bet · G901KU15 · 1985-12-31 00:00:00 — Bestämmelserna i 3 kap. 10 § kommunallagen om rätt att fåtill stånd proportionella val inom styrelses beredningsorgan (liksommotsvarande bestämmelser för nämnds val av sådant organ) tillkom på initiativav utskottet vid behandhngen av förslaget till ny kommunallag (KU1976/77:25). Sedan utskottet motiverat sitt förevarande förslag anfördeutskottet följande (s. 23): Utskottet vill slutligen erinra om att de verkligtavgörande förutsättningarna för minoritetens arbetsmöjligheter i styrelsernaoch nämnderna inte skapas av olika slag av minoritetsskyddsregler utan avmajoritetens förståelse för och generösa inställning till minoritetensberättigade önskemål på inflytande och insyn. Kommunallagens bestämmelser omskydd för minoritetens intressen bör därför ses endast som en yttersta garantiför att majoriteten inte missbrukar sin makt. Utskottet vill i detta sammanhangånyo erinra om betydelsen av att antalet ledamöter och suppleanter i olikakommunala organ, liksom i de kommunala företagens styrelser, inte sätts förlågt, utan så högt att flera partier blir representerade. Samverkan mellan kommuner och enskilda ellerfolkrörelser I motion 1984/85:1554 yrkande 5 av m.fl.(c) yrkas att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad imotionen anförs rörande brukarmedverkan och kooperativ verksamhet. Motionärerna framlägger i motionen ohka förslag tillåtgärder i kommunaldemokratiska frågor, varvid framförs önskemål om utvecklingav brukarmedverkan i en kommuns olika delar. Motionärerna framhåller att detär viktigt att sådan medverkan har nära anknytning till och utövas av dem somverkligen deltar i skilda verksamheter och att man inte får göra de centralakommunala instanserna till korporativa organ, något som skulle stå i strid medgrundläggande principer om det representativa styrelseskicket. Motionärernapekar vidare på vad som kan åstadkommas genom att kommuner stödjer kooperativpå lokal bas som vill utföra serviceuppgifter som utövats inom denoffentliga sektorns ram. I motion 1985/86: K616 yrkande 3 av () yrkas attriksdagen beslutar att ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om samverkan mellan folkrörelserna och kommunerna. I motionen anges att den i demokratiberedningens slutbetänkande angivna 2i slutsatsenatt kommunerna inte skall starta verksamhet som kan bedrivas i KU 1985/86:15föreningsregi är helt riktig. I motionen anläggs därefter olika synpunkter påvad som bör gälla för verksamhet som drivs av enskilda eller föreningar.Motionären framhåller, mot bakgrund bl. a. av erfarenheterna på fritidssidan,att ansvarsfördelningen mellan kommunerna och föreningarna tydligare måsteframgå om föreningarna skall ha de rätta förutsättningarna att klara nyauppgifter. Enligt motionen måste grundprincipen vara att kommunen harhuvudansvaret för ekonomi och administration av alla kommunala uppgifter medanföreningens ansvar blir att klara den dagliga verksamheten. Vidare framhållsatt samma princip bör gälla för alla områden, t. ex. för föräldrar som bildarkooperativ för att klara barnomsorgen. Motionären anser att en generösförsöksverksamhet är viktig för att föreningarna skall växa in i uppgiften ochför att ansvarsfördelningen mellan kommunerna och föreningarna skallklarläggas. De områden där föreningarna kan gå in är enligt motionen främstkultur-, fritids- och omsorgssektorn. Utskoftet har både vid 1982/(KU1982/83:21) och 1984/(KU 1984/85:6) avstyrkt motionsförslaggällande kooperativ verksamhet på det kommunala området. Vid sistnämndatillfälle anförde utskottet - med anledning av ett framställt motionsyrkande omatt den då sittande demokratiberedningen borde få i uppdrag att utreda ohkaformer av kooperativ verksamhet på det kommunala området - bl. a. följande: Utskottet konstaterar att motionärernas frågeställningarligger väl i linje med demokratiberedningens uppdrag. Beredningen skall bl. a.belysa de nya kooperativa verksamhetsformer som utvecklats för skötseln avvissa gemensamma