bet · G901SoU17 · 1985-12-31 00:00:00 — Utskottet vill dessutom hänvisatill vad som ovan (s. 17) redovisats om kommunala drogpohtiska handlingsprogrami enlighet med propositionen om en samordnad och intensifieradnarkotikapolitik. Sådana kommunala handlingsprogram torde i praktiken fyllasyftet med motionsförslaget. Detta avstyrks således (So 253 yrkande 2). () har sammanställt en - en undersökning av hur socialnämnderna fullgör sina uppgifterinom familjehemsvården (1985). Rapporten avser både placeringar enligt LVU Granskningen har inriktats på sådana frågor som 25 nämndensval av familjehem, kontakterna med familjehemmet och ansvaret för att barnets fortsatta anknytning till de biologiskaföräldrarna inte bryts. Enligt JO:s iakttagelser ägnar socialnämnderna inte alltidfamiljehemsut- SoU 1985/86:17 redningarna tillräcklig uppmärksamhet.Utredningarna framstår ofta som alltför torftiga. De belyser inte i denomfattning som är nödvändigt familjehemsföräldrarnas personliga förutsättningaratt ta hand om barnet. Det är nämnden som lämnar medgivande till placeringen ifamiljehem. Det är därför nödvändigt att tjänstemännen till nämnden redovisaralla de omständigheter som kan vara av betydelse för ärendets prövning inämnden. JO har funnit allvarliga brister i dokumentationen avfamiljehemsutredningarna. För att socialnämnden skall kunna fullgöra sinauppgifter inom familjehemsvården är det vidare nödvändigt att den följerbarnets förhållanden i familjehemmet. JO:s undersökning visar att flera socialnämnderunderlåter att i den omfattning som behövs besöka familjehemmen. Oftaförekommer inga andra kontakter med familjehemsföräldrarna än enstakatelefonsamtal. JO understryker att socialnämnden genom placering ifamiljehem åtar sig ansvaret för att barnet får växa upp under tryggaförhållanden. Det är då nödvändigt med en fortlöpande kontakt med familjehemmetoch med barnet. Socialnämnderna måste prioritera detta arbete så attuppgifterna kan fullgöras på ett för barnet betryggande sätt. Beträffande kontakten mellan barnet och dess biologiskaföräldrar anför JO att han i flera ärenden har kunnat iaktta att ett beslut omvård enligt LVU lett till att alla kontakter mellan barnet och dess anhörigahar brutits, trots att hinder mot sådana kontakter inte förelegat. Sammanfattningsvis konstaterar JO att det föreliggerbrister i det sätt på vilket nämnderna fullgör sina åligganden beträffande barni familjehem. Det är enligt hans mening lämpligt att socialnämnderna tar upp enprincipiell diskussion om vilka åtgärder som behövs för att socialnämnderna påett för barn och föräldrar tillfredsställande sätt skall kunna fullgöra deuppgifter som ålagts dem i författningarna. JO kommer att vid besökpå socialförvaltningarna ägna denna fråga särskild uppmärksamhet. JO avser att även granska förhållandena för de barn ochunga som bereds vård i hem för vård eller boende. I motion So220 av m.fl. (vpk) hemställs attsocialstyrelsen får i uppdrag att se över familjehemsverksamheten för attundanröja de av JO dokumenterade bristerna (yrkande 1) och att somsin mening ger regeringen till känna att måste ges en resursram,stor nog att garantera dess innehåll (yrkande 2). Motionärerna anför attundersökningen visar på brister av sådan art att särskilda åtgärder ärpåkallade. Den avgörande orsaken till bristerna anser motionärerna emellertidvara resursfrågan. Utskottet finner det värdefullt att Jö har granskatförhållandena för barn som placerats i familjehem. Som JO anfört åtar sigsocialnämnderna genom placeringen ansvaret för att barnet får växa upp undertrygga och goda förhållanden. I likhet med JO anser utskottet det allvarligt omdet brister i socialnämndens uppföljning och kontroll av hur barnet har det ifamiljehemmet. Även kontakten mellan barnet och dess biologiska föräldrarmåste, såsom JO anfört, få hög prioritet. JO sammanfattar sina synpunkter med att det är lämpligtatt socialnämn- SoU 1985/86:17 derna nu tar upp det han har iakttagit till enprincipdiskussion. Utskottet instämmer i