bet · G901LU29 · 1985-12-31 00:00:00 — om ändring i patentlagen (1967:837) m. m. (prop.1985/86:86) Ibetänkandet behandlas proposifion 1985/86:86 vari föreslås olika åtgärder isyfte att effektivisera patentprocessen och stärka patenthavarnas ställning vidintrång i patent. Förslagen innebär bl, a, att handläggningsordningen i deallmänna domstolarna för patentmålen ändras. Vidare införs möjligheter attmeddela vitesförbud vid patenfintrång och förbättras skadeståndsmöjligheterna. I betänkandet behandlasockså två med anledning av propositionen väckta motioner och två motioner somväckts under allmänna mofionstiden. Motionerna avser förutsättningarna förmeddelande av vitesförbud, anpassning av andra regler på det industriellarättsskyddets område till ändringarna i patentlagen, ändring av reglerna ompatentavgifter samt översyn av mönsterskyddslagen, I ärendet har inkommit enskrivelse från . Utskottet tillstyrker propositionenoch avstyrker motionerna. Iproposition 1985/86:86 föreslår regeringen () attriksdagen antar i propositionen framlagda förslag fill 1. lag om ändring i patentlagen(1967:837), 2. lag om ändring ivarumärkeslagen (1960:644), 3. lag om ändring imönsterskyddslagen (1970:485), 4. lag om ändring i lagen (1977:1016) med vissa bestämmelser på tryckfrihetsförordningens område, 5. lag om ändring ilagen (1977:729) om patentbesvärsrätten. Över lagförslagen 1-4 har lagrådets yttrande inhämtats. Lagförslagen har tagits in i bilaga till betänkandet. Motioner väckta med anledning av propositionen Motion1985186:304 av () vari yrkas att beslutar atttredje stycket av 57 a § i propositionens förslag skall utgå. 1Riksdagen 1985/86.8 saml. Motion 1985/86:305 avBengt () och () vari LU 1985/86:29 yrkas attriksdagen hos regeringen begär översyn beträffande det industriellarättsskyddet i enlighet med de riktlinjer som anges i motionen. Motion1985I86:L227 av () vari yrkas att beslutar att hosregeringen begära att frågan om skyddet för formgivning utreds, helst undernordiskt samarbete. Motion1985/86:L279 av Hans Nyhage (m) vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om patentavgiftens konstrukfion. Genompatent får en uppfinnare eller hans rättsinnehavare en ensamrätt att under visstid ekonomiskt utnyttja sin uppfinning. Patentskyddet gäller under . Densom gör sig skyldig till intrång i ensamrätten kan drabbas av straff ochförpliktas att betala skadestånd. Degrundläggande bestämmelserna om patent finns i patentlagen (1967:837). Patent-och registreringsverket prövar ansökan om patent. Verkets beslut ipatentärenden kan överklagas till patentbesvärsrätten. Dennaförvaltningsdomstol inrättades och ersatte då patent- ochregistreringsverkets besvärsavdelning, Patentbesvärsrättens beslut överklagastill regeringsrätten, i den mån överklagande får ske. Prövningstillstånd krävsinte vid överklagande till regeringsrätten. Fråndenna besvärsprocess skiljer sig patentprocessen. Med patentprocessen avsesrättegången i mål som rör giltigheten av patent och intrång i patent m.m. Dessamål handläggs av allmän domstol. Vissa bestämmelser om rättegången i patentmålfinns i patenfiagen, I den mån särskilda regler inte har meddelats där, gällerde allmänna bestärnmelserna i . Enligtpatentlagen prövas patentmål av som första instans. Ettavgörande av tingsrätten kan överklagas till . Prövningstillstånderfordras vid överklagande av hovrättens avgörande till högsta domstolen. Såvälför tingsrätten som för hovrätten gäller särskilda regler om rättenssammansättning. Spörsmålom patentprocessen och sanktionssystemet vid patentintrång har flera gångerbehandlats av . Vid 1977/behandlade utskottet tremotioner, vari bl. a. framfördes önskemål om införande av en möjlighet attmeddela vitesförbud i mål om patentintrång och skärpning avskadeståndsansvaret. I sitt av godkända betänkande i ärendet (LU1977/78:10) framhöll utskottet att det är angeläget att patentlagens regler ärså utformade att patenthavarens ensamrätt till patentet inte blir illusoriskutan