bet · G901SfU8 · 1985-12-31 00:00:00 — för denenskilde och skyldigheten för företaget. Vi menar således i likhet med vad somanförts om bankerna att massuttag genom formlösa förfrågningar SfU1985/86:8 inte låtersig göras och att det ej heller varit lagstiftarens avsikt. utsträckningdet i ett enskilt fall behöver lämnas ut uppgifter är f. n. föremål för samrådmellan RFV och delegationen. Vid ett möte 850826 mellan RFV:s ledning,delegationen och företrädare för försäkringsbolagen överenskoms att engemensam arbetsgrupp skall utreda vilka uppgifter en försäkringskassa behöver ide fall då lagrummet är tillämpligt. Vår förhoppning är att detta arbeteskall kunna avslutas . Ej heller i fråga om detta lagrum kandet därför hävdas att det är satt ur spel. I själva verket är det föremålför en normutveckling. Fyra remissinstanser- , försäkringsinspektionen,och föreningsbankérs förbund - tillstyrkeratt de aktuella bestämmelserna i ändras i klargörande syfte. yttrar med anknytning till sintidigare citerade framställning av rättsläget: Det är uppfattning att nuvarandelagstiftning innefattar en skyldighet för banker att lämna uppgifter ombanktillgodohavanden såväl för aktuell som för förfluten tid och attuppgiftsskyldighet även föreligger för försäkringsbolagen. Eftersom vissabanker och försäkringsbolag har en annan uppfattning finner emellertid verketdet ytterst angeläget att klarhet skapas i dessa frågor. Riksförsäkringsverkettillstyrker därför motionen och förordar att sanktionsbestämmelsen i 20 kap. 9§ AFL utvidgas till att avse även försäkringsinrättningar samt att 12 § HKLkompletteras med en motsvarande sanktionsbestämmelse för de i denna paragrafangivna uppgiftsskyldiga. Det kan vara lämpligt att därvid ersätta dennuvarande bestämmelsen oin böter med en möjlighet till vitesföreläggande. Genomen sådan lagändring skulle det öppnas en möjlighet att få detta slags frågorrättsligt prövade. Härigenom skulle också likformiga sanktionsbestämmelserkomma att finnas för alla enskilda uppgiftsskyldiga. En annan fråga, som emellertid inte åsyftas i motionen mensom har intresse i sammanhanget, är i vilken omfattning efterkontroller avutgående förmåner bör ske och i vilken utsträckning förfrågningar hos bankeroch försäkringsbolag därvid kan komma i fråga. Verkets inställning i dennafråga, vilken meddelats försäkringskassorna, bankerna och försäkringsbolagen,framgår av bifogade cirkulärskrivelse. Utöver vad som anförs i skrivelsen finnsnu anledning att betona att verket anser att kassorna inte har befogenheter attför generell efterkontroll göra s. k. massförfrågningar. Ytterligare en fråga än huruvida uppgiftsskyldighetföreligger eller ej är vilka ersättningar från t. ex. försäkringsbolagen somskall beaktas vid försäkringskassornas inkomst- och förmögenhetsprövning och påvilket sätt detta skall ske. Det kan här nämnas att det i denna fråga förnärvarande förekommer underhandskontakter med företrädare för Företagensuppgiftslämnardelegation och för försäkringsbolagen. Därför synes inte i dettaavseende någon vidare åtgärd från sida vara påkallad. Beträffande enskildas förhållanden till försäkringsbolagfinns ingen i lagstift ning grundad sekretessbestäinmelse såsom det finns på bankområdet. Konflikt mellan olika lagregler kan därför inte uppkomma vad gäller 18 försäkringsbolagensutlämnande av uppgifter till söcialförsäkringsinstanser- SfU 1985/86: na. Bestämmelserna i lagen om allmän försäkring och därtill hörande Billagstiftning om upplysningsskyldighet för försäkringsinrättningar brytergivetvis igenom den sekretess med hänsyn till kunderna, som försäkringsbolagenenligt stadgad praxis iakttar. Då det uppenbarligen föreligger tveksamhet om tolkningenav lagstiftningen synes ändring av denna böra vidtagas i klargörande syfte. sammanfattar sitt yttrandesålunda: anser sammanfattningsvis, motbakgrund av de stora belopp som felaktigt utbetalas i inkomstprövadeförmåner, att det är angeläget att försäkringskassorna ges en klart angivenlaglig rätt att från banker