bet · G901TU1 · 1985-12-31 00:00:00 — Enligt 99 § VTK får lyktor söm avger organgegult ljus ochsom är särskilt anordnade som varningsanordningar användas i den utsträckningsom TSV föreskriver. TSV har bl. a. föreskrivit att varningslykta får användaspä fordon i väghällningsarbete eller liknande arbete om fordonet genom sinplats på vägen eller genom dess förande utgör hinder eller fara för övrigtrafik. Pä motsvarande sätt får varningslykta användas pä fordon vid bärgningav fordon och transport av bärgat fordon eller därmed jämförligt arbete. I motion 1984/85:1537 (c).begärs att bärgningsbilar skallfå använda det blå ljuset vid bärgning. Motionären framhåller bl. a. attbärgningsbilarnas gula ljus vid bärgning har förväxlats medväghållningsfordonens gula ljus, vilket undermedvetet har minskat respekten hostrafikanter för det gula ljuset och lett till åtskilliga olyckstillbud vidbärgningar. Det blå blinkande ljuset varnar, säger motionären, på ett heltannat sätt än det gula och borde av den anledningen fä utnyttjas även avbärgningsbilarna i samband med bärgningar. Som framgår av ovan lämnad redogörelse för bestämmelser iVTK m. m. är användning av larmlykta ett hjälpmedel för att påkalla fri vägför ett utryckningsfordon medan användning av varningslykta syftar till att utmärkafara eller hinder för trafik. Mot denna bakgrund finns det enligt utskottetsmening inte någon anledning till att bärgningsbilar som.inte registrerats sömutryckningsfordon skall fä använda larmlykta. Utskottet vill i detta sammanhang peka pä att andratrafikanter också varnas för hinder m. m. i trafiken vid bärgningsarbete genomatt s. k. varningstrianglar sätt ut. Bestämmelser om fall då sädana skallsättas ut finns i 79 § VTK. Med hänsyntill det anförda avstyrker utskottet motionen. 1.6 Användning av bilbälte i baksätet m. m. infördes i VTK (I17a§) bestämmelser medkrav på användning av bilbälte i framsätet på bil. Enligt nuvarande lydelse avbestämmelserna skall den som färdas i framsätet på en personbil, en lättlastbil eller en buss på en sådan sittplats som är utrustad med bilbälteanvända bältet, omhan fyllt och har en längd av . Vissa undantag TU1985/86:1 frän kravet finns dock. a. behöver bilbälte inte användas avföraren i yrkesmässig trafik för personbefordran eller när det finns medicinskahinder enligt läkarintyg som har utfärdats före färden. Den som bryter motbestämmelserna döms enligt 164 § första stycket 5 VTK till böter. I motion 1984/85:1970 (fp) yrkande 3 begärs en kampanj föranvändning av bilbälte i bilarnas baksäten och i motion 1984/85:624 (s) begärsförslag till lagstiftningen om generellt användande av bilbälte. Bilbältenasskaderedu-cerande effekt åberopas i motionerna. Kommunikationsministern aviserade i svarpä fräga (1983/84:524) i om skyldighet för baksätespassagerare attanvända bilbälte att en sådan skyldighet skulle komma att införas. Han framhölldock att först och främst mäste man förmå människorna att verkligen användabilbältet i baksätet och därmed rädda liv. Aktiviteterna för att stimulera användning av bilbälte ibaksätet har enligt vad utskottet erfarit haft effekt. varanvändningen av bilbälte i baksätet mycket låg . Numeraberäknas användningen i landsvägstrafik vara 15 bland vuxna och 25 30%bland barn. I en framställning till regeringen har TSVföreslagit ändring av bl. 117 a § VTKinnebärande sammanfattningsvis att ett generellt krav pä att använda bilbältei bil införs. Framställningen har remissbehandlats och bereds iregeringskansliet. Enligt vad utskottet erfarit kommer förslag i frägan attföreläggas inkom kort. I avvaktan pä resultatet härav anserutskottet att motionerna 1984/85:1970 (fp) yrkande 3 och 1984/85:624 (s) kanlämnas utan åtgärd. 