att han har möjlighet att effektivt beivra ett patenfintrång och attkompensera sig för liden skada. Enligt utskottet var reglerna om patentpro- cessen och sanktionernainte tillfredsställande, och de borde därför bli LU 1985/86:29 föremål för översyn.Därvid borde frågan om införande av en möjlighet att meddela vitesförbud - intebara i samband med dom utan också interimistiskt Utskottet hemställdeatt det anförda skulle ges regeringen till Vid1977/behandlade utskottet också en motion om införande av ensärskild bevisbörderegel vid processer om skadestånd på grund av intrång iförfarandepatent. Utskottet (LU 1977/78:32) ansåg att frågan borde prövas isamband med översynen av patentprocessen. På hemställan av utskottet gavriksdagen som sin mening regeringen till känna vad utskottet anfört. Fråganom skadestånd vid patentintrång aktualiserades åter motionsvägen vid 1981/82års . Motionen avslogs med hänvisning till den då pågående översynen avpatentprocessen (LU 1981/82:6), Äveni andra sammanhang har kritik framförts mot patentprocessen varvid liksom iriksdagsmotionerna gjorts gällande att processen är för långsam och dyrbar ochatt skadestånden som döms ut vid patentintrång är för låga. Är1979 tillkallades patentprocessutredningen med uppdrag att föreslå eneffekfivisering av patentprocessen och se över sanktionssystemet. Utredningenavlämnade betänkandet (SOU 1983:35) Patentprocessen ochsanktionssystemet inom patenträtten. Utredningens förslag innebar i korthet atten särskild domstol skulle inrättas för prövning av såväl besvär överpatentverkets beslut i patentärenden som patentmål, dvs, en sammanslagning avbesvärs- och patentprocessen. Vidare föreslogs att en möjlighet att meddelavitesförbud skulle införas. Något införande av en särskild bevisregel vidförfarandepatent ansåg sig utredningen inte böra föreslå. Betänkandethar remissbehandlats varvid den föreslagna ändringen, av patentprocessen möttsav stark kritik. Ipropositionen förordas att patentprocessutredningens förslag om införandet aven särskild patentdomstol inte genomförs. I stället föreslås olika åtgärderinom ramen för den nuvarande domstolsorganisationen i syfte att effekfiviserapatentprocessen. Sålunda föreslås att den patenträttsliga och tekniskakompetensen i tingsrätten och hovrätten förstärks. Vidare förordas attdomstolarna själva vidtar vissa åtgärder av närmast administrativ natur för attförbättra handläggningen av patentmålen, I huvudsak innebär dessa atthandläggningen av patentmålen skall koncentreras och handhas av domare somkontinuerligt kan förvärva och utvidga en patenträttslig sakkunskap, attsärskilda utbildningsinsatser skall komma fill stånd samt att vissa ändringarskall ske i fråga om lottningsreglerna och hovrättsavdelningarnassammansättning, I propositionen föreslås också att domförhetsregler-na för bådetingsrätten och hovrätten ändras. Närdet gäller sanktionssystemet föreslås att vitesförbud införs som sanktionsformi patentlagen. Vidare ändras skadeståndsreglerna så att det vid beräkningen aversättningen skall bli möjligt att beakta även omständigheter av annan än rentekonomisk natur. Den nuvarande möjligheten till jämkningav skadeståndet då intrång skett av ringa oaktsamhet föreslås LU 1985/86:29 slopad, I syfte att förkorta handläggningstiden av patentmål föreslås att intrångsgörarens nuvarande, ovillkorliga rätt att få intrångsmålet vilande- förklarat i avvaktan på prövning av frågan om patentets giltighet avskaffas. En möjlighet att meddela s, k, mellandom i intrångsfrågan införs i samma syfte, , , . Slutligen förordas i propositionen att prövningstillståndskall krävas vid överklagande av ett avgörande av patentbesvärsrätten tillregeringsrätten. En motsvarande ändring görs beträffande rätten att överklagapatentbesvärsrättens avgörande i bl, a, ärenden enligt varumärkeslagen(1960:644) och mönsterskyddslagen-(1970:485), Lagändringarna föreslås träda i kraft , Utskottet vill framhålla att ett väl fungerandepatentväsende är en