bet · G901JuU24 · 1985-12-31 00:00:00 — År1981 beslutade att det borde göras en översyn av skadeståndsskyldighetenför värnpliktiga och annan personal inom försvarsmakten (LU 1980/81: 13, rskr.318). Militäransvarskommitténhar haft i uppdrag att utföra den av begärda översynen. Kommitténföreslog i sitt betänkande att i värnpliktslagen (1941:967) skulle införas ensärskild skadeståndsregel beträffande materiel som utlämnats för personligtbruk. Regeln innebär att värnpliktiga . och kvinnor som genomgår militärgrundutbildning blir skyldiga att ersätta föriust av eller annan skada påmateriel som vållats uppsåfiigen eller av oaktsamhet. I fråga om värnpliktigasm.fl. ansvar för andra skador föreslogs däremot inte någon skärpning. Inteheller föreslogs någon ändring i reglerna beträffande de fast anställdas skadeståndsansvar. Ipropositionen förordas inte någon ändring av skadeståndsansvaret förvärnpliktiga. De krav pä synneriiga skäl som nuvarande lagstiftning innehållersom" förutsättning för skadeståndsskyldighetens inträdande bör såledesenligt propositionen finnas kvar. Imotion 47 begärs att militäransvarskommitténs förslag vad gäller värnpliktigasm.fl. skadeståndsansvar skall genomföras. Äveni motion 50 yrkar motionärerna att militäransvarskommitténs förslag i sakenskall genomföras, dock med den ändringen att skadeståndsansvar inte skallinträda vid ringa oaktsamhet. Lagutskottetförordar i sitt yttrande att justitieutskottet avstyrker bifall till motionerna47 och 50. Inte heller försvarsutskottet biträder förslagen i motionerna. kan ilikhet med lagutskottet fill att börja med konstatera JuU 1985/86: 24 att detinte finns anledning att överväga någon skärpning av skadeståndsansvaret förde anställda inom försvarsmakten. Inte heller kan en skärpning anses motiveradi fråga om värnpliktigas och andra personalkategoriers ansvar för personskadoroch för skador på gemensam materiel. Saken ställer sig emellertid någotannorlunda när det gäller de värnpliktigas ansvar för personlig utrustning.Årligen tillfogas försvarsmakten betydande förluster på grund av att materielsom lämnats ut fill de värnpliktiga under grundutbildningen försvinner ellerskadas. Enligt vad som sägs i lagutskottets yttrande uppgick under budgetåret1983/84 det sammanlagda förlustvärdet för sådan materiel till ca 10,2 milj.kr., varav drygt 7,1 milj. kr. avsåg förluster under grundutbildningen inomarmén; den materiel som försvinner utgörs till stor del av egendom som kanbetecknas som särskilt begärlig, exempelvis vindrockar, skjortor, sovsäckar,bajonetter och kikare. som försvarsutskottet ger uttryck för uppfattningen attmaterielförlusterna inom försvarsmakten utgör ett allvarligt problem genom dekostnader förlusterna orsakar. Brister i utrustningen återverkar också på deenskilda soldaternas och förbandens förmåga att lösa sina uppgifter. Det ärdärför, framhåller de båda utskotten, angeläget att man i görlig mån motverkaratt sådana förluster uppkommer. kan instämma i detta.Samtidigt kan konstateras att det har vidtagits åtskilligaåtgärder i detta syfte. Sålunda har man inom försvarsmakten försökt stärka devärnpliktigas känsla av ansvar för den personliga utrustningen genomanvisningar för handhavandet av materielen och genom täta materielkontroller.Andra åtgärder som genomförts är exempelvis försök med försäljning till devärnpliktiga av begärlig egendom. Ilikhet med vad lagutskottet anför anser justitieutskottet att materielförlusternai viss utsträckning kan förklaras av de begränsade möjligheterna att avkrävaersättning av de värnpliktiga som ansvarar för materielen. Vid sidan av andraåtgärder skulle därför såsom lagutskottet påpekar ett genomförande avmotionärernas förslag kunna leda till att