1.7 Skyddshjälm vid färd med moped klass II I en ny paragraf (117 b §) i VTK infördes den 1 maj 1975skyldighet för den som färdas med motorcykel att använda skyddshjälm, om hanfyllt . Fr. o. m. utsträcktes skyldigheten till attäven avse färd med moped. Genom en ändring i FDK fr. o. m. den 1 januari 1984underlättades användningen av cyklar med hjälpmotor o. d. De fick bilda ensärskild klass (klass II) blandmopederna med vissa lättnader i utrustningskraven i förhållande till övrigamopeder. Mopeder klass II definierasi FDK som tvåhjuli-ga mopeder som har en tjänstevikt, beräknad såsom för moped,av högst och en kraftöverföring med högst två växlar eller medsteglöst variabel utväxling. Mopeder klass I är andra mopeder. I samband mednämnda ändring i FDK ändrades 117 b § VTK så att skyddshjäm inte behöveranvändas när en moped framförs med tramp- eller vevanordning och avstängdmotor. Den som bryter mot 117 b § VTK döms enligt 164 § förstastycket 5 VTK till böter. 1 motion1984/85:2574 (m) begärs an skyldigheten an använda skydds- /86:1 hjälmvid färd med moped klass II skallupphävas. Användning av skyddshjälm vid färd med detta slags mopeder börenligt motionären vara frivillig. Motionären framhåller bl. a. att det främstär vuxna personer.som använder mopeder klass II och att det är orealistiskt att av dem krävaanvändning av skyddshjälm vid t. ex. korta färder för inköp. Utskottet är inte övertygat om att man bör slopa kravet påanvändning av skyddshjälm vid färd med moped klass 11. Risken för att förarenskadas allvarligt vid en olycka med en sådan moped torde vara lika stor som viden olycka med en moped klass I. Motionen avstyrks därför. 1.8 Reflexer för fotgängare 1 motion 1984/85:1953 (c) begärs att bestämmelserinförs om skyldighet för fotgängare att bära reflexer i mörker. Utskottet behandlade senast i betänkandet /85:3 (s.8) en motionsförslag som var likartat med det här aktuella. Utskottet fann sig inte berett föreslå att lagstiftningskulle tillgripas i frägan och hänvisade därvid bl. a. de till tvivel päeffekten av en lagstiftning som framförts av trafiksäkerhetsutredningen.Utredningen förordade informationsåtgärder för att stimulera användningen avreflexanordningar hos fotgängare. Med hänvisning till att det ankom pä TSV attfölja utvecklingen beträffande användning av reflexer för fotgängare m. fl.och att ta de initiativ som utvecklingen kunde föranleda avstyrkte utskottetmotionsförslaget i fräga. Vad utskottet sålunda anförde gäller även beträffande detnu aktuella förslaget. Utskottet avstyrker sålunda motion 1984/85:1953 (c). 2.1 Villkor för trafik med s. k. A-traktorer m. m. 1 trafik finns tvä slag av till traktor ombyggda bilar,nämligen s. k. epatrak-torer och s. k. A-traktorer. I en kungörelse är 1940 (1940:440, den s. k.epatraktorkungörelsen) föreskrevs att automobil som ombyggts på visst sätt nämligen i fräga om fjädringsanordning, axelavständ och utväxlingsförhållande skulle anses som motorredskap. Den dåtida fordonsklassen motorredskap omfattadefordon som klassificeras som traktorer eller som motorredskap. 1 enkungörelse (1981:67) har regeringen föreskrivit att epatraktorkungörelsenfortfarande skall gälla i fråga om fordon som har undergåttregistreringsbesiktning före , att fordonen inte får framförasmed högre hastighet än och att de skall genomgå ärlig kontrollbesiktning.Antalet kvarvarande epatraktorer uppgår fill ca 1 700. De utgörs huvudsakligenav bilar av typen som byggts om. meddelade TSV för första gängen föreskrifter omett alternativ för ombyggnad av bil till traktor eller motorredskap. För alternativet, som i 1969 ärs föreskrifter /86:1kallades alternativ A (medan "epatraktoralternativet" kalladesalternativ B), gäller att fordonet inte fär kunna framföras med högre hastighetän . Krav pä ombyggnad i fråga om fjädringsanordning, axelavständ ochutväxlingsförhållande motsvarande dem som föreskrivits för "epatraktorer"gäller dock inte. För A-traktorer gäller inte heller något krav pä ärligakontrollbesiktningar. Vanligen är det tunga lastbilar som byggs om tillA-traktorer genom att flaket tas bort, en dragkrok monteras och motornmodifieras eller byts ut, så att högsta hastighet blir . Antalet A-traktoreruppgick i är till nära 7 000. För att få föra traktor som är försedd med gummihjul ellermotorredskap pä väg räcker det enligt 4 § KKL med att ha traktorkort, somenligt 29 § KKL fär utfärdas för den som har fyllt 16 är eller, om särskildaskäl föreligger, för den som har fyllt . För att få traktorkort behöversökanden inte genomgå körprov. 