bet · G901AU1 · 1985-12-31 00:00:00 — De regler som gäller i fråga om skadestånd vid olovligakonflikter vid MBL:s ikraftträdande bör därför ålerinföras, sluiar motionärerna. Motionärerna anser också att 60 § M BL bör ges tillbakasin tidigare lydelse, dvs. att 200-kronorsregeln las bort. Ivpk-motionen 1984/85:2124 förs fram ett andrahandsyrkande som in- ' nebär all200 kr. i skadeslåndsbelopp inle skall få överskridas. Vidare före- AU1985/86: slås den ändringen i samma paragraf 60 § att det skall föras inett förbud mol att avskeda arbetstagare för deltagande i strejk. I samband med behandlingen av det redovisaderegeringsförslaget om den s. k. 200-kronorsregeln anförde utskottet bl. a. attdet måste vara elt rikligt grepp att lägga en ökad tonvikt vid åtgärder som harlill syfte att komma lill rätta med de bakomliggande faktorer som utlöserolovliga konflikter. Om man gör detta på det sätt som föreslogs ipropositionen ansåg utskottet all del skulle bli möjligt att tona nedden roll som man på många håll i den allmänna debatten vill tillmätaskadestånden. Den funkfion dessa kan ha för att förebygga all olovligastridsåtgärder uppkommer borde inte överdrivas, menade ulskotlet. Skadeståndensuppgift borde vara att stryka under den rättsliga grundsatsen att träffadekollektivavtal skall respekteras och den åtföljande fredspliklen iakttas.Enligt utskotiets mening tillgodoser förslaget till en modifierad200-kronorsregel väl dessa syften. Utskottet finner inte anledning alt ha enannan uppfattning . Med anledning av vpk:s andrahandsyrkande om . somett högsta belopp som inte får överskridas vill ulskollel erinra omattarbetsdomslolen som huvudregel hållit fast vid den tidigare200-kronorsregeln. För ett begränsat antal fall, som bedömts ha varil särskillallvarliga och speciella, har man emellertid ansett del vara lämpligt all göraett undantag. Som utskottet tidigare framhållit se AU 1984/85:3 bör detäven i fortsättningen' finnas en sådan möjlighet för domstolen. Utskottet vidhåller även sin tidigare uppfattning att manför speciella situationer inte kan avhända sig möjligheten all tillgripa ellskiljande från anställning som en sista utväg när andra åtgärder för allbilägga en konflikt har visal sig vara verkningslösa. Med det anförda avstyrker ulskollel motionerna1984/85:2124 och 1984/ 85:2715 i akluella delar. Utskottet övergår härefter lill att behandla yrkanden omutredning av skadestånden i den arbetsrättsliga lagstiftningen. 1 motion 1984/85:2715 av m. fl. (m)konstateras att flertalet fall görs upp genom överenskommelser mellanarbetsgivaren och den berörda fackliga organisationen. Dessa avgörs därför inleav arbelsdomslo-len. Mänga gånger utkrävs därvid skadeslånd för renlbagalellartade förseelser. Ofta belalar främst mindre företag hellre ellinformellt skadestånd än alt de ger sig in i en omfattande och dyrbar processmed de konsekvenser detta kan ha inle minsl för klimatet på arbelsplalsen. Ävenom skadeståndskraven kan vara orimliga och strider mol lagensanda, föredrar många företagare all köpa sig husfrid. Mot denna bakgrund finnsdet enligt motionärerna anledning all analysera konsekvenserna av den arbetsrältsligalagstiftningen i fräga om skadestånd och vidta sädana förändringar ilagstiftningen att det av denna klart kan utläsas i vilka fall och under vilkaformer skadeslånd kan utkrävas. Del begärs i motionen all regeringen skall låtagöra en sådan analys och lägga fram förslag lill åtgärder i linje med motionenssyfte. Behovet avutredning om skadestånden tas också upp i motion 1984/ 85:1439 avRolf Clarkson m.fl. (m, c). Motionärerna pekar bl. a. pä att AU 1985/86:1 arbetslagarnaefter hand fäll ett ökat inflytande gentemot arbetsgivarna. Vidareframhålls alt den arbetsrältsliga lagstiftningen mäsle belraklas som bådesvårtolkad och svårtillgänglig, vilket inle minst innebär problem för småföretagen.