försvarets kostnader förmaterielförluster sänktes. Som framhålls av departementschefen (s. 88) ochlagutskottet är emellertid en särlagstiftning om värnpliktigas skadeståndsansvarförenad med såväl praktiska som principiella nackdelar. Departementschefenpekar på att det t. ex. är diskutabelt med skilda skadeståndsregler föranställd resp. värnpliktig personal inte minst mot bakgrund av att denvärnpliktige inte har någon möjlighet att själv avgöra vilken utrustning hanskall ta emot och att han ekonomiskt sett ofta är sämre ställd än denanställde. Det kan såsom lagutskottet gör också hävdas att det kan upplevas somorättvist att en värnpliktig mén inte en anställd blir ersättningsskyldig dåutrustning förioras under likartade former; det kan vidare te sig omotiveratför de värnpliktiga att ansvaret för personlig utrustning är strängare än förden - oftast betydligt värdefullare - egendom som utlämnas för gemensamt bruk. Viden samlad bedömning av de skäl som kan anföras för och emot den ordning som föreslås i motionerna anser justitieutskottet - i likhet med lagutskottet - att nackdelarna är så beaktansvärda att nägon ändring inte 61 bör komma till stånd.Liksom får man inom försvarsmakten försöka JuU 1985/86: 24 attkomma fill rätta med materielförlusterna genom andra åtgärder. I det avseendetkan nämnas att den nya lagstiftningen om disciplinförseelser bör göra detmöjligt att i större utsträckning än tillgripa disciplinåtgärder isyfte att motverka materielförluster. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifall till motion 47 i härbehandlad del och fill motion 50. Enligtgällande rätt kan frågor om ersättningsskyldighet för föriust av eller skada påmilitär egendom handläggas vid de militära myndigheterna i särskild ordning, s.k. ersättningsmål. Reglerna härom innebär i huvudsak följande. Om skadebeloppetinte överstiger . får den som har bestraffningsrätt i disciplinmålålägga honom underställd personal - både anställda och värnpliktiga och andrasom anses som krigsmän - att ersätta skadan. Börersättningsskyldighet inte åläggas, får avskrivning ske av beloppet, om detinte överstiger . Beslutanderätten kan vid mindre skador delegeras tillandra befattningshavare. Beslut om åläggande av ersäUningsskyldighet fåröverklagas till tingsrätt. Militäransvarskommitténföreslog i sitt betänkande att i de fall skadeståndsskyldighet förelåg enligtden av utredningen föreslagna skadeståndsregeln i värnpliktslagen (seföregående avsnitt) ersättningsfrågan skulle handläggas av militär myndighet.Beslutet skulle kunna överklagas till försvarets civilförvaltning. Beträffandeövriga ersättningsärenden, dvs. de då 4 kap. 1 § skadeståndslagen skulletillämpas, föreslog kommittén att förfarandet med ersättningsmål skulleavskaffas. Enligtpropositionen finns det inte anledning att behålla förfarandet medersättningsmäl när skadeståndsskyldigheten skall bedömas enligt 4 kap. 1 §skadeståndslagen. I konsekvens med det ställningstagande som intagits ipropositionen till frågan om de värnplikfigas ansvar för personlig utrustningbör de militära myndigheternas rätt att besluta om skadeståndsskyldighet upphörahelt. Propositionen innebär att frågor om ersättningsskyldighet för skador påoch föriust av militär materiel i fortsättningen skall handläggas som andraersättningsanspråk som staten har. Imotion 47 begärs att militäransvarskommitténs förslag beträffandehandläggningen av ersättningsfrågor skall genomföras i sak. Lagutskottetanser i sitt yttrande att övervägande skäl talar för att ersättningsmålen börbehällas i fråga om materiel som utlämnas för personligt bruk. Lagutskottetyttrar att det inte finns anledning att i förevarande hänseende göra någonskillnad mellan värnpliktiga och