1 tre motioner tas upp frågor om kraven pä A-traktorer ochom behörigheten att föra sådana. Som bakgrund anges i motionerna bl. a. attA-traktorerna har blivit "ungdomsfordon" i stället för att användasi jordbruk. I tvä av motionerna påpekas vidare att svåra olyckor har inträffatmed tunga A-traktorer, som förts av unga förare. Motionerna och yrkandena i demär följande. I motion 1984/85:874 (fp) begärs en översyn av gällandebestämmelser för framförande av A-traktorer. I motion 1984/85:1379 (s) begärsen översyn av bestämmelserna om A-traklorerna som skall syfta till attbestämmelserna överensstämmer med övrig lagstiftning på det trafiktekniskaområdet. I motion 1984/85:2550 (m) slutligen begärs en utredning av möjligheternaatt fillskapa en särskild fordonsklass för en "ungdomsbil" som skallfå vara byggd enligt samma principer som gäller för A-traktorer men fä framförasmed en hastighet av högst . Vidare bör enligt motionenutredas frågan om en särskild körkortsklass för behörighet att föra en sådanbil, därvid för körkortet skall krävas även körprov. Frågor om traktorer och motorredskap har behandlats av TSVi en promemoria. Motorredskap, av är 1982, vilken överlämnats tillkommunikationsdepartementet och där bereds. I promemorian harTSV bl. a. föreslagit att i fortsättningen samma bestämmelser skall gälla förde nuvarande fordonsslagen traktorer och motorredskap, därvid fordonen skallbenämnas motorredskap. Motorredskapen föreslås indelade efter den högstahastighet de är avsedda att föras med i motorredskap för högst ,högst eller högst . I promemorian läggs förslag fram i frågaom bl. a. registrering, beskaffenhet, utrustning, kontroll, trafikregler ochförarbehörighet för de föreslagna olika kategorierna motorredskap. I ett svar på interpellation1984/85:85 om ändrad lagstiftning för A-traktorer framhöll kommunikationsministern bl. a. att beredningen av frågorna om motorredskap även kommer att omfatta frågor om A-traktorer. I avvaktan på resultatet av den sålunda aviserade bered- 13 ningen avdessa frågor anser utskottet att de här aktuella motionerna bör TU1985/86:1 2.2 Traktorkort för 15-åringar Som nämnts i det föregående gäller enligt 29 § KKL atttraktorkort fär utfärdas endast för den som har fyllt 16 är eller, om särskildaskäl föreligger, för den som har fyllt 15 är. Fråga om utfärdande avtraktorkort prövas enligt 54 § KKF av . 1 motion 1984/85:2565 (m) anförs bl. a. an det förutsattsatt villkoret för att en 15-äring skall få traktorkort skall vara att sökandenär en lantbrukarson eller -dotter som behöver traktorkortet för att hjälpa tillpå föräldragården. Motionären anser att en sådan begränsning av de 15-äringarsom kan fä traktorkort är orimlig. Han pekar på att barn till exempelvis enåkare kan behöva traktorkort för att kunna få föra en lastmaskin som klassatssom traktor. Motionären begär att skall uttala att tillämpningen av29 § KKL utsträcks så, att länsstyrelserna fär möjlighet att utfärda traktorkorttill 15-åringar inte bara för barn till lantbrukare utan också för barn tillandra yrkesutövare med behov av medhjälpare med traktorkort. De nuvarande bestämmelserna om lägsta ålder för att fätraktorkort har sitt ursprung i bestämmelser i 29 § i 1951 årsvägtrafikförordning (1951 ;648). Vid behandlingen av proposition 1951:30 medförslag till 1951 ärs vägtrafikförordning beslutade (2LU 1951:30,rskr. 1951:336) på förslag i motioner, som väckts med anledning avpropositionen, att krav på körkort för att få föra traktor med gummihjul skulleinföras. Andra lagutskottet anförde (s. 101) i fräga om körkortsäldernföljande. Vad först angår körkortsåldern torde denna i princip börabestämmas till 16 är. Emellertid skulle särskilt för jordbrukets vidkommande ejsällan väsentliga fördelar vinnas, om möjlighet