bet · G901FiU30 · 1985-12-31 00:00:00 — att bemyndigarfullmäktige i att uppta erforderliga lån i NordiskaInvesteringsbanken och att utbetala medlen i enlighet med vad som förordats iproposition 1985/86:150 bilaga 1 mom. 14 med undantag för att lån och medel förmotorvägsprojektet på 6 med anledning av motion 1985/86:588 yrkande 2 ejfår inräknas i bemyndigandet. i (vpk) anför: Vänsterpartietkommunisterna har vid upprepade tillfällen kritiserat löntagarfonderna förderas placeringspolitik. De kan inte gärna fortsätta som de har gjort.De bedriver konventionell placeringsverksamhet och skiljer sig knappast frånandra insfitutionella placerare. Följden av detta är i ett längre perspektivatt fonderna i själva verket bekräftar - eller rentav förstärker - rådandemönster i den ekonomiska utvecklingen. Urskilda synvinklar framstår det som helt nödvändigt att ge fonderna en ny inriktning. För det första måste fonderna sammankopplas med regional politiken så att de kan bli ett instrument för att skapa ny sysselsättning inom regioner och branscher som hotas: Fonderna måste dessutom ges 83 en mer aktiv och klarareroll i den förnyelseprocess inom industrin som är FiU 1985/86: 30nödvändig. Vidare är det nu bråttom med att lösa fondernas demokratisering. Jaganser därför att löntagarfonderna skall utvecklas och förändras i stället föratt avvecklas. Konsekvenserna av generella nedskärningar RolfKenneryd och (båda c) anför: ' Efterhand som besparingsarbetet inom statsförvaltningen har drivits vidare har detframkommit tydliga tecken på att man inom såväl den centrala som den regionalaförvaltningen försöker att tillgodose besparingskraven genom att koncentreraverksamheter såväl centralt som regionalt. Så t. ex. kan det i länen förekommaatt besparingarna görs i mera perifert liggande orter i stället för icentralorten. Det förekommer också att centrala ämbetsverk försöker uppnåbesparingar genom att koncentrera olika funktioner till . Atten utveckling med denna inriktning förekommer är helt klart; det behöver inteutredas närmare. Något skäl att bifalla motion Fi712 anser vi därför inteföreligga. Vihar tidigare i annat sammanhang begärt och vidhåller fortfarande attbesparingar i första hand skall göras på central nivå. Eftersom alla måstekunna ha fillgång till god offentlig service bör strävan vara att i möjligastemån behålla verksamheter och funktioner som finns på lokal och regional nivå. Lagutskottetsyttrande /86:4 y om betalningsvillkor vid kreditköp (prop. 1985/86:150 bil.1 delvis) FiU 1985/86:30 Bilaga har beslutat bereda lagutskottet tillfälleatt yttra sig över proposifion 1985/86:150 (kompletteringspropositionen) bil. 1såvitt avser betalningsvillkoren vid kreditköp och över eventuella motioner. I propositionen bereder regeringen tillfälle attta del av vad statsrådet . Å. har anfört ombetalningsvillkoren vid kreditköp (hemställan mom. 46). Med anledning av propositionen har väckts bl. a.motionerna 1985/86:565, 566, 574 och 598. I motion 565 av m.fl. (m) yrkas (yrkande 3)att beslutar avskaffa all lagstiftning som bemyndigar regeringen attförordna om betalningsvillkor vid kreditköp. I motion 566 av m. fl. (fp) yrkas(yrkande 18) att beslutar upphäva lagen om betalningsvillkor vidkreditköp. I motion 574 av () yrkas att riksdagenbeslutar att lagen (1985:580) med bemyndigande för regeringen att meddelaföreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp skall upphöra att gälla vidutgången av juni månad 1986. I motion 598 av m.fl. (c) yrkas attriksdagen beslutar att fr. o. m. upphäva lagen med bemyndigandeatt meddela föreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp. får anföra följande. Regler om krediter till konsumenter finns ikonsumentkreditlagen (1977:981). Lagen gäller kredit (betalningsanstånd ellerlån) som är avsedd huvudsakligen för enskilt bruk och som lämnas eller erbjudskonsument av näringsidkare i dennes yrkesmässiga näringsverksamhet. Lagen ärockså tillämplig på kredit som lämnas av någon annan än en näringsidkare omkrediten förmedlas av näringsidkaren som ombud för kreditgivaren. Bestämmelserna i lagen är av både näringsrättslig ochcivilrättslig natur och omfattar såväl krediter som lämnas utan direkt