andra som kommer att omfattas av den nya lagenom disciplinförseelser av krigsmän. förordar således att bestämmelserom handläggning av ersättningsärenden tas in i den nya lagen. Justitieutskottetkan instämma i de överväganden rörande ersättningsmä- len som görs i lagutskottets yttrande (bilaga 2). delar därmed lagutskottets uppfattning att det i den nya lagen bör tas in bestäm- 62 melser om handläggningenav ersättningsärenden. DeUa ställningstagande JuU 1985/86: 24 innebär attönskemålet i motion 47 i denna del i allt väsentligt är tillgodo-sen. yttrande är som bilaga fogat ett förslag till bestämmelser omhandläggningen av ersättningsärenden som bör tas in i den nya lagen.Justitieutskottet, som i sak godtar lagutskottets förslag, förordar att enviss, huvudsakligen redaktionell överarbetning av bestämmelserna görs. Idetta hänseende skall först nämnas att bestämmelserna bör betecknas som 56-62§§ i den nya lagen. Vidare kan särskilt nämnas att det i huvudbestämmelsen ommyndighets rätt att besluta om ersättningsskyldighet för tydlighets skull böruttryckligen anges att det är fråga om ersättningsskyldighet enligtskadeståndslagen (56 §). Även i bestämmelsen om överklagande bör göras detförtydligandet att bestämmelsen tar sikte endast på handläggningen i tingsrätt(61 §). - Bestämmelserna bör ges den lydelse som framgår av bilaga 5. Närdet gäller den närmare motiveringen till bestämmelserna hänvisas tilllagutskottets yttrande (s. 84 O- Beträffande vad som där sägs villjustitieutskottet endast tillägga följande. Som lagutskottet föreslår börkompanichefer m. fl. ges möjlighet att besluta om ersättningsskyldighet när detär fråga om mindre värdefull materiel (57 § andra stycket). För dettaförutsätts inte, såsom för prövningen av frågor om disciplinansvar, någotsärskilt beslut om delegation av myndighetschefen. Det ligger i sakens naturatt möjligheten för kompanichefer m.fl. att ålägga ersättningsskyldighetendast avser personal under deras befäl. Det bör, såsom lagutskottet föreslår,ankomma på regeringen att bestämma en beloppsgräns för kompanichefers m.fl.beslutanderätt. I linje med vad lagutskottet uttalar anser justitieutskottetatt gränsen lämpligen bör vara . Ipropositionen föreslås att den nya lagstiftningen skall träda i kraft den 1juli 1986. förordar på anförda skäl att ikraftträdandetflyttas fram fill . Justitieutskottethar inte någon erinran mot den tidpunkt för reformens ikraftträdande somförsvarsutskottet förordar; den nya lagen om disciplinförseelser av krigsmänbör således träda i kraft . Närdet sedan gäller övergångsbestämmelserna i övrigt till lagen villjustitieutskottet anföra följande. Såsomföreslås i propositionen skall lagen gälla även handlingar som har begåtts före ikraftträdandet. Detta innebär att lagens bestämmelser om disciplinansvar och disciplinpåföljder skall tillämpas även pä gärningar som har inträffat före . Det kan här nämnas att motsvarande skall i förekommande fall gälla i fråga om ansvarsreglerna i lagen om offentlig anställning. Beträffande de aktuella ändringarna i BrB är dock att märka att till dessa föreslås i propositionen en övergångsbestämmelse som innebär att äldre bestämmelser skall gälla i fråga om disciplinstraff som har 63 Härutöver gäller som departementschefen an- JuU1985/86: 24 för (s. 137) bestämmelserna i 5 § första och andra styckena lagen (1964:163) om införande av . Av dessa bestämmelserföljer bl. a. att om ny lag gäller när dom meddelas den nya lagen skalltillämpas om den leder till frihet från straff eller till lindrigare straff. Utskottet kan med det anförda konstatera att det står klartvilka materiella regler som efter ikraftträdandet skall tillämpas i fråga omhandlingar eller gärningar som