beredes att vinna behörighetsom traktorförare redan . Så skulle det exempelvis för enjordbrukare, som har svårt att skaffa vuxen arbetskraft, kunna vara av stortvärde, om hemmavarande barn finge börja med traktorkörslor redan . Om en regel, som öppnar sådan möjlighet, tillämpas restriktivt, dvs.endast dä särskilda skäl föreligga, torde ur trafiksäkerhetssynpunkt knappastnågra bärande invändningar kunna resas däremot. På grund härav torde böraföreskrivas, att om särskilda skäl därtill äro, körkort för gummihjulstraktormå meddelas även den, som fyllt . anser inte att möjligheten för 15-äringaratt erhålla traktorkort skall utsträckas utöver vad andra lagutskottetförordade i motsvarande hänseende är 1951. Den här aktuella motionen avstyrksdärför. 2.3 Nytt förarprov m. m. som villkor för förnyelse av körkort För att fä körkortstillstånd som är en förutsättning föratt körkort skall få utfärdas skall sökanden bl. a. med hänsyn till sinamedicinska förhållanden kunna anses lämplig som förare av körkortspliktigtfordon. Fråga om körkortstillstånd prövas av . I normala fallgrundas prövningen av den "medicinska lämpligheten" pä enhälsodeklaration av sökanden. Sökskörkort med behörighet för tyngre fordon eller med taxibehörighet TU1985/86:1 skall dock ett läkarintyg föreligga. Sökanden fär godkännas och körkort lämnas ut om han klararett förarprov som består av (1) förhör för att utröna sökandens kunskaper omtrafikföreskrifter m. m. och (2) körprov för att utröna bl. a. sökandensförmåga att i trafik föra det slag av fordon ansökan avser. Även om körkortets giltighetstid formellt är begränsadtill , är den praktiska giltigheten i princip livsvarig. Ny prövning avden "medicinska lämpligheten" och nytt förarprov krävs inte förförnyelse av körkortet. Ett körkort kan emellertid återkallas om körkortshavarenvisat sig vara av medicinska m. fl. skäl olämplig att föra körkortspliktigtfordon. I motion 1984/85:1972 (c) framhålls bl. a. att det isamband med förnyelse av körkort borde vara lämpligt att låta körkortshavarengenomgå en enkel läkarkontroll, ett förhör pä nya trafikregler och -märken samtett körprov. Motionären begär förslag till ett återkommande körkortsprov varttionde år. Utskottet behandlade i betänkandet /85:3 (s. 14 och15) ett motionsförslag om kontroller av den kroppsliga (somatiska) hälsan hosäldre körkortshavare för att dessa skulle få behålla behörigheten att framföraolika fordonstyper och fordonskombinationer i trafik. Utskottet erinrade om attkörkortsmedicinska utredningen (K 1979:05) hade diskuterat olika förslag omperiodisk hälsokontroll av körkortshavare i sitt betänkande (Ds K 1980:12).Utredningen hade emellertid funnit att den eventuella vinst fräntrafiksäkerhetssynpunkt som en sådan kontroll skulle tänkas kunna ge inte stodi rimlig proportion till de kostnader och det administrativa arbete den skullemedföra. Förslag av utredningen behandlades i proposition /82:9 om hälso-och nykterhetsprövningen i körkortsärenden. Föredragande departementschefenframhöll därvid att man frän läkarnas sida bör medverka till att personer somav medicinska skäl inte bör ha körkort avhäller sig från att köra bil ocherinrade om den skyldighet läkare har enligt 88 § KKF att underrättalänsstyrelse om han finner att en körkortshavare av medicinska skäl äruppenbart olämplig att inneha körkort. Som utskottet framhöll i ovannämnda betänkande finns detanledning att uppmärksamma behovet av somatiska kontroller av körkortshavare ide högre åldrarna. Som skäl härför anfördes att prövningen av de medicinskaförutsättningarna för dessa körkortshavare att erhålla körkort vanligen tordeha skett långt tillbaka i tiden och att antalet körkortshavare i de högreåldrarna ökat i trafiken under senare är. Utskottet förutsätter emellertid att TSV följerutvecklingen av frågan om hälsokontroller och om återkommande kontroller iövrigt för körkortsha-varna. Med hänvisning härtill avstyrks motion1984/85:1972 (c). 