bet · G901JuU22 · 1985-12-31 00:00:00 — Detta får ske om enutredning kan antas ha betydelse för att avgöra behovet av socialtjänstensinsatser med avseende på barnet, för att klarlägga om någon som fyllt ärdelaktig i brottet, för att efterforska stöldgods eller om det annars är avsärskild vikt att en utredning äger rum (13 §). Till grund för propositionen i lagstiftningsärendet låg enpromemoria (BRÅ PM 1982:3 De unga lagöverträdarna) av en arbetsgrupp inombrottsförebyggande rådet (BRÅ). Arbetsgruppen föreslog inte några bestämdatidsfrister för utredningarna hos polismyndighet eller socialnämnd. Gruppenframhöll att utredningar med barn måste genomföras med största skyndsamhet ochuttalade att bästa sättet att åstadkomma detta förmodligen är att organiseraverksamheten på lämpligt sätt. Arbetsgruppen anförde bl. a. följande. Särskilda ungdomsrotlareller grupper hos polisen bör underlätta att brottsmisstankar utreds snabbt.Vid sådana rotlar eller grupper behöver dessa ärenden inte rutinmässigt konkurreramed andra. Även den personkännedom som utredarna vid sådana enheter kan få börkunna bidra till att förkorta handläggningstiderna för polisens undersökningar.I mindre polisdistrikt kan det knappast finnas vare sig behov av ellermöjlighet till att inrätta särskilda rotlar eller grupper för ändamålet. Om deti dessa distrikt finns någon eller några utredare med särskilduppgift att utreda undomsbrott, bör det emellertid kunna bidra till JuU1985/86:22 att förkorta handläggningstiderna. Vid ungdomsrotlarna ellermotsvarande bör polismän med särskilt intresse och fallenhet för uppgiftenarbeta. Arbetsgruppen rekommenderade också en organisation inomsocialförvaltningen som gör att en representant för socialnämnden som regelkan vara med vid polisförhöret. Arbetsgruppen gick också in på hur socialnämndenshandläggning närmare borde organiseras. I den ifrågavarande propositionen (s. 20 f) anfördedepartementschefen att det naturligtvis är angeläget att utredningarna hos bådepolis och socialnämnd handläggs ytterst skyndsamt, något söm också vitsordatsallmänt av remissinstanserna. Han angav vidare att han dock, liksomarbetsgruppen, ansåg det onödigt att ange någon bestämd tidsgräns iförfattning. De lösningar arbetsgruppen förordat för att få till stånd enändamålsenlig och snabb handläggning hade genomgående fått ett positivtmottagande av remissinstanserna, anförde departementschefen och nämnde att detvid några polisdistrikt hade tillskapats särskilda ungdomsenheter elleravdelats viss personal för att utreda brott av unga (i , ,, , , och ). En ordning som liknar den avarbetsgruppen föreslagna med ungdomsrotel och social jourgrupp har tilllämpatsbl. a. i och erfarenheterna är goda, framhöll departementschefenvidare. Han anförde att möjligheterna till omorganisation på både den statligaoch den kommunala sidan är beroende på lokala förhållanden, och han erinrade omden ökade frihet för de lokala polisstyrelserna att bilda exempelvis rotlareller särskilda grupper som organisätionsre-formen på polisområdet medfört. Utskottet utttalade i sitt betänkande (s. 10) att det ärangeläget att utredningarna handläggs med största skyndsamhet; vilkaorganisatoriska åtgärder som detta kräver är beroende av lokala förhållanden. En undersökning angående förfarandet vid åtalsprövningenligt LUL avseende finns sammanfattad i promemorian (BRÅ PM1982:3) De unga lagöverträdarna (s. 28 ff). Där framgår bl. a. i fråga om polisenshandläggning att i av ärendena första förhör hos polisen hade hållits från brottstillfället. Medianvärdet låg i intervallet 8-14 dagar.Mediantiden för polisens förundersökning låg i intervallet . 1 10 %av ärendena hade förundersökningen tagit än . Vad härefter gäller åklagarens handläggning lågmedianvärdet för handläggningstiden i intervallet i de ärenden däryttrande inte inhämtats från social centralnämnd. Då yttrande begärts lågmedianvärdet i intervallet . 