detta och förutsätter attsocialstyrelsen och länsstyrelserna i egenskap av tillsynsmyndigheter följerupp kommunernas åtgärder. Det är viktigt att kommunerna nu tar fasta på de påpekandensom gjorts av JO och noga överväger olika åtgärder för att förbättrafamiljevården. Socialberedningen kommer, som tidigare redovisats, attinom kort överlämna ett betänkande om LVU. Utskottet har erfarit att häraktuella frågor kommer att belysas även där. Utskottet anser mot bakgrund av det anförda inte att någotinitiativ av är påkallat. Utskottet avstyrker därför motion So220(vpk). Definition och klassificering av narkotika I motion So207 av m.fl. (vpk) hemställs om enutredning av narkotikadefinitionen. Motionärerna hänvisar till att det i USAförekommer framställning av syntetiska ämnen som har narkotiska egenskaper.Dessa ämnen finns inte intagna i förteckningar över vad som är att anse somnarkotika och narkotikalagstiftningen är därför inte tillämpbar på medlen.Motionärerna anför att den nuvarande definitionen av narkotika, genomuppräkning av alla ämnen som är att betrakta som narkotika, har betydandebrister. Motionärerna framhåller att det finns i det närmaste oräkneligakombinationsmöjligheter att framställa syntetiska narkotika. Detta ansermotionärerna visa på svagheter med att bibehålla en uppräkningsdefinition.Motionärerna efterlyser i stället en mer generell definition av narkotika. I en artikel i , nr 5 beskrivs s. k.designerdroger, varmed avses olika typer av syntetiska droger som förekommer påden illegala marknaden i . Dessa droger är ofta syntetiska former av heroin.Vissa av dem har mycket starkare effekt än heroin. Att använda dessa drogermedför betydande risker. Förutom den önskade effekten kan de medföra inteväntade biverkningar. Det förekommer också att preparaten inte är rena utaninnehåller biprodukter som kan vara mycket skadliga. Teoretiskt finns det möjlighetatt framställa ett stort antal varianter av syntetiska droger. I 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) definieras narkotikasom läkemedel eller hälsofarliga varor med starkt vanebildande egenskaper ellervaror som med lätthet kan omvandlas till varor med sådana egenskaper, och somdärför antingen är föremål för kontroll enligt en internationell konvention somSverige har biträtt, eller som av regeringen har förklarats skola anses somnarkotika. har biträtt två beträffande narkotika,dels allmänna narkotikakonvention (den s. k. Singie Convention), medändringsprotokoll , dels konvention om psykotropa substanser.I listor som fogats till konventionerna och som fortlöpande revideras finnsupptagna de ämnen som är föremål för internationell kontroll. 1 förordningen (1983:366, ändrad och omtryckt 1985:244) omatt vissa substanser skall anses som narkotika har regeringen angivit de ytterligare Substanser som skall anses som narkotika enligt narkotikastrafflagen. Dessa indelas i centralstimulerande medel, hallucinogener, smärtstillande medel 27 samtsömnmedel och lugnande medel. SoU 1985/86:17 I Brottsförebyggande rådets (BRÅ) promemoriaNarkotikabrott (PM 1982:2) diskuteras definitionen av narkotika. I promemorian(s. 75-78) anges att den nuvarande begreppsbestämningen av narkotikavisserligen skapar klarhet angående vilka ämnen som faller undernarkotikalagstiftningen men att den är behäftad med en uppenbar svaghet. Nyanarkotiska preparat framställs efter hand och kan spridas ganska snabbt.Straffansvar kan då först bli aktuellt sedan preparatet uttryckligen förklaratsvara narkotika. Härigenom kan den situationen uppstå att även starktstraffvärda förfaranden kan falla utanför det straffbara området. I promemorian anförs vidare att om man inom ramen förgällande narkotikastrafflag vill täppa till den nu diskuterade luckan dettainte kan ske endast genom en förändring av narkotikabegreppet. Härigenom skullenämligen en mängd inte straffvärda fall komma att träffas. Vad som liggernärmast till hands synes enligt promemorian i stället vara att kompletteranarkotikabrottsbestämmelsen med ett