2.4 Utbildningen av trafiklärare Trafiklärare utbildas inom gymnasieskolan, därutbildningen ges i form av Utbildningen är anordnad i och iÖrebro. ningenbestår av tre delar, nämligen av (I) tioveckors grundläggande ut- /86:1 bildning vid gymnasieskola, (2) 30veckors praktik vid trafikskola samt (3) fem veckors avslutande utbildning vidgymnasieskola. föreslog i betänkandet (Ds K1979:11) Trafikant- och förarutbildning att utbildningen av trafiklärareskulle föras över till högskola och omfatta av minst . Enfördelning av utbildningstiden pä 25 veckors teori och 15 veckors.praktik varenligt utredningen lämplig. Utredningens förslag presenterades itrafiksäkerhetspropositionen. Föredraganden ansäg att det inte var motiveratatt vidta sä omfattande förändringar i utbildningen som en omläggning till högskoleutbildningskulle innebära men att det var angeläget att utbildningen sågs över. TSV ficki i uppdrag av regeringen att göra den förutskickade översynen. I motion 1984/85:625 (s) begärs med hänvisning till detöversynsuppdrag som TSV har fått att förslag till förändring avtrafiklärarutbildningen framläggs . Enligt vad utskottet under hand har inhämtat avser TSV attunder innevarande höst redovisa översynsuppdraget. I avvaktan härpå anserutskottet att motionen kan avstyrkas. 2.5 ABC-utbildning i förarutbildningen l motion 1984/85:1384 (m) begärs an s. k. ABC-utbildningskall vara obligatorisk för körkortssökande. Motionären påpekar att allaresurser finns härför, dä trafikskolorna har lokaler och Röda korset har kompetens. ABC-utbildningen syftar till att ge kunskaper om ätgärderför att skapa fria andningsvägar, stoppa yttre blödningar samt lindraverkningarna av chock hos personer som drabbats av olycksfall. 1 benämningen päutbildningen syftar A på andning, B pä blödning och C på chock. I TSV:s föreskrifter om kursplaner för behörighet B(behörighet att för-a personbil m. fl. bilar) anges om utbildningsavsnittetKörkortshavares åliggande vid trafikolycka bl. a. att eleverna skallorienteras om möjlighet till utbildning i första hjälpen pä en olycksplatsgenom Röda korsets ABC-kurs eller motsvarande. Utbildningen för behörighet B omfattar vanligen cirka tiotimmars teoriundervisning. Röda korsets ABC-utbildning omfattar 69 timmarsundervisning. Utskottet är för sin del inte berett förorda attteoriundervisningen i förarutbildnigen skall förlängas så att ABC-utbildningobligatoriskt inryms i förarutbildningen. Enligt utskottets mening bör detemellertid vara angeläget för trafikskolorna att stimulera de körkortssökandetill att delta i ABC-utbildning och att genom t. ex. upplåtelse avtrafikskolornas lokaler främja anordnandet av sädana kurser. Motbakgrund av det anförda avstyrker utskottet motionen. 3Fordonsfrågor ' /86:1, 3.1 SOS-skyltar för svårt rörelsehindrade bilförare I motion 1984/85:527 (c) föreslås att till svårtrörelsehindrade bilförare skall kostnadsfritt delas ut SOS-skyltar med vilkadessa bilförare skall kunna varna andra trafikanter och/eller påkalla hjälpfrån dem när bilen har drabbats av motorstopp eller dylikt och denrörelsehindrade inte kan ta sig ut ur bilen. SOS-skylten som föresläs bliutformad med en i motionen avbildad finländsk SOS-skylt för "invalider"som förebild skall enligt motionären hängas pä den sida av bilen som är vändmot körbanan, t. ex. i övre kanten av ett sidofönster. Motionären begär attriksdagen som sin mening skall ge regeringen till känna vad i motionen anförsom varningsskyltar för handikappade bilister. Handikapporganisationerna har låtit framställa de märkenoch identitetskort vilka personer som lider av olika sjukdomar och handikappbär och vilka avses ge information om sjukdomen och handikappet vid akuta sjukdomstillståndo. Enligt utskottets mening synes det närmast böra ankomma på dessaorganisationer att också överväga frägan om framtagning m. m. av sädana skyltarsom avses i motionen. Motionen avstyrks således. 3.2 Stänkskydd på personbilar TSV meddelade nya'föreskrifter om stänkskydd påmotorfordon m. fl. fordon, vilka bl. a. innebär att ett tidigare krav pä attpersonbilar skall ha s. k. stänklappar bakom bakhjulen ej längre gäller förpersonbilar med ett visst överhäng bak, dvs. personbilar av vanligt utförande. avslog under förra pä förslag avutskottet i betänkandet /85:3 ett motionsförslag om att de tidigaregällande föreskrifterna om stänkskydd på personbilar skulle återinföras.Utskottet hänvisade till att typbesiktningsutredningen (K 1977:02) hade kommittill slutsatsen att de svenska föreskrifterna om stänkskydd för personbilarhade en så låg trafiksäkerhetseffekt i förhållande till de prisökningar ochandra olägenheter som de föranledde att föreskrifterna borde avskaffas. a. att långt neddragna stänkskydd kunde medföra en ökning av detsiktreducerande stänket runt bilen, särskilt vid höga hastigheter. Utredningenföreslog att man i i stället för dä gällande föreskrifter skulle införakrav som motsvarade dem som fanns i ett på här aktuellt område gällandeEG-alternativ som i praktiken skulle innebära att personbilar inte behövdeförses med stänklappar. 1 motion 1984/85:530 (s) framhålls mot bakgrund av detväglag som råder och under vår- och höstbruket i jordbruksbygder betydel sen av den stänkreducerande effekten hos stänklappar. Motionärerna anför att en ny konstruktion av stänklappar har tagits fram som eliminerar den av typbesiktningsutredningen påpekade siktreducerande effekten samt begär att bestämmelserna om stänklappar på personbilar skall återinföras. Enligt utskottets mening är det icke styrkt att detrafiksäkerhetsmässiga /86:1 effekterna av stänkskydd har sådanbetydelse att avsteg frän internationella bestämmelser motiverar en återgångtill tidigare ordning. Motionen avstyrks således. 3.3 Förbättring av cykelbelysningen Enligt 30 § FDK skall cykel vid cykling under mörker baktill ha lykta som kan visa rött sken bakåt samt framtill strålkastare somkan avge vitt eller gult ljus framåt av sådan ljusstyrka att cykeln undermörker kan föras på betryggande sätt. Har strålkastare bländande ljus skall densnabbt kunna bländas av. Vid färd under mörker skall också finnasreflexanordning baktill, som vid belysning skall återkasta rött ljus bakåt. TSV har utfärdat föreskrifter om fordringar på delsstrålkastare, baklykta och generator för cykelbelysning som uppfyllerminimikrav, dels cykel-strålkastare och cykelbaklykta som uppfyller "högtställda krav". TSV har också utfärdat föreskrifter om fordringar päcykelreflexanord-ningar som uppfyller "högt ställda krav". I motion 1984/85:441 (c) föreslås krav som bör ställas pågeneratorer och strålkastare m. m. för cykelbelysning och motionärerna begäratt TSV och styrelsen för teknisk utveckling (STU) skall fä i uppdrag att verkaför bättre belysning pä cyklarna enligt riktlinjer som anges i motionen. Den av kommunikationsministern är 1983 tillsatta ledningsgruppenför mc-(motorcykel-)ochcykelfrägor(K 1983:C) som haft i uppdrag att leda ochsamordna arbetet för ökad trafiksäkerhet för motorcyklister och cyklister avgav sin slutrapport trafiksäkerhet för motorcyklisteroch cyklister. 1 rapporten anfördes bl. a. att möjligheterna att se encykel i mörker är ett allvarligt säkerhetsproblem och att dessa möjligheterskulle kunna förbättras med goda reflexer och bättre belysning, lämpligareklädsel och andra arrangemang som t. ex. varselpinne. Som' direkta ätgärderföreslogs i rapporten bl. (1) att krav pä obligatoriska reflexer runt omenligt de "högre kraven" skall införas och (2)att övergäng från mini-rnikrav till de "högre kraven" påcykelbelysning görs . STU borde enligt rapporten initieraoch stödja utveckling av bl. a. bättre belysningssystem för cyklar. Med hänsyn till att den i motionen upptagna frägan sålundaredan har uppmärksammats i ledningsgruppens för mc- och cykelfrägor rapport,vars förslag bereds inom , är något initiativ medanledning av motionen inte påkallat. Motionen avstyrks därför. Det kan här nämnas att genom en ändring (1985:102) i FDK iår krävs fr. o. m. att cykel skall ha reflexanordningar ävenframtill och på sidan vid cykling under mörker.