bet · G901SoU13 · 1985-12-31 00:00:00 — a. ta del av utvärderingen av den planerade försöksverksamheten medkiropraktorer och även överväga behörighetsfrågan för kiropraktorer (dir.1984:46). Att en försöksverksamhet snabbt kommer i gång är angeläget även av dettaskäl. Utskottet har erfarit att alternativmedicinkommitténbeslutat behandla frågan om kiropraktorernas ställning med förtur och avser attframlägga ett delbetänkande i dessafrågor . Utskottet, som vill SoU 1985/86:13 understrykaatt ytterligare dröjsmål med prövningen av kiropraktorernas verksamhet inte kanaccepteras, anser med hänsyn härtill att inte har anledning att nu tanågot initiativ i frågan. Motionen bör således inte föranleda någon riksdagensåtgärd. Imotion So470 av () och () yrkas att riksdagenskall ge regeringen till känna vad i motionen anförts om forskning omnaturläkemedel och om lättnader för drivande av hälsohem. a. att hälsohemmens verksamhet har en odiskutabel betydelse ur förebyggandesynpunkt och att en förutsättningslös forskning bör ske. Motionärerna anservidare att man måste skilja på vad som är hälsohem och vad som är vegetarisktpensionat. Enligt deras uppfattning bör det inte uppställas samma krav förgodkännande som beträffande enskilda vårdhem. Samma normer som förhotellverksamhet bör gälla, anser motionärerna. Idirektiven till den ovannämnda alternativmedicinkommittén anges bl. a. attkommittén bör göra en kartläggning över vilka metoder inom den alternativamedicinen som förekommer i landet. Den förebyggande verksamheten inom denalternativa medicinen - t. ex. den verksamhet som hälsohemmen bedriver - böruppmärksammas. Kommittén bör vidare söka ange det hälsomässiga värdet avmetoder inom den alternativa medicinen. Frågan skall belysas ur såväl ettförebyggande som behandlande och rehabiliterande perspektiv. Socialstyrelsenhar vidare 1985 utfärdat nya föreskrifter och allmänna råd för tillämpningen avstadgan om enskilda vårdhem m.m. (SOSFS 1985:16). I de allmänna råden till 1 §i stadgan anges att s. k. hälsohem, som tar emot personer i behov av sjukvård,räknas till gruppen vårdhem för konvalescenter. Hälsohem, som endast tar emotpersoner som utan att vara i behov av sjukvård söker hjälp för kostomläggning,fasta, "friskvård" eller liknande, omfattas inte av stadgan. Istället är lagen (1966:742) om hotell- och pensionatsrörelse tillämplig. mening tillgodoser alternativmedicinkommitténs uppdragmotionärernas önskemål om förutsättningslös forskning om naturmedicin.Socialstyrelsens allmänna råd klargör vidare att hälsohem som inte tar emotpersoner i behov av sjukvård bedöms enligt reglerna för hotell och pensionat.Att strängare krav måste uppställas när det gäller hem som skall kunna lämnasjukvård anser utskottet självklart. Utskottet vill i övrigt hänvisa tillalternativmedicinkommittén, som avser att lämna ett delbetänkande beträffandehälsohemmen . Utskot'tet avstyrker medhänvisning till det anförda motionen. Tvåmotioner tar upp olika frågor rörande vårdavgifter vid sjukhusvård. Imotion So427 av m.fl. (vpk) yrkas att skall begära förslagtill tillämpningsanvisningar för nedsättning av vårdavgift för pensio- SoU1985/86:13 närer i enlighet med motionen. Motionärerna anför att pensionärersom enbart har folkpension/förtidspension och pensionstillskott skall uppgedetta vid inskrivning på sjukhus. Deras vårdavgift bör då nedsättas automatisktefter regler som är lika för hela landet. Dessa tillämpningsanvisningar förnedsättning av vårdavgift bör enligt motionen fastställas enligt överenskommelsemellan och . De differentierade avgifterna för sjukhusvård förpensionärer avskaffas fr. o. m. enligt beslut av riksdagenhösten 1985 (prop. 1985/86:43, SoU 9, rskr 98). Det nya systemet med fastaavgifter innebär att sjukvårdshuvudmännen av pensionärer som är utförsäkrade(dvs. åtnjutit sjukhusvård under sammanlagt , det s.k.avgiftsfria året) får ta ut en vårdavgift om högst . Dennaavgift är lika stor som det avdrag som görs på sjukpenningen för dem som