nytt stycke som riktar sig mot vissakvalificerade förfaranden med beroendeframkallande medel som inte faller inunder det formella narkotikabegreppet. Redan en sådan komplettering skulle dockkräva ingående överväganden angående såväl hur aktuella ämnen (alkohol bordeexempelvis inte omfattas) som förfaringssätt borde avgränsas; Med hänsyn tillatt några påtagliga nackdelar med nuvarande ordning ännu inte visat sig ansesdet inte påkallat att närmare utreda frågan. Några förslag läggs därför intefram i promemorian. Däremot formuleras utan närmare motivering ett tillägg tillnuvarande narkotikadefinition av innebörd att andra varor som med hänsyn tillsina starkt vanebildande egenskaper m.m. "uppenbart är att jämställa mednarkotika" också skall anses som narkotika. har tidigare i flera sammanhang behandlat fråganom definitionen av narkotika. I betänkande SoU 1982/83:26 (s. 1011) uttaladeutskottet följande. Narkotikabegreppet är av grundläggande betydelse för alllagstiftning som rör narkotika. Detta gäller såväl regleringen av den legalahanteringen som beträffande missbruk och olovlig befattning med narkotika.Avgränsningen av begreppet kan på grund av de stränga straffreglerna ha mycketkännbara konsekvenser för den enskilde. Det är därför frånrättssäkerhetssynpunkt nödvändigt att ställa stora krav på den utredning som liggertill grund för ett förordnande enligt [1 § narkotikaförordningen]. årdet givetvis angeläget att narkotikabegreppet har en sådan utformning attmöjligheterna att snabbt ingripa mot nya narkotiska preparat inte onödigtvisförsvåras, särskilt om preparatet tillkommit i spekulativt syfte. Utskottet konstaterar att vad som huvudsakligen orsakartidsåtgång i vissa ärenden om klassificering av ett ämne som narkotika ärsvårigheten att införskaffa tillräcklig dokumentation. Problemet ligger egentligeninte i själva lagstiftningen. Det är vidare svårt att genomlagstiftningsåtgärder stoppa preparat om vilka man ännu inte säkert vet om deutgör narkotika, bl. a. med hänsyn till de straffbestämmelser som gäller pånarkotikaområdet. läkemedelsutredning (S 1983:04) har i uppdrag attse över läkemedelslagstiftningen m.m. Enligt vad utskottet erfarit arbetar utred ningen bl. a. med att förbereda en reglering som kan ersätta den nuvarande 28 narkotikaförordningen.I samband därmed kommer utredningen även att ta SoU 1985/86:17 upp fråganom narkotikabegreppets placering i lagstiftningen och därmed sammanhängandefrågor. Utskottet har inhämtat från social- ochjustitiedepartementen att beredskapen mot nya narkotiska ämnen är mycket god.Socialstyrelsens läkemedelsavdelning kan inleda arbetet med attanalysera och begreppsbestämma ett okänt preparat. När analysen är gjord kanregeringen inom förklara att ämnet är narkotika. Utskottet har vidare erfarit att det inomjustitieministeriet i pågår ett arbete för att undersöka vad som kangöras för att förekomma att narkotikakontrollen kringgås genom nya typer avpreparat. Det svenska har begärt information om utfallet avarbetet. Utskottetgör följande överväganden. Det finns klara fördelar med en narkotikadefinition av dentyp som tillämpas. En uppräkningsdefinition gör att det ärmöjligt för var och en att skaffa sig kunskap om ifall ett visst ämne ärnarkotika eller inte. Definitionen är enkel och juridiskt exakt och därigenomtillfredsställande från rättssäkerhetssynpunkt. Man kan däremot se flera svårigheter med någon form avallmänt formulerad narkotikadefinition. Narkotika är inte något entydigtbegrepp. En gemensam definition av alla de ämnen som betraktassom narkotika skulle få göras mycket vid. Den får dock inte bli så vag att denockså omfattar ämnen som inte är avsedda, såsom alkohol och tobak. Det ärdessutom nödvändigt att kunna avgränsa innebörden av begreppet narkotika på ettotvetydigt sätt med hänsyn till de allvarliga rättsföljder som är förenade medbrott mot narkotikalagstiftningen. Syftet med motionsförslaget synes vara att åstadkomma enbättre beredskap för tillfällen då det på marknaden uppträder nya