bet · G901SoU17 · 1985-12-31 00:00:00 — Initiativhar tagits till s. k. länssatsningar, vilka innebär att samtliga kommuner i ettlän får stöd för att förstärka sina insatser inom narkotikaområdet. Enlandsomfattande aktion inleddes för att förbättra samarbetet mellanpolis och socialtjänst. Olika initiativ har vidare tagits för att förbättrasamarbetet mellan socialtjänst och kriminalvård. Särskilda insatser har gjortsför att motverka enspridning av kokainmissbruket. Frågan om utslussning av missbrukare har SoU1985/86:17 också uppmärksammats. Beträffande tidigare behandling i av frågan omsamordning av insatser mot droger kan bl. a. hänvisas till betänkandena SoU1980/81:20 s. 8-14, SoU 1981/82:43 s. 14-16, JuU 1982/83:37 och JuU 1984/85:12med anledning av propositionen om en samordnad och intensifierad narkotikapolitik.Justitieutskottet anförde i det sistnämnda betänkandet följande (s. 17). Utskottet vill - i linje med vad utskottet tidigare gjort- framhålla att man i det fortsatta arbetet bör fästa särskild vikt vid attåstadkomma ett väl fungerande samarbete på det lokala planet när det gäller attbemästra narkotikaproblemen. Intresset att finna fasta samarbetsformer ärenligt utskottets mening särskilt framträdande i ett läge som det nuvarande dåoffensiva satsningar erfordras inte minst från de statliga myndigheternas sidasamtidigt som resurstillgången är begränsad. Det gäller med andra ord att finnasystem som leder till ett så effektivt utnyttjande av samhällets resurser sommöjligt. En stor del av ansvaret härvidlag faller enligt utskottets mening påsamordningsorganet inom . Utskottet konstaterar att det råder en bred enighet kringde tankar som utvecklats i ämnet, och någon särskild åtgärd med anledning avmotionsyrkandet erfordras inte. I motion So20I av () och ()hemställs om tillkännagivande av vad som i motionen anförts om lokal ochregional samordning av resurser för bekämpande av narkotikamissbruket. Motionärernaförordar att man tillskapar samordnande organ, lokalt, regionalt och centralt,för ledning av förebyggande verksamhet och bekämpande av narkotikabruk ochnarkotikabrottslighet. I varje kommun skall bildas grupper som kontinuerligtföljer narkotikafrågan. Förutom polis och sociala myndigheter bör det enligtmotionärerna finnas representanter för Hem och skola, elevföreningar och såmånga aktiva ungdoms- och idrottsföreningar som möjligt. På länsplanet börmotsvarande organisationer samordna insatserna för narkotikabekämpning så attinga ärenden "faller mellan stolarna" på grund av traditionellamyndighetsgränser. Ett liknande yrkande behandlades av justitieutskottet idet ovan citerade betänkandet. konstaterade därvid attönskemålen i stort följer samma linjer som angavs i narkotikapropositionen ochatt det råder bred enighet i denna fråga. instämmer i vad justitieutskottet uttalat.Som ovan redovisas har vidare ett omfattande arbete påbörjats i enlighet medde riktlinjer som angavs i propositionen. Enligt utskottets mening finns detdärför ingen anledning för att nu ta något initiativ i denna fråga.Med det anförda avstyrks bifall till motion So201 (m). I motion So205 av () hemställs omtillkännagivande om behovet av en ny samlad plan för att göra "rent husmed knarket". Motionären hänvisar till en "budkavle" somöverlämnats till de fem riksdagspartierna av tre organisationer. Utskottet har tidigare i betänkandet redovisat detomfattande arbete som föregått och som följt på den proposition om en samordnad och intensifierad narkotikapolitik som regeringen lade fram . Utskottet anser inte 18 att det så efterinledandet av denna stora satsning på narkotikabe- SoU 1985/86:17kämpningen finns anledning för att överväga ytterhgare sådanainitiativ. Utskottet avstyrker därför motion So205 (fp). Imotion So219 av () hemställs att beslutar att ettregister över alla narkomaner skall upprättas i varje län. Motionären anför attnarkotikamissbruk kräver och stora samhällsresurser för att avbrytas.I dag finns endast tillfälliga utredningar och stickprovsundersökningar tillhands för att uppskatta vilka resurser som behövs, var de skall sättas in ochvilken effekt de har. Motionären anser därför att det behövs ett register överalla narkomaner från första bekräftade missbrukstillfälle och framåt. Registretkan bäst läggas vid varje länsstyrelse där det kan effektivisera arbetet attövervaka kommunernas omhändertagande av narkomaner för vård. Länsstyrelsenskall utreda om det finns skäl att bereda någon vård enligt LVM. Om det finnssådana skäl skal!länsstyrelsen ansöka om vård. Dessa ärenden handläggs på densociala enheten på eller om sådan inte finns, på allmännaenheten. I anslutning härtill måste viss registrering ske. Vidare bör erinrasom de uppgifter om narkotikabrott m. m. som finns i bl. a. körkortsregistretoch polisregistret. Utredningenom narkotikamissbrukets omfattning () gjorde bl. a. en undersökning avmissbrukets omfattning vilken redovisades i betänkandet Tungt narkotikamissbruk- en totalundersökning 1979 (Ds S 1980:5). Utredningen lämnade även senarevissa förslag om hur man kontinuerligt skall kunna följa missbruketsförändringar. I propositionen om en samordnad och intensifieradnarkotikapolitik togs dessa frågor upp av statsrådet (bil. 7ff.). I propositionen anfördes bl. a. att en analys av missbrukets förändringarmåste omfatta hela drogområdet, bl. a. för att kunna studera om bruk ochmissbruk ändrar karaktär och om det sker en övergång från en drogtyp till enannan. Vidare konstaterades att det behövs många olika typer av information föratt man skall kunna få en någorlunda riktig och nyanserad bild av de komplexadrogproblemen. ()borde enligt propositionen få som en av sina huvuduppgifter att samlat svaraför att följa och informera om drogproblemens förändringar. Detta godkändes avriksdagen. Utskottetanser med hänvisning till det anförda inte att det finns anledning att överväganågon utsträckt registrering av narkomaner i enlighet med motionsförslaget.Utskottet avstyrker alltså motion So219 (c). 1motion So231 av m. fl. (fp) hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kvinnors alkoholmissbruk (yrkande 1). Motionärerna framhåller att alkoholkonsum tionen har ökat bland kvinnor och att alkohol medför större risker för kvinnor än för män. Kvinnliga alkoholister har blivit allt fler. Vården är dock uppbyggd efter mäns behov. Enligt motionärerna kan man vid vården av kvinnliga alkohoHster inte q enbart sikta in sig påmissbruket, utan man måste även bearbeta kvinnors SoU 1985/86:17konfliktfyllda roller. Det är därför enligt motionärerna viktigt att det finnssärskilda vårdenheter för kvinnor och att forskning om specifika vårdbehov hoskvinnliga alkoholmissbrukare stimuleras. Utskottethar behandlat de kvinnliga missbrukarnas speciella vårdproblem senast ibetänkande SoU 1984/85:14 (s. 14). I betänkandet SoU 1981/82:43 (s. 21-23)beskrevs bl. a. dets. k. vid , Karolinskasjukhuset. Syftet med projektet var att genom intensifierat uppspårande ocherbjudande av en lättillgänglig vårdmöjlighet kunna behandla kvinnor som intetidigare kunnat nås för medicinsk alkoholistvård. Projektet drivs fr. o. m. den 1juli 1985 av i . Socialstyrelsenhar påbörjat en kartläggning av befintliga vårdresurser för kvinnligamissbrukare. disponerar innevarande budgetår . (avanslaget Utveckling och försök med vissa vårdformer) för projekt bl. a. förkvinnliga missbrukare. Vidare disponerar som tidigare nämntshögst . för stöd till kvinnojourer samt högst . förutvecklingsprojekt rörande familjebehandling på institution. Dådet gäller förebyggande verksamhet har givit stöd till flera projekt som vänder sig till kvinnor. Projektenbeskrivs i - Om drogförebyggande arbete och spänneröver vitt skilda områden, såsom musik, teater, verktygscirklar och renasamtalsgrupper. Ibetänkande SoU 1984/85:14 (s. 15) anförde utskottet bl. a. att utskottet villeunderstryka vikten av att orsaker till och behandling av alkoholproblem hoskvinnor även i fortsättningen ägnades särskild uppmärksamhet. Det gällde inteminst beträffande de gravida missbrukarna mot bakgrund av de risker som alkoholinnebär för fostret. En annan fråga som borde uppmärksammas gällde enhgtutskottet behovet av särskilda behandlingsmöjligheter för kvinnor. Mot bakgrundav det utvecklingsarbete som pågick ansåg utskottet det dock inte erforderligtmed något initiativ med anledning av då aktuella motioner. Utskottetgör samma bedömning nu när det gäller behovet av insatser för kvinnUgaalkoholmissbrukare. Utskottet vill erinra om det betydande stöd som redanutgått för projekt för kvinnliga missbrukare och anser det därför inteerforderligt med något uttalande med anledning av motion So231 (fp)yrkande 1, som alltså avstyrks. Imotion So246 av m. fl. (vpk) hemställs om ytterligare satsning påsocial jourverksamhet för att stödja prostituerade kvinnor. Motionärerna anföratt samhället måste satsa mer på social jourverksamhet för att förhindra attfler kvinnor prostituerar sig och för att hjälpa dem som redan är prostitueradetill ett mer människovärdigt hv. Fråganhur samhället skall kunna hjälpa prostituerade kvinnor och förebygga att unga människor dras in i prosititution är föremål för uppmärk samhet på olika håll. I , , och finns 20 uppsökande grupper somarbetar med prostituerade kvinnor. Många prosti- SoU 1985/86:17 tuerade ärockså missbrukare. Prostituterade som missbrukar narkotika har uppmärksammatsspeciellt på grund av risken för spridning av HTLVIII-smitta. Ett exempel påplanerade projekt för prostituerade kvinnor med anledning av risken för AIDS äratt åt läkemedelsmissbrukare (RFHL) har ansökt hossocialdepartementet om projektmedel för uppsökande motivationsinsatser blandkvinnliga prostituerade heroinist-er i . Delegationenför social forskning (DSF) genomförde i samarbete medsocialdepartementets enhet för sociala vård- och behandlingsfrågor ettforskningsseminarium under . Avsikten medseminariet var att belysa forskningsläget och ringa in angelägna områden förfortsatt forsknings- och utvecklingsarbete. har däreftererhållit medel från DSF för ett projekt om prostitutionsförebyggande arbete,som kan sägas vara en utveckling av sex- ochsamlevnadsprojekt. Arbetet kommer inledningsvis att vara inriktat påkunskapsinsamlande för att ge arbetsmaterial till personal som arbetar medungdomar i riskzonen. är i färd med att sammanställa enförsta rapport. Utskottethar tidigare behandlat motioner om stöd till prostituerade kvinnor. Ibetänkande SoU 1984/85:14 s. 17 uttalade utskottet att det pågår ett omfattandeforsknings- och utvecklingsarbete för att hjälpa prostituerade och för attförhindra att ungdomar dras in i prostitution. Ekonomiskt stöd härtill harutgått via DSF. Enligt utskottets uppfattning fanns det därför inte något behovav uttalande från sida. Ibetänkande SoU 1985/86:15, vari behandlades ohka förslag om åtgärder mot AIDS,uttalade utskottet (s. 25) att de prostituerade kvinnorna, av vilka vissa ocksåär narkotikamissbrukare, är en grupp som är i behov av särskilda insatser.Utskottet vill ånyo understryka detta. Utskottet finner i övrigt inte anledningtill något uttalande med anledning av motion So246 (vpk) som alltså avstyrks. Imotion So241 av Nib Carlshamre m. fl. (m) hemställs om förbättringar av de utslagnas bostadssituation i enlighet med vad som anförs i motionen (yrkande 4). Motionärerna anför att flertalet institutioner är inriktade på missbrukare med någorlunda bra prognos. De svåraste fallen av missbrukare, de riktigt utslagna, orkar de flesta inte befatta sig med. Ofta saknar dessa missbrukare även en primitiv bostad. Det är en aktningsvärd strävan att försöka föra de utslagna tillbaka till samhället till boende i riktiga bostäder bland vanliga människor, men det fungerar . Bostadsföretagen, de kommunala likväl som privata, vill inte hysa dem därför att de anses störande. Ungkarlshotell och härbärgen har aldrig fyllt särskilt högt ställda krav på en människovärdig tillvaro men är bättre än inget. Motionärerna anför vidare att rätten till bistånd enligt socialtjänstlagen innefattar rätt till tak över huvudet. Den totala husvillheten kan inte accepteras, anför motionärerna. Regeringen bör ta initiativ till en inventering av de utslagnas bostadssituation 21 och tillde kompletteringar av lagen som behövs. SoU 1985/86:17 Från anslaget H 4. Utvecklings- och försöksverksamhetutgår som ovan redovisats medel till projekt för att förbättra bl. Bland aktuella projekt kan erinras om att harfått i uppdrag att föreslå regeringen utvecklingsprojekt inom narkomanvårdensom skall påbörjas under innevarande budgetår inom en ram av 5 milj. kr. a. förbättra utslussningen. Bland utvecklingsprojekt som tidigare fåttstöd via kan nämnas några som syftar till att förbättramissbrukares sociala situation, bl. a. genom utveckling av . Andraprojekt som fått stöd är sådana som rör kollektivboende m.m. för personer medmissbruksproblem, eftervård, utslussning, åtgärder för missbrukare medåterkommande institutionsvistelser m. m. (se Försöksprojekt socialtbehand-hngsarbete 1985, PM 98/85). Enligt 3 § lagen (1947:523, senast ändrad 1985:466) omkommunala åtgärder för bostadsförsörjningens främjande m. (bostadsförsörjningslagen) skall en kommun fortlöpande bedrivabostadsförsörjningsplanering i syfte att främja att alla i kommunen får en egenbostad av god kvalitet samt att ändamålsenliga åtgärder förbostadsförsörjningen inom kommunen förbereds och genomförs. Lagregelnkonkretiseras genom närmare föreskrifter av . Enligt socialtjänstlagen har kommunen det ytterstaansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp debehöver. Enligt 6 § SoL har den enskilde rätt till bistånd av socialnämnden omhans behov inte kan tillgodoses på annat sätt. Utskottet delar motionärernas uppfattning att nödig bostadär en grundläggande social rättighet. Kommunerna har emellertid tillagts detprimära ansvaret för bostadsförsörjningen. Enligt utskottets mening måsteförutsättas att kommunerna tar detta ansvar och gör vad som kan göras för attalla i JLommunen får en egen bostad av god kvalitet. Härtill kommer att kommunengenom socialtjänstlagen ålagts ett yttersta ansvar för att de som vistas ikommunen får det stöd och den hjälp de behöver. Det är alltså ingen tvekan omatt det är kommunerna som måste överväga vad som måste göras för att förbättrade utslagnas bostadssituation. Hur dessa problem skall angripas måste enligtutskottets mening bedömas av resp. kommun med hänsyn tagen till såväl deenskilda missbrukarnas individuella behov som kommunens förutsättningar. Fråganlämpar sig enligt utskottets mening inte för mera detaljerad lagreglering, inteminst därför att bostadsproblemet inte kan ses isolerat. Missbruksproblematikenoch den sociala situationen i övrigt måste också beaktas. Statens uppgift bör iförsta hand vara att genom information om olika alternativ och stöd tillutvecklingsprojekt stimulera kommunerna till satsningar på detta område.Utskottet noterar att anslaget H 4 kan utnyttjas för sådant stöd. Utskottetavstyrker med det anförda motion So241 (m) yrkande 4. I motion So239 av m. fl. (s) hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omsocialtjänstens 22 grundsatseroch utveckling och om det oförenliga i en ökad tvångslagstiftning SoU1985/86:17 och endemokratisk utveckling av socialtjänstlagstiftningen. anför bl.a. att utan byråkratiska regler i större utsträckning börsamarbeta med de positiva krafter som bedriver kamratstödjande verksamhet.Om förslag om övervakning med tvång och lydnadsföreskrifter medbehandling skulle genomföras kommer dessa att användas i hög grad motmänniskor med svag ställning i samhället. Motionärerna tar avstånd från införandetav nya tvångsinslag inom . De framhåller att det är synnerligenangeläget att den fortsatta utvecklingen av drivs på idemokratiserande riktning och att de solidariska inslagen i En viktig utgångspunkt för socialtjänstlagen är attsocialtjänstens insatser i individuella ärenden skall präglas avsjälvbestämmande och frivillighet. skall så långt det är möjligtsamverka med den enskilde i ett biståndsärende, så att denne har ett verkligtinflytande på utredningsarbetet och ger sitt samtycke till föreslagna kontakteroch åtgärder. Om den enskilde avvisar den erbjudna hjälpen, kan socialnämndenoftast inte vidta någon åtgärd. Även utredningsåtgärder kräver i principsamtycke (undantag gäller fall där det inte kan uteslutas att den enskilde är ibehov av vård oberoende av samtycke). Utskottet har tidigare behandlat och avstyrktmotionsyrkanden liknande de ovan framförda. Vid behandlingen av propositionenom en samordnad och intensifierad narkotikapolitik (prop. 1984/85:19, SoU 8 s.12 f.) erinrade utskottet om vad som redovisats om socialtjänstlagensutgångspunkt och anförde vidare bl. a. att utskottet ville understryka attfrånvaron av tvångsmöjligheter och inriktningen mot frivillighet inte innebåratt får bli passiv i arbetet med missbrukare. Utskottetbetonade också det stora behovet av fortsatt utvecklingsarbete ocherfarenhetsutbyte inom och att det är viktigt att socialtjänstenverkligen utnyttjar alla de möjligheter till individuellt anpassad behandlingsom socialtjänstlagen ger och beslutsamt fullföljer ärenden ommissbruksproblem. Vid behandlingen av propositionen om särskilda insatserinom för ungdomar i samband med missbruk och kriminalitet m.m.(prop. 1984/85:31, SoU 31 s. 12) tillstyrkte utskottet ett förslag frånregeringen om införande av vissa nya åtgärdsmöjligheter i LVU - förordnande avkontaktperson resp. om behandling i öppna former inom - ochanförde bl. a. följande. Det bör framhållas att möjlighet att besluta om vissaåtgärder utan den enskildes samtycke i enlighet med propositionens förslag aldrig får utnyttjas rutinmässigt utan måste föregås av en ingående prövning av vilka andra möjligheter som finns att hjälpa den unge. Inte heller får detta slag av åtgärder ses som ett nödvändigt led innan ett beslut kan fattas om vård enligt lagen. Om vård utom hemmet framstår som den mest adekvata åtgärden för den unge bör nämnden ansöka oni vård och inte föriora tid på andra åtgärder. Utskottet vill vidare tillägga att införandet av dessa nya åtgärdsmöjligheter inte får tas till intäkt för minskade ansträngningar att utveckla och fördjupa det sociala arbetet. Behovet av metodutveckling inom är oförändrat stort. De mål som anges i 1 § socialtjänstlagen bör självfallet vara vägledande för den fortsatta metodutvecklingen. Utskottethar samma inställning som tidigare i dessa frågor. Utskottet vill SoU1985/86:17 dessutom erinra om att socialberedningen överlämnar ettbetänkande om LVU, och att ett betänkande om LV.M skall avges . Detfinns därför inte skäl för att nu göra något ytterligare uttalande.Motion So239 (s) avstyrks således. I motion So208 av m.fl. (rn) yrkas attriksdagen skall ge regeringen till känna vad i motionen anförs om åtgärder motalkohol- och narkotikamissbruk. Motionärerna anför bl. a. att det inomsocialtjänsten saknas nyanserade åtgärder för att stoppa missbruk avnarkotika.' Även missbruk av alkohol, som ligger bakom en stor del avvåldsbrotten, måste dock motverkas effektivare. Motionärerna skisserar ettsystem där som ett första steg ger råd och stöd. Om detta intehjälper måste mera formella steg tas, vilka kan vara föreskrifter och/ellerövervakning. 1 sista hand måste tvångsvård kunna tillgripas. Motionärerna anservidare att LVU och LVM är bristfälliga bl. a. genom att de inte möjliggörinsatser och . Utskottet behandlade i betänkande SoU 1984/85:31 omsocialtjänstens insatser för unga lagöverträdare m.m. vissa motionsförslag (m)med liknande syfte. Utskottet tillstyrkte som ovan nämnts regeringens förslagom viss komplettering av LVU beträffande förordnande av kontaktperson för denunge eller om hans deltagande i behandling i öppna former inom socialtjänstenför de fall samtycke inte kan erhållas till behövliga insatser. Utskottettillade (s. 12) att erfarenheterna får utvisa om de angivna åtgärderna är välavvägda eller om de bör modifieras eller ändras i något hänseende. Utskottetansåg att detta tillgodosåg bl. a. här aktuella motionsförslag. Utskottetsm-ledamöter avgav i denna del ett särskilt yttrande av innebörd att det varitönskvärt att gä längre än propositionsförslagen men att de nyaåtgärdsmöjligheterna ändå var steg i rätt riktning. Med anledning av det nu aktuella motionsyrkandet villutskottet erinra om att de nu nämnda ändringarna i LVU trädde i kraft så sentsom och att det därför ännu är för tidigt att avgöra vilkenverkan de haft. Utskottet vill vidare erinra om att socialberedningen nyligenslutfört sin allmänna översyn av LVU och fortsätter med en uppföljning av LVM.Regeringens överväganden med anledning härav bör enligt utskottets meningavvaktas innan det finns anledning för att överväga några initiativ ifrågan. Utskottet avstyrker sålunda motion So208 (m). I motion So253 av AlfSveitsson (c) hemställs att riksdagenskall ge regeringen till känna att nykterhets- och narkotikanämnder bör införasi alla kommuner (yrkande 2). I samband med propositionen 1979/80:1 om socialtjänstenbehandlade utskottet bl. a. en motion om möjlighet för kommunerna att inrättasärskilda nykterhetsnämnder vid sidan av socialnämnden. , sominhämtat yttrande i frågan, avstyrkte motionen ochanförde i sitt av godkända betänkande SoU 1979/80:44 bl. a. följande(s. 89 ff.). Socialutskottetdelar den principiella uppfattning som kommer till uttryck SoU 1985/86:17 såväli yttrande som i propositionen, nämligen att den nyasocialtjänstlagstiftningen bör ge största möjliga utrymme för olikaorganisatoriska lösningar som kan anpassas efter de varierande lokalaförutsättningarna. Att beskära kommunernas handlingsfrihet genom detaljeradeorganisatoriska föreskrifter skulle inte bara strida mot reformens principiellautgångspunkter utan även innebära försämrade möjligheter för attutvecklas på ett ändamålsenligt sätt. Å andra sidan får inte denna kommunernashandlingsfrihet innebära att andra viktiga grundtankar i reformen äventyras.Helhetssynen i vårdarbetet är en sådan grundläggande princip. En olämpliguppdelning av vårdfunktionerna kan innebära minskade möjligheter att rättbedöma den enskildes behov av hjälp eller service och att erbjuda den i varjesärskilt fall mest lämpade åtgärden. Inte heller skall den enskilde behövavända sig till mer än en nämnd när åtgärder enligt socialtjänstlagenär i fråga. Det anförda innebär att utskottet ansluter sig tillpropositionens överväganden i denna del. De individinriktade insatserna inomsocialtjänsten bör således bedömas och handläggas med utgångspunkt ihelhetssynen och i ett samlat kommunalt ansvar gentemot den enskilde. När det gäller den i motionen1979/80:638 aktualiserade frågan om inrättande av särskilda nykterhetsnämnderkan tilläggas följande. Att anförtro viss allmänt förebyggande verksamhet påmissbruksområdet åt annat kommunalt organ möter i enlighet med det tidigareanförda inget hinder. Tanken att dela upp handläggningen av de problem som kanmöta i ett enskilt ärende på olika kommunala organ måste emellertid avvisas. Ensådan uppdelning av vårdfunktioner leder lätt till att arbetet inriktasensidigt på en viss typ av problem varvid andra viktiga aspekter kan förbises.Insikten härom har lett till att kommunerna genomgående redan övergivit deorganisationsformer som bygger på de nuvarande vårdlagarnas funktionsuppdelning.Det torde därför inte heller finnas något praktiskt behov av att behållamöjligheten att ha särskilda nykterhetsnämnder. Som ovan framgått måste således socialtjänstensindividinriktade insatser handläggas med utgångspunkt i helhetssynen och ettsamlat kommunalt ansvar, medan organisationen av den allmänt förebyggandeverksamheten avgörs av kommunen själv. Ett obligatorium för alla kommuner attha viss typ av nämnd förutsätter stöd i lag. Utskottet, som anser attutformningen av den allmänt förebyggande verksamheten måste bestämmas av resp.kommun, kan inte biträda ett sådant förslag.