och andra penningförvaltande inrättningar begärauppgifter om namngivna personers inkomst- och förmögenhetsförhållanden.Nuvarande utformning av 20 kap. 9 § AFL och 12 § HKL ger ett alltför stortutrymme för skilda tolkningar av kassan resp. de penninginrättningar varifrånuppgifter begärts. Förbundet tillstyrker därför motionens krav på åtgärdersom medför att lagstiftningens mening inte'sätts ur spel. Framför allt bör avlagstiftningen klarare framgå om en kassa har rätt att begära uppgifter omflera personer (s. k. massförfrågningar), vilka inrättningar somskall omfattas av lagen (det är av betydelse att även värdepapperscentralen ochriksgäldskontoret innefattas) samt om en kassa har rätt att begära uppgift förförfluten tid. Det är även angeläget att lagen förses med tillräckligasanktionsmöjligheter. 20 kap. 9 § AFL bör även kompletteras ined en särskild föreskrift,som anger att en försäkringskassa kan erhålla handräckning enligt handräckningslagenom en uppgiftsskyldig underlåter att lämna begärd uppgift. Tvister i dessafrågor kan därmed tas upp av tingsrätt i en förenklad rättegångsform. föreningsbankers förbund uttalar avslutningsvis: SFF konstaterar att motionären har fört fram en mycketangelägen fråga och tillstyrker givetvis varmt att ett klarläggande avrättsläget kommer till stånd både vad gäller förfrågningar om uppgifter iförfluten tid och s. k. massförfrågningar. Detta kan förmodligen inte ske påannat sätt än genom lagstiftning. Förbundet förutsätter att en ev. nylagstiftning klart markerar att försäkringskassorna alltid är skyldiga att iförsta hand inhämta erforderliga uppgifter själva, vanligtvis genomförmånstagarna, och att kassorna endast får avkräva bankerna uppgifter dåkassorna har ett verkligt behov av dessa dvs. rutinmässiga förfrågningar fårinte förekomma. Från försäkringsbranschens sida ställer man sig avvisandetill begäran om lagändring. Den oklarhet som kan råda om uppgiftsskyldighetensomfattning bör kunna undanröjas genom samråd mellan parterna, menar man.Svenska försäkringsbolags riksförbund uttrycker denna uppfattning så: Enligt riksförbundets mening är frågor om vilka slagsersättningar från försäkringsbolag som kan vara aktuella vid försäkringskassasbedömning av inkomstprövade förmåner av det slaget att de även fortsättningsvisbör kunna lösas efter överläggningar mellan ovannämnda parter och utmynna i rådeller anvisningar från till försäkringskassorna. OchFolksam anför: SfU 1985/86: Bil Vissoklarhet tycks f. n. råda beträffande uppgiftsskyldighetens kvalitativa omfångi den praktiska tillämpningen av bestämmelserna. Vi ser det därför somsynnerligen önskvärt att överläggningar kommer till stånd mellanriksförsäkringsverket och representanter för försäkringsbolagen för attklarlägga vilka uppgifter som är relevanta. Vår begäran ska ses mot bakgrunden av det stora antalvarianter av försäkringsförmåner och ersättningar som finns. Det skulleunderlätta för alla parter om en detaljerad överenskommelse kunde framställasöver vilka uppgifter som har betydelse. Från sida är vi beredda deltai en överläggning av detta slag. Någotmotiv för ändring av berörd lagstiftning finner vi inte föreligga. Ungefär samma mening uttrycker : [Föreningen] har sig inte bekant att förfrågningar avangivet slag från försäkringskassa i enstaka fall rörande förfluten tid vållatproblem. Skulle sådana problem uppstå bör dessa kunna lösas genom samråd. Vad som däremot vållat problem är massförfrågningar tillbanker som gjorts av försäkringskassa och som skett med åberopande av 12 §angiven lag. Föreningen har till () framfört att 12 §angiven lag aldrig varit avsedd att ge underlag för massförfrågningar tillbankerna. Besvarande av massförfrågningar av angivet slag skulle åsamkasparbankerna stora kostnader samt kräva en stor personell insats. Föreningenmotsätter sig bestämt att lagstiftning sker angående massförfrågningar. Även bankinspektionen låter sitt yttrande utmynna i attnågon lagändring inte är motiverad: Beträffande motion 1984/85:993 vill