narkotiskaämnen eller preparat. Motionärerna vill motverka att någon hinner sprida ettfarligt ämne som passerar fram till dess regeringen hunnitförklara ämnet vara narkotika. I , där problemet med s. k. designerdroger i förstahand är aktuellt, övervägs vad som kan göras för att effektivisera denrättsliga kontrollen. Även i har man uppmärksamheten riktad påhithörande frågor. Som redovisats ovan är vidare beredskapen för att möta sådanasituationer god. Oavsett vilken narkotikadefinition som tillämpas måste kravuppställas på klar identifiering av ett ämne innan någon kan ställas tillansvar för befattning därmed. Tidsåtgången för regeringens handläggning efterdet att analysresultat föreligger är obetydlig. Utskottet anser med hänvisning till det anförda inte ättdet för'närvarande finns skäl att utreda narkotikadefinitionen. Utskottetavstyrker sålunda motion So207 (vpk). I motion So224 av () hemställs attriksdagen beslutar att kokain och fencyklidin överförs tillnarkotikaförteckning I. Motionären anför att kokain framstår som minst likafarligt som heroin och därför bör bli föremål för samma stränga rättsligabedömning och administrativa kontroll som heroin. Enligt motionärensuppfattning har kokain så begränsat medicinsktvärde - fencyklidin saknar enligt motionären helt sådant värde - SoU 1985/86:17att preparaten utan olägenhet skulle kunna överföras till narkotikaförteckningI och således helt förbjudas för användning. Motionären anser att denomständigheten att medlen finns på narkotikaförteckning II kan påverka den allmänna synen påmedlen och även strängheten i straffmätningen vid narkotikabrott. Enligt 8 § andra stycket narkotikastrafflagen meddelarregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer föreskrifter om innehav avoch annan befattning med narkotika för medicinskt eller vetenskapligt ändamål.Enligt 1 § narkotikaförordningen (1962:704) åvilar det att låtaupprätta och kungöra förteckningar över narkotika. Närmare föreskrifter omutlämnande av narkotiska läkemedel meddelas enligt 6 § 2 mom. avsocialstyrelsen. narkotikaförteckningar (MF 1974:67) har1985 ersatts av nya föreskrifter om förteckningar över narkotika (SOSFS [M]1985:9). I föreskrifterna preciseras vad som avses med narkotika och upptas femförteckningar där olika preparat finns uppräknade. Förteckningarna bygger påvad som skall utgöra narkotika enligt vad som ovan sagts (se ovan s. 27).Förteckningarna anger förutsättningarna för den vetenskapliga och medicinskaanvändningen av de preparat som omfattas av narkotikakontrollen. Enligtsocialstyrelsens narkotikakungörelse (MF 1972:30) får de i förteckning Iupptagna varorna inte införas eller utföras eller här tillverkas, saluhållaseller överlåtas. kan dock ge tillstånd att använda dessa varorför medicinsk och vetenskaplig forskning. I föreskrifter(SOSFS [M] 1984:16) om förordnande och utlämnande av läkemedel från apotek m.m.(receptföreskrifter), vilka ersatt bl.a. den tidigare receptkungörelsen, finnsnärmare föreskrifter om förordnande av narkotiska läkemedel. Av 4 §föreskrifterna framgår att narkotika som upptagits på förteckningarna II-V kanfå förordnas med iakttagande av olika säkerhetsföreskrifter. Som framgår av motionen finns kokain och fencyklidinupptagna på narkotikaförteckning II, dvs.de kan under vissa betingelser förskrivas som läkemedel. De nya föreskrifterna1985 innebär i här aktuellt hänseende att kokainberedningar i en koncentrationav högst är undantagna, dvs. alla kokainberedningar är numeraoavsett halt och övriga ingående beståndsdelar narkotika enligt förteckning II. Motionsyrkanden med liknande syfte som det nu aktuella harbehandlats av utskottet i betänkandena SoU 1983/84:20, 1984/85:8 och1984/85:14. Utskottet har därvid konstaterat att de aktuella preparaten i daganvänds som läkemedel bara i ett mycket litet antal fall, men att de i dessafall har stor betydelse. Utskottet har vidare understrukit att denstraffrättsliga bedömningen av ett narkotikabrott inte är beroende av påvilken av narkotikaförteckningar