uppbärsjukpenning och åtnjuter sjukhusvård. Pensionärer som ännu inte utnyttjat detavgiftsfria året erlägger ingen avgift. Vid bestämmande av avgiftsgränsen 55kr. ansågs att vid detta belopp huvuddelen av pensionärerna normalt av sinainkomster hade kvar ett belopp som minst motsvarade lägsta förbehållsbeloppetenligt tidigare system (prop. s. 13). Det avtal med , somlåg till grund för propositionsförslaget, förutsatte även att sjukvårdshuvudmännenvid behov skulle medge avgiftsnedsättning. Skäl för nedsättning var enligtavtalet pensionärens behov av egen bostad samt behov av särskildarehabiliteringsinsatser. Information skulle ges till berörda pensionärerangående möjligheten till nedsättning av avgiften. I samband med behandhng av förslaget om avskaffande av dedifferentierade vårdavgifterna behandlade utskottet ett motionsyrkande (vpk)om automatisk nedsättning av vårdavgiften för pensionärer som endast harfolkpension och pensionstillskott. Utskottet avstyrkte detta yrkande ochanförde följande (s. 7). Utskottet har fortfarande uppfattningen att detprincipiellt är önskvärt att den som bestämmer avgiften självmant beaktar omdet finns skäl för nedsättning. Eftersom man nu förutsätts överge systemet meden allmän inkomstprövning för bestämmande av avgiften kan detta dock varaförenat med vissa svårigheter. Utskottet anser att det ankommer påsjukvårdshuvudmännen att utforma reglerna för prövning och nedsättning avvårdavgiften i enskilda fall. Utskottet är därför inte berett att tillstyrkamotionens förslag, men vill understryka vikten av att information lämnas tillberörda pensionärer om möjligheterna till nedsättning i enlighet med detträffade avtalet. När det gäller det nu aktuella motionsyrkandet görutskottet följande överväganden. Som utskottet tidigare konstaterat är det förenat medsvårigheter att kunna bedöma en pensionärs inkomster och tillgångar utan närmare uppgifter från honom själv. Man bör dessutom undvika att ånyo åstadkomma en granskning av enskilda människors ekonomi som kan upplevas som kränkande. Utskottet anser därför att initiativet till en prövning av frågan om avgiftsnedsättning bör komma från pensionären själv. Ett ytterligare skäl för detta är att det i de flesta fall inte är aktuellt att alls ta ut någon avgiftpå grund - av att patienten ännu inte utnyttjat det avgiftsfria året. emellertidliksom tidigare understryka vikten av information till berörda SoU1985/86:13 pensionärer om möjligheterna till avgiftsnedsättning. Med detanförda avstyrker utskottet motion 427 (vpk). I motion So439 av () och ()yrkas att skall ge regeringen till känna vad som anförts i motionenangående avgift för sjukhusvård vid legalaborter. I motionen uppges att avgiftinte uttas av patient som får sjukhusvård i samband med legal abort medan dettadäremot är fallet vid sjukhusvård i samband med missfall. Enligt 3 kap. 4 § andra stycket lagen (1962:381) om allmänförsäkring skall för en försäkrad åtnjuter sjukhusvård sjukpenningenminskas med , dock högst med en tredjedel av sjukpenningens belopp.Enligt 4 kap. 8 § samma lag tillämpas dessa bestämmelser inte påföräldrapenning. Sammanfattningsvis görs vid sjukhusvård ett avdrag påsjukpenning, om sådan utgår, men däremot inte på föräldrapenning. Ett förslagom avdrag även på föräldrapenning avvisades av (prop.1984/85:78, SfU 12). Vid sjukhusvård i samband med abort kan det dock endast bhfråga om sjukpenning, varför kommer att göra avdrag näruppgift inkommit om lämnad sjukhusvård. Motionen, som efter vad utskottet kunnat inhämta bottnar iett lokalt informationsproblem, bör med hänsyn till det anförda inte föranledanågon åtgärd. Legitimation för medicintekniska assistenter antog en ny lag om behörighet attutöva yrke inom hälso- och sjukvården (prop. 1983/84:179, SoU 32, rskr 376).Lagen trädde i kraft (SFS 1984:542). I 2 § behörighetslagen uppräknas de yrken för vilkalegitimation kan meddelas. Det gäller barnmorska, glasögonoptiker, logoped,läkare, psykolog, psykoterapeut, sjukgymnast, sjuksköterska