angelägenheter. Vidare har beredningen att studera ohkaaspekter på det s. k. brukarinflytandet och brukarmedverkan. I fråga om serviceoch information anges i direktiven att beredningen bör studera hur informationsteknologinoch de nya medierna kan utnyttjas för att vidga och fördjupa den kommunalademokratin. Med hänsyn till vad som anförts anser utskottet att det inte f. n.finns anledning för att ta något initiativ med anledning av motioneni här berörd del. I en reservation av ledamöter i utskottetförordades bl. a. att demokratiberedningen fick i uppdrag att göra en översynav vissa lagar och regler som lade hinder i vägen för kooperativ verksamhet.Riksdagen följde utskottet. Utredningar m. m. Demokratiberedningen har i betänkandena (SOU 1985:28)Aktivt folkstyre i kommuner och landsting och (SOU 1985:30) Skola för delaktighet lagt fram olika förslag för att stärka ställningen för de medborgare som är brukare av kommunala tjänster. I betänkandena framläggs även synpunkter på lokalt baserade kooperativa lösningar inom barnomsorgen, skolan, fritidsgårdarna och äldreomsorgen. Betänkandena undergår remissbehand ling. I proposition 1985/86:70 om vissa lagstiftningsåtgärder inom ramen för 22 frikommunförsöket harföredragande departementschefen - med anledning KU 1985/86:15 av önskemål frånnågra frikommuner om att få bedriva försök med brukarinflytande - upplyst atthan avser att efter avslutad remissbehandhng av ovannämnda båda betänkanden(remisstiden utgår ) lägga fram förslag i saken ochatt i samband därmed frikommunernas önskemål kan beaktas. Regeringen() avser att till lagrådet remittera ett förslagtill lag om kooperativa föreningar. Till grund för förslaget ligger bl. a.kooperationsutredningens betänkande (SOU 1984:9) Kooperativa föreningar. Imotion 1984/85:2225 yrkande 3 av och (båda fp)yrkas att hos regeringen begär förslag om försöksverksamhet med ensärskild "förfarandelag" för att öka möjligheterna till rådgivandefolkomröstningar. Enligtmotionärerna är en viktig metod för att stärka folkstyrelsen att låta väljarnasjälva ta ställning till konkreta frågor. Motionärerna anser därför attutrymmet för kommunala folkomröstningar bör vidgas. Det anges i motionen attdet behövs en "förfarandelag" som gör det enklare att ordna sådanaomröstningar. Imotion 1985/86:K610 yrkande 6 av m.fl. (fp) yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag om förfarandelag vad gäller kommunala folkomröstningar. Enligtmotionärerna är en viktig metod för att stärka kommunmedborgarnas inflytandeoch möjlighet att påverka utvecklingen i sin kommun att låta väljarna taställning i konkreta frågor. Motionärerna erinrar om att förfarandet vidomröstning som sker med stöd av kommunallagen inte närmare reglerats. Enligtmotionen bör utrymmet för kommunala omröstningar vidgas och en förfarandelagvad gäller kommunala folkomröstningar komma till stånd som gör det enklare attordna sådana omröstningar. Enligt2 kap. 18 § kommunallagen får kommunfullmäktige och landsting besluta att somett led i beredningen av ett ärende som tillhör fullmäktiges eller landstingetshandläggning skall inhämtas synpunkter från medlemmar i kommunen ellerlandstingskommunen. Detta kan enligt bestämmelsen ske genom omröstning,opinionsundersökning eller liknande förfarande. i kommunen fåranhtas, om inte nämndens verksamhet i övrigt hindras därigenom. För att enlandstingskommun skall få anlita valnämnd krävs dessutom att kommunfullmäktigegett tillstånd till detta. Fråganom förfarandet vid omröstning m. m. som anordnas med stöd av 2 kap. 18 § kommunallagen har inte närmare reglerats. I proposition 1975/ 76:187 om demokrati, ny kommunallag m. m. anförde föredra- 23 gandedepartementschefen (s. 307 och 390) att det inte syntes nödvändigt att KU1985/86:15 närmare reglera förfarandet i samband med de olika typer avopinionsundersökningar som kan komma i fråga. Det ankommer påkommunfullmäktige och landsting att utfärda de föreskrifter härom som behövs.Enligt departementschefen kan det när