Även välmenande arbetsgivare gör felbedömningar, vilkel kanresultera i dryga skadeslåndsbelopp. Genom riksdagsbeslut har skadestånden blivit änmer kännbara. Det gäller bl. a. avskaffandet av 200-kronorsregeln och slopandetäv arbetsgivarnas avdragsrält för allmänna skadestånd. Motionärerna föreslår att en utredning bör lillsättas meduppgift all-skyndsamt ta fram förslag till sådana ändringar i denarbetsrätlsliga lagstiftningen all en rimligare relation uppnås mellan deskadestånd som kan utdömas mellan en mindre arbetsgivare och arbetstagare samtalt uppsäts-rekvisitet i betydligt högre grad än skall varautslagsgivande om skadestånd över huvud taget skall utdömas eller ej. I motionen föreslås också all denna utredning avskadestånden i den arbelsrällsliga lagstiftningen också bör ges i uppdrag attanalysera konsekvenserna av den arbetsrältsliga lagstiftningen möt bakgrund avde s.k. informella skadestånd som särskill mindre arbetsgivare erbjuds betalaav de fackliga organisationerna i stället för en ofta kostbar och slitsamprocess i arbetsdomstolen. Utskottet tar först upp frågan om s. k. informellaskadeslånd. Utskottet har tidigare (senast i AU 1984/85:3) framhållit att delligger i sakens natur att den part som känner sig förfördelad i arbetsrätlsligatvister skall kunna liksom i andra civilrättsliga tvister utverka ekonomiskgottgörelse även om tvisten avgörs pä utomrällslig väg. All den ena parlen i enarbelsrältslig tvist är mindre väl informerad om lagar och avtal, och därförkan anses befinna sig i ett underläge gentemot motparten ansåg utskottet inleheller utgöra ett problem som var unikt för förhållandena pä arbetsmarknaden.Den saken menade utskottet i stället borde bedömas utifrån allmännaavlalsrällsliga principer som gäller för vår rättsordning i stort. Ulskollel vidhåller denna uppfattning. Vad motionärernalar upp om s. k. informella skadeslånd kan i själva verket som utskottettidigare framhållit sägas vara ett informationsproblem. Det gäller desvårigheter som kan föreligga särskilt för mindre och oorganiseradearbetsgivare all hålla sig ä jour med rättsutvecklingen på arbetsmarknaden.Sådana problem bör avhjälpas på annat sätt än genom ändringar iarbetsrältslagstifl-ningen. Utskottet vill härutöver med anledning av vad som framförsi motion 1984/85; 1439 om olika skadestånd beroende pä företagens storlek tillägga att frågan om skadeståndens storlek inom arbetsrätten liksom inomcivilrätten i övrigt i stor utsträckning överlämnats ål rältslillämpningen. Ensärlagsliftning för mindre företag skulle bryta mol del mönster som finns inomarbetsrätten, nämligen all reglerna gäller lika för alla. Av det anförda framgår att utskottet inte anser all delfinns anledning för att som föreslås i mofionerna 1984/85:2715 och 1984/85:1439 ta initiativ till alt dessa frågor blir föremål för en särskild utredning. Motionerna bör därför avslås i aktuella delar. . 19 Rätt tillpolitisk verksamhet på arbetsplatsen AU 1985/86:1 1 vpk-motionen 1984/85:2124 föresläs all den anställdeskall kunna bedriva politisk verksamhel på sin arbetsplats, före eller efterarbetstiden, middagsrast eller annan ledighet . Liknande yrkanden har förts fram från vpk alltsedanMBL-lagens tillkomst . Vid det fillfället framhölls ipropositionen (1975/ 76:105) alt arbetsplatserna borde vara öppna för politiskverksamhel och all det var av väsentlig betydelse alt det politiskameningsutbytet och informationen i samhällsfrågor kunde på lämpliga vägarberedas insteg även på arbetsplatserna. I del aktuella betänkandet InU 1975/76:45 anfördes att deti avvaktan på erfarenheterna av den nya ordning som arbelsrättsreformen innebarborde vara tillräckligt alt anvisa förhandlingar och kollektivavtal som medelall åstadkomma inflytande för arbetstagarna när det gäller utnyttjandet avarbetsplatserna för politisk verksamhet. En lagreglering skulle för övrigtmedföra många svårbemästrade avvägningar, menade ulskollel. Enligl utskotiets uppfattning är det naturligt allarbetsplatserna är öppna för den pågående diskussionen i aktuellasamhällsfrågor. Förutsättningarna härför bör emellertid parterna komma överensom. I likhet med tidigare är anser sålunda