ett preparat finns uppförtoch att en strängare straffrättslig kvalificering av t. ex. kokain tordeförutsätta en ändring i narkotikastrafflagen. Utskottet delar motionärens oro för konsekvenserna av ettökat kokain- missbruk. Enligt vad utskottet erfarit finns det dock inget som tyder på att receptförskrivet kokain eller fencyklidin fått icke avsedd spridning. styrelsensnarkotikaförteckningar anger vidare bara förutsättningarna för SoU 1985/86:17legal användning av narkotiska preparat för vetenskapliga eller medicinskaändamål. Den straffrättsliga bedömningen av illegal befattning med narkotikasker med utgångspunkt i narkotikastrafflagen och den domstolspraxis somutvecklats på det området. Utskottet ser därför inte anledning att avnarkotikapolitiska skäl föra över kokain och fencyklidin till narkotikaförteckning1 och därmed hindra den visserligen begränsade medicinska användning somsocialstyrelsen fortfarande bedömer befogad. Utskottet förutsätter attsocialstyrelsen fortlöpande prövar om det finns skäl att företa ändringar iförteckningarna. Utskottet vidhåller alltså sitt tidigare ställningstagandei frågan och avstyrker motion So224 (s). I motion So475 av () och () hemställs om tillkännagivande att nya rutiner bör utformas vidakutmottagningar m. m. för att förbättra kunskapen om orsakerna tillolycksfall. Motionärerna anser det angeläget att få klarhet i alkoholensomfattning i trafikolyckor och andra akuta olyckor, även sådana som inte ledertill dödsfall. Ett sätt att förbättra basmaterialet för sådana bedömningar ärenligt motionårna att utfärda anvisningar om att behandlande läkare skall tablodprov vid alla olyckor. I den av antagna propositionen(1984/85:181) om utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården, m. m. togföredragande statsrådet upp frågan om förbättrad skadestatistik och anfördedärvid följande (s. 36 f.). För att förbättra underlaget för de skadeförebyggandeinsatserna i samhället bör en länsvis registrering av samtliga olycksfall(skadefall) som kommer i kontakt med hälso- och sjukvården genomföras. För attbegränsa resursinsatserna bör ett rullande registreringsförfarande tillämpas.Varje år bör registrering ske i tvåtre län . täcksdärmed hela landet. Ansvaret för denna registrering bör ligga på hälso- ochsjukvårdshuvudmännen. skall, i erforderlig samverkan med andramyndigheter och organisationer, ges ansvaret för den centrala statistik, somskall baseras på denna registrering. En förbättrad skadestatistik i enlighet med det anfördakommer enligt utskottets mening att ge förbättrad belysning av defrågeställningar som aktualiseras i motionen. När det gäller blodprovstagning för påvisande av eventuellalkohol vill utskottet erinra om att någon allmän skyldighet att underkasta sigblodprovstagning inte föreligger utom då detta är särskilt föreskrivet.Utskottet ställer sig tveksamt till att utvidga blodprovstagning vid akutmottagningari annat syfte än att avgöra vilken vård som är den bästa för en viss patient. fall måste noga övervägas vilka effekter detta skulle kunna få förbenägenheten att söka vård och för patienternas förtroende för hälso- ochsjukvården. Utskottetavstyrker med det anförda motion So475 (fp). övrigafrågor SoU 1985/86:17 Utskottet har ingen erinran mot propositionens förslagtill medelsanvisning beträffande anslaget I 1. Bidrag till världshälsoorganisationensamt internationellt socialpolitiskt samarbete m. m. samt anslaget I 2. Vissainternationella kongresser i . 1. beträffande alkoholfria sektorer attriksdagen avslår motion 1985/86:So236, 2. beträffande informationskampanj för minskadalkoholkonsum tion att avslår motion 1985/86:So225, 3. beträffande opinionsbildning mot droger attriksdagen avslår motion 1985/86:So254 yrkande 2, 4. beträffande medelsanvisning till upplysning ochinformation på drogområdet m. m. attriksdagen till Upplysning och information på drogområdet m. m. för budgetåret1986/87 anvisar ett reservationsanslag av , 5. beträffandemedelsanvisning för bidrag till missbrukarvård m. tn. att med bifalltill regeringens förslag och med avslag på motion 1985/86:So248 yrkande 2 tillBidrag till missbrukarvård m. m. för /87 anvisar ettförslagsanslag av , 6. beträffandebidrag till arbetsmarknadens organisationer att avslår motion1985/86:So249 yrkande 1, 7. beträffandemedelsanvisning för bidrag till organisationer attriksdagen med bifall till regeringens förslag och med avslag på motion1985/86:So249 yrkandena 2 och 3 till Bidrag till organisationer för budgetåret1986/87 anvisar ett reservationsanslag av , 8. beträffandestöd till att avslår motion 1985/86:So250, 9. beträffandemedelsanvisning till utveckUngs- och försöksverksamhet attriksdagen med bifall till regeringens förslag och med avslag på motion1985/86:So237 till Utvecklings- och försöksverksamhet för /87anvisar ett reservationsanslag av , 10. beträffandeutveckling av vårdmetoder att avslår motion 1985/86:So231 yrkande 2, 11. b(iträffande utveckling av vårdinsatser förnarkomaner attriksdagen avslår motion 1985/86:So253 yrkande 6 och motion 1985/86:So254yrkande 8, 12. beträffandevård i familjehem att avslår motion 1985/86:So254 yrkande 6, 13. beträffande samordning för bekämpande avnarkotikamiss- SoU 1985/86:17 bruket attriksdagen avslår motion 1985/86:So201, 14. beträffande ensamlad plan mot narkotika att avslår motion 1985/86:So205, 15. beträffanderegister över narkomaner att avslår motion 1985/86:So219, 16. beträffandekvinnors alkoholmissbruk attriksdagen avslår motion 1985/86:So231 yrkande 1, 17. beträffandeåtgärder mot prostitution att avslår motion 1985/86:So246, 18. beträffandeutslagnas bostadssituation attriksdagen avslår motion 1985/86:So241 yrkande 4, attriksdagen avslår motion 1985/86: So239, 20. beträffandeåtgärder mot alkohol och narkotikamissbruk att avslår motion1985/86:So208, 21. beträffandenykterhets- och narkotikanämnder att avslår motion 1985/86:So253yrkande 2, 22. beträffandebarn i familjehem attriksdagen avslår motion 1985/86:So220, 23. beträffandedefinitionen av narkotika att avslår motion 1985/86:So207, 24. beträffandesocialstyrelsens narkotikaförteckningar att avslår motion1985/86:So224, attriksdagen avslår motion 1985/86:So475, 26. att riksdagentill Bidrag till världshälsoorgansationen samt internationellt socialpolitisktsamarbete m. m. för /87 anvisar ett förslagsanslag av 29 245 000kr., 27. att riksdagentill Vissa internationella kongresser i för /87 anvisarett reservationsanslag av . Närvarande: (), (),(), (), (), (),(), Per (), (), UllaTilländer (c), (vpk), (), (),() och (). Reservationer SoU 1985/86:17 Medelsanvisning för bidrag till missbrukarvård (mom. 5i hemställan) av , och Karl-GöstaSvenson (samtliga m) som anser: dels att det avsnitt i utskottets yttrande på s. 10 sombörjar med "Utskottet behandlade" och slutar med "avser yrkande2" bort ha följande lydelse: Med ett mycket stort budgetunderskott och en alltför storoffentlig sektor är det enligt utskottets mening oacceptabelt med fortsattexpansion av den kommunala sektorn. Härtill kommer att kommunerna efter kontinuerlig ökning nuhar mycket god likviditet, ca 5 miljarder i finansieringskapital. I detta läge kan det inte anses rimligt att staten medsitt mycket stora budgetunderskott skulle tillskjuta istatsbidrag till den kommunala sektorn. För att volymökningen skall upphöra ären minskning av statsbidragen nödvändig. Eftersom dessa är specialdestineradekan den nödvändiga minskningen komma att uppfattas som riktad mot nominelltberörda verksamheter. Utskottet vill understryka att detta ingalunda äravsikten. Kommuner och landsting skall själva göra den omfördelning mellanolika verksamhetsområden de anser nödvändig. Mot den här anförda bakgrunden bör statsbidragen till vård eller boende till sin huvuddel avvecklas under de två kommandebudgetåren. Som en garanti för ideell och annan enskild bedriven vårdverksamhetbör ett betydande anslag dock finnas kvar även . Det anförda innebär attutskottet tillstyrker motion So248 (m) yrkande 2. dels att utskottet under mom. 5 bort hemställa