opinionsundersökningen har karaktär avomröstning gälla frågor av samma slag som de spörsmål som regleras i vallagen,dvs. rätten att delta i omröstningen, förfarandet vid röstning, räkning avröster etc. Av 1 § vallagen (1972:620, omtryckt 1985:203) framgår att lageninte är tillämplig på kommunala opinionsundersökningar av det slag sombehandlas i 2 kap. 18 § kommunallagen. riksdagsbehandling m. m. I samband med behandlingav förslaget till ny kommunallag anförde utskottet (KU 1976/77:25) som sinuppfattning att det inte då fanns någon möjlighet att närmare formaliserasjälva omröstningsförfarandet genom särskilda bestämmelser härom ikommunallagen. Däremot förordade utskottet i motsats till propositionsförslageten uttrycklig bestämmelse om att de kommunala valnämnderna får anlitas för attgenomföra kommunala omröstningar eller andra opinionsundersökningar. Utskottetframhöll att detta inte innebär att bestämmelserna i vallagen automatiskt blirtillämpliga vid genomförandet av sådana undersökningar. Endast om fullmäktigebeslutar att vissa av vallagens bestämmelser skall tillämpas kommer detta attske. Enligt utskottets mening var det uppenbart att delar av vallagensregelsystem, t. ex. bestämmelserna om poströstning, i normalfallet inte kommeratt göras tillämpliga vid undersökningar av detta slag. I en reservation (s)förordades liksom i propositionen att valnämnderna inte skulle få anlitas. Vid 1980/(KU 1980/81:2) avstyrkteutskottet en motion innehållande yrkande om en särskild förfarandelag förkommunala folkomröstningar. Utskottet ansåg inte att det fanns anledning förriksdagen till initiativ i frågan, emedan den då sittande kommunaldemokratiskakommittén (Kn 1977:07) - enligt vad utskottet hade erfarit- skulle komma attta upp frågan om förfaranderegler för kommunala folkomröstningar i sitt utredningsarbete.Riksdagen följde utskottet. redovisade i en rapport den6 - Kommunala folkomröstningar i och 1980 (Ds Kn1981:2) - en inom kommitténs sekretariat upprättad översikt över de kommunalafolkomröstningar som ägt rum under de angivna åren. Rapporten överlämnadesutan några ställningstaganden från kommitténs sida. Några förslag omförändringar av det kommunala folkomröstningsinstitutet framlade aldrigkommittén, vars uppdrag upphörde . I samband med behandlingen av förslaget gällandefrikommunförsöket avstyrkte utskottet (KU 1983/84:32) en motion innehållande ett motionsyr kande likalydande med ovannämnda yrkande i motion 1984/85:2225, varvid utskottet bl. framhöll att det i första hand var försökskommunerna själva som skulle komma med förslag om innehållet i försöksverksamheten samt att 24 det intefanns anledning för att ta ställning till förevarande - och KU1985/86:15 vissa andra - framställda motionsönskemål. Moderata samhngspartiets, och folkpartietsledamöter i utskottet reserverade sig. De ansåg att utrymmet för kommunalafolkomröstningar borde vidgas genom en ny förfarandelag som gör det enklareatt ordna sådana omröstningar. Den fackliga representationen i kommunala nämnder I motion 1985/86:K601 av m. fl. (c) yrkasatt beslutar att upphäva bestämmelserna i kommunallagen omrepresentation för fackliga organisationer i kommunala nämnder och styrelser. Motionärerna anger att de skäl som de i motion 1985/86:4anförde till stöd för ett yrkande om avslag på proposition 1984/85:200 omnärvarorätt för personalföreträdare i kommunala nämnder - propositionen antagenav - fortfarande har samma relevans. Enligt motionenmedför det beslut som riksdagsmajoriteten fattade att de kommunala nämndernainte längre kommer att avspegla den viljeyttring som väljarna avgett genom deallmänna valen. Att vissa intressen garanteras representation helt vid sidan avde demokratiska valen är enligt motionärerna en ur principiell synpunkt heltoacceptabel ordning. Vidare framhålls i motionen bl. a. att den nya ordningen innebärett otillbörligt gynnande av vissa intressen på bekostnad av andra och att denpåtvingade fackliga representationen för kommunerna medför ökade ekonomiskabördor och utökad byråkrati. I motion 1985/86:K610 yrkande 1 av m.fl.