utskottet all någon ändring i MBLinle är erforderlig. Motion 1984/85:2124 bör därför avslås i motsvarande del. Facklig styrning av teknikutvecklingen 1 vpk-motionen 1984/85:2124 behandlas också konsekvensernaav den snabba ulvecklingen inom främst datatekniken. Ulvecklingen fär enligtvpk ofta negativa konsekvenser för enskilda arbetstagare, orter och regioner.MBL ger inte de arbetande någol slöd för ett allernalivl användande avtekniken. Därför måste lagstiftningen utformas sä all ny teknik och arbetsorganisationendast fär införas med fackels godkännande. De fackliga organisationerna mäsleföljaktligen ges en facklig vetorätt vid förhandlingar om t. ex. teknikavial. Utskottet vill först framhålla all den myckel snabbateknologiska utvecklingen ställer särskilt stora krav pä att de anställda gesmöjlighet lill medinflytande vid anskaffande av utrustningen, dess användningm. Det mås-le ligga i berörda parters intresse alt införandet av den nyatekniken sker efter en förtroendefull samverkan på arbetsplatsen. Den tekniskaulvecklingen har också uppmärksammals i ulvecklingsavlalet SAF-LO-PTK liksomi tidigare slutna medbestämmandeavtal. Utskottet anser också all man iöverläggningar parterna emellan bör lösa de frågor som hänger samman med dentekniska ulvecklingen. En utvidgad vetorätt framstår inte som den bästa vägenalt öka de anställdas inflytande, varför motionen avstyrks i denna del. MBL i kommuner och landsting m. m. beslöt på förslag av utskottet attbegära en utredning som skulle syfta lill en klarare gränsdragning iförhandlingsfrågorna på de 20 landstings-ochprimärkommunala områdena (AU 1981/82:4). Mot beslutet AU 1985/86:1reserverade sig de socialdemokratiska ledamöterna i utskottet. Efter regeringsskiftet anförde den nyaregeringen i skrivelse 1982/83:176 att man borde pröva möjligheterna altavtalsvägen lösa förekommande gränsdragningsproblem. Ytterligare åtgärderborde vidtas först om denna väg inle var framkomlig. Utskottet instämde (AU1983/84:5). I en reservation anförde representanterna för m, c och fp all denbegärda utredningen borde fullföljas och utvidgas till all omfatta även destatligt anställdas förhandlingsrätt. m. fl. (m) anför i mofion 1984/85:2715 alldelar principiellt felaktigt alt frågor som rör gränsdragningen mellanförhandlingsrätten och den politiska demokratin skall avgöras genom avtalmellan arbetsmarknadens parter. Vidare medför oklarheten igränsdragningsfrägorna risker för ineffektivitet och byråkrati ibeslutsfattandet. Motionärerna begär mot den angivna bakgrunden engenomgripande översyn av gällande lagar och förordningar i syfte alt åstadkommaen klar gränsdragning mellan den politiska demokratin och berättigade krav påmedinflytande för de offentliganslällda. m. fl. (c) framhåller i motion 1984/85:330bl. a. att del nu är hög tid att skapa slörre klarhet beträffande MBL på denoffentliga sektorn. bör därför ånyo hos regeringen begära att ensärskild utredning tillsätts beträffande gränsdragningen mellan medbestämmandetoch den politiska demokratin. 1 motion 1984/85:2227 - med mofivering i motion1984/85:2225 -begär () och () allgränsdragningsproblemen mellan de politiskt förtroendevalda och de anställda ikommunerna och landslingen måste uppmärksammas ytterligare. Medbestämmandet ikommunerna måste reformeras i syfte att befästa den politiska demokratin.Motionärerna föreslär att kommunstyrelse och förvallningsulskotl försöksvisbör inom ramen för försöksverksamheten med frikommuner få underlåta allMBL-förhandla sina förslag. Delta bör även gälla facknämnder. Även () kommer i motion 1984/85:2096 in pågränsdragningsproblematiken. a. framhålls vikten av att den av riksdagentidigare begärda översynen som syftade klarare gränsdragning mellanden politiska demokratin och de offentligt anställdas inflytande kommer tillstånd. Även om utredningen inle blir av anser motionären att 1974års reform om representation för personalen i stalsmyndighelernas styrelser börupphävas. Utskottet konslaterar alt det föreligger skildaståndpunkter i frågan om behovet av att särskilt utreda gränsdragningen mellanden politiska demokratin och medbestämmandet. Några nya argument som skullekunna motivera ett ändrat ställningstagande från utskottets sida har inteförts fram av motionärerna. Utskottet kan inte heller ställa sig bakom förslaget imotion 1984/85:2227 om en försöksverksamhet inom ramen för de s. k. frikommunförsöken be träffande medbestämmandet i kommunerna. Frikommunerna och frilands- 21 tingen harför övrigt tidigare i i är presenterat ca 250 olika dispensönskemål, AU1985/86:1 som omfattar hela det kommunala verksamhetsområdet. Efter en omfattandeberedningsprocess i regeringens kansli har ett stort antal av dessa önskemåltillgodosetts. Utskottet kan konstatera att.del förslag motionärerna fört framinle finns med bland dessa. Vidare vill utskottet med anledning av förslaget i motion1984/85:2096 om upphävande av reform om representation för personaleni statsmyndigheternas styrelse hänvisa till all hithörande frågor har behandlatsav verkledningskommittén. Resultatet av kommitténs överväganden har nyligenpresenterats i betänkandet SOU 1985:40: Regeringen, myndigheterna ochmyndigheternas ledning. Betänkandet är föremål förremissbehandling. Slutligen bör nämnas alt frägan om närvarorätten för personalföreträdarei kommunala nämnder behandlas i konstitutionsulskoltet medanledning av regeringens proposition 1984/85:200. I propositionen föreslås alldel införs en permanent lagstiftning som ger kommunernas ochlandstingskommunernas anställda en rätt att närvara vid sammanträden med andranämnder och styrelser. Med närvarorätten följer yttranderätt. Med hänvisning till vad ulskotlet anfört avstyrksmotionerna 1984/ 85:330, 2096, 2227 och 2715 i aktuella delar. Med negaliv föreningsrätt avses rätten all slå utanför enförening. Denna fråga har varit föremål för åtskillig diskussion alltsedan år1935 i samband med all förslag lill en lag om förenings- och förhandlingsrättlades fram. Nya arbelsrättskommiltén anför i betänkandet MBL i ulveckling (SOU1982:60) alt man i likhet med den förra arbelsrältskommittén funnit alt detinle finns anledning all föreslå lagregler som tar sikte pä den negativa föreningsrättenoch föreningsrätlsskyddet för arbetssökande. När det gäller användningen av s.k. organisationsklausuler i kollektivavtal som kan innebära all arbetsgivareinte får anställa någon oorganiserad eller någon som tillhör annan fackligorganisation underströk kommittén betydelsen av att facklig anslutning skallvara frivillig och bero av den enskildes bestäm-, manderält. Detta innebaremellertid inle all kommittén ville förorda elt lagfäst förbud motorganisationsklausuler. Frågan om medlems rätt till utträde ur en fackligorganisation har också aktualiserats i arbetsdomstolen. I ell mål som gälldeell utträde ur (dom nr 25 är 1980) ansåg domstolen attmedlemmar av del akluella förbundet måste anses ha rätt att säga upp sillmedlemskap utan hinder av all förbundels stadgar saknar bestämmelser härom. Enuppsägningslid måste dock iakttas. Dess längd fick bestämmas av vad som efteren mer fri bedömning var skälig. 1 delta fall fastställdes uppsägningstidenlill . Hithörande frågor tas upp i fyra motioner. 1 motion1984/85:1511 med motivering i motion 1984/85:1505 begär m. fl. (fp) att regeringen bör ta fram förslag lill dels lag som garanterar rätten att lämna facklig organisation, dels lag om förbud mot organisationsklausuler. m. fl. (m) anser i mofion 1984/85:2715 attmed rätten att AU 1985/86:1 ansluta sig lill en förening borde rimligenockså följa rätten alt utträda ur en förening. För att garantera den enskildesfrihet all själv välja eller avstå från medlemskap i t. ex. en fackligorganisation bör den negativa föreningsrätten grundlagsfästas. För alt garantera medlemmarnaskontroll över inbetalningen av medlemsavgifter och möjligheter all förhindraall inbetalning av medlemsavgifter sker trots anmälan om utträde, bör rätt förarbetsgivare att göra avdrag på lönen för fackföreningsavgifter endast kunnamedges genom fullmakt från varje enskild arbetstagare. Lagstiftning om en negativ föreningsrätt begärs också imotionerna 1984/85:1440 av m.fl. (m) och 1984/85:2112 avGullan m. fl. (m). Frågan om den negativa föreningsrätten har behandlatsåtskilliga gånger i . togs frågan upp mer utförligtmed anledning av de synpunkter som anförts av nya arbetsrältskommittén. Deresonemang som då fördes i betänkandet AU 1983/84:5 ledde fram till attutskottet för sin del anslöt sig till de ställningstaganden som gjorts inomkommittén, och som innebar att man borde avstå från att ingripa medlagstiftning om den negativa föreningsrätten och mot bruket avorganisationsklausuler. Utskottet har samma inställning . De problem som kanföreligga som för övrigt torde vara av begränsad omfattning bör kunna lösaspå annat sätt än genom lagstiftning. När det gäller frågan om utträde ur fackförbund villulskollel hänvisa till den rättspraxis som föreligger, och som bl. a. innebärall arbetsdomstolen i ett utslag slagit fast att medlemmar av ett fackförbundmåste ha rätt att lämna förbundet under förutsättning att viss uppsägningslidiakttas. Utskottet övergår slutligen lill del i motion 1984/85:2715framförda förslaget att arbetsgivare bör ges rätt all göra avdrag på lönen förfackföreningsavgifter endast då fullmakt härom medgivits av berördarbetstagare. Utskottet vill härvid erinra om att arbetsgivarnas medverkan tillavgiftsuppbörden bygger pä åtaganden genom kollektivavtal. Den ordning motionärernaförordar tillämpas för övrigt på så sätt all den enskilde i sambandmed inträde i en facklig organisation lämnar organisationen fullmakt all hosarbetsgivaren genom löneavdrag uppbära medlemsavgiften. En lagreglering skulledärför enligl ulskollels uppfattning vara en onödig inskränkning i parternasavtalsfrihet. Med del anförda avstyrker ulskotlet motionerna1984/85:1440, 1511, 2112 och 2715 i aktuella delar. Arbetsdomstolen är i sin dömande verksamhet normallsammansatt av sju ledamöter. Av dessa är tre s. k. ämbetsmannaledamöler, nämligen ordfö randen, vice ordföranden och en iredje ledamot. De utses av regeringen bland personer som inle kan anses företräda arbetsgivar- eller arbetslagar- intressen. Dessa intressen företräds av övriga fyra ledamöter, två från ar betsgivar- och två från arbetstagarsidan. Arbetsdomstolen har betydligt fler ledamöter än de somdeltar vid hand- AU 1985/86:1 läggningen av de enskilda målen. Antaletordinarie ledamöter från arbetsgivarsidan uppgär sålunda till sju och motsvarandeantal från arbetstagarsidan lill sex. För var och en av de ordinarie ledamöterna (utomdomstolens tre ordförande) finns tre ersättare. De utses i sammma ordning somledamöterna med del undantaget att Centralorganisationen /SR har rätt altföreslå två av ersättarna för ijänstemannaledamölerna. När arbetsdomstolen inrättades är 1929 som specialdomstolför tvister om tolkning och tillämpning av kollektivavtal gjordes domstolensamtidigt till första och enda instans. Domstolen har därefter behållit sinposition som sista instans, dvs. dess avgöranden kan inte överklagas. I vissamål är domstolen inle längre första och enda instans. Mål som gälleroorganiserade arbetstagare eller arbetstagare som inte har stöd av sin fackligaorganisation skall nämligen prövas av tingsrätterna som första instans.Tingsrätternas avgöranden kan därefter överklagas till arbetsdomstolen. I motion 1984/85:2715 anför m. fl. (m) attden arbels rällsliga lagstiftningen innebär att arbetsdomstolen handlägger mål som gäller enskilda arbetstagares förhållanden. Motionärerna erinrar om att arbetsdomstolen är partssammansail och anser att betänkligheter mäsle uttryckas mol all en på delta sätt sammansatt domstol skall avgöra mål mellan en enskild och någon av eller båda de parter som är representerade i domstolen. Problemet är så mycket större som del inle går all överklaga arbetsdomstolens avgöranden. Mål som rör oorganiserade arbetstagare ellerfackföreningsmedlemmar som inle stöds av sin organisation handläggs redan