gränsdragningskonflikler mellan olika fackförbund. Såsom redovisats i det föregående anser m.fl. (c) i motion 1984/85:330 all arbetstagare som tillhör arbetsgivarens familjinle bör omfattas av bestämmelserna i , vilket enligl motionen innebär alli realiteten alla egen företagare undantas från lagen. Från den utgångspunktenföreslås vidare i motionen att förbud införs mot stridsätgärder som riktar sigmot enmans- och familjeförelag. Blockad mol sådana företag bör förklaras , somomotiverad stridsåtgärd och därmed förbjudas. Med i huvudsak liknande motiveringar begärs i motion1984/85:1441 av m. fl. (m) förbud mot blockader av förelagutan fackligt anslutna bland de anslällda och i motion 1984/85:1452 av MarianneKarlsson m. fl. (c, m, fp) förbud mol blockader av enmansföretag. Ulskollel vill först erinra om alt rätlen att vidtastridsätgärder på arbetsmarknaden finns fastslagen i grundlagen (2 kap. 17 §regeringsformen). Denna grundlagsfästa rätt kan emellertid begränsas genom lageller kollektivavtal. I lagen om offentlig anställning () finns regler sombl. a. begränsar rätten lill stridsåtgärder i fråga om arbete som består avmyndighetsutövning. 1 övrigt saknas lagstiftning för arbetsmarknaden i stortsom begränsar rätten att gå till strid när avtal inte gäller. Regler om fredsplikti kollektivavlalsförhällande finns i 41 45 §§ i MBL. Flertalet av dessa senareregler har överförts till MBL från äldre lagstiftning utan större ändringar. Yrkandena i här refererade motioner om begränsning avblockadrätlen har tidigare behandlats av ulskoltet men avstyrkts med hänvisningtill all det har varit en gängse princip all statsmakterna inte bör ingripa medlagstiftning i arbetsmarknadsparlernas räll all använda ekonomiska stridsätgärder. Utskottet vidhåller denna uppfattning. Del får ankomma päparterna att på eget ansvar sinsemellan utveckla och tillämpa de regler somskall gälla vid användande av ekonomiska stridsätgärder. 1 sammanhanget bör nämnasall frågor om blockad m. m. utreds inom ramen för en pågåendeutredning rörande karlläggning av arbelskonflikler, den s. k.konfliklutredningen. Med hänvisning lill det anförda avstyrker utskottetmotionerna / 85:330, 1441, 1452 och 2715 i akluella delar beträffandeblockad av enmansföretag. Med samma synsätt avstyrks även yrkandet i motion1984/85:2715 om begränsning av blockadrätlen i övrigt. Skadestånd y 1985/86:1 Inom arbetsrätten används nästan enbart skadestånd för attsanktionera det regelsystem som byggts upp genom lagstiftning och avtal. Manskiljer mellan ekonomiska och allmänna (ideella) skadestånd. Det ekonomiskaskadeståndet skall ersätta ekonomiska förluster, t. ex. den inkomst av lön enarbetstagare går miste om genom ell avskedande ulan sakliga skäl. Det allmännaskadeståndet anses ha till uppgift alt inskärpa viklen av ätt lagregler ochingångna kollektivavtal iakttas. Denna form av skadeslånd brukar sägas ha enpreventiv funktion. 1 en av de motioner utskottet behandlar i deltasammanhang, vpk;s partimotion 1984/85:2124, föreslås ett slopande avstrejkskadestånden och en utmönstring av fredspliklsbestämmelserna ur MBL.Förslaget, som ulgör ett förslahandsyrkande i motionen, är en konsekvens av enhelhetssyn på de arbelsrällsliga frågorna som ulskollel inle ansett sig kunnadela. Enligt utskottets uppfattning skall det inle råda någontvekan om att arbetsfred skall råda under avtalstid. De som bryter motfredsplikten bör därför göra det vid äventyr av elt rättsligt ansvar.Skadeslånd är därvid' inom arbetsrätten den gängse sanklionsformen. Utskottetavstyrker med det anförda vpk-motionen 1984/85:2124 i denna del. Diskussionen belräffande skadestånd i arbetsrätten har ihög grad kommit all handla om den s. k. Bakgrunden är altdet kolleklivavtalslag fanns en införd bestämmelse som innebar allen enskild arbetstagare för ett avtals- eller lagbrott inte fick ådömasskadestånd med högre belopp än . Bestämmelsen hade sin praktiskatillämpning vid olovliga strejker. Riksdagsbehandlingen är 1976 avregeringsförslagel till MBL innebar att 200-kronorsregeln utgick ur den nyalagen. biföll ell regeringsförslag medinnebörd alt en ny bestämmelse infördes i 60 § MBL som motsvarar den tidigare200-kronorsregeln (prop. 1983/84:165, AU 1984/85:3). infördes nyaregler som var avsedda att förstärka de överläggningar som lokalt skall ägarum när en olovlig arbelskonflikl har brutit ut. Detta innebar bl. a. att skadeståndnormall inle skall dömas ut om arbetsnedläggelsen upphört senast när de förstaöverläggningarna enligt 43 § las upp mellan arbetsgivaren och fackklubben. m. fl. (m) vänder sig i motion 1984/85:2715mol den ovan angivna nya regeln. De menar alt man därmed givit ett erkännandeav den olovliga strejken som påtryckningsmedel. Eflersom olovliga konflikterofta riktar sig i lika hög grad mol den fackliga organisationen som molarbetsgivaren, innebär denna ordning ell undergrävande också av de fackligaorga-nisalionernas auktoritet och därmed, av deras möjligheter att hävda sinställning som avtalsslulande part. Detta anser motionärerna utgöra ett allvarligtavsteg från den hittillsvarande principen alt fredsplikt föreligger underavtalsperioden.