(fp) yrkas att beslutar att den fackliga närvarorätten vidkommunalnämndssammanträden avskaffas. Enligt motionen utgör de fackliga organisationernasnärvarorätt i de beslutande nämnderna ett intrång i den kommunala demokratinsom är principiellt oacceptabelt. Genom närvarorätten färden kommunala personalenen särställning jämfört med övriga kommuninvånare. Enligt motionärerna medförsjälva närvaron vid beslutsfattandet direkta möjligheter att påverka besluten,som andra medborgare inte har. Slutligen erinras om att det ofta förekommersmåpartier som kan ha flera tusen väljare bakom sig och vara representerade ikommunfullmäktige men likväl inte är representerade i kommunens nämnder. I motion 1985/86:K233 yrkande 2 av m.fl.(m) yrkas med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86: A748 attriksdagen beslutar att upphäva personalföreträdares närvarorätt vidsammanträden med kommunala nämnder och styrelser. I motionen, vari bl. a. frågan om olika former avmedbestämmande i offentlig verksamhet tas upp, anges i förevarande del att den vidsträckta rätten att MBL-förhandla i kombination med facklig representation i de -, beslutandeorganen ger de fackliga organisationerna möjligheter att påverka KU1985/86:15 det politiska beslutsfattandet i flera led. Enligt motionärerna harorganisationerna i realiteten flerdubbel rösträtt, något som är betänkligtfrån demokratisk synpunkt. De i motionerna åsyftade bestämmelserna om närvarorätt förpersonalföreträdare i kommunala nämnder är intagna i 3 a kap. kommunallagen.Enligt dessa bestämmelser ges kommunernas och landstingskommunernas anställdaen rätt att närvara vid sammanträden med andra nämnder än styrelsen. Mednärvarorätten följer yttranderätt. Vissa begränsningar föreligger i fråga omnärvarorättens omfattning. Högst tre personalföreträdare och ersättare för demfår finnas i varje nämnd. I det utskottsbetänkande där det aktuella lagförslagetbehandlades (KU 1985/86:3) angav utskottet bl. a. att det enligt utskottetsmening varken från konstitutionell synpunkt eller i övrigt kunde riktas någraerinringar mot förslaget. I en gemensam reservation av moderatasamlingspartiets, och företrädare i utskottet hemställdesatt den ifrågavarande propositionen skulle avslås. Deifrågavarande bestämmelserna trädde i kraft . Insyn för samtliga partier i kommunala nämnders arbete I motion 1985/86: K603 av m.fl. (vpk) yrkasatt hos regeringen hemställer om förslag till ändring i kommunallageni syfte att garantera samtliga partier insyn i nämnders och styrelsers arbete ienlighet med vad som anförts i motionen. Motionärerna erinrar om att utskottet (KU 1984/85:6) vidbehandlingen av ett tidigare framställt motionsyrkande, likalydande med det nuaktuella, angivit att frågan kunde anses ligga inom ramen för den tillsattademokratiberedningens uppdrag samt att beredningen inte framlagt något förslagsom innebär någon lösning. Mot angiven bakgrund anser motionärerna skälföreligga att på nytt aktuaUsera frågan om rätt till insyn i nämnder ochstyrelser för partier som saknar representation i dessa. Motionärerna förordaratt detta sker t. ex. genom '-extra suppleantplatser" eller närvarorättenligt kommunallagens bestämmelser, varvid närvarorätten anges böra reglerasgenom stadganden i kommunallagen. I motionen erinras om beslut omfackhga företrädares närvarorätt i kommunala nämnder. Enligt motionärerna ären rimlig ståndpunkt att närvarorätten också gäller samtliga i landsting ochkommuner företrädda partier. I 3 kap. kommunallagen lämnas vissa bestämmelser omkommunala styrelsers och nämnders sammansättning. I 2§ föreskrivs att ledamöter och suppleanter istyrelsen väljs av KU 1985/86:15 fullmäktige till det antal som fullmäktigebestämmer. Antalet ledamöter får inte vara färre än fem och antalet suppleanterbör vara minst lika stort som antalet ledamöter. Enligt 7 § får styrelsen kalla ledamot eller suppleant ifullmäktige, annan nämnd eller beredning, tjänsteman hos kommunen ellerlandstingskommunen eller särskild sakkunnig att närvara vid sammanträde medstyrelsen. Den som kallas till sammanträde får, om styrelsen beslutar det,delta i överläggningarna men ej i besluten. 113 § sägs att fullmäktige tillsätter nämnder förförvaltning och verkställighet som enligt särskilda författningar ankommer pådessa. För förvaltning och verkställighet i övrigt får fullmäktige tillsätta denämnder som behövs. Ledamöter och suppleanter i sådan nämnd väljs avfullmäktige till det antal som fullmäktige bestämmer. Enligt 15 § får fullmäktige besluta att ledamot ellersuppleant i fullmäktige, styrelsen, annan nämnd eller beredning får närvaravid styrelsens eller annan nämnds sammanträden, även om han ej är ledamot ellersuppleant i styrelsen eller nämnden, och delta i överläggningarna men ej ibesluten samt få sin mening antecknad i protokollet. Vid behandlingen av förslaget till en ny kommunallagdiskuterade utskottet (KU 1976/77:25 s. 72) utföriigt bestämmelsen i 3 kap. 2 §kommunallagen om antalet ledamöter och suppleanter i styrelsen och nämnder.Utskottet anförde bl. a. följande: I denna paragraf sägs att fullmäktige väljer ledamöter ochsuppleanter i styrelsen till det antal som fullmäktige bestämmer. Antaletledamöter får dock inte vara lägre än fem. Beträffande antalet suppleanterfinns ingen motsvarande formell lägsta gräns. Såsom redovisas i demokratiutredningens huvudbetänkande(SOU 1975:41 s. 121-123) finns det f. n. i medehal tolv ledamöter ikommunstyrelserna, liksom i förvaltningsutskotten. I allmänhet har utsetts nästanlika många suppleanter som ordinarie ledamöter. Anledningen till att det likvälföreslås en bestämmelse i kommunallagen om ett så pass lågt minimiantal som femstyrelseledamöter är att det för de speciallagsreglerade nämnderna i resp.författningar hänvisas till vad som gäller för styrelsen. För vissa av dessanämnder har det bedömts olämpligt att föreskriva ett högre antal ledamöter änfem. Utskottet får för sin del framhålla att ett ökat antalledamöter i de kommunala och landstingskommunala styrelserna, liksom i deövriga nämnderna,ger en möjlighet att engagera fler medborgare i arbetet . Störrenämnder ger även bättre möjligheter för småpartier att bli representerade.Utskottet kan därför av principiella kommunaldemokratiska skäl instämma i demokratiutredningensrekommendation att en ökning av antalet ledamöter bör göras i de nämnder som f.n. har ett litet antal ledamöter. Eftersom det likväl i vissa undantagsfalläven kan finnas behov av att ha ett så pass lågt antalnämndledamöter som fem, anser utskottet att propositionens förslag i denna delkan tillstyrkas. (KU 1984/85:6) behandlade utskottet, som framgått av motionen, KU1985/86:15 ett motionsyrkande likalydande med det nu aktuella. Som redan nämntsavstyrkte utskottet motionen under hänvisning till att den i motionen upptagnafrågan låg inom ramen för den då arbetande demokratiberedningens uppdrag.Riksdagen följde utskottet. Demokratiberedningen har i sitt betänkande (SOU 1985:29)Principer för ny kommunallag inte föreslagit några förändringar i gällandeordning. Beredningen anser bl. (s. 84) att kommuner och landstingskommunersjälva bör bestämma antalet ledamöter och suppleanter i nämnderna samt attkommunallagen, liksom , bör innehålla en bestämmelse om attstyrelsen skall bestå av minst fem ledamöter och ha lika många suppleanter somantalet ledamöter, något som enligt demokratiberedningen ger vissa garantierför att partierna i fullmäktige blir representerade i styrelsen. Snabbare valgenomslag i kommunala styrelser I motion 1985/86:K604 av i (m) yrkasatt beslutar om en sådan ändring i kommunallagen att nyvaldkommunfullmäktigeförsamling äger rätt att vid sitt första sammanträde undertjänstgöringsåret även välja kommunstyrelse. I motionen behandlas frågan om när nyvald kommunstyrelseefter ett allmänt val kan tillträda. Det föreslås att kommun som önskar gesmöjlighet att tillämpa den ordning som enligt en specialregel i