nu avde allmänna domstolarna. Motionärerna föreslår all del görs en utredning ommöjligheterna att överföra alla mål om enskildas förhållanden päarbetsplatserna till de allmänna domstolarna med de överklagningsmöjlighelersom skulle följa härav. Syftet härmed skall vara all stärka den enskildesarbelsrällsliga slällning. Ulskollel vill i likhet avvisa den kritiksom förs fram mol arbetsdomstolen. Enligt utskottets uppfattning förhäller detsig i stället sä all erfarenheterna av den nuvarande konstruktionen avprocessen i arbetstvisler är goda. Utskottet har också alltfort elt orubbatförtroende för domstolens sätt att sköta sina åligganden. Detta gäller även demål som motionärerna avser, dvs. mål om enskildas förhållanden påarbetsplatserna. Med hänvisning härtill saknas anledning för all,som motionärerna föreslär, la initiativ lill en särskild utredning omarbetsdomstolens verksamhel. Motion 1984/85:2715 bör sålunda avslås i aktuelldel. Stöd till de fackliga organisationernas samarbete vidmultinationella företag m. fl. (vpk) lar i motion1984/85:772 upp de pro blem som uppslår för de fackliga organisationerna vid den mullinaiionali- sering som svensk industri genomgår. Företagen kan genom 24 all flyttaproduktionen mellan länder motverka fackliga aktioner. Del är AU 1985/86:1enligl motionen svårt alt få en riklig bild av förelagels ekonomiska situationpå grund av de möjligheter som finns att dölja vinsterna eller föra över demlill enheter i andra länder. Del sägs vidare all det finns flera exempel i pä att utländska företag inle respekterarde regler som bör gälla vid umgänget mellan arbetsmarknadens parter. Oftafattas viktiga beslut ulan att de anställda som berörs fär möjlighet lillinsyn, information och förhandling. Mot denna bakgrund bör del enligl motionärerna vara ettsvenskt samhällsintresse att underlätta för våra fackliga organisationer altsamarbeta med fackliga organisationer i andra länder. 1 motionen föresläsdärför all regeringen skall la iniiialiv lill lagstiftning som ålägger svenskamultinationella företag samt utländska multinationella företag verksamma iSverige att bekosta del internationella samarbetet mellan de fackligaorganisationerna inom koncernen. Ulskotlet konstaterade vid behandlingen av en liknandemotion (AU 1984/85:3) all de påtalade svårigheterna inle enbartkännetecknar de multinationella förelagen. Problem av samma art förekommer inomkoncerner i allmänhet. Medbestämmandelagens regler om bl. a. förhand- ' lingaroch information gäller nämligen enbart den som juridiskt sett är arbetsgivare,dvs. del förelag etc. som arbetslagaren är anställd hos. Om företaget t. ex.ägs av ett annat bolag har detta inle några arbelsrällsliga skyldigheter enligtMBL. Utskottet erinrade också om att NARK har analyseratkoncernproblematiken på medbestämmandeområdel i sill slutbetänkande (SOU 1982:60)MBL i ulveckling. Analysen visar all man stöter pä svårigheter om man försökerkomma till rätta med problemen lagstiftningsvägen. Kommittén rekommenderardärför att man åtminstone tills vidare avvaktar de resultat som kan uppnåsgenom de koncernbestämmelser som överenskommits i ulvecklingsavlalet mellan SAFoch LO/PTK. Huruvida utvecklingsavialets koncernbeslämmelser är tillräckligasom utgångspunkt för alt lösa de viktiga förhandlings- ochinformationsfrågorna i de multinationella förelagen är förtidigt alt uttala sigom. Utskottet framhöll emellertid att del inle skulle förbises alt det liggeren begränsning i att avtalet uttryckligen enbart gäller koncernverksamhet sombedrivs inom landet. Utskottet tog dock för givet all dessa särskilda förhandlings-och informationsfrågor med deras internationella aspekter uppmärksammas i detarbelsrällsliga beredningsarbete som bedrivs inom arbetsmarknadsdeparlementet isamband med att man i det arbetet följer ulvecklingen på koncernomrädel iövrigt. Mot den bakgrunden ansåg ulskollel det inte behövligt alt föreslånågon åtgärd med anledning av den då aktuella motionen. Arbelsmarknadsulskoltel har samma inställning .