viktig. förutsättning för den tekniska och industriellautvecklingen. Genom att uppfinnarna kan få ensamrätt att ekonomiskt utnyttjasina uppfinningar stimuleras de till att utveckla nya idéer. Patentväsendetleder också till att information om hur långt tekniken hunnit sprids isamhället och bidrar därmed ytterligare till att främja den tekiiiskautvecklingen. För att patentväsendet skall fylla sin funktion är detbetydelsefullt att patentprocessen och sanktionssystemet är så utformade attpatenthavaren har möjlighet att förhindra att andra olovligen utnyttjar hansuppfinning och att han kan få ekonomisk kompensation då intrång i ensamrättenskett. Som ovan berörts ansåg sig utskottet kunna konstatera vissabrister i patentprocessen och sanktionssystemet. Bristerna i patentprocessenhar ytterligare belysts genom patentprocessutredningens betänkande. Utredningenhar sålunda dragit slutsatsen att domstolsprocessen i sin nuvarande utformninginte kan anses ge parterna den hjälp de behöver för att lösa uppkornna tvister.Särskilt uppfinnare med begränsade ekonomiska resurser har svårt att hävda sinrätt. Enligt utredningen anser man också på industriellt håll att de utdragnaprocesserna och de höga kostnaderna har avhållit även större industriföretagfrån att söka sin rätt vid domstol, Rättighetshavarna har föredragit att efterförhandlingar acceptera ett licensavtal framför att inlåta sig på en process t,o. m, när man har ansett sig ha goda utsikter att vinna processen.Obenägenheten att föra talan vid domstol har enligt utredningen utnyttjats avmindre nogräknade personer antingen så, att de utan att riskera påföljd görintrång i patenthavarens ensamrätt, eller genom att de försvarar ett erhålletpatent även i medvetande om att patentet egenfiigen inte är hållbart. Remissinstanserna har över lag- instämt i utredningensslutsatser om bristerna i den nuvarande ordningen. Enligt utskottets mening är det angeläget att de nuvarandebristerna rättas till. Risken är annars att förtroendet avtar för samhälletsmöjligheter att inom ramen för rättsväsendet erbjuda en snabb och effektivkonfliktlösning för patentmålens del. kan också patentets värdeurholkas. Härfill kommer som departementschefen framhåller att det oftast ärden ekono- miskt svagare patenthavarensom hårdast drabbas av systemets ofullkom- LU 1985/86:29 ligheter.Utskottet ser därför med tillfredsställelse att förslag nu läggs fram i syfteatt effektivisera patentprocessen och stärka patenthavarens ställning. Vadgäller den närmare inriktningen av förslagen delar utskottet departementschefensuppfattning att en så radikal reformering av patentprocessen som föreslagits avpatentprocessutredningen inte bör genomföras, I stället bör erforderligaändringar åstadkommas inom ramen för den nuvarande domsfolsorganisationen. Denförstärkning av den patenträttsliga och tekniska kompetensen inom de allmännadomstolarna liksom de övriga åtgärder som föreslås i fråga om handläggningen avpatentmålen bör enligt utskottets mening kunna medföra att många av de påtaladebristerna botas. Utskottet anser vidare att den föreslagna ändringen avskadeståndsreglerna samt införandet av den nya sankfionsformen, vitesförbud,innebär en påtaglig förbättring av patenthavarens ställning. Genom möjlighetenatt yrka vitesförbud ges patenthavaren goda förutsättningar att få ett stopppå ett påbörjat patentintrång, något som ofta är det mest angelägna förpatenthavaren. Utskottet vill också fästa uppmärksamheten på att särskiltskärpningen av skadeståndsreglerna kan få en preventiv effekt och därmed minskaantalet patentintrång. Sammanfattningsvisanser utskottet att en reform av patentprocessen och sanktionssystemet börgenomföras i huvudsaklig överensstämmelse med propositionens förslag. I detföljande kommer utskottet att ta upp några frågor som aktualiserats genommotioner eller eljest tilldragit sig utskottets uppmärksamhet. Somtidigare redovisats föreslås i propositionen att i patenträtten förs in en nysanktionsform, vitesförbud. Enligt den nya bestämmelsen (57 a §) skall domstolpå begäran av patenthavaren eller den som på grund av licens har rätt attutnyttja uppfinningen kunna vid vite förbjuda den som gör patentintrång attfortsätta härmed. Vitesförbud skall även kunna meddelas interimistiskt, dvs. iavvaktan på den slutliga prövningen. Förutsättningen för interimistiskt förbudär att käranden visar sannolika skäl för att intrång föreligger och detskäligen kan befaras att ett fortsatt intrång förringar den ensamrätt sompatentet innebär. Vidare krävs (57 a § tredje stycket) att käranden ställersäkerhet för den skada som han tillfogar svaranden. Rätten kan dock befriakäranden från kravet på säkerhet om han saknar förmåga att ställa säkerhet.Innan interimistiskt vitesförbud meddelas skall svaranden få tillfälle attyttra sig om det inte är fara i dröjsmål. Imotion 1985/86:304 (c) yrkas avslag på förslaget att säkerhet skall krävas vidinterimistiska förbud. Motionären hänvisar till att patentet beviljats genomett myndighetsbeslut och därför presumeras vara gilfigt. Enligt motionärenframstår det som oskäligt att patenthavaren om han vill hävda sin ensamrättgenom ett vitesförbud skall behöva bh skadeståndsskyldig oeh ställa säkerhet.Motionären hävdar att rättssäkerheten är väl tillgodosedd genom att beslutetskall fattas av domstol. I sammanhanget hänvisar motionären till att säkerhetinte behöver ställas i handräckningsmål. rRiksdagen 1985/86. Utskottet vill för sin del framhålla att en patenthavaresnuvarande LU 1985/86:29 möjligheter att förhindra ett patenfintrång är små. Detsagda gäller särskilt när patenthavaren är den ekonomiskt underlägsna parten.Som utskottet redovisat i det föregående skulle införandet av ett vitesförbudvid sidan av straff- och skadeståndssanktionerna vid patentintrång påtagligtförbättra patenthavarens ställning. Utskottet vill också hänvisa fill att deövriga nordiska länderna liksom flera andra europeiska stater har vitesförbudsorn sanktion i sina patentlagar. Om vitesförbud infördes i den svenskapatentlagen skulle detta således innebära en harmonisering med andra länderslagsfiftning. På grund av det anförda delar utskottetdepartementschefens uppfattning att insfitutet vitesförbud bör införas ipatentlagen. Inte minst av hänsyn till patenthavarens intresse av att snabbtkunna få ett slut på ett pågående patentintrång bör ett beslut om vitesförbudkunna meddelas interimistiskt. Vad härefter angår frågan om säkerhet skall behöva ställasvid interimisfis-ka förbud vill utskottet hänvisa till att ett sådant förbudutgör en processuell säkerhetsåtgärd. Allmänna regler om processuellasäkerhetsåtgärder finns i 15 kap. . Enligt dessa regler kandomstol i avvaktan på en slutlig prövning av kärandens anspråk besluta omkvarstad och vissa andra åtgärder för att säkerställa sökandens rätt, bl, a,förbud vid vite för motparten att utöva viss verksamhet. Liksom när det gällerdet interimistiska vitesförbudet i patentlagen kan säkerhetsåtgärderna enligträttegångsbalken beviljas när sökanden visat sannolika skäi för sin talan. Av15 kap, 6 § följer att säkerhetsåtgärderna får beslutas endastom sökanden ställer säkerhet för den skada som kan fillfogas motparten. Att säkerhet skall ställas i de berörda fallen hängersamman med de lindriga beviskrav som ställs upp. Käranden behöver, som ovannämnts, endast visa sannohka skäl för sin talan. Med sådana beviskrav finnsallfid risken att kärandens talan senare kommer att ogillas. Käranden bär dåett strikt ansvar för den skada som säkerhetsåtgärden orsakat motparten.Situationen är annorlunda då en säkerhetsåtgärd beviljas i samband medavgörandet av käromålet. Käranden har då fått bifall till sin talan, och någonersättningsgill skada uppkommer inte för svaranden. Enligt utskottets mening saknas det skäl att förpatentmålens del avvika från vad som allmänt gäller beträffande beslut omprocessuella säkerhetsåtgärder under rättegång. För att ett interimisfisktvitesförbud skall få meddelas bör således krävas att patenthavaren ställersäkerhet för det skadestånd han senare kan bli skyldig att utge till motpartenom det visar sig att något patentintrång inte skett. Utskottet vill understrykaatt skadeståndsskyldigheten aldrig aktualiseras när patenthavaren får sintalan bifallen av domstolen. Med anledning av vad som anförs i motionen om patentetsgiltighet vill utskottet tillägga att i intrångsmål frågan gäller huruvida dethar skett intrång i den ensamrätt som det meddelade patentet ger. Patentetsgiltighet som sådant står alltså inte på spel i intrångsmålet utan kan endastprövas i ett särskilt mål om ogiltigförklaring av patentet. Det ärpatenthavaren som skall styrka att intrång har ägt rum, t. ex. genom att visaatt den produkt som motparten tillverkar är identisk med den patenteradeprodukten eller så lik denna att den omfattas avensamrätten. Förmår patenthavaren inte styrka LU 1985/86:29 detta, föreliggerinte något intrång. Utskottet kan därför inte dela motionärens uppfattning attkravet på säkerhet vid interimistiska vitesförbud i intrångsmål skulle varaoskäligt med hänsyn till att patenthavaren har en gilfig ensamrätt. Vad gällermotionärens hänvisning till handräckningsmålen vill utskottet endast påpeka attförhållandena vid dessa och interimistiska vitesförbud inte är jämförbara. Ävenom processen i handräckningsmålen är summarisk krävs att sökanden styrker sintalan. Beviskravet är alltså högre än vad som krävs för ett interimistisktvitesförbud. På grund av det anförda avstyrker utskottet bifall till motion304. Samordning av varumärkeslagen och mönsterskyddslagen medpatentlagen Imotion 1985/86:305 (fp, m) framhålls att propositionen innebär en särregleringav sanktionssystemet på patenträttens område utan att effekterna på detindustriella rättsskyddet i övrigt och särskilt då på mönsterskydds-ochvarumärkesrätten närmare övervägts. Motionärerna anser det angeläget att ensamordning kommer till stånd så att största möjliga harmoni kommer att råda.Motionärerna yrkar att hos regeringen begär en översyn beträffandedet industriella rättsskyddet i enlighet med det anförda. Liknandesynpunkter förs också fram i den skrivelse som givitin i ärendet. Utskotteterinrar om att det finns stora likheter mellan patentlagen och övrigalagar på det industriella rättsskyddets område. Det sagda gäller inte minstsanktionssystemet. Såväl enligt patentlagen som enligt varumärkeslagen,mönsterskyddslagen, firmalagen (1974:156) och växtförädlarrättslagen(1971:392) kan sålunda intrång i den ensamrätt som rättighetshavaren harmedföra straff och skadestånd. Skadeståndsreglerna i de olika lagarna har iprincip samma utformning. a. föreligger inte skadeståndsskyldighet dåoaktsamheten är ringa, en regel som föreslås slopad för patenträttens del. Ifråga om sanktionssystemet skiljer sig emellertid firmalagen från de övrigagenom att vitesförbud kan meddelas, dock ej interimistiskt. Utskottetsaknar underlag för en bedömning av huruvida det föreligger ett mera allmäntbehov av ett effektivare sanktionssystem på det industriella rättsskyddetsområde. Utskottet kan dock i princip dela motionärernas uppfattning att denharmoni som råder mellan de olika lagarna i största möjliga utsträckningbör bevaras. Viktigt är även att den nordiska rättslikheten på detta områdeupprätthålls. Spörsmålet har också aktualiserats i samband medpropositionsarbetet. I propositionen anförs sålunda att från något håll tankenhar väckts att införa en möjlighet till vitesförbud också vid varumärkesintrångoch mönsterintrång. Med hänsyn till att ett sådant mera allmänt införande avinstitutet vitesförbud kräver ytterligare utredning och överväganden äremellertid departementschefen inte nu beredd att föreslå andra ändringar än demsom påkallas av patentprocessens brister. Utskottethar förståelse för att lagstiftningsarbetet nu i första hand inriktats på attbota bristfälligheterna i patentlagstiftningen. Enligt utskottets mening kandet också finnas skäl att avvakta erfarenheterna från den praktiska tillämpningen avde nya reglerna i patentlagen innan man tar LU 1985/86:29 ställning till frågan ommotsvarande regler bör införas i övrig lagstiftning på Utskottetförutsätter emellertid att regeringen följer utvecklingen och i lämpligt sammanhangtill närmare övervägande tar upp spörsmålet om Någotsärskilt uttalande i saken från sida är inte Utskottetavstyrker således bifall till motion 305, Imotion 1985/86:L279 tas upp en fråga om systemet med patentavgifter, Ipatentärenden skall en patentsökande betala avgifter i flera olika sammanhang.Sålunda skall en ansökningsavgift erläggas i samband med att patentansökningengörs. Under handläggningen av ärendet tillkommer fler avgifter för olikahandläggningsåtgärder. Intäkterna i patentärenden utgörs dock till denövervägande delen () av årsavgifter. Regler om årsavgift finns i 8 och40-42 §§ patenfiagen. Enligt dessa skall årsavgift börja utgå frånansökningsdagen. Årsavgifterna förfaller dockinte till betalning förrän vid tredje årets utgång, då årsavgifter skall betalas av sökanden. Skyldighet att betala årsavgift kvarstår i defall ansökningen inte leder till patent till dess ansökningen avslås elleråterkallas och då patent meddelas så länge patentet gäller, dvs. under högst 20år, Érläggs inte årsavgift i föreskriven ordning under ärendets handläggningskall patentansökningen avskrivas. Har patent meddelats medför uteblivenbetalning att patentet förfaller. Deredovisade reglerna gäller patent som meddelas av det svenska patent-ochregistreringsverket. Också för patent som meddelas enligt den europeiskapatentkonventionen skall erläggas årsavgifter. betalasårsavgiften till det europeiska patentverket. Sedan patentet meddelats skall ivar och en av de stater för vilka patentet meddelats årsavgift erläggas fillden nationella patentmyndigheten enligt det landets regler. Betalas inteårsavgiften till en nationell patentmyndighet förfaller patentet i den staten.Av de årsavgifter som betalas för europeiska patent till de nafionella patentmyndigheternaskall inbetalas till det europeiska patentverket medanåterstående del får behållas av den nationella myndigheten. Enligtpatentkungörelsen är årsavgiften för . och stiger sedansuccessivt för att det utgöra . Beträffandedet svenska patentverket gäller att verket är helt avgiftsfinan-sierat och attpatentärendena svarar för en väsentlig del av både kostnaderna och intäkterna.I princip skall avgifterna för patentärendena ge full täckning för kostnadernaför dessa ärenden. Också verksamheten vid det europeiska patentverket skall iprincip bekostas genom avgifter. Närdet gäller förhållandet mellan patent som beviljas av det svenska patentverketoch sådana patent som meddelas av det europeiska och blir gällande i Sverigehar vissa uppgifter lämnats i EPO-medlemskapsutredning-ens betänkande (SOU1985:53) och den europeiska patentorganisationen. Av uppgifternaframgår att antalet patent som beviljas av det svenska patentverket förnärvarande uppgår till ca 3 500 medan antalet patent som meddelas enligtden europeiska patentkonvenfionen och blir LU 1985/86:29 gällande i Sverigeär ca 6 500 , Imotionen hänvisas till att det förekommer att reglerna om årsavgifternasstorlek ändras från till ett annat under patentets giltighetstid. Enpatentsökande saknar därför möjlighet att i förväg beräkna hur mycket ettpatent kommer att kosta honom totalt sett. Han kan därför komma att drabbas avoförutsedda utgifter som kan vara svåra att klara av eftersom patent intealltid är lönsamma, EnUgt mofionären tillämpas i vissa andra länder, t. ex.USA, en ordning enligt vilken hela avgiften erläggs då patentet meddelas.Patentsökande kan med detta system överblicka kostnaderna. Motionären anser attett sådant system lämpligen bör prövas också i , En annan tänkbarlösning är att årsavgiftens storlek relateras till de inkomster som patentetger innehavaren. Patent som ej ger någon inkomst skulle då bli avgiftsfria.Motionären yrkar att det anförda skall ges regeringen till känna.