bankinspektionenframhålla att omfattningen av uppgiftsskyldigheten enligt inspektionens meningär klar. På en förfrågan av en bank har inspektionen yttrat sig i denna frågagenom skrivelse som bifogas. Något behov av sanktioner utöver vad hankinspektionen kantillgripa i sin tillsynsverksamhet synes ej föreligga för företag soin stårunder inspektionens tillsyn. I den åberopade skrivelsen anför bankinspektionen: läns allmänna försäkringskassa har förefterkontroll av inkomstprövade pensionsförmåner begärt uppgifter om ettstörre antal på datalista namngivna personer. Inspektionen anser att den aktuella bestämmelsen omskyldighet att lämna uppgifter måste uppfattas efter ordalydelsen och alltsåinnebära att även begäran om uppgifter om ett antal på datalista namngivnapersoner skall kunna tillmötesgås med erforderligt genombrytande avbanksekretessen som följd. Därvid torde få accepteras att önskemålen inte kaneffektueras snabbare än som medges med hänsyn till bankarbetets behöriga gång. Även , vars resonemang har återgivits i detföregående, finner sammanfattningsvis att lagbestäinmelserna inte bör ändras: Med det anförda har bankföreningen velat visa de problem -rättsliga och andra - som är förknippade med den fråga motionären tar upp.Bankföreningen anser att den måttfulla tillämpning av kontrollen, som gällandelagar medger och som bankerna självfallet är beredda att medverka till, är tillfyllestför myndigheternas behov. Några åtgärder med anledning av SfU 1985/86:8 motionen är därför inte erforderliga. Med hänvisning till sina i det föregående redovisadesynpunkter hemställer Företagens uppgiftslämnardelegation att inga åtgärderskall vidtas med anledning av motion 1984/85:993. Datainspektionen säger sig vid underhandskontakter medriksförsäkringsverket ha erfarit att syftet med denna motion skulle vara attundanröja en oklarhet i de aktuella lagarna huruvida uppgiftsskyldigheten ävenskall avse förhållanden i förfluten tid. Inspektionen anser sig inte haanledning att uttala sig om motionen. ställer sig positivt tillmotionärens förslag beträffande VPC: Tillgångar i form av aktier har lika stor betydelse vidberäkning av storleken på en inkomstprövad pensionsförmån som tillgångar i formav t. ex. bankkapital. Förmögenhetsbilden hos dagens pensionärer har förändratsjämfört med förhållandena vid HKL:s tillkomst. Det är inte ovanligt att dagenspensionärer har betydande tillgångar i form av aktier. Mot denna bakgrund anserriksförsäkringsverket att en möjlighet för försäkringskassorna att vid behovfå uppgifter från VPC skulle vara motiverad. De praktiska möjligheterna för VPCatt lämna uppgifter har inte undersökts närmare. Det får dock förutsättas attinhämtande av detta slags uppgifter skulle ske endast undantagsvis. tillstyrker motionen och förordaratt 12 § HKL ändras till att innefatta även VPC. Bankinspektionen avvisar inte förslaget helt men anförvissa reservationer: Bankinspektionen kan inte bedöma försäkringskassors behovav upplysningar om aktuellt aktieinnehav. En lagändring som förförsäkringskassors del genombröt sekretessen för mindre aktieinnehav skulle i ochför sig inte väcka betänkligheter. Emellertid måste framhållas att VPC i praktiken har mycketsmå möjligheter att tillgodose eventuella önskemål om uppgifter angåendeenskilda personers aktieinnehav i olika aktiebolag. VPC:s register är upplagt bolagsvis och en eftersökning aven enskild persons aktieinnehav skulle därför behöva omfatta samtligaVPC-bolag, ca 300 bolag. En sådan eftersökning skulle förorsaka stora kostnaderi varje särskilt fall och även förutsätta en omorganisation av VPC eller en systemändringav VPC:s dataregister. VPC har i ärendet samrått med en till företaget knutensamrådsgrupp för näringslivet. Som bakgrund för sitt ställningstagande angerVPC: I princip bör rimligen gälla att det i tveksamma fallskall ankomma på sökanden att styrka sina uppgifter i stället för att en brett uppbyggd kontrollapparat baserad på uppgiftsskyldighet för tredje man - i det nu aktuella fallet aktiebolagen - skall byggas upp. Vid kostnadsbedömningen bör beaktas att vid underrättelse till försäkringskassa måste kopia av svaret också sändas till aktieägaren. 