och tandläkare. Iparagrafen anges vidare vilken utbildning, i allmänhet viss angiven examen,som krävs för legitimation för resp. yrke. Även den praktiska tjänstgöring somkrävs finns angiven. Förutom den angivna utbildningen och praktiskatjänstgöringen finns enligt särskild bestämmelse i paragrafen möjlighet att iindividuella fall meddela legitimation åt den som visar att han på annat sättförvärvat motsvarande kompetens. Det är den som ansöker om legitimation somskall visa att han har de kunskaper och färdigheter som krävs (prop. s. 36).Frågor om legitimation prövas av . I samband med behandlingen av lagförslaget behandladeutskottet en motion om övergångsbestämmelser om legitimation för operations-,röntgen- och radioterapiassistenter med äldre utbildning. Syftet med motionenvar att dessa skulle kunna erhålla legitimation som sjuksköterskor och såledesgenom särskilda övergångsbestämmelser jämställas med personer medsjuksköterskeexamen enligt den nya studieordningen. Utskottet redogjorde i betänkandet (s. 14 f) förskillnaderna mellan de olika utbildningarna och anförde härefter följande. Enligt 2 §BehörighetsL får legitimation för ett i paragrafen angivet yrke SoU 1985/86:13meddelas - förutom den som har genomgått den utbildning och i förekommandefall den praktiska tjänstgöring som anges för yrket - den som visar att han påannat sätt förvärvat motsvarande kompetens. Möjlighet finns sålunda för enoperations-, röntgen- eller radioterapiassistent med äldre utbildning som visarsig ha kunskaper m. m. motsvarande dem som den nya utbildningen ger atterhålla legitimation som sjuksköterska. Som framgått av den tidigare framställningen är dock deäldre utbildningar som tas upp i motionen inte i alla avseenden jämförbara medden nya sjuksköterskeutbildningen med motsvarande inriktning. Utskottet ärdärför inte berett att generellt uttala sig för att alla här aktuellautbildningar direkt skall berättiga till legitimation som sjuksköterska. Det framstår emellertid som rimligt att de assistenter sominte kan visa att de ändå har tillräcklig kompetens för att erhållalegitimation som sjuksköterska ges tillfälle att i erforderlig mån kompletterasin utbildning. Detta kan t. ex. ske genom att de fullgör vissa moment av dennya sjuksköterskeutbildningen. Utskottet förutsätter att regeringenuppmärksammar och universitets- och högskoleämbetet på dennafråga. Utskottet förutsätter vidare att regeringen inom ramen föröversynen av förordningen (1982:771) om behörighet till vissa tjänster inom denlandstingskommunala hälso- och sjukvården och om tillsättning av sådanatjänster överväger bestämmelser som säkerställer att ifrågavarande assistenteråven fortsättningsvis kan uppehålla de tjänster de innehar vid den nya lagensikraftträdande. Motion 1983/84:2856 (s) synes därför inte böra föranleda någotinitiativ av . Motionen avstyrks därför. 1 motion So434 av () och Ing-MarieHansson (s) yrkas att ger regeringen till känna att frågan omlegitimation av medicintekniska assistenter bör prövas. a. att överlämnat en utredning i vilken det föreslåsatt de äldreutbil-dade assistenterna skall genomgå en kompletteringsutbildningpå omkring för att kunna erhålla legitimation. Behovet av denna långakompletteringsutbildning ifrågasätts av motionärerna, som också påpekarsvårigheterna att jämföra olika utbildningar på det sätt socialstyrelsengjort. Enligt motionärerna bör man vidare beakta att assistenterna förutom sinformella kompetens också har lång yrkeserfarenhet och därigenom förvärvatpraktiska kunskaper som måste tillmätas betydelse i sammanhanget. Utskottet har erfarit att regeringen genom beslut den 27februari beslutat om viss ändring av övergångsbestämmelserna till förordningen(1984:545) om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m.Ändringen innebär att vid bedömning av fråga om legitimation som sjuksköterskaenligt behörighetslagen den sökande skall anses ha förvärvat en kompetens somär likvärdig med sjuksköterskeexamen med motsvarande inriktning om den sökandedels genomgått någon av de här aktuella utbildningarna (operationsassistent,radioterapiassistent, röntgenassistent, oftalmologassistent), dels arbetat inomyrket motsvarande heltidstjänstgöring . Utskottet konstaterar att regeringens åtgärd innebär attden fråga som tagits upp av motionärerna fått en lösning. Motionen påkallar därför inget uttalande. Enskildavårdhem SoU 1985/86:13 I motion So468 av m. fl. (m) yrkas attriksdagen skall begära en översyn av stadgan om enskilda vårdhem. a. att det då stadgan infördes främst var långtidssjukvård ochåldringsvård som avsågs med regleringen. Motionärerna, som är kritiska motsocialstyrelsens anvisningar till stadgan, anser att enskilda vårdhem bör fåta emot samma patientgrupper som vårdhem inom om de uppfyller sammakrav som man ställer på vårdhem för motsvarande patientkategorier.Enligt motionärerna finns därför skål att se över stadgan och därmedanvisningarna. Stadgan (1970:88) om enskilda vårdhem m. m. (ändrad senast1982:768) innehåller bestämmelser om tillsyn och kontroll över enskildainrättningar inom sjukvårdens och områden. Enskilda vårdhem föralkohol- och narkotikamissbrukare omfattas dock numera inte av dessa bestämmelser. tidigare anvisningar till stadgan har år1985 ersatts av föreskrifter och allmänna råd för tillämpningen av stadgan omenskilda vårdhem m.m. (SOSFS 1985:16). föreskriver där - ianslutning till 1 § stadgan - att enskilt vårdhem kan godkännas för följandegrupper, nämligen 1. somatiskt korttidssjuka, 2. somatiskt långtidssjuka, 3.psykiskt sjuka med måttligt vårdbehov, 4. konvalescenter, (5. finns ej) och 6.personer som behöver sådan omvårdnad och tillsyn som motsvarar boende iservicehus med helinackordering. I allmänna råd till 1 § anges bl. a. att detär viktigt att ett vårdhem har tillgång till de resurser som behövs för attvårdbehovet hos dem som vistas på hemmet skall kunna tillgodoses. Enskiltvårdhem, där man avser att ta emot åldersdementa personer, kan enligt rådengodkännas för gruppen somatiskt långtidssjuka. På ett sådant vårdhem börsamtidigt vårdas högst tio personer. Vidare anförs i de allmänna råden att ivilken utsträckning ohka grupper kan vårdas på samma vårdhem får prövas frånfall till fall och bedömas med hänsyn till de resurser som kan erbjudas samtbehovet av verksamheten. I föreskrifter till 16 § stadgan anges vidare attvårdhemsläkaren bör medverka till att vårdhemmet får de förstärkta resurser sombehövs för att enskild person inte skall behöva förflyttas. En motion av samma innehåll som den nu aktuella avslogs avriksdagen med hänvisning till då ännu inteslutförda översyn av anvisningarna till stadgan (SoU 1984/85:15 s. 9). Detborde enligt utskottet ankomma på att i samband härmed hosregeringen aktualisera ändringar i stadgan om sådana tedde sig motiverade. Utskottet konstaterar att nyaföreskrifter och allmänna råd innebär en anpassning till den nya lagstiftningenpå området - hälso- och sjukvårdslagen samt socialtjänstlagen - och till denredan inledda utvecklingen inom äldreomsorg och långtidsvård. De nyaföreskrifterna ger i vissa hänseenden större möjligheter till utnyttjande av enskildavårdhem. Motionen är därigenom delvis tillgodosedd. Någon allmän översyn av själva stadgan övervägs förnärvarande inte. Utskottet har emellertid erfarit att man inom uppfattar stadgan som delvis föråldrad och i behov av översyn i förenklande riktning, 14 vilket bara till en delkunnat avhjälpas genom de moderniserade föreskrifter- SoU 1985/86:13 Utskottet harförståelse för dessa synpunkter. Utskottet ser det därför som troligt att en översynav själva stadgan måste aktualiseras inom de närmaste åren, inte minstför att underlätta en fortsatt utveckling av vårdens utformning och innehåll.Som utskottet tidigare anfört bör det emellertid ankomma på socialstyrelsensom central myndighet att hos regeringen aktualisera behovet avändrade bestämmelser. inte föranleda någonriksdagens åtgärd och avstyrks. Imotion So 424 av m. fl. (s) yrkas att skall geregeringen till känna vad i motionen anförs om översyn av bruket avpsykofarmaka. Motionärerna anför bl. a. att mycket talar för ytterstarestriktivitet vad gäller användandet av psykofarmaka. Patienter måste så långtmöjligt få vetskap om tänkbara effekter och kunna ges möjlighet till behandlingfri från psykofarmaka. Motionärerna anför att frågan om psykofarmaka intetagits upp i socialberedningens betänkande angående psykiatrin och att enkompletterande översyn i hög grad är motiverad. Ibetänkandet Psykiatrin, tvånget och rättssäkerheten (SOU 1984:64) presenteras,som framgår av motionen, inte några särskilda överväganden rörandepsykofarmaka. Socialberedningen föreslår emellertid en bestämmelse (26 § i dens. k. akutlagen) om begränsning av sådana behandUngar som kan ge beståendebiverkningar på patientens hälsa eller upplevas som särskilt påfrestande ellerintegritetskränkande. Beredningen anser att även vissa mediciner, t. ex.neuroleptika, kan bli aktuella att räkna hit. bör enligtberedningen pröva i vilken utsträckning sådana mediciner skall kunna ges motpatientens vilja (betänkandet s. 414). 1983års läkemedelsutredning (S 1983:04) har i uppdrag att se överläkemedelslagstiftningen m. m. I dess direktiv anförs bl. a. att användningenav läkemedel kan bli säkrare och mer ändamålsenlig om allmänheten ges bättremöjligheter att skaffa sig kunskap om ohka läkemedels användningsområden ochverkningar. Det är viktigt att läkemedel verkligen kommer till användning närde behövs men inte tillgrips när annan behandling är lämpligare eller när någonbehandling över huvud taget inte behövs. I direktiven framhålls vidare atthälso- och sjukvårdslagen ger patienten rätt till information och samverkan ivården. Detta bör medverka till en bättre läkemedelsanvändning. Utskottetdelar i och för sig motionärernas åsikt att det är angeläget att motverka ettöverdrivet bruk av psykofarmaka och att utvecklingen av andra ochkompletterande behandlingsformer bör främjas. Vilken behandling som bör väljasi ett individuellt fall måste dock avgöras av den för vården ansvarige läkareni samråd med patienten. Utskottetvill vidare erinra om att socialberedningens förslag rörande den psykiatriskatvångsvården övervägs inom samt att allmännafrågor om läkemedelsanvändning och -information omfattas av uppdraget till1983 års läkemedelsutredning. bakgrund härav inte skälatt nu förorda ytterligare utredningsinsatser på SoU 1985/86:13 området.Motionen avstyrks därför. Den slutna vårdens läkemedelsförsörjning Imotion So437 av () och () yrkas att skallge regeringen till känna vad i motionen anförs om rationalisering avsjukvårdens läkemedelsförsörjning och begränsning av Apoteksbolagetsmonopolställning. Motionärerna vänder sig mot att Apoteksbolagets ensamrätt attdriva detaljhandel med läkemedel också omfattar läkemedel till sjukhus. Dettainskränker enligt motionärerna sjukhushuvudmännens möjligheter att påverkaläkemedelskostnaderna. Det finns enligt motionärerna ingen anledning att intesjukhusen själva skall kunna upphandla läkemedel direkt frånleverantör/grossist. Enligt2 § lagen (1970:205) om detaljhandel med läkemedel får detaljhandel medläkemedel drivas endast av staten eller juridisk person i vilken staten ägerett bestämmande inflytande. Staten har överlåtit denna ensamrätt tillApoteksbolaget . Med detaljhandel förstås i lagen försäljning till annan äntillverkare av läkemedel för dennes rörelse eller återförsäljare. Detta innebäratt även inköpen av läkemedel till sjukhusen skall gå genom Apoteksbolaget. 