inträffat , och utskottet godtarregleringen i detta avseende. Enligt övergångsbestämmelserna till lagen omdisciplinförseelser av krigsmän skall bl. a. militära rättegångslagen upphävas.Den nya lagens övergångsbestämmelse om att lagen skall gälla även handlingarsom begåtts före ikraftträdandet innebär därmed att även lagens bestämmelserom förfarandet skall tillämpas i fråga om sådana handlingar som inträffat föreikraftträdandet. Förslaget överensstämmer i detta hänseende med allmäntvedertagna grunder för nyregleringar på processrättens område, och utskottetkan därför i princip ansluta sig till förslaget. Om ett förfarande i disciplinmåleller ersättningsmål hunnit inledas, skall således huvudregeln vara den att dennya lagens regler om förfarandet tillämpas efter ikraftträdandet. Detsammaskall gälla i fråga om tillrättavisningsärenden. I sammanhanget kan utskottet emellertid konstatera att denangivna ordningen i fråga om förfarandet inte täcker alla de olika upptänkligasituationer som kan föreligga vid lagens ikraftträdande. Det sagda gäller ifråga om beslut enligt militära rättegångslagen som har meddelats före ikraftträdandetmen som härför inte har vunnit laga kraft. Med deövergångsbestämmelser som föreslås i propositionen torde i fråga om vissasådana beslut regler för ett fortsatt förfarande helt komma att saknas. Så blirfallet t. ex. beträffande beslut om disciplinstraff för anställda inomförsvarsmakten och andra som enligt den nya regleringen ärkrigsmän. I fråga om ålagda tillrättavisningar leder den föreslagna ordningentill komplikationer beträffande den som efter ikraftträdandet ärkrigsman. Beträffande beslut som rör värnpliktiga och andra som även efterikraftträdandet är krigsmän innebär den föreslagna ordningen att ovisshet kanuppstå om vilka förfaränderegler som skall tillämpas. Det nu anförda leder utskottet till uppfattningen att deti fråga om beslut om disciplinstraff och tillrättavisning som har meddelatsföre lagens ikraftträdande är nödvändigt att alltjämt tillämpa deförfaranderegler som finns i militära rättegängslagen. Övergångsbestämmelsernabör ändras i enlighet härmed. Såsom lagutskottet föreslår bör motsvarande gälla i frågaom beslut i ersättningsmål som har meddelats före ikraftträdandet. Utformningen av lagen om disciplinförseelser av krigsmän 1 det föregående har utskottet förordat vissa sakliga ändringari det förslag till lag om disciplinförseelser av krigsmän som läggs fram i propositionen. Dessa ändringar gäller bestämmelsen om disciplinpåföljden utegångsför bud i 14 §, delegationsbestämmelsen i 21 §, bestämmelsen om verkställig- 64 hetsförbudi 33 §, bestämmelsen om inhibition i omprövningsärenden i JuU 1985/86:24 47§ samt övergångsbestämmelserna. Ett visst tillägg har förordats i reglerna omverkställighet av disciplinpåföljd i 32 § första stycket. - Det har ocksåangetts att redaktionella jämkningar bör göras i bestämmelserna om åtalsanmälanm. m. i 17 och 18 §§ samt om auditörsmedverkan i 23 §. Utskottet har vidare föreslagit att i lagen skall tas in,såsom 55 §, en bestämmelse om JO:s och JK:s talerätt samt, såsom 56-62 §§,bestämmelser om ersättningsärenden. Enligt utskottets mening bör även vissa andra jämkningarvidtas. I detta avseende vill utskottet särskilt nämna följande. Bestämmelserna i lagen är tillämpliga på krigsmän. I åtskilligabestämmelser anges detta uttryckligen. Lagen är emellertid i vissa hänseendentillämplig även i fråga om den som pä grund av t. ex. utryckning ärkrigsman. Så är enligt 8 § uttryckligen fallet i fråga om åläggande avdisciplinpåföljd. Det är uppenbart att också andra bestämmelser i lagen skallha motsvarande tillämpning i fråga om den som är krigsman; dettagäller t. ex. bestämmelserna om