1 stället för att belasta tredje man med kostnader kan påföljd vid lämnandet av oriktiga uppgifter belasta sökanden 21 som förmånstagaregenom en reduktion av de förmåner, som han eljest varit 5fu 1985/86:8berättigad till. En sådan påföljd som inte förorsakar samhället ellertredje gji man kostnader torde starkt minska benägenheten att avsiktligtlämna oriktig uppgift. Det förutsätter dock att bestämmelserna i 7 § lag omhustrutillägg och kommunalt bostadstillägg är kända för sökandena och äventillämpas. VPC och auktoriserade förvaltare kommer att fr. o.m.inkomstår 1986, dvs. fr. o. m. taxering, vara skyldiga att, utöver somtidigare lämna uppgift om utbetalda aktieutdelningar, uppge storleken avregistrerat aktieinnehav per inkomståret. Detta kommer attbelasta uppgiftslämnarna med flermiljonbelopp i kostnader. Detta bör beaktasvid övervägandet av frågan om att ålägga en ny och fortlöpande uppgiftsskyldighet.I sammanhanget bör vidare beaktas att taxeringsnämndernas beslut är offentliguppgift. Senast åsätt taxering för inkomst av kapital resp. förmögenhet tordeofta vara god vägledning för försäkringskassornas bedömning på samma sätt somsker vid myndigheternas bedömning av rätt till bostadsbidrag. VPC vill framhålla att nya kontrollformererfarenhetsmässigt rätt snabbt bhr kända för de personer som vill tillskansasig obehöriga förmåner från samhällets sida. Effekten blir den att tillgångaröverförs till sådana placeringar som inte kan kontrolleras. Aktier kan lättöverföras på sådant sätt. Effekten kan bli att det redan minskande individuellasparandet i aktier ytterligare minskar. Detta står inte i linje mednäringslivets intresse. Alla aktieinnehav av intresse för försäkringskassornafinns inte registrerade hos VPC, framhåller företaget vidare: Motionären föreslår uppgiftsskyldighet enbart för VPC. Vivill påpeka att av aktiebeståndet f. n. är registrerat hosauktoriserade förvaltare, dvs. banker och fondkommissionsbolag. Sådana innehavframgår inte av VPC:s register. Det sagda leder till följande avstyrkande: Sammanfattningsvis finner VPC att det i första hand börvara de förmånssökande som bör lämna ytterligare uppgifter omförsäkringskassan anser det behövas. Vidare att kontroll kan göras utan atttredje man berörs. På grund härav samt de kostnader och andra effekter, som ettgenomförande av förslaget skulle medföra för näringslivet, avstyrker VPC det imotion 1984/85:992 framlagda förslaget. I har utvecklats en ordning sominnebär att informationsförsörjningen i samhället blir mer och mer beroende avatt företagen lämnar uppgifter. Den senaste utvecklingen är t. ex. ränteuppgifterfrån banker och försäkringsbolag för den förenklade självdeklarationen samtrapporter om företagens likvider till och från utlandet från banker ochföretag. Alltmer framstår det som tydligt att denna utveckling på ett ellerannat sätt måste hejdas så att inte företagens resurser binds till ettförbehållslöst uppgiftslämnande. Balansen i informationshanteringen borde varasådan att ett företag behöver lämna uppgifter endast om sina egna förhållanden. Värdepapperscentralens () uppgifter framgår av lagen(1970:596) om förenklad aktiehantering. Dess uppgifter är i denna lag noggrant angiv[na] (sju punkter) och är i princip endast hänförliga till en aktie ochdess registrering. Den omständigheten att uppgift om antal aktier finns liksom uppgift om utdelning innebär inte enligt vår mening att detta registrerande bolag skall vara en automatisk bank för uppgifter till olika myndigheter. De uppgifter som VPC i fortsättningen måste lämna för den förenklade 22 självdeklarationenfår ses som ett undantag från vad som VPC normalt skall SfU 1985/86:8 handha. Vi avstyrker motionärens yrkande i denna del. Uppgiftsskyldighet för banker och försäkringsbolag Sekretess beträffande kundernas förhållanden är engrundsats i bank- och försäkringsverksamhet. Banklagstiftningen innehållerbestämmelser härom. Försäkringsbolagen tillämpar sekretess enligt praxis. Bestämmelser i lag kan bryta igenom sekretessen. Detta förekommerpå socialförsäkringens område. Försäkringsbolag är - liksom myndigheter ocharbetsgivare - enligt 20 kap. 9 § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL)skyldiga att till de organ som handhar denna försäkring på begäran lämnauppgift för namngiven person rörande förhållande som är av betydelse för lagenstillämpning. Denna bestämmelse har betydelse även för handläggningen avärenden om inkomstprövade förmåner enligt lagen (1969:392) om hustrutillägg ochkommunalt bostadstillägg till folkpension (HKL). Enligt 13 § denna lag skallvad som i AFL är stadgat om folkpension äga motsvarande tillämpning medavseende på förmån enligt HKL. I 12 § HKL finns en liknande föreskrift omuppgiftsskyldighet för banker. Utgångspunkten för motion 1984/85:993 (s) är att det påsenare tid har förekommit att banker och försäkringsbolag har vägrat att lämnauppgifter som har begärts med hänvisning till de berörda lagparagraferna.Skilda motiv, har anförts för sådana ställningstaganden. När det gälltbedömning av förutsättningarna för återkrav av utbetalade förmåner har hävdatsatt bestämmelserna inte ger stöd för krav på uppgifter om förfluten tid. 1andra fall har motiveringen varit att erforderligt besked skulle kunna erhållasfrån sökanden och att uppgift från det institut där denne är kund därför inteskulle vara av betydelse för tillämpningen av den åberopade lagen. Det finnsockså fall då de berörda instituten har reagerat mot s. k. massförfrågningar,gällande ett stort antal personer upptagna på datalista. Enligt uppgift skulleen sådan förfrågan i ett fall ha avsett 25 000-30 000 personer. Att särskiltmassförfrågningar medför besvär och kostnader för instituten har varit ettbidragande skäl till det motstånd mot uppgiftslämnande som har förekommit. Motsättningarna mellan parterna kan delvis utjämnas genomsamråd och överenskommelser. Som exempel kan nämnas att riksförsäkringsverketpå framställning av bankernas organisationer har uppmanat de allmännaförsäkringskassorna att ta kontakt med berörda banker när mera omfattandekontrollåtgärder planeras och att i första hand tillvarata möjligheterna att fåuppgifter av pensionstagarna själva. Som framgår av remissyttrandena över motionen kvarståremellertid en betydande oenighet om de aktuella bestämmelsernas räckvidd. Riksförsäkringsverkethävdar att de institut som har vägrat lämna uppgifter inte har laglig grund fördetta. Bankinspektionen uttalar att lagens mening måste uppfattas efterordalydelsen; av inspektionens uttalande följer att även massförfrågningarskall anses legitima. På den punkten har bl. ochFöretagens uppgiftslämnardelegation anmält motsatt uppfattning.När den nuvarande lagstiftningen kom till saknades, påpekar 1985/86:8man, tekniska förutsättningar för sådana massuttag av uppgifter som är Bil. Rättsliga principer skulle tala för att bestämmelserna inte utanuttryckligt ställningstagande av lagstiftaren får uppfattas som stöd för meravittgående åtgärder än de ursprungligen påtänkta. kan inte annat än i samband med lagändring görabindande uttalanden om de gällande bestämmelsernas innebörd. De motsättningarrörande uppgiftsskyldighetens omfattning som inte kan undanröjas genomuppgörelser i godo får i sista hand hänskjutas till rättslig prövning. Det kannoteras att en försäkringskassa vid drivermål mot ett försäkringsbolag och en affärsbank som har vägrat lämna kassanbegärda uppgifter. I ett remissyttrande har åberopats domstolsavgöranden, äveni högsta instans, som har gällt snarlika frågor. har inte anledning att uttala sig omvilket behov försäkringskassor etc. kan ha av uppgifter från banker ochförsäkringsbolag. Sin kommentar till motion 1984/85:993 (s) begränsar utskottetföljaktligen till att gälla dels uppgiftsskyldighetens förenlighet med denlagfästa banksekretessen och den i praxis tillämpade