kommunallagenredan gäller för , nämligen att kommunstyrelse skall väljas påfullmäktiges första sammanträde. Förslaget innebär att kommunstyrelser kantillträda valåret i stället för som förstvid . Som skäl för förslaget pekas i motionen på olika olägenhetersom gällande ordning medför. Enligt motionären är det angeläget att den nyakommunstyrelsens intentioner, förslag och anvisning till olika kommunalaförfattningar effektueras så fort som möjligt. I motion 1985/86: K721 av m.fl. (m) yrkasatt hos regeringen begär förslag om följande ändrade lydelse avkommunallagens 3 kap. 5 §: Ledamöter och suppleanter i styrelsen väljes ,räknat från och med den det år valet har skett. I motionen erinras om den ändring som skedde genom 1977års reform av kommunallagen innebärande att det i den nya kommunallagen - i 2 kap. 6 § - intogs ett stadgande om att ledamöter och suppleanter i fullmäktige skall tillträda det år då val skett i stället för som tidigare vid ingången av året efter valåret. Vidare erinras om att det vid reformen övervägdes om inte valutgången borde få ett snabbare genomslag även i nämnder och styrelser men att en sådan reform dock inte bedömdes som nödvändig . EnUgt motionen har nackdelarna med att majoriteten endast skiftas i fullmäktige under valåret medan en kvardröjan- 28 de majoritetbehålls ytterligare några månader i nämnder och styrelser blivit KU1985/86:15 alltmer uppenbar. I motionen pekas bl. a. på olika negativa effekterpå det kommunala budgetarbetet som den gällande ordningen kan medföra. Vid utskottets behandling av kommunallagsreformframhöll utskottet att "det principiellt är att föredra om samtligakommunala och landstingskommunala organ kan tillträda och börja arbeta såsnart som möjligt efter valet" (KU 1976/77:25 s. 26). Utskottet var dock -med hänvisning till de starka praktiska invändningar mot ett lika snabbtvalgenomslag för styrelsen och de övriga nämnderna som för fullmäktige vilkaframhållits bl. a. i den föreliggande propositionen (prop. 1975/76:187) - inte berettatt förorda en sådan lösning. Detta skulle nämligen, framhöll utskottet,innebära bl. a. att det från demokratisk synpunkt viktiga nomineringsarbetetmåste bedrivas så snabbt att de politiska partiorganisationernas inflytandeskulle inskränkas kraftigt. I propositionen (s. 281) hade föredragandedepartementschefen bl. a. erinrat om att val överenskommelser omfördelningen av de heltidsengagerade förtroendeuppdragen och presidieposternaendast i ett fåtal fall skett före oktober månads utgång och att fördelningenav dessa poster i flera fall skett först . Vidare påpekades attmajoritetsmarkeringar på just dessa poster blivit vanligare, vilket hademedfört att förhandlingarna mellan partierna förlängts. Departementschefen erinradeockså om att organisationsändringsfrågor i samband med majoritetsändringar oftaaktualiserades. Även den praktiska aspekten att personer som hade nomineratstill dessa ledande poster måste få möjlighet att ordna sina privataförhållanden framhölls. Utskottet ansåg att förslaget om att styrelser och nämnderskulle tillträda först året efter valet masta godtas. Utskottetanförde i anslutning härtill följande (KU 1976/77:25 s. 26): Olägenheterna med en kvardröjande beslutskompetenshos dessa organ kan dock anses vara begränsade. Dessutom kan det förutsättasatt i fall av majoritetsväxling de avgående nämnderna tar tillbörlig hänsyntill valutslaget och inte otillbörligt föregriper och binder de nytillträ-dandenämndernas verksamhet. Detta är självfallet av särskild betydelse i styrelsenoch de specialreglerade nämnderna. I betänkandet (SOU 1981:53) kommunala styrelse- betänkan det avgivet av kommunalrättsutredningen, som granskade den särskilda organisationen av kommunalförvaltningen i i syfte att åstadkom ma större enhetlighet i lagstiftningen - föreslogs (s. 130 ff.) följande. Den nuvarande bestämmelsen i 3 kap. 5 § kommunallagen enligt vilken kom munstyrelsen tillträder året då val i hela riket ägt rum skall stå kvar i kommunallagen.