handläggningen av ärenden och om klagan överbeslut. kan det konstateras att bestämmelserna om tvångsmedel tarsikte uteslutande pä den som är krigsman. Enligt utskottets uppfattning bör i lagen tas in enbestämmelse av vilken det uttryckligen framgår att den som ärkrigsman får med fillämpning av lagen åläggas disciplinpåföljd ochersättningsskyldighet för förfarande under tid dä han var krigsman. Ibestämmelsen bör anges att i sådant fall skall gälla vad lagen föreskriverbeträffande krigsman, dock att bestämmelserna om tvångsmedel inte fårtillämpas. En bestämmelse med detta innehåll bör tas in som 7 § under deinledande bestämmelserna. Med den lydelse som utskottet föreslår kan samtidigt8 § i det i propositionen framlagda förslaget utgå. Därmed behöver i detförslaget bara en paragraf ges ny beteckning (7 § betecknas som 8 §). Utöver vad nu sagts bör vissa bestämmelser i lagen jämkasi redaktionellt eller språkligt hänseende. Detta gäller 8 (7 § enligtförslaget i propositionen), 30, 38, 39, 44 och 46 §§. Ändringen i 30 § rörandesättet för underrättelse om myndighets beslut har skett med utgångspunkt imotsvarande föreskrift i det förslag till ny förvaltningslag som förelagtsriksdagen i proposition 1985/86: 80. Med hänsyn till att den nya lagen ocksåskall gälla ersättningsärenden bör lagens rubrik ändras något. De ändringar och tillägg beträffande lagförslaget somutskottet i enlighet med det anförda anser skall ske bör utformas på det sättsom framgår av det i bilaga 5 intagna lagförslaget. Utskottet har - som anförts inledningsvis - i ärendet inhämtatyttrande från lagrådet över ett lagförslag som överensstämmer med det i bilaga5. Lagrådet har lämnat förslaget utan erinran (bilaga 4). Enligt den ordning som gäller skall domstolshandläggning av militära brottmål under krigsförhällanden ske under särskilda organisatoriska former. Bestämmelser härom finns bl. a. i 15 kap. militära rättegångslagen. 5 1985/86. Den nuvarande ordningen innebär att i den utsträckningregeringen 1985/86:24 bestämmer krigsrätt i stället för allmän underrättskall vara domstol för avdelning av försvarsmakten. Krigsrätten består av enlagfaren krigsdomare såsom ordförande samt nämnd. Enligt kungörelsen(1954:493) angående krigsrätter m. m. skall krigsrätt vara inrättad vidmilitära staber och vara domstol för de avdelningar som bestäms avöverbefälhavaren. Den nuvarande ordningen innebär vidare att som åklagareskall tjänstgöra en krigsfiskal, som närmast får anses vara knuten till krigsrätten,och att utredningsförfarandet till stor del förutsätts ske vid krigsrätten. Förslaget i propositionen - som i detta hänseendeöverensstämmer med vad militäransvarskommittén föreslagit - innebär attkrigsrättsorganisationen avskaffas. I motion 48 tas - utan något däremot svarande särskiltyrkande -avstånd frän förslaget att avskaffa krigsrättsorganisationen. I propositionen (s. 90-92) redovisas ingående deöverväganden som ligger bakom förslaget att avskaffa krigsrättsorganisationen.Skälen härför är i korthet följande. Nuvarande lagstiftning synes i väsentliga delar varauppbyggd efter ett inkvisitoriskt synsätt så till vida som åklagaren närmastanses vara knuten till krigsrätten och att utredningsförfarandet till stor delförutsätts ske vid krigsrätten; organisationen påminner i stora drag om deträttegångsförfarande som fanns innan den nuvarande trädde ikraft. -Den militära krigsrättsorganisationen är vidare till stora delarföråldrad, och det är tveksamt om den är ändamålsenlig. De krav som ställs påden brottsutredande verksamheten torde knappast kunna tillgodoses inom ramenför den nu gällande militära rättsvårdsorganisationen. Det sätts också i frågaom den gällande krigsrättsorganisationen är förenlig med principen om domstolarnassjälvständighet och oberoende. För sin del tillägger departementschefen attkrigsrättsorganisationen strider mot principen i totalförsvarsplaneringen attdet samhällsorgan som har en viss uppgift i fred skall ha samma uppgifter ikrig. Han uttalar vidare sin tveksamhet till att ansvaret för de mycketallvarliga och komplicerade militära brottmål som det kan vara frågan om börligga på en tillfällig domstolsorganisation. Departementschefen pekar på de fördelar som ärförenade med nuvarande organisation främst vad gäller snabb handläggning närafältförbanden. Vissa av dessa fördelar kan inte utan vidare uppnås med en nyordning där det civila samhällets rättsväsende har tagit över krigsrätternasuppgifter. Enligt departementschefens mening är det dock främst frånprincipiella utgångspunkter att föredra att brottmålen även när de haranknytning till militära förhållanden handläggs av ordinarie civila organ. Hansslutsats blir därför att krigsrättsorganisationen bör avskaffas. Utskottet delar departementschefens bedömning i frågan.Med anled ning av motion 48 vill utskottet framhålla att ett avskaffande av krigsrättsorganisationen kommer att ställa särskilda krav på krigsplanlägg ningen av vårt civila rättsväsende. Några särskilda åtgärder för detta ändamål påkallas dock inte från sida . Motionen ger inte anledning till ytterligare uttalande av utskottet. Återståendelagförslag i propositionen J"U 1985/86:24 Utöver det förslag till lagstiftning rörandedisciplinförseelser av krigsmän som utskottet har behandlat i det föregåendeläggs i propositionen fram förslag till ändringar i 18 lagar. Bortsett frånförslaget till ändring i BrB har lagförslagen huvudsakligen karaktär avföljdändringar. Utskottet har i det föregående förordat att lagen omdisciplinförseelser av krigsmän, m;m. bör träda i kraft den 1 juni 1987.Tidpunkten för ikraftträdandet av övriga lagförslag bör ändras i enlighethärmed. Lagförslag 12 i proposifionen gäller en ändring i 1 §lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. Genom beslut avriksdagen tidigare under innevarande (prop. 1984/85:212, /86:6,rskr. 1985/86:71) har detta lagrum fr. o.m. givits en ändradlydelse (SFS 1986:170) betingad av beslutade ändringar iluftfartslagen (1957:297). Den ändrade lydelsen bör beaktas på sätt framgår avutskottets hemställan nedan. Ett av de framlagda förslagen gäller lagen med instruktionför justitieombudsmännen (lagförslag 19). Förslaget omfattar bl. a. etttillägg till 21 § tredje stycket. I det lagrummet upptas bestämmelser om attjustitieombudsman (JO) får utfärda skriftlig anmaning enligt 14 kap. I § lagenom offentlig anställning. En anmaning av sådant slag gäller även som underrättelseenligt 29 § lagen om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m. fl.Anmaning som sagts har enligt de båda lagarna funktion bl. a. sompreskriptionshindrande åtgärd. Det genom propositionen föreslagna tillägget tillparagrafen innebär att skriftlig anmaning från JO även skall gälla somunderrättelse enligt 25 § lagen om disciplinförseelser av krigsmän.Föreskrifterna i den paragrafen innebär att en krigsman under handläggningen avett disciplinärende muntligen eller skriftligen skall underrättas om vad somanförs mot honom; huvudregeln är dock att underrättelsen skall ske vid ettmuntligt förhör. Enligt 9§ i lagen innebär underrättelsen att preskription iett disciplinärende avbryts. berör i sitt yttrande förslagettill ändring i 21 § tredje stycket lagen med instruktion förjustitieombudsmännen och anser att förslaget bör justeras så att det inbegriperinte bara skriftlig utan också muntlig underrättelse från JO. vill för sin del ifrågasätta huruvidadet, med utgångspunkt i syftet med föