bet · G901LU34 · 1985-12-31 00:00:00 — I proposiiionen föreslår föredragande slalsrådel i linjemed kommitténs förslag att de kommunala konsumentvägledarna i ökad utsträckningskall medla i reklamationstvister, vilket innebär att de skall ha rätt atllägga fram förslag lill uppgörelser i sådana tvister. Föredraganden betonar altverksamheten inle får ha karaktären av formell tvislelösning. Kravet atlvägle-darna inte får söka lösa en tvist i strid mot nägon parts önskan skallgälla ocksä , I motsats till kommittén anser föredraganden alt någonlagstiftning inte är nödvändig för att den kommunala konsumentverksamhetenskall kunna få den önskade inriktningen på en ökande reklamationshantering ochpå en ökad marknadsbevakning. Frågan om reklamalionshanlering las upp imotionerna 400 (m) och 402 (m), I den förstnämnda motionen ifrågasätts om det ipropositionen framlagda förslaget angående kommuns hantering avreklamationsfrägor faller inom den kommunala kompetensen, I motionen ställersig motionären också frågan om kommunen eller den förfördelade parten skall stådel ekonomiska ansvaret för felaktiga upplysningar om gällande rätt som konsumentvägledarenlämnar och som ligger lill grund för beslut i reklamationsfrägor. Motionären,som från rättsliga synpunkter är slarkl kritisk till att icke lagfarnakonsumentvägledare skall kunna medla i reklamationstvister, hemställer attriksdagen avslår förslaget i vad det ger konsumenl-.vägledare befogenhet atthantera rältstvister mellan enskilda på grund av köp eller annan rättshandling(yrkande 2). Även i motion 402 framförs kritik mot propositionensförslag i föreva rande del (yrkande I delvis). Motionärerna, som i och för sig anser alt del bör vara möjligt för konsumentvägledare atl i viss utsträckning lösa flera konsumentlvister, anser att denna möjlighet dock kraftigt överskattats i propositionen. Enligt motionärerna är del uppenbart att konsumentvägle darnas förutsättningar att lösa tvister är små med hänsyn till atl de i allmänhet saknar den juridiska och tekniska kompelens som fordras. Med anledning av föredragande statsrådels uttalande om att tvister inte skall lösas mot nägon parts önskan anför motionärerna all det inte kan uteslutas att konsumentvägledarna för all erhålla medlingsuppdrag kan frestas atl utöva påtryckningar pä säljaren om att hota med publicering av fallet. Utskottet erinrar om atl reklamationshantering på lokalnivå inle är LU 1985/86:34 någon nyhel. Som framgår av propositionen harutvecklingen gått mol en alltmer aktiv insats pä delta område från de kommunalakonsumentorganens sida. Utskottet vill som exempel härpå hänvisa till detreklamations-arbete som i samarbete med den lokala handeln bedrivs i bl, a,och , Utskottet har vid besök i lagit del averfarenheterna av projektet "skiljenämnd" i ,Bakgrunden till projektet var del stora antalet bilreklamationsärenden somkommit in till konsu-mentsekreleraren. Under det första verksamhelsåret förkonsumentverksamheten, , var antalet bilärenden tio. Är 1979 hadeanlalel stigit till 90 1980 uppgå till ca 100, Med hänsyn till denkraftiga belastning som bilärendena hade kommit atl bli päkonsumenlsekretérarens verksamhet log konsumenlnämnden upp förhandlingar medbilbranschen. Överläggningarna ledde till atl en särskild"skiljenämnd" bildades i syfte att lösa tvister rörande köp av bilaroch verkstadsljänster, I nämnden ingår tvä av konsumentnämndens ledamöter ochtvå representanter för bilbranschen, varav en är ansluten till (), Nämnden som började sin verksamhet är 1981 kan inle fallanågra bindande beslut, och endast de företag som väljer atl delta kanbehandlas. Syftet med nämnden var dels atl minska anlalel reklamationer, delsatt fä företagen mer konsumenlvänliga. Efter nämndens tillkomst har anlalel bilärenden hoskonsumentsekreteraren sjunkit drastiskt och i del närmaste försvunnit när detgäller inköp hos företag i , och var antalet bilärenden18 resp, 19 varav 12 resp, 15 rörde inköp hos företag i annan kommun. Av deåterstående få ärendena utgjordes flertalet av inköp från privatpersoner.Nämnden har, sedan den tillsattes, aldrig behövt sammanträda. Anmärkningsvärtär att ocksä antalet anmälningar till molbilföretag i kommun sjunkit kraftigt. var antaletanmälningar tolv, och antalet var delsamma är 1980, hade antaletanmälningar sjunkit till tre och lill en. Orsakerna till all antaletbilreklamationsärenden sjunkit så kraftigt utan att "skiljenämnden"behövt behandla etl enda ärende har enligl vad företrädarna för bilbranschenuppgett varit dels atl förhandlingsklimatet mellan näringsidkare och konsumentblivit elt annat efter nämndens tillkomst, dels att bilförsäljningen sjunkitvilket lett till att reklamationsservicen hos bilföretagen blivit etlkonkurrensmedel och dels atl bilföretagen av naluriiga skäl helst velat undvikaatt få sina affärsmetoder prövade av en konkurrent. Utskottet kan således konstatera alt försöket med ensärskild ordning för bilreklamationer i slagit väl ut. Enligl vadutskottet erfarit har erfarenheterna av verksamheten i också varilmycket goda. Utskottet vill framhålla att grunden för en fungerandemarknad är atl reklamationshanteringen kan lösas inom de egna företagen. Del är först om de resurserna är uttömda, som samhället skall behöva träda in. Som eji-empel på insatser frän näringslivets sida nämns i propositionen konsu mentkooperationens köptrygghet och det kundskyddssystem - innebäran de att konsumenterna garanteras den rätt som allmänna reklamations- 65 5 1985/86. nämndenrekommenderar som och Motor- LU 1985/86: 34branschens riksförbund antagit. Enligt utskottets mening är det angeläget , från näringslivels sida gör ytterligare ansträngningar all effektiviseraden egna reklamationshanteringen. Om möjligt bör reklamationsfrägor avgöras på"buliksgolvel". Som framgår av försöket i har det ocksåvarit möjligt för bilföretagen alt själva klara upp reklamalionsfrå-gorna medkonsumenterna, som endast undantagsvis behöver vända sig lill den kommunalakonsumentverksamhelen eller till allmänna réklamationsnämnden. Inom ramen förnäringslivels egenåtgärder bör enligl utskottets mening finnas storamöjligheter all få till stånd bättre rekla-malionsrutiner. Även med ökade insatser pä delta område frän näringslivetssida kommer konsumenterna att ha ett behov av all få hjälp med att lösareklama-tionslvister med företagen. Som framgår av propositionen uppgår antaletreklamalionskontakler, som den lokala konsumentverksamhelen för närvarandehanterar till ca 75 000 per är, Mol denna bakgrund ter sig en ökadreklamationshantering hos den kommunala konsumentverksamheten i hög gradönskvärd. Frågan är då om en sådan utökad reklamalionshanlering kan,vilket ifrågasätts i motion 400, anses rymmas inom den kommunala kompetensen.Beträffande denna fråga har utskottet inhämtat yttrande fränkonslilu-lionsulskollet (bilaga 1). Konslitutionsutskoltel konstaterar attföredragande slalsrådel anför all vägledande för reklamalionsverksamhelenskall vara de principer som kommittén lagt fram i specialmotiveringen lill sittlagförslag. Efter en redovisning för kommitténs uttalanden anför konstitutionsutskottetall ulskollel med hänsyn lill del anförda inle funnit att det frän desynpunkter som har att beakta finns anledning tillerinran mot propositionens förslag. , som beträffande kommitténs uttalandenhänvisar till kon-stitulionsulskoltets yttrande, ansluter sig tillkonstilulionsutskotlets ställningslagande. Någon särskild lagstiftning ärsåledes inte nödvändig för att den kommunala konsumentverksamhelen skall kunnafå de arbetsuppgifter som föresläs i proposiiionen. anser vidare att en utvidgning av del lokalaarbetet med reklamationer är betydelsefull. Dels kan frågorna behandlas "nära"kon sumenterna och på grund härav av snabbt och billigt, dels kan det centrala reklamalionsorganet avlastas ett stort antal onödiga ärenden. De goda erfarenheterna av samarbetet mellan konsumenimyndigheterna och den lokala handeln i och ger anledning atl räkna med all del finns stora möjligheter atl fä till stånd ett ökat biläggande av tvister på lokal nivå. Utskottet vill understryka alt konsumentvägledarens roll när del gäller att söka nå en uppgörelse i en tvist endast är medlande. Som framhålls i proposiiionen får verksamheten inle ges karaktären av formell tvistelösning. Konsumentvägledarens försök att nä en uppgörelse får således inte på någol sätt framstå som ell rättsligt ställningstagande. Utskottet vill betona all verksamheten mäste bedrivas med urskillning, I tveksamma fall bör konsumentvägledaren vara försiktig när det gäller atl uttrycka en egen mening. Annars kan lätt den ena parten få uppfattningen 66 altkonsumentvägledaren företräder den andra parlen. Utskottet vill också LU1985/86: 34 hänvisa till den vägledande beskrivning som tagits in ikonstilulionsutskotlets yttrande av hur konsumenlvägledaren i övrigt skall gålill väga i reklamaiionsärenden. Genom den precisering av konsumenlvägledarens befogenhetersom lagutskottet sålunda gjort saknas enligt utskottets mening anledning atthysa sådana farhågor söm molionärerna gett uttryck för. Utskottet vill tillägga att en ökad lokalreklamalionshanlering inle kommer all medföra alt behovet av elt centraltreklamationsorgan försvinner. Självfallet kommer alla reklamaiionsärenden inteatl kunna lösas lokalt. Sålunda finns del tvister som är av den arten att deinte passar för en lokal behandling, exempelvis komplicerade tekniska ochjuridiska tvistefrågor. Utskottet återkommer lill frågan om den centralareklamationshanteringen i elt följande avsnitt. Vad slutligen angår den i motion 400 väckta frågan om delekonomiska ansvaret för felaktiga uppgifter av konsumentvägledarna undermedlings-arbetet vill utskottet hänvisa till att frågan om det offentligasskadeståndsansvar tagits upp i några under den allmänna motionstiden 1986väckta motioner. Utskottet avser att behandla frågorna om del offentligas skadeståndsansvarunder . På anförda skäl tillstyrker utskottet förslaget ipropositionen i denna del och avstyrker bifall lill motionerna 400 och 402 imotsvarande del. Organisatoriska frågor m. m. är central förvaltningsmyndighet förkonsumentfrågor och har lill uppgift alt stödja konsumenlerna och förbättraderas ställning pä marknaden. Verkets övergripande uppgift bör ändras medhänsyn till den justering av målformuleringen som föresläs i propositionen ochsom utskottet godtagit. Verkets huvuduppgift bör sålunda vara att stödja hushålleni deras strävan att effektivt utnyttja sina resurser samt att stärkakonsumenternas ställning på marknaden. Den delvis nya inriktningen pä konsumentpolitiken somutskottet i det föregående godtagit innebär att de hushållsekonomiska frågornakommer att ges en än mer framskjuten plats i verkets arbete. Vidare mästeutvecklings- och strukturfrågor av betydelse för konsumenterna ges hög prioritet.Det måste också inom verket skapas utrymme för arbete med framtidsfrågor,exempelvis ny teknologi och reklam i nya media, Ocksä en del av de uppgiftersom prioriteras måste ges hög prioritet. Utskottet villhärvidlag i linje med vad som anförts i motion 402 (m) särskilt peka påproduktsäkerhetsfrågorna. Utöver vad som anförts hänvisar utskottet till vadutskottet under de särskilda avsnitten ovan uttalat om verkets uppgifter ochför vilka i vissa fall föreslås tillförande av särskilda medel, I propositionen (s, 66) behandlas ell förslag frånkonsumentverket om en partiell omorganisation av verket. Motivet lill förändringen är behovet av en anpassning till de nya krav som ställs pä verket. Den nya organisationen 67 skallunderlätta prioriteringar samt skapa utrymme för etl mer flexibelt och LU1985/86: 34 effektivt resursutnyttjande. Föredragande statsrådet ansluter siglill huvuddragen i organisalionsförslag och anser all den nyaorganisationen ligger väl i linje med de prioriteringar av olika sakområdeninom konsumentpolitiken som förordas i propositionen. Utskottetlämnar organisationsförslaget utan erinran. En organisationsförändring pä det konsumentpolitiskaområdet som är betydligt mer ingripande och som inle enbart berörkonsumentverket aktualiseras av motionärerna i molion 402 (m). De yrkar(yrkande 6) att hos regeringen begär förslag om en sammanslagning avSPK med . Motionärerna anser att genom en sådan omorganisationtillvaratas besparingsmöjligheter, vilket är nödvändigt även på del konsumentpolitiskaområdet. Organisationsförändringen skulle möjliggöra en ytterligare samordningav den konsumentinformation som de båda verken producerar, Ytteriigarerationaliseringsvinster borde därvid kunna göras. Utskottet erinrar om att motionsyrkanden om ensammanslagning av SPK med har prövats och avslagils avriksdagen fyra gånger . Näringsutskottel (NU1982/83:45, NU 1983/84: 16, NU 1983/84:6 y och NU 1984/85:5 y) har därvidfunnit att tanken på en sammanslagning framstår som orealistisk med hänsyn tillatl myndigheternas aktiviteter är av myckel olika karaktär och riktar sig lillskilda målgrupper. Då lagulskottel senast behandlade frågan (LU1984/85:39) anslöt sig utskottet helt lill näringsulskottets ställningstagandenoch avstyrkte bifall lill del då aktuella mofionsyrkandet, vilket riksdagengodkände. Beträffande SPK:s nuvarande uppgifter och organisationhänvisar lagutskottet till den redogörelse härför som finns intagen inäringsutskotlets yttrande, I sitt yttrande konstaterar näringsutskottet attinnebörden av motionärernas förslag är nu som förut all två stora, sinsemellani huvudsak skiljaktiga grupper av uppgifter skulle sammanföras till enmyndighet, SPK:s viktiga roll när det gäller att utreda och sprida kännedom omkonkurrensförhållanden inom näringslivet lycks motionärerna, framhållernäringsutskollel, inte fästa tillräckligt avseende vid. Motionärerna har,fastslår näringsulskotlet, inte försökt att närmare förklara hur den föreslagnasammanslagningen skulle kunna ge upphov lill betydande besparingar. Någotdubbelarbete som skulle kunna elimineras har de inle pekal på. Allmännastordriftsfördelar är vad de kan hänvisa lill, Näringsutskottel betonar vidareatt det finns risk för effektiviletsföriusler när mindre enheter slås sammantill en större med en mångfald olika uppgifter och en mera kompliceradorganisation. instämmer i näringsutskotlets synpunkter ochfinner därför inget skäl föreligga för ett ändrat ställningstagande i fråganfrån sida, Molion 402 yrkande 6 avstyrks därför. LU 1985/86:34 prövar pä begäran av enskildakonsumenter tvister mellan köpare och säljare rörande varor, tjänster ellerandra nyttigheter som näringsidkare tillhandahåller i sin yrkesmässiga verksamhet.För att kunna prövas av nämnden måste tvisten avse vara eller tjänst som äravsedd huvudsakligen för konsumenters enskilda bruk. Nämndens beslut har formenav en rekommendation till parterna alt lösa tvisten på visst sätt. inrättades på försök är 1968,När konsumentrådet, som från början var huvudman för nämnden, är uppgicki , övertog verket rådets tidigare uppgifter beträffandeallmänna reklamationsnämnden. Slaismakterna beslöt är 1980 alt nämnd-verksamhetenskulle fä en stadigvarande karaktär och atl nämnden fr,o,m, den I januari 1981skulle bli en från fristående myndighet (prop, 1979/80: 114, NU55, NU 75), Skälen för beslutet att skulle vara ensjälvständig statlig myndighet var främst principiella. Det ansågs vikfigt allen organisation som hade en dömande funktion stod helt fri från de parter somhade intressen i verksamheten. Med anledning av en begäran av (NU 1982/83:45)om en förnyad prövning av allmänna reklamalionsnämndens organisatoriskaställning gav regeringen konsumenipoliliska kommittén i uppdrag atl verkställaden av begärda prövningen och därvid bl, a, överväga om en återgångtill den tidigare ordningen borde genomföras. Kommittén föreslog all nämndenskulle upphöra som självständig myndighet och att den organisatoriskt äterskulle knytas till . Motivet var atl skapa förutsättningar fören konsumentpoliliskt sammanhållen bedömning av behovet av olika insatser föratt verksamheten långsiktigt skulle utvecklas tillfredsställande, I propositionen (s, 63) tar föredragande statsrådet förstupp frågan om den i det föregående avsnittet behandlade decentraliseringen avreklamationsärenden till den kommunala konsumentverksamhelen kan få återverkningarpå den centrala reklamalionshanlering som allmänna reklamationsnämndenbedriver. Han anser all utvecklingen på del konsumenlpolitiska områdetgivelvis ändrar förutsättningarna för allmänna reklamalionsnämndens arbete.Detta innebär dock inte, framhålls det, att nämndens ställning och roll i stortinom den konsumentpolitiska organisationen ändras. Del bör alltjämt finnas encentral instans som enskilda konsumenter kan vända sig till. Det föreslåsdärför all nämnden även skall vara en rätlsbildande ochpraxisskapande instans när del gäller konsumenttvister. Beträffande frågan om allmänna reklamationsnämndensorganisatoriska ställning konstaterar statsrådet (prop, s. 68) alt en majoritet av de remissin stanser som yttrat sig, företrädande vitt skilda partsintressen däribland näringslivet, ansett all nämnden även borde vara en självständig myndighet. Eftersom en väsentlig förutsättning för verksamheten vid nämnden och för genomslagskraflen av nämndens beslut är näringslivels o förtroendeför verksamheten måste remissinstansernas synpunkter, anser LU 1985/86: 34statsrådet, tillmätas slor betydelse. Då dessutom några nämnvärda ekonomiskavinster inte synes kunna uppnås genom atl nämnden inordnas i konsumentverketkommer föredraganden till slutsatsen att också ifortsättningen bör vara en självständig statlig myndighet. Föredraganden anser att de merakonsumenlpolitiska skäl som anförts för en nära anknytning till konsumentverketmäste lillmälas betydelse och att nämndens verksamhet måste löpande värderas iett konsumentpoliliskt perspektiv. Det gäller t, ex, prioriteringar iverksamheten, hur ärendetillströmningen bäst bör styras etc. För atl ge nämndenvägledning i policyfrägor av delta slag föresläs inrättandet av ettpartssamman-salt råd knutet lill allmänna réklamationsnämnden. Del förordas allkonsumenter, näringsidkare och kommuner skall vara företrädda i rådet. Förslaget alt även framdelesskall vara en rättsbildande och praxisskapande instans när det gällerkonsumentlvister och alt nämnden behälls som självständig myndighet tillstyrksuttryckligen i flera motioner. Motionärerna i motionerna 402 (m), 404 (c) och405 (fp) kritiserar dock förslaget om inrättandet av ett partssammansatt råd, Imotion 402 anförs att det i propositionen inte presenteras några bärkraftigaskäl för förslaget. Det finns anledning, hävdas del, alt ställa sig frågandetill vilken kompelens elt sådant råd kan få, då det är fråga om atl utformanämndens verksamhet. Motionärerna yrkar därtor avslag pä förslaget (yrkande3), I molion 404 framhålls alt nämndens fristående ställning som vägledandeinstans måste bevaras. Del är nämndens uppgift alt ge parterna vägledning ipolicyfrägor inte parternas uppgift att vägleda nämnden. Motionärerna yrkardärför (yrkande 8) avslag på förslaget om inrättandet av etl särskilt råd.Motionärerna i motion 405 slutligen avstyrker förslaget (yrkande 10) medmotiveringen att förslaget är illa underbyggt och att nämndens nuvarandeorganisation fungerar helt tillfredsställande. Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att allmännareklamations-nämnden även i fortsättningen skall vara den centrala instansenför reklamationshantering och att den skall behålla sin ställning som ensjälvständig myndighet. Den i del föregående förordade decentraliseringen avreklamaiionsärenden lill de enskilda förelagen och till kommunerna börrimligtvis leda till att antalet ärenden hos nämnden minskar. En sådanutveckling är i flera avseenden positiv inte minst genom att den gör delmöjligt för nämnden att i högre grad inrikta sitt arbete på principielltintressanta tvister. Nämndens rätlsbildande och praxisskapande funktion kandärmed förslärkas. Utskottet vill vidare framhålla all mol bakgrund av desatsningar på olika konsumenlpolitiska åtgärder som görs och där samverkan mellan många berörda parter spelar en stor roll, det givetvis är angelägel att de erfarenheter och kunskaper som samlas hos nämnden kan las till vara och förankras i,de för konsumenterna vikfiga sammanhangen. Utskottet kan därvid konstatera atl med de förutsättningar nämnden har att arbeta efter, nämligen att behandla enskilda tvister, det inle är möjligt för nämnden att i någon betydande grad påverka eller ge impulser för utvecklingen på det 70 konsumentpolitiskaområdet, låt vara atl nämndens tvistelösande verk- LU 1985/86: 34 samhethar stor betydelse för rättsutvecklingen på området, Enligl utskottets meningär det angeläget att man i större utsträckning än kan utnyttjanämndens erfarenheter och kunskaper i de konsumenlpolitiska sammanhangen. finns det, som framhålls i propositionen, ocksåskäl som talar för all nämndens verksamhet fortlöpande bör värderas i ellkonsumentpoliliskt perspektiv. Del kan l,ex, gälla prioriteringar iverksamheten, dvs, bedömningar av på vilka konsumtionsområden resurserna börsatsas. När det gäller inflödet av ärenden till nämnden, vilket nämnden harmyckel begränsade möjligheter alt påverka, kan del vara ett konsumentpolilisktintresse att de bakomliggande faktorer som styr ärendelillströmningen belysesoch utvärderas. Av ovan redovisade skäl finner utskottet i likhet medföredragande statsrådet att det är angeläget att allmänna reklamationsnämndensverksamhet i högre grad än förankras i de konsumenlpolitiskasammanhangen. Mot bakgrund härav finner utskottet förslaget i propositionen ominrättandet av ett partssammansatt råd. knutet till nämnden, intressant och välvärt all pröva. Ett sådant räd skulle som föredragande statsrådet framhållerkunna ge nämnden vägledning i den typ av policyfrägor som ovan berörts,Utskottel tillstyrker därför förslaget i propositionen att knyla etlpartssammansalt råd lill allmänna réklamationsnämnden. Det betyder samtidigtatt utskottel avstyrker avslagsyrkandena i motionerna 402, 404 och 405, En förslahandsuppgifl för rådet bör vara att vägledanämnden i den lyp av policyfrägor som ovan berörts. En annan viktig uppgift förrådet bör vara atl finna former för hur nämndens erfarenheter och kunskaperskall kunna ges en ökad och vidare spridning än vad som är fallet. Önskvärdhetenav en bättre erfarenhetsåterföring har i det föregående understrukils avutskottet. Beträffande de frågor som rådet härutöver bör ägna sig ålvill utskottet anföra följande. När det gäller frågor som har en mer direkt anknytning tillnämndens verksamhet kan rådet ha synpunkter pä t, ex, om lyngdpunklsförskjutning- ar i verksamheten erfordras. Exempelvis kan en kraftig minskning av anlalel reklamationer inom en bransch leda till att verksamheten inom en nämndavdelning bör reduceras och att resurserna i stället bör satsas på andra verksamhetsområden där problemen är större. En annan sådan viktig fråga som kan komma under rådets överväganden är de rådgivnings- kontakter, företrädesvis per telefon, som konsumenterna lar med nämn dens kansli. Som utskottet anfört i ell tidigare avsnitt bör denna verksam het som delvis är betungande avvecklas. När det gäller denna fråga kan rådet behöva överväga lösningar som leder till all konsumenlerna i första hand vänder sig lill konsumentvägledare på den lokala nivån. Utskottet vill dock stryka under att önskemålet om en avveckling av direkträdgivningen till konsumenterna inle får medföra att nämnden eftersätter den service lill allmänheten som nämnden måste ge enligt serviceförordningen. Utskottet erinrar vidare om vad utskottet i ett tidigare avsnitt framhållit om betydel- 71 sen av enfortsatt rådgivning till konsumentvägledarna. Även frågor om LU 1985/86:34 sådanrådgivning kan komma under rådets övervägande. strävandenaatt fullfölja decentraliseringen av reklamationshanteringen kan enligtulskotlels mening en medverkan från rådet också visa sig bli värdefull.Det gäller även i fråga om valel av de åtgärder som behöver vidtas föratt effektivisera den lokala reklamalionshanteringen.