bet · G901TU3 · 1985-12-31 00:00:00 — Somföredragande departementschefen framhöll (s. 24) i ovannämnda proposifion1984/85:168 om rätt att driva lokal och regional kollekfivtrafik på väg är detnödvändigt att konstatera att trafiken till stor del bygger på ekonomiskt stödfrån samhället. Det är emellerfid uppenbart, som föredraganden också framhöll,att en mycket stor del av den bedrivna trafiken inte hade kunnatupprätthållas utan dessa tillskott. Länstrafikreformen sågs som en välmotiverad åtgärdför aft åstadkomma en rimlig trafikservice för den del av allmänheten som varberoende av de kollekfiva trafikmedlen. De satsningar som samhället görpå kollektivtrafiken måste ses på samma sätt. Denna syn på samhälletssatsningar utesluter självfallet inte att man kan bortse från kostnaderna förkollektivtrafiken. Det kan här nämnas att transportforskningsberedningen itvå rapporter (KTB-rapporterna 1984:21 och 1984:22) har redovisat studier avfrågorna om ekonomiska förutsättningar och finansieringsformer inom ett projektkallat Den lokala och regionala kollektivtrafiken , vilket syftartill att skapa ettbättre kunskapsunderlag för kollektivtrafikpolitiska ställningsta- /86:3ganden. I rapporterna redovisas överväganden om specialdestinerade skatter ochom en belastningsanpassad taxa innebärande högre avgifter under högtrafiktid änunder lågtrafiktid. Det är enligt utskottets mening i och för sig angeläget studerar olika finansieringsformer, men i detta sammanhang vill utskottetdock understryka att avvägningen mellan taxor och skatter faller inomtrafikhuvudmännens ansvarsområde. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motion1984/85:1955 (m) yrkande 3. 2.2 Flexibel skolstart och flexibla arbetstider i syfteatt bättre utnyttja transportmedlen I motion 1984/85:442 (c) begärs i yrkande 2 att riksdagensom sin mening skall ge regeringen till känna att berörda myndigheter böruppmuntra ökade försök med flexibel skolstart och flexibla arbetstider för attfordonsparken -såväl bil som buss som taxi - skall utnyttjas bättre. Önskemål hos trafikansvariga m.fl. om att flexibelskolstart och flexibla arbetstider skall införas för att transportmedel skallutnyttjas rationellt torde främst finnas när det gäller orter med stora skoloroch stora arbetsplatser, där många reser till och från skolorna ocharbetsplatserna. Möjligheterna att realisera sådana önskemål är emellertidberoende av den inställning till önskemålen som man har inom skolväsendet ochinom arbetslivet på dessa orter. Prövningen av frågor om flexibel skolstart ochflexibla arbetstider torde sålunda närmast ankomma på skolmyndigheterna och påarbetsmarknadens parter. Utskottet kan därför inte biträda motionsyrkandet utanavstyrker detsamma. 2.3 Möjligheter att medföra cyklar på bussar ochlokaltåg I motion 1984/85:442 (c) framhålls bl. a. att mångabilresor inte skulle göras om man kunde ta med cykel på bussar eller lokaltågså att t. ex. resor för ärenden i tätorter kunde göras som kombineradecykel-buss/lokaltågsresor. Motionärerna anser att trafikhuvudmännen bordeställa krav på att trafikentreprenörerna utrustar sina fordon så att cykel kanmedföras samt att skäliga taxor för transport av cykel fastställs. Motionärernabegär i yrkande 3 att som sin mening skall ge regeringen till kännavad de anför om behovet av åtgärder för att bussar och lokaltåg etc. skallkunna medföra cyklar på ett enkelt och billigt sätt. Frågan om cyklar skall få tas med på bussar och lokaltåginrymmer självfallet olika prakfiska problem sammanhängande med lokalaförhållanden m.m. Även enligt utskottets mening kan det ofta vara önskvärtoch rationellt -framför allt i den regionala trafiken - att kunna göraexempelvis kombinerade cykel-bussresor. Det ankommer närmast på trafikhuvudmännen i länen att taställning i frågan motbakgrund av det ansvar som de har för standard m.m. i /86:3kollektivtrafiken där. Utskottet är därför inte berett att föreslå riksdagenatt den gör ett uttalande av det slag som begärs i motionen. Utskottetavstyrker därför motion 1984/85:442 (c) yrkande 3. 2.4 Utvärdering av vidtagna åtgärder förhandikappanpassning av kollektivtrafiken Inom ramen trafikpolitiska beslut godkänderiksdagen riktlinjer för anpassning av den kollektiva trafiken tillhandikappades behov samt antog lagen (1979:558) om handikappanpassad kollektivtrafikoch vissa ändringar i byggnadsstadgan (1959:612). Att göra den kollektivatrafiken tillgänglig för alla trafikantgrupper skall ingå i det trafikpolitiskamålet att tillförsäkra medborgarna en fillfredsställande transportförsörjning,och målet skall vara att uppnå en så långt möjligt fullständig handikappanpassningav den kollektiva trafikapparaten. Ett av den s.k. i betänkandet (SOU1975:68) Handikappanpassad kollektivtrafik föreslaget ramprogram föranpassningsåtgärder skulle i huvudsak läggas till grund för genomförande avanpassningsåtgärderna. Dessa borde i princip kunna genomföras under entioårsperiod. Enligt lagen om handikappanpassad kollektivtrafik skallden som har tillsyn över kollektivtrafik och den som utövar sådan trafik setill att trafiken anpassas med hänsyn till handikappade. Därvid skall iakttasatt handikappades särskilda behov skall beaktas så långt det är möjligt närkollektivtrafik planeras och genomförs och att de färdmedel som används skallså långt det är möjligt vara lämpade för handikappade resenärer. Enligtbestämmelser i förordningen (1980:398) om handikappanpassad kollektivtrafikskall transportrådet initiera, planera och följa upp anpassningen samt verkaför att anpassningen samordnas. Vidare skall rådet meddela de föreskrifter omanpassningens inriktning och omfattning som behövs. SJ, , trafiksäkerhetsverket,och luftfartsverket skall inom sina verksamhetsområden meddelaföreskrifter om genomförandet av anpassningen när det gäller färdmedlenskonstruktion, utrustning och drift. Genomen ändring (1985:815) i förordningenom handikappanpassad kollektivtrafik, som träder i kraft ,får transportrådet till uppgift att meddela föreskrifter även i sistnämndaavseenden. Samråd skall emellertid ske med de nämnda verken. Kan enighet därvidinte nås skall frågan underställas regeringen. Ett krav i byggnadsstadgan (42 a §) på att bl.a.terminaler, som byggs, skall handikappanpassas utökades genom ändringen till ettkrav på att terminalerna skall handikappanpassas oavsett om de annars skulle habyggts om eller inte. I motion 1984/85:2197 (fp) begärs en utvärdering av dehittills vidtagna åtgärdernaför att handikappanpassa kollekfivtrafiken. som motiveringhärför att det nu har gått beslutet om handikappanpassningav kollektivtrafiken togs och att tiden därför är mogen ,, för enutvärdering av de hitfills gjorda insatserna. Medanledning av att kommunikationsministern i årets budgetproposition /86:3(prop. 1984/85:100 bil. 8 s. 128) uttalat sig för att en avstämning skullegöras i fråga om arbetet med handikappanpassning av kollektiva färdmedel hartransportrådet i sin avgivna anslagsframställning /87 redovisat hur långt arbetet med handikappanpassningen harkommit. Enligt denna redovisning har transportrådets grundläggandearbete med att utfärda föreskrifter för handikappanpassning av färdmedel somanvänds i kollektivtrafik numera i stort sett slutförts. Föreskrifterna fåromedelbar verkan beträffande färdmedel som skall levereras från fillverkare.Successivt skall färdmedel, som levererats före tillkomsten av föreskrifterna,också handikappanpassas. I och med att huvuddelen av arbetet med att utfärdaföreskrifter om handikappanpassning är avslutat kommer transportrådet att - iän större utsträckning än vad som tidigare kunnat ske - följa upp anpassningen.Uppföljningen görs i samarbete med tillsynsmyndigheterna för de olikatrafikgrenarna. De utfärdade föreskrifterna kommer vidare att kontinuerligt sesöver. Terminalerna som byggts ärhandikappanpassade. har i uppdrag att behandla frågan omhandikappanpassningen av terminaler. Enligt utskottets mening tillgodoser de ovan nämndaåtgärderna för handikappanpassning önskemålet i motion 