1proposition 1970:74, vari framlades förslag till bl. a. den ovannämnda lagen omdetaljhandel med läkemedel, diskuterades frågan om sjukhusensläkemedelsförsörjning. Departementschefen anförde följande som skäl för denföreslagna regleringen (prop. s. 99). Deläkemedelsvanor som utbildas vid sjukhusen är tongivande försjukvården i övrigt. Denna omständighet och betydelsen av att deläkemedelsfrågor som rör öppen resp. sluten vård inte onödigtvis fjärmas frånvarandra gör det enligt min mening angeläget att apoteksbolagets verksamhetomfattar även de läkemedelsinköp som berör sjukhusen. Även från ekonomisksynpunkt finner jag det viktigt att sjukhusens anskaffning av läkemedel skermed anlitande av bolaget. Ett av motiven för att skapa apoteksbolaget är attsamhället skall kunna uppträda på marknaden som en stark och prismedvetenköpare. Effekten härav skulle försvagas om de större sjukhusen ochapoteksbolaget uppträdde var för sig. Från samlade samhällssynpunkter måsteden väg utredningen föreslagit vara att vida föredra framför en uppsplittringav läkemedelsuppköpen. Genom representation för sjukvårdshuvudmännen iapoteksbolagets styrelse och genom olika former av samarbete mellan huvudmännenoch bolaget bör man kunna trygga att sjukhusens intresse av att läkemedelsköpkan ske så förmånligt som möjligt tillgodoses. Som utredningen framhållit bördet vara självklart att speciella inköpsavtal skall kunna komma till ståndmellan bolaget och sjukvårdshuvudmannen. Jag biträder sålunda utredningensförslag. 1983års läkemedelsutredning, som i betänkandet Apoteksbolaget mot (SOU 1984:82) behandlat innehållet i avtalet med , fann inte skäl att föreslå någon ändring vad gäller den slutna vårdens läkemedelsförsörjning (betänkandet s. 156). De motiv som anfördes 1970 hade enligt utredningens mening fortfarande stor bärkraft. . 1 proposition 1984/85:170 om avtal med m. m. anslöt 16 sigföredragande statsrådet till utredningens uppfattning (prop. s. 12). SoU1985/86:13 Utskottet tillstyrkte propositionens förslag och avstyrkte ettmotionsyrkande (m) i motsvarande del om avslag på i propositionen angivnaallmänna riktlinjer för Apoteksbolaget AB:s verksamhet (SoU 1984/85:29 s. 14).Riksdagen följde utskottet. Utskottet konstaterar att tagitställning till den i motionen aktualiserade frågan. Ingenting har framförts sommotiverar en ändrad bedömning. Utskottet avstyrker därför motionen. Utskottet har ingen erinran mot de i budgetpropositionenföreslagna medelsanvisningarna till E 1. och E 2. Statligkontroll av läkemedel m. m. 1. beträffanderegional tillsyn över hälso- och sjukvården attriksdagen avslår motion 1985/86:So409 och motion 1985/86:So464, 2. beträffandeåterinrättande av en medicinalstyrelse att avslår motion1985/86:So420, 3. beträffandemedicinteknisk säkerhet attriksdagen avslår motion 1985/86:So414 och motion 1985/86:So432, attriksdagen avslår motion 1985/86: So407, attriksdagen avslår motion 1985/86:So470, 6. beträffandenedsättning av vårdavgift att avslår motion 1985/86:So427, 7. beträffandevårdavgift i samband med abort att avslår motion 1985/86:So439, 8. beträffandelegitimation för medicintekniska assistenter att avslår motion1985/86:So434, 9. beträffandeenskilda vårdhem attriksdagen avslår motion 1985/86:So468, 10. beträffande bruket av psykofarmakaatt avslår motion 1985/86:So424, 11. beträffande den slutna vårdensläkemedelsförsörjning att avslår motion 1985/86:So437, 12. beträffande medelsanvisningarna att för budgetåret1986/87 anvisar a) till ett förslagsanslag av . b) till Statlig kontroll av läkemedel m. m. ettförslagsanslag av 1 000 SoU 1985/. Närvarande: (), (), GöteJonsson (m), (), (), (), GunnarStröm (s), (), Per (), (),(vpk), (), (), ()och (). Återinrättande av en medicinalstyrelse (mom. 2 ihem ) , och (alla m) anser dels att det avsnitt i utskottets yttrande på s. 7 som börjarmed "Enligt utskottets" och slutar med "aktuellamotionsyrkandet" bort ha följande lydelse: Utvecklingen har emellertid visat att det var fel att slåihop medicinalstyrelsen och till ett verk. Utifrån gjordaerfarenheter finns det nu anledning att på nytt överväga en uppdelning avsocialstyrelsen. Enligt utskottets mening bör hos regeringenbegära en utredning beträffande lämpligheten av ett återställande av dentidigare ordningen genom att medicinalstyrelsen återinrättas med i huvudsak deuppgifter och den sammansättning den tidigare hade. dels att utskottet under mom. 2 bort hemställa