samband med köp av varor, dvs. fristående krediter, som kreditköp. Med kreditköp förstås enligt lagen köp av vara då säljaren lämnar köparen anstånd med någon del av betalningen. Kreditköp föreligger också då betalningen helt eller delvis erläggs med belopp som köparen får låna av säljaren eller av annan 85 kreditgivarepå grund av en överenskommelse mellan kreditgivaren och FiU 1985/86:30säljaren. Som kreditköp räknas vidare vissa avtal om uthyrning m. m. Vid Bilagakreditköp skall enligt 8 § konsumentkreditlagen i princip av varanskontantpris betalas kontant (kontantinsats). Av 9 § följer att en näringsidkaresom underlåter att ta ut kontantinsats kan meddelas ett vitesförbud avmarknadsdomstolen att fortsätta härmed. Enligt 30 § gäller dock reglerna omkontantinsats och ingripande av inte sådana kreditköp förvilka regeringen meddelat föreskrifter med stöd av lagen (1975:90) medbemyndigande att meddela föreskrifter om betalningsvillkor vid yrkesmässigförsäljning av bilar eller av lagen (1985:580) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp. Enligt de båda bemyndigandelagarna får regeringen meddelaföreskrifter om betalningsvillkor vid yrkesmässig försäljning av bilar resp.betalningsvillkor som säljare eller kreditgivare skall tillämpa gentemotkonsument vid kreditköp av varor, tjänster och andra nyttigheter. Lagen med bemyndigande att meddela föreskrifter ombetalningsvillkor vid kreditköp antogs av (prop.1984/85:217, LU 1984/85:44) och trädde i kraft . Den ersatte enlag som gav regeringen bemyndigande att meddela föreskrifter ombetalningsvillkor endast vid kontoköp. Bakgrunden till lagstiftningen var attden ekonomiska utvecklingen gjort detnödvändigt att begränsa sådan konsumtionsökning som byggde på ett ökat _ futnyttjande av krediter. Syftet med den nya lagen var att regeringen skulle fåmöjlighet att vidta åtgärder beträffande också andra kreditköp än kontoköp föratt begränsa den lånefinansierade privata konsumtionen. Med stöd av 1975 och bemyndigandelagar haderegeringen redan före riksdagsbehandlingen utfärdat förordningen 1985:253 omvissa betalningsvillkor vid yrkesmässig försäljning av bilar och förordningen(1985:252) om vissa betalningsvillkor vid kontoköp. Båda förordningarnainnehöll särskilda regler om kontantinsats och amorteringstid. Efter den nyalagens ikraftträdande skärptes också reglerna för andra kreditköp genom förordningen(1985:610) om betalningsvillkor vid vissa kreditköp. Samtliga tre förordningargällde härefter i enlighet med den i proposition 1984/85:217 uttalade avsiktentill utgången av då de upphävdes av regeringen. För kontokrediternagäller numera en överenskommelse mellan kontoföretagen, handeln och konsumentverketangående bl. a. marknadsföring och amorteringstakt. Beträffande övrigakonsumentkrediter tillämpas åter konsumentkreditlagens regler omkontantinsats. Vid riksdagsbehandlingen av förslaget till lag medbemyndigande att meddela föreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp framhöll lagutskot tet - efter att ha förordat vissa preciseringar av regeringens lagförslag- att den nya lagen även med dessa preciseringar gav regeringen en tämligen långtgående fullmakt att av kreditpolitiska skäl ingripa mot kreditköp och därmed i viss mån sätta konsumentkreditlagen ur spel. Lagstiftning som i likhet med den nu aktuella ger regeringen fullmakt att vidta kreditpolitiska åtgärder av extraordinär natur hade enligt utskottet tidigare getts en begränsad giltighetstid. Mot denna bakgrund och med hänsyn till att skärpta betalningsvillkor skulle komma att medföra nackdelar för konsumenter och 86 näringsidkareövervägde utskottet om den föreslagna bemyndigandelagen FiU 1985/86:30 ocksåborde tidsbegränsas. Utskottet stannade emellertid för att så inte Bilaga bordeske. Utskottet beaktade därvid bl. a. att de två dåvarande bemyndigandelagarnabeträffande bilförsäljningen och kontoköpen inte var tidsbegränsade. Enligt utskottetsmening var det emellertid angeläget att bemyndigandet inte kvarstod längre änsom var nödvändigt. Utskottet förutsatte därför att - om den ekonomiskautvecklingen visade att det efter inte längre finns något behovav skärpta regler för konsumentkrediterna - regeringen för framladeförslag om att lagen upphävs. Skulle det endast beträffandenågon eller några kreditformer behövas ett bemyndigande borde regeringen istället framlägga förslag om en ny och mindre långtgående lagstiftning. Om detdäremot enligt regeringens bedömande även efter finns ett behovav den nu aktuella lagen borde regeringen i skrivelse till redovisaskälen för sin bedömning. I den nu aktuella propositionen framhåller föredragandestatsrådet att syftet med en bemyndigandelag av förevarande slag är att geregeringen möjlighet att, i särskilt uppkomna lägen, påverka hushållenskreditvolym och konsumtion. Behov av sådana restriktioner som här avses kanenligt statsrådet uppkomma t. ex. i samband med andra penningpolitiska åtgärderoch de måste då kunna sättas in med omedelbar verkan. Statsrådet understrykeratt behovet av åtgärder, i likhet med vad som gällde , kan uppkommaockså även om balansbristerna i ekonomin nu begränsats och denekonomiska utvecklingen går i rätt riktning. Utgångspunkten bör dock vara attbemyndigandet så långt möjligt inte skall behöva utnyttjas och om så skerendast för en begränsad period. Enligt statsrådet finns det således fortfarandebehov av en bemyndigandelag avseende konsumentkrediter, vilken gör det möjligtför regeringen att snabbt kunna ingripa med konsumtionsdämpande åtgärder, närdetta är motiverat av ekonomisk-politiska skäl. Motionärerna i motion 565 (m) framhåller att allakreditpolitiska åtgärder som syftar till att dämpa konsumtionen bör varamarknadskonforma. Alla kvarvarande regleringar av kreditmarknaden bör därföravskaffas, och motionärerna yrkar att båda de nu aktuella bemyndigandelagarnaupphävs. Enligt motionärerna i motion 566 (fp) är de skäl somanförs i propositionen för ett bibehållande av bemyndigandelag intetillräckliga. Motionärerna hänvisar till att propositionen ger en mycket ljusbild av svensk ekonomi och att en väntad ökning av den privata konsumtionenuppenbarligen inte ger regeringen någon anledning till oro. Enligtmotionärerna är det därför inte befogat att lagstiftningen skall fortsätta attgälla. I motion 574 (m) framhålls att vad som anförs ipropositionen inte står i överensstämmelse med lagutskottets uttalande år 1985.Motionären anför att bemyndigandelag är alltför långtgående för attkunna accepteras. Motionären anser därför att lagen bör upphävas. Också i motion 598 (c) framhålls att den ekonomiskautvecklingen inte ger skäl för ett bibehållande av bemyndigandelag. Motionärerna anser vidare att lagen ger regeringen alltför långtgående möjligheter att införa kreditbegränsningar som i hög grad kan påverka enskilda människors normala livsvillkor och ekonomi. Rent faktiskt kan enligt motionärerna g7 regeringenhelt förbjuda kreditköp och därigenom sätta konsumentkreditla- FiU 1985/86:30 gen ur spel, en lag som tillkommit till skydd för konsumenterna. 1985års Bilaga bemyndigandelag bör därför upphävas. Mot bakgrund av de uttalanden som lagutskottet gjorde dåbemyndigandelagen beträffande kreditköpen infördes anser utskottet att dethade varit till fördel om regeringen mera utförligt än som skett haderedovisat skälen för sin bedömning att lagstiftningen fortfarande behövs. Ensådan redovisning skulle ha givit ett bättre underlag för sittställningstagande i frågan. Det ankommer i och för sig inte på lagutskottet attbedöma den ekonomiska utvecklingen och vilka åtgärder som är erforderliga frånsamhällsekonomiska utgångspunkter. Utskottet anser sig dock kunna konstateraatt det övergripande målet för politiken måste vara att återställa balansen ivår ekonomi. Även om, som framhålls i propositionen, balansbristerna i ekonominnu begränsats och den ekonomiska utvecklingen går i rätt riktning ärframtidsutsikterna ännu osäkra. Det kan således fortfarande uppkommasituationer då hushållens kreditvolym och konsumtion måste begränsas. I sådanalägen är det viktigt att kreditpolitiska åtgärder kan sättas in snabbt.Erfarenheterna visar att det är nödvändigt att regeringen håller en högreberedskap när det gäller konsumentkrediterna än som var nödvändigt.Om regeringen inte har bemyndigande att vidta erforderliga åtgärder utan måstebegära fullmakt från innan åtgärderna kan genomföras skulle enligtutskottets mening detta kunna medföra allvarliga konsekvenser församhällsekonomin. På grund av det anförda delar lagutskottet regeringensuppfattning att det fortfarande finns ett behov av en bemyndigandelag avseendekonsumentkrediter, vilken gör det möjligt för regeringen att snabbt kunnaingripa med konsumtionsdämpande åtgärder, när detta är motiverat av ekonomiskpolitiskaskäl. Något hinder på grund av regeringsformens bestämmelser mot attbemyndigandelagen får fortsätta gälla finns lika litet nu som då lagen antogs.Med hänsyn till att lagen ger regeringen en tämligen långtgående fullmakt attingripa mot kreditköp och därmed i viss mån sätta konsumentkreditlagen ur spelvill utskottet stryka under att bemyndigandet inte är avsett att tas i brukannat än i nödfall. Som framhålls i propositionen bör utgångspunkten vara attbemyndigandet så långt möjligt inte skall behöva utnyttjas och om så skerendast för en begränsad period. I likhet med vad lagutskottet anförde år 1985förutsätter utskottet vidare att regeringen, då föreskrifter med stöd av lagenskall utfärdas, noga överväger vilka kreditköpsformer som behöver regleras ochi författningstexten försöker precisera dem. Utskottet vill också hänvisa tillsitt tidigare uttalande om vikten av att regeringen därvid tar hänsyn till desärskilda problem som till följd av en kreditåtstramning kan drabba vissa branscherav näringslivet och mindre kapitalstarka konsumenter. Avslutningsvis vill utskottet hänvisa till att lagen(1974:922) om kreditpoli tiska medel gäller för av . Efter den senaste förlängningen gäller lagen till utgången av . I kompletteringspropositionen framhålls att det kan finnas skäl att överväga en närmare samordning mellan bemyndigan delagarna och övrig kreditpolitisk lagstiftning. Ett sådant övervägande bör lämpligen kunna ske i samband med beredningen av frågan om en eventuell j föriängning av denkreditpolitiska lagsfiftningen. Utskottet vill med anled- FiU 1985/86: 30ning av det anförda framhålla att några lagtekniska hinder inte möter moten Bilaga sådan samordning, som kan ha vissa fördelar. Medhänvisning till det anförda förordar lagutskottet att motionerna 565 yrkande 3i denna del, 566 yrkande 18, 574 och 598 avstyrks av finansutskottet. Motion565 yrkande 3 i vad det avser bemyndigandet för regeringen att meddelaföreskrifter om betalningsvillkor vid yrkesmässig försäljning av bilarföranleder inte något uttalande från lagutskottets sida. (), (). (), MartinOlsson (c), (), (), (),(), (), (), (), (), (), () ochHugo Hegeland (m). Per-OlofStrindberg (m), (), (), (),(), () och () anser att dendel av utskottets yttrande som börjar på s. 4 med "Mot bakgrund" ochslutar på s. 5 med "av finansutskottet" bort ha följande lydelse. Lagutskottetvill för sin del framhålla att det nuvarande bemyndigandet för regeringen attmeddela föreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp innebär en långtgåendefullmakt att av kreditpolitiska skäl ingripa mot konsumentkrediterna och därmedsätta konsumentkreditlagen ur spel. Formellt sett ger bemyndigandet möjlighetatt helt förbjuda köp som inte sker mot kontant betalning. Enligt utskottetsmening kan en så vittgående fullmaktslagstiftning inte accepteras av fleraskäl. a. kan regeringens möjligheter att med stöd av bemyndigandet stramaåt handeln på kredit få allvarliga effekter på den fria prisbildningen och ledatill inte godtagbara ingrepp i enskilda konsumenters levnadsvillkor. Särskiltallvarlig kan situationen bli för mindre kapitalstarka konsumentgrupper. Utskottetvill vidare framhålla att det är tvivelaktigt om bemyndigandet kan ansesförenligt med grunderna för reglerna om normgivnings-kompetens i 8kap. 2 § regeringsformen. Frågan berördes inte närmare under förarbetena filllagen, och lagstiftningen blev inte heller föremål för granskning av lagrådet. Redanpå grund av anförda skäl ställer sig utskottet avvisande fill att bemyndigandet skall få fortsätta att gälla. Härtill kommer att vad som anförs i propositionen inte ger belägg för att det fortfarande finns ett behov av lagstiftningen. Tvärtom ger uttalandena i propositionen om utvecklingen av 89 samhällsekonomin närmaststöd för uppfattningen att några kreditåtstram- FiU 1985/86: 30 ningar inte är erforderliga . Pågrund av det anförda delar lagutskottet motionärernas uppfattning attbemyndigandet bör upphöra att gälla. Utskottet förordar således att riksdagenmed bifall till motionerna 565 yrkande 3 i denna del, 566 yrkande 18, 574 och598 antar följande: Lag omupphävande av lagen (1985:580) med bemyndigande attmeddela föreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp Härigenom föreskrivs att lagen (1985:580) medbemyndigande att meddela föreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp skallupphöra att gälla vid utgången av juni månad 1986. Tabell1 Bruttonationalproduktens utveckling i vissa 20 Tabell 2 Försörjningsbalans och vissa nyckeltal ...... .. 22 Tabell 3 Industrinsproduktion och bruttoinvesteringar 24 Tabell 4 Budgetsaldo förbudgetåren 1984/85-1986/87 39 Tabell 5 Budgetsaldo ilångtidsbudgeten enligt lågalternativet 41 Diagram Budgetsaldotsutveckling /81 -1990/91 .. 42 FiU 1985/86: 30 Innehåll FiU 1985/86:30 Sammanfattning ............................................................... ..... 1 Denekonomiska politiken ............................................... 19 Denekonomiska utvecklingen i .......................... 22 Inriktningenav den ekonomiska politiken ...................... 24 Avskaffandeav löntagarfonderna .................................. 31 Kredit-och valutapolitiken .............................................. 31 Betalningsvillkorvid kreditköp ....................................... ... 36 Ändrad tidför återbetalning av medel på likviditetskonto 38 Budgetpolitiken ............................................................... ... 39 Budgetutvecklingen1985/86-1986/87 ........................... ... 39 Långtidsbudgeten .......................................................... ... 41 Riktlinjerför budgetpolitiken ........................................... ... 43 Sammanfattning............................................................... ... 47 Finansfullmaktenoch statliga kreditgarantier m.m............ 49 Täckningav merkostnader för löner och pensioner m.m.... 50 Utnyttjande av särskild låneordningi Nordiska Investeringsban ken ............................................................................... ... 51 Hemställan ...................................................................... ... 54 Deallmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, mom. 1 a (m, fp,c) .......................................................................... .. 56 De allmännariktlinjerna för den ekonomiska politiken, mom. 1 a (vpk) 62 Fördelningspolitikensinriktning, mom. 1 b (c) ............... .. 64 Avskaffande avlöntagarfonderna, mom. 2 (m, fp, c) ... 66 Kredit- ochvalutapolitiken, mom. 3 (m, fp, c) ............... 67 Kredit- ochvalutapolitiken, mom. 3 (vpk) .................... ... 68 Betalningsvillkorvid kreditköp, mom. 4 a (m, fp, c) ....... ... 69 Betalningsvillkorvid kreditköp, mom. 4 b) (m) ............ ... 70 Ändrad tid föråterbetalning av medel på likviditetskonto, mom. 5 (fp) .................................................................................. 70 De allmänna riktlinjerna förbudgetregleringen, mom. 7 (m) .... 71 De allmänna riktlinjerna förbudgetregleringen, mom. 7 (fp) .... 74 De allmänna riktlinjerna förbudgetregleringen, mom. 7 (c) 77 De allmänna riktlinjerna förbudgetregleringen, mom. 7 (vpk) .. 79 Utredning om konsekvenserna avgenerella nedskärningar, mom. 8 (vpk) ............................................................................ 80 Utnyttjande av särskild låneordningi Nordiska Investeringsbanken, mom. 13 a (vpk) 80 Utnyttjande av särskild låneordningi Nordiska Investeringsbanken, mom. 13 b (c) 81 Bemyndigande att uppta lån i Nordiska Investeringsbanken, mom. 14(vpk) ................................................................ 83 92 Särskildayttranden FiU 1985/86: 30 Löntagarfonderna(vpk) ............................................. .. 83 Konsekvensernaav generella nedskärningar (c) ....... .. 84 Yttrandefrän lagutskottet (LU 1985/86: 4 y) ................. 85 Tabell- och diagramförteckning ....................................... .. 91 Tryckeri, 1986 93