1984/85:2197 (fp).Motionen bör därför inte föranleda någon åtgärd från sida. 3 Handläggningen av bilfrågor inom I mofion 1984/85:2812 (m) anförs bl. a. att frågor som rörbilismen handhas av en rad olika departement. Den nuvarande fördelningenav frågor på de olika departementen är enligt motionärerna olycklig, varför detbör övervägas hur det skall bli möjligt att behandla bilfrågor mer enhetligtinom . Motionärerna begär i yrkande 1 att som sinmening skall ge regeringen till känna vad de sålunda anfört om handläggningenav bilfrågor. Bestämmelser om bl. a. uppgifter för departementen iregeringskansliet och om fördelningen av förvaltningsärenden ochlagstiftningsärenden mellan departementen har meddelats idepartementsförordningen (1982:1177). Enligt denna förordning skallförvaltningsärenden om bl. a. vägar, broar och färjor, vägtrafik, fordonsutrustning och beskaffenhet samt förarbehörighet handläggas avkommunikationsdepartementet liksom lagstiftningsärenden som bl.a. gäller vägaroch vägtrafik med vissa undantag. Bilfrågor som handläggs av andra departement änkommunikationsdepar tementet är t. ex. frågor om bilismen som innefattas i övergripande frågor om allmän ordning och säkerhet, utrikeshandel, hälsoskydd, skatter, miljövård, markanvändning och näringspolitik. Dessa frågor i vad de avser bilismen handläggs enligt utskottets mening lämpligast av vederbörande fackdeparte- 12 ment ochbör inte överföras fill . Departe- /86:3mentsförordningen inrymmer emellertid möjlighet till inflytande för kommunikationsdepartementetpå handläggningen av sådana frågor genom ordningen med s. k. gemensam beredningav ärenden. Enligt 4 § departementsförordningen gäller sålunda att - om ettärende faller inom flera departements verksamhetsområden - det skall handläggasinom det departement till vilket ärendet huvudsakligen hör. Ärendet skallemellertid beredas i samråd med övriga berörda statsråd. Detsamma gäller enligtparagrafen också i övriga fall där ett ärende berör mer än ett statsråd. Häravföljer att en bilfråga, som huvudsakligen hör till annat departement änkommunikafions-departementet, skall handläggas i det andra departementet menskall beredas i samråd med . Kravet på beredning isamråd med kommunikafionsdepartementet av ärenden av nu nämnt slag torde enligtutskottets mening tillgodose vad motionärerna åsyftar. Såsom utskottet tidigareframhållit vid behandlingen av motionsyrkanden som varit likartade medförevarande är en verkningsfull samordning inom av bilfrågorav största vikt. Utskottet förutsätter att en sådan samordning verkligen sker. Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottet motion1984/85:2812 (m) yrkande 1. 4 Vissa frågor om affärsverken inom I detta avsnitt behandlas kritik som framförs i motionerna1984/85:1955 (m) och 1984/85:2553 (m) mot organisationsformen affärsverk förden verksamhet som bedrivs av postverket, , SJ och luftfartsverket.Som bakgrund fill behandlingen av denna kritik och de yrkanden, som kritikenutmynnar i, får i korthet nämnas följande om vad som i allmänhet skiljeraffärsverk från andra statliga myndigheter (här benämnda andra verk) och frånaktiebolag samt om vissa förslag rörande affärsverksformen förstatlig affärsverksamhet. Statlig aftärsverksamhet har organiserats på tre olikasätt, nämligen som affärsverk, som uppdragsverksamhet hos andra verk och somstatliga bolag. Det anses huvudsakligen vara historiska skäl som lett fram tillatt just affärsverksformen har valts för vissa verksamheter. Affärsverken är - fill skillnad från statliga och privataaktiebolag - inte några självständiga juridiska personer. I detta hänseende ärde likställda med andra verk. Affärsverken är, liksom andra verk, underkastade destatliga förvaltningsrättsliga föreskrifterna. Statliga bolag är däremot ihuvudsak underkastade bestämmelserna i aktiebolagslagen. och andraverk har t. ex. inte full handlingsfrihet i sådana ekonomiska frågor ochpersonalfrågor, i vilka beslutanderätten har förbehållits ochregeringen. Affärsverken har dock större befogenheter på dessa områden än andraverk. Ettutmärkande drag för statlig verksamhet är besvärsrätten. innebäratt även beslut som fattas av affärsverken i rnånga fall kan föras upp TU1985/86:3 till regeringens prövning. Medan andra verk beviljas anslag för att täcka utgifternahar affärsverken i allmänhet rätt att självständigt använda sina löpandeinkomster för driftutgifter. Endast överskottet redovisas i statsbudgeten. Investeringsmedel fastställs däremot som regel avregeringen och och redovisas mot anvisade anslag. I utformningen av personalpolitiken har affärsverkenstörre handlingsfrihet än andra verk. Affärsverken är underkastade offenlig insyn i högre gradän aktiebolag. Affärsverkens liksom andra verks handlingar är i principtillgängliga för var och en som vill ta del av dem. Aktiebolagen kan däremot ihuvudsak själva avgöra vilka handlingar som skall lämnas ut till allmänheten.En viss möjlighet att sekretessbelägga handligar föreligger dock föraffärsverken, bl.a. för att hindra att affärshemligheter röjs. Den ekonomiska målsättning som ligger till grund förflertalet affärsverks verksamhet innebär att de med sina intäkter skall täckaverksamhetens kostnader inkl. avskrivningar och därutöver lämna viss avkastningpå det disponerade statskapitalet. Förslag i syfte att anpassa affärsverksformen till kravenpå affärsmässighet framlades av den tillkallade affärsverksutredningeni utredningens avgivna betänkande (SOU 1968:45 och 46) Affärsverken -Ekonomi, konkurrens och effektivitet samt av den av affärsverksdelegationen år1970 tillsatta affärsverkskommittén 1972 avgivna promemorian Affärsverken,målsättningar och styrformer. Förslagen i betänkandet och promemorian - vilkaanmäldes för först i proposition 1976/77:130 med förslag tillriktlinjer för modernisering av det statliga budgetsystemet - kom endast ibegränsad omfattning att genomföras. Frågor om ombildande av affärsverk till aktiebolag haraktualiserats vid olika tillfällen - såsom beträffande statens vattenfallsverkoch förenade fabriksverken (FFV) - men ej kunnat genomföras på grund avmotstånd från de anställdas organisationer. I samband med behandlingen under1975/av proposition 1975/76:122 om omorganisation av FFV, m.m.uttalade sig på förslag av näringsutskottet (NU 1975/76:62 s. 9 f.,rskr. 420) för en utredning med syfte att lägga fram förslag om lämpligföretagsform för den statliga affärsdrivande verksamhet som bedrivs ikonkurrens med andra företag. Någon utredning kom emellertid inte atttillkallas. I proposition 1981/82:25 (bil. 10 s. 108 f.) erinrade dåvarandeindustriministern om begäran . Han anförde att frågan omlämplig företagsform för olika statliga verksamheter var föremål för kontinueriiguppmärksamhet av regeringen, att det hade visat sig att det var lämpligast attbehandla företagsformer) separat för olika statliga myndigheter och verk ochatt det därför inte fanns något behov av en samlad utredning i frågan.Näringsutskottet (NU 1981/82:18) anslöt sig till denna bedömning. I motion 1984/85:1955 (m) anförs bl.a. an postverket,, SJ och luftfartsverket - sedda ur ett internationellt perspekfiv - är tämligen välskötta och effektiva men att deras uppbyggnad och verksamhet dock dras med en radinbyggda brister, som är att hänföra till affärsverksformen och /86:3som utgör allvarliga hinder för verksamheten. Inom affärsverken blandas,framhålls det, t. ex. myndighetsutövning och förvaltningsverksamhet och institutionellahinder gör att affärsverkens ledningar och styrelser saknar möjlighet att drivaverksamheten lika rationelU som konkkurrenterna driver sin verksamhet. Härtillkommer enligt motionärerna att affärsverken inte heller konkurrerar på likavillkor med konkurrerande företag. För att man skall komma fill rätta med dessabrister krävs enligt motionärerna att affärsverkens affärsdrivande verksamhetbyter företagsform och ombildas till akfiebolag. För den myndighetsutövandeverksamheten bör skapas en gemensam instans. Ett flertal av affärsverkensdotterbolag, vilkas verksamhet har föga gemensamt med den uppgift som verkenen gång startades för, bör vidare enligt motionärerna säljas ut ochaffärsverkens fakfiska monopol bör successivt reduceras. I motion 1984/85:2553(m) utvecklas kritiken och förslagen i nämnda hänseenden närmare. Kritiken motaffärsverksformen utmynnar i likalydande yrkanden i motionerna. Sålunda begärsi motion 1984/85:1955 (m) och i motion 1984/85:2553 (m) att som sinmening skall ge regeringen till känna vad som i resp. motion anförs omöverförande av affärsverken till aktiebolagsform (yrkande 11 resp. yrkande 1),om sammanförande av den myndighetsutövande verksamheten vidkommunikationsdepartementet underställda affärsverk till en gemensam myndighet(yrkande 12 resp. yrkande 2) samt om utförsäljning av affärsverkensdotterbolag (yrkande 13 resp. yrkande 3). Vidare begärs i motionerna attriksdagen skall uttala att affärsverkens monopol skall minimeras (yrkande 1resp. yrkande 4). Utskottet redovisar först sin syn på frågan om de häraktuella affärsverkens monopol. Därefter behandlar utskottet de i motionernaupptagna organisatoriska frågorna beträffande dessa affärsverk. Deorganisatoriska frågorna kommer att behandlas bl. a. mot bakgrund av förslagsom den tillkallade verksledningskommittén (C 1983:04) har framlagt.Denna kommitté - som har haft i uppdrag att utreda frågan om ledningen av destatliga myndigheterna - har i augusfi till chefen för civildepartementetöverlämnat sitt huvudbetänkande (SOU 1985:40) Regeringen, myndigheterna ochmyndigheternas ledning samt betänkandet (SOU 1985:41) Affärsverken och derasföretag. I det förstnämnda betänkandet har kommittén behandlat frågor omregeringens styrning av myndigheterna och frågor om myndigheternasledningsfunktioner. I fråga om affärsverken och deras företag har dock endastsådana ledningsproblem behandlats som är gemensamma för affärsverken ochövriga stafiiga myndigheter. I betänkandet Affärsverken och deras företag hardäremot frågor om styrningen av och ledningsfunktionerna inom affärsverken ochderas bolag behandlats närmare. betänkanden är för närvarandeföremål för remissbehandling. a. har de här aktuella affärsverken anmodatsatt avge yttranden över det sistnämnda betänkandet. 4.1 Minskningav affärsverkens monopol /86:3 De här aktuella affärsverkens på författning grundademonopol är begränsade. äger - enligt 1 § kungörelsen (1947:175)angående postverkets ensamrätt fill brevbefordran m. m. - "ensamrätt fillregelbunden befordran mot avgift av slutna brev ävensom öppna försändelserinnehållande helt eller delvis skrivna meddelanden". monopolgrundas på bestämmelser i 2 § 3 mom. telefonreglementet (1963:18) om attapparat eller ledning av vad slag det vara må, som ej tillhör , inteutan medgivande får anbringas på eller anslutas fill televerketsapparater och ledningar. "anslutningsmonopol" har successivtminskats i omfattning och är inskränkt till abonnentväxlar ochdataanslutningsutrustningar (modem) för höga hastigheter. På författninggrundade monopol finns inte för SJ och luftfartsverket. De fyra affärsverkenkan emellertid sägas ha fakfiska monopol på vissa av de verksamheter som debedriver med hänsyn fill den infrastruktur och den organisation m. m. de harför dessa verksamheter. Den ställning som affärsverken har fått har varit tillstor fördel för medborgarna. Satsningar har kunnat göras bl. a. på att breddaserviceutbudet, att göra detta mera lättillgängligt och att utjämna taxornaför den service som lämnas. Betydelsen av åtgärder för att göra vårt land"rundare" kan särskilt framhållas. Både affärsverkens på författninggrundade monopol och deras fakfiska monopol har successivt minskat i omfattninggenom utvecklingen på kommunikationsområdet m.fl. områden. Här kan exempelvisnämnas utveckhngen av bankväsendet, väg- och lufttransporterna samt data-ochteletekniken. Någon anledning till ett sådant uttalande om affärsverkensmonopol som begärs i motionerna finns enligt utskottets mening inte mot nunämnd bakgrund. Utskottet avstyrker sålunda motion 1984/85:1955 (m)yrkande 1 och motion 1984/85:2553 (m) yrkande 4. 4.2 Förändring av affärsverken till aktiebolag Den hittillsvarande utvecklingen har enligt utskottetsmening inte inneburit att några avgörande skäl har framkommit för attföretagsformen bör ändras för den verksamhet som postverket, , SJ ochluftfartsverket bedriver. Dessa affärsverk är - som också medges i mofionerna -välskötta och effektiva. a. mot bakgrund av vad som anförs om service vidaffärsverken i den av (FiU 1984/85:35, rskr. 1984/85:407) behandladeskrivelsen /85:202 från regeringen om den offentliga sektorns förnyelse kanframhållas följande. Kostnaderna för konsumenterna för den service som häraktuella affärs verk lämnar är i flera fall bland de lägsta i världen. Affärsverksformen ärinte stel utan anpassas genom beslut av statsmakterna successivt till vad utvecklingen inom samhället och tekniken kräver. Viktig utveckling både av serviceinnehållet och av modern teknik har kunnat bedrivas i affärsverken som man har tagit hänsyn till kommersiellt ointressanta verksam hetsgrenar som haft betydelse direkt för konsumenterna eller för medborgar- 16 na i mera indirekt mening. Affärsverken har också visat sig kunna utveckla ochbedriva industriell verksamhet i full konkurrens med privata företag. Genom beslut av senast under förra riksmötetbeträffande postverket, , SJ och luftfartsverket har skapatsförutsättningar för en ökad marknads- och kundorientering hos dessa affärsverk.Dessa affärsverk har sålunda getts ökad frihet i finansiella m. fl. frågor.Vidare övergår statsmakternas styrning av verken alltmer i målstyrning, därvidmål för service, prisutveckling, produktivitet, räntabilitet och soliditet m. m.uppställs för verksamheten. anför (SOU 1985:41, s. 40) som singrundsyn bl. a. att det effektivaste sättet att åstadkomma de rättabetingelserna för kommersiell verksamhet i konkurrens med andra ofta är attförlägga verksamheten till bolag. Affärsverksamhet kommer dock enligt kommitténatt också drivas i myndighetsform. Affärsverksamhet sombedrivs i verksformen bör därför, anför kommittén, utformas så att den så långtär möjligt bli konkurrensneutral. Med hänsyn till de fördelar som affärsverksformen såsomredovisats ovan har och till att beredningen av verksledningskommitténsbetänkande bör avvaktas bör förslagen om förändring av företagsformen föraffärsverken inte föranleda något initiativ av . Utskottet avstyrkersåledes mofionerna 1984/85:1955 (m) yrkande 11 och 1984/85:2553 (m) yrkande 1. 4.3 Sammanförande av myndighetsutövande verksamhet Med myndighetsutövning menas i princip enligt 3 §förvaltningslagen (1971:290) "utövning av befogenhet att för enskildbestämma om förmån, rättighet, skyldighet, disciplinpåföljd, avskedande ellerannat jämförbart förhållande" (jämför verksledningskommittén i SOU 1985:40s. a. att myndighetsutövande uppgifterförekommer endast i ringa utsträckning inom affärsverken. Mest uppmärksammadär, säger kommittén, provning av apparatur som skall anslutas fillnätet och frekvenstilldelning på radiosidan. Inom luftfartsverket innehållerfrämst luftfartsinspektionens verksamhet myndighetsutövning. Vissa inslag itrafikledningen kan enligt kommittén också betraktas som sådan (kommittén i SOU1985:41 s. 43). Frågor rörande nämnda myndighetsutövande verksamhet iteleverket och luftfartsverket har uppmärksammats i ett översynsuppdrag resp.genom en ny organisation. En översyn av organisationen av ovannämndamyndighetsutö vande verksamhet har sålunda satts i gång. Med stöd av ett bemyndigande av regeringen har nämligen en särskild utredare tillkallats med uppgift (dir. 1985:45) att se över organisationen av och reglerna för verksamheten med formulering av tekniska villkor samt provning och godkännande av utrustning som är avsedd att anslutas till det allmänna telenätet. Vidare skall utredaren se över myndighetsutövande roll i fråga om radiokommunikation och lägga fram de förslag om organisato riska och andra ändringar som kan vara befogade.