sekretessen inomförsäkringsväsendet, dels de kostnader som uppgiftsskyldigheten medför för deberörda instituten. De här aktuella bestämmelserna i och HKL innebär attden lagstadgade banksekretessen - och givetvis också den sekretess som försäkringsbolagenupprätthåller i praxis - genombryts till förmån för i första hand de allmännaförsäkringskassornas uppgiftsbehov. Att så sker överensstämmer med allmäntgodtagna principer och ger inte anledning till erinran. Näringsutskottetnoterar att bankinspektionen, som övervakar att bankerna iakttar de krav sombanklagstiftningen ställer på dem, har funnit att även massuttag av uppgiftertill försäkringskassorna är förenliga med bestämmelserna. Frågan om räckviddenav de berörda paragraferna i och HKL får som sagts ytterst lösasgenom domstolsprövning. Av flera remissyttranden framgår emellertid att detbör finnas goda förutsättningar för att de meningsskiljaktigheter som rådertill stor del kan bringas ur världen genom överläggningar mellan parterna. Rådoch rekommendationer från de centrala myndigheterna kan - som de nämndauttalandena av och bankinspektionen visar - också vara avvärde. Endast i den mån de nu anvisade vägarna inte leder tilltillfredsställande resultat bör frågan om en översyn av de befintligalagbestämmelserna övervägas. Vad gäller kostnadsaspekterna vill näringsutskottet fästauppmärksamheten på uppmaning till försäkringskassornaatt dessa skall ta största möjliga hänsyn till bankernas möjligheter ochresurser att lämna de uppgifter som begärs och att de skall noga pröva behovetav uppgifter. Kostnaderna för uppgiftslämnandet får för övrigt liksom andrakostnader i verksamheten beaktas vid de berörda institutens ränte-, taxe- ochpremiesättning. Av det sagda följer att näringsutskottet inte finner detmotiverat att gör en sådan framställning till regeringen som föreslåsi motion 1984/85:993 (s). Uppgiftsskyldighet för VPC SfU 1985/86: är det centrala organet förden förenklade aktiehantering - enligt lagen (1970:596) därom - som numeratillämpas av omkring 300 aktiebolag, bl. a. allmänt av de bolag vilkas aktierär noterade på . VPC omfattas inte av de i det föregåendeberörda bestämmelserna om uppgiftsskyldighet. I motion 1984/85:992 (s) anförsatt VPC har stor kännedom om aktieinnehav, som det kan vara värdefullt förförsäkringskassorna att ha uppgifter om vid beräkningen av inkomstprövadeförmåner inom allmän försäkring. Motionären förespråkar en lagändringinnebärande att VPC åläggs uppgiftsskyldighet som banker ochförsäkringsbolag. En lagändring av denna innebörd skulle stå i samklang medde nu gällande reglerna om uppgiftsskyldighet för vissa institut. I och för sigskulle den därför, som bankinspektionen säger, inte väcka betänkligheter. Sombankinspektionen också framhåller skulle en motsvarande uppgiftsskyldighet förVPC emellertid i praktiken få begränsad betydelse. villsärskilt fästa uppmärksamheten på att innehav om högst 500 aktier i ett visstbolag i stor utsträckning är förvaltarregistrerade, dvs. i VPC:s registerhänförda till en bank eller ett fondkommissionsbolag och icke till ägaren.Utskottet finner mot här angiven bakgrund att det knappast kan vara motiveratmed en sådan lagändring som begärs i motion 1984/85:992 (s). Denna avstyrksföljaktligen av näringsutskottet. Närvarande: (), (),(), (), (), BirgittaJohansson (s), (), (), (), PerWesterberg (m), (), (). ()* och (). * (avsnittet Uppgiftsskyldighet för VPC) Uppgiftsskyldighet för banker och försäkringsbolag (), (), (), Per (), () och () anseratt den del av yttrandet - under rubriken för banker ochförsäkringsbolag- som börjar med "De här" och slutar med"motion 1984/85:993 (s)" bort ha följande lydelse: De här aktuella bestämmelserna i och HKL innebär attden lagstadgade banksekretessen - liksom den sekretess somförsäkringsbolagen upprätthål- 25 ler ipraxis - genombryts till förmån för i första hand de allmänna SfU 1985/86:försäkringskassornas uppgiftsbehov. Att så sker överensstämmer i och för sigBil. med allmänt godtagna principer.