1 fråga om sociala centralnämndens handläggning lågmediantiden för remissbehandlingen i intervallet . I avärendena hade remisstiden överskridit . Vissaupplysningar om nuvarande handläggningstider JuU 1985/86:22 Av upplysningar som utskottet har inhämtat under hand frånnågra polismyndigheter framgår att handläggningstiderna vid olika polismyndigheteri fråga om brottsmisstankar mot unga lagöverträdare varierar högst väsentligt.Detta gäller såväl mellan skilda myndigheter som mellan olika utredningar inomsamma myndighet. En orsak till variationerna är naturligtvis att finna iskiftande förhållanden i samband med brotten; vissa utredningar avserokomplicerade brott medan andra avser brottslighet av ungdomsgäng med mångainblandade personer. Det är oundvikligt att sådana förhållanden påverkarutredningarna. Olikheter i arbetsbelastning mellan olika polismyndigheterförklarar också vissa variationer. Detsamma gäller skillnader i organisationm.m. En omständighet som synes ha stor betydelse för snabbheten och smidigheteni utredningarna är ett väl fungerande samarbete mellan polis och socialtjänst. Det händer att polisutredningar i ungdomsmål kanfärdigställas från brottsanmälan. Inom vissapolismyndigheter är normaltiderna inte längre än . Samtidigtförekommer det inom andra myndigheter att det kan gå många månader innan manalls hinner ta itu med utredningarna. En gemensam strävan inom myndigheterna äratt utredningar i ungdomsmål skall handläggas med största skyndsamhet. Den fråga som motionären tagit upp gäller ett angelägetområde. Utskottet delar motionärens oro över ungdomsbrottslighetens utvecklingoch dess följder, och utskottet anser - i linje med de tankegångar som försfram i motionen - att det är ett vitalt samhällsintresse att åtgärder sätts inbåde mot själva brottsligheten och mot dess orsaker. Vid sidan av dekriminalpolitiska medlen är därvid naturligtvis de sociala insatserna avstörsta betydelse. Såsom anförs i motionen är det viktigt att, när barn begårbrott, samhällets olika åtgärder inte dröjer utan snabbt sätts in. Att detta ocksåvarit lagstiftarens uppfattning har framgått av den redovisning av skildaregler i ämnet som lämnats i det föregående. Skyndsamhetskravet har sålunda enframträdande plats både i författningstext och i andra föreskrifter. Frågan om det i författning bör föreskrivas tidsfristerför socialnämndens och polisens handläggning av frågor som gäller brott av ungahar, som redan sagts, övervägts . Sådana fidsfrister ansågs då intebehövliga. I stället betonades vikten av lämplig organisation och samarbetemellan berörda organ. Utskottet anser att dessa ställningstaganden fortfarandeär giltiga; det är således av utomordentligt stor betydelse att de myndigheter som har att vidta åtgärder med anledning av brottsliga förfaranden av unga lagöverträdare gör detta med all tänkbar skyndsamhet. Härvidlag är det angeläget att de myndigheter som har skilda uppgifter på området strävar efter samordning och nära samarbete för att bl. a. förkorta handläggningstiderna och göra beslutsunderlaget så bra som möjligt. Såvitt gäller polisens utredningar är det uppenbart att stora fördelar ofta kan stå att vinna med särskilt organiserade j De lokala förhållandena måste dock JuU 1985/86:22 alltidbeaktas. Likaså är erfarenheterna mycket positiva i fråga om den socialajourverksamhet som i bl. a. bedrivs mer eller mindre integrerat medpolisverksamheten i ungdomsmål. Enligt utskottets bedömning kan den nyligengenomförda organisationsreformen på polisområdet komma att bidra till attlämpliga - lokalt anpassade - lösningar skapas på bl. a. det nu berördaområdet. Mot denna bakgrund finner utskottet sammanfattningsvis attdet inte finns skäl för att vidta någon åtgärd med anledning avmotion 209, och utskottet avstyrker därför bifall till den. attriksdagen med bifall till regeringens förslag till Åklagarmyndigheterna /87 anvisar ett förslagsanslag av , 2. beträffandeutbildning mot ekonomisk brolislighel attriksdagen avslår motion 1985/86:Ju606 i denna del (yrkande 6), 3. beträffandeutbildning rörande arbelsmiljöbrott m. m. att avslår motion1985/86:Ju210, attriksdagen avslår mofion 1985/86:Ju606 i denna del (yrkande 1) och motion1985/86:Ju607 i denna del (yrkande 8), 5. beträffande förtur för ungdomsmål att avslår motion 1985/86:Ju209. Närvarande: (), (), HansPettersson i (s), (), (), (), (), (), (), Hans GöranFranck (s), i (fp), (), GöranMagnusson (s), () och (). 1.Utbildning mot ekonomisk brottslighet (punkt 2, mom. 2) KarinAhrland (fp) och i (fp) anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar på s. 3med "Allmänt sett" och slutar på s. 4 med "behandlad del"bort ha följande lydelse: Kampen motden ekonomiska brottsligheten har under en följd av år haft 12 en högprioritet i det brottsbekämpande arbetet. a. har antalet polis- och JuU1985/86:22 åklagartjänster som satts in i kampen mot eko-brott ökat främstgenom omprioritering av resurser. Självklart har detta gått ut övereffektiviteten i annan brottsbekämpning. Med hänsyn till det ständigt ökadeantalet förmögenhets- och våldsbrott är fortsatta resursöverföringar påbekostnad av lagföringen av dessa brott inte möjliga. I stället böransträngningarna inriktas på att genom kompletterande utbildning av dennuvarande utredningspersonalen hos polisen och åklagarna ytterligare höjakapaciteten på utredningar av eko-brott. Dessa utredningar är såkomplicerade att det krävs omfattande kunskaper i ekonomisk analysoch redovisning för att rättsväsendet skall hålla jämna steg med den avanceradebrottsligheten. Detta bör ge regeringen till känna. dels att utskottets hemställanunder mom. 2 bort ha följande lydelse: 2. beträffande utbildning mot ekonomiskbrolislighel att med anledning av motion 1985/86:Ju606 i denna del(yrkande 6) som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört idetta hänseende. Åtalsunderlåtelse (punkt 2, mom. 4) (), (), (),(), i (fp), () ochIngbritt Irhammar (c) anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar på s. 6med "I båda" och slutar på s. 7 med "berörda delar" bort haföljande lydelse: I båda motionerna framhålls att brott bör följas av enreaktion från samhällets sida. Särskilt viktigt är detta då den misstänkte ärung, anförs i motion 607. Vidare påtalas det förhållandet att åtalsunderlåtelsefår beslutas om det kan antas att påföljden skall bli villkorlig dom. ifrågasätts vidare möjligheterna till åtalsunderlåtelse när denmisstänkte har begått upprepade brott, och motionärerna anser att reglernapremierar den som gör sig skyldig till mångfaldig brottslighet. Utskottetvill för egen del uttala följande. Brottsligheten i samhället ökar på ett oroande sätt. Dettagäller såväl den allvarligare brottsligheten som den mindre allvarliga.Rättsväsendets resurser är hårt ansträngda. Reglerna om åtalsunderlåtelseingår i det komplex av olika åtgärder som har vidtagits för att söka förbättraden ansträngda situationen och styra resurserna på ett lämpligt sätt. Utskottet anser emellertid att möjligheterna tillåtalsunderlåtelse och andra begränsningar i lagförslagen har kommit attutvidgas alltför mycket. Det är enligt utskottets mening befogat att nu hävdaatt vissa centrala principer i straffrätten såsom likheten inför lagen ochförutsebarhet i rättskipningen är satta i fara och att tilltron till rättsväsendethärigenom kan komma att allvarligt skadas. Även rollfördelningen mellanåklagare och domstolar har kommit att rubbas genom att åklagarna tillförtsalltmer av vad som traditionellt uppfattas som renodlade domstolsuppgifter. Utskottetvill vidare peka på det självklara förhållandet att det är utomordentligtviktigt att överträdelser av exempelvis straffrättsliga bestäm- JuU 1985/86:22melser leder till en reaktion från samhällets sida. Om sanktionerna uteblirförlorar de uppställda reglerna sin trovärdighet, och respekten för rättsväsendeturholkas. I förlängningen ligger här stora faror för upprätthållandet av denallmänna laglydnaden. En sådan utveckling kan inte accepteras, och den ärsärskilt förkastlig när det gäller ungdomar. För unga människor är detnödvändigt att samhället ger klara normer och konsekventa handlingsmönster.Ett system som innebär att lagöverträdelser ofta inte beivras - eller beivrasinkonsekvent och ryckvis - får en destruktiv inverkan på ungdomarnas oftaoutvecklade rättsbegrepp. Här vill utskottet också framhålla det välkändaförhållandet att lagföringen i sig har en brottsförebyggande effekt, såvälallmänpreventivt som individualpreventivt. Sammanfattningsvis vill utskottet uttala sitt stöd för vadsom anförs i motionerna 606 och 607 om att reglerna för åtalsunderlåtelse börgöras mer restriktiva. Det torde vara lämpligt att återgå till den ordning somgällde före den senaste lagändringen i ämnet. De närmare frågorna med anledningav en sådan lagändring som utskottet efterlyser, t. ex. tidpunkt förikraftträdande, bör överlämnas till regeringens bedömande. Ett förslag börsnarast föreläggas . Vad utskottet nu uttalat bör som sin mening geregeringen till känna. dels att utskottets hemställanunder mom. 4 bort ha följande lydelse: 4. beträffande åtalsunderlåtelse attriksdagen med anledning av motion 1985/86:Ju606 i denna del (yrkande 1) ochmotion 1985/86:Ju607 i denna del (yrkande 8) som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört i detta hänseende. Förtur för ungdomsmål (punkt 2, mom. 5) (), (), iRöstånga (fp) och () anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar på s.11 med "Frågan om" och slutar på s. 12 med "till den" bortha följande lydelse: Enligt utskottets bedömning visar emellertid erfarenhetenatt det i många fall går från det att ett barn blirmisstänkt för att ha begått ett brott till dess att samhällets reaktion i eneller annan form kommer till uttryck. Detta är djupt otillfredsställande. Utskottet, som är väl medvetet om det ansträngdaarbetsläge som råder såväl inom polisväsendet och åklagarväsendet som försocialnämnderna, har förståelse för att de aktuella ärendena inte alltid kanavgöras inom så som skulle vara önskvärt. är detta av rentprakfiska skäl naturligtvis heller inte möjligt. Utskottet vill emellertid framhålla att ärenden som gällerbrottsmisstankar mot unga måste ges en mycket hög prioritet. Utskottet anser att - vid sidan om sådana organisatoriska åtgärder som beskrivits i det föregående och som visat sigframgångsrika - en verksam åtgärd i kampen mot ungdomsbrottslig- JuU1985/86:22 heten skulle vara att förkorta omloppstiderna i ungdomsmålens olikastadier. Det torde vara ovedersägligt att en särskilt bestämd tidsfrist i ettärende bidrar till att handläggningen går snabbare, generellt sett. Vad nu sagts leder utskottet till uppfattningen attförfattningsreglerade tidsfrister liknande dem som gäller för domstolarnashandläggning av ungdomsmål bör införas också beträffande förundersökningensbedrivande, åklagarens överväganden i åtalsfrågan samt behandlingen avsocialnämnden. Frågor som rör systemets närmare utformning, fristernaslängd, vilka möjligheter till förlängning av fristerna som bör finnas m. m. börövervägas inom . Ett förslag till lagsfiftning bör arbetasfram utan tidsutdräkt och föreläggas . Vad utskottet nu med anledning av motion 209 anfört börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna. dels att utskottets hemställanunder mom. 5 bort ha följande lydelse: 5. beträffande/ör/i/r/ör ungdomsmål attriksdagen med anledning av motion 1985/86:Ju209 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört i detta hänseende. Särskilt yttrande av åklagarväsendet GunillaAndré (c) och () anför: Vid sin prövning av regeringens förslag tillmedelsberäkning till riksåklagaren för nästa budgetår uttalar utskottet sinoro för anslagsutvecklingen och framhåller att anslagsprövningen - påanförda skäl - bör ske med sikte på att angelägna behov skalltillgodoses. Vi står helt bakom dessa uttalanden. 1 sammanhanget uttalarutskottet vidare att statsmakternas intentioner bakom nyorganisationen avåklagarväsendet inte får äventyras. I den mån därmed avses att åklagarväsendetseffektivitet inte får äventyras står vi bakom även detta uttalande. Vi vill emellertid framhålla att vi haft en annan syn ärutskottet i övrigt i fråga om den ändrade regionala organisation somgenomfördes . I samband med beslut om den reformen rådde bredenighet om att det finns ett starkt behov av resursförstärkningar tillåklagarväsendet, särskilt på det regionala planet. Enligt den uppfattning vi dågav till känna borde emellertid den regionala organisationen inte ändras på detsätt som hade föreslagits. En sådan reform skulle nämligen leda till en inteönskvärd centralisering med bl. a. försämrade möjligheter för de regionaltverksamma åklagarna i fråga om kontakter med övriga regionala myndigheter ochmed allmänheten, något som har betydelse inte minst för effektiviteten i kampenmot den ekonomiska och den organiserade brottsligheten. Innehållsförteckning JuU 1985/86:22 Riksåklagaren.................................................. ,............. ........ 1 Utskottet ........................................................................ ........ 1 Åklagarmyndigheterna..................................................... ........ 2 Motioner ......................................................................... ........ 2 Utskottet......................................................................... ........ 2 Medelsberäkningen......................................................... ........ 2 Utbildningmot ekonomisk brottslighet m. m.................... ........ 3 Förtur förungdomsmål.................................................... ........ 7 Förundersökning................................... ........ 7 Lagen omunga lagöverträdare m.m..... ........ 8 Riksåklagarenscirkulär......................... ........ 9 Undersökningav handläggningstider åren 1975 och 1976 .............................................. 10 Vissaupplysningar om nuvarande handläggnings tider................................................................................. ...... 11 Utbildning motekonomisk brottslighet (punkt 2, mom. 2) (fp) . . 12 Åtalsunderlåtelse(punkt 2, mom. 4) (m, fp, c).......... ...... 13 Förturförungdomsmål(punkt2,mom.5)(fp,c) ............. ...... 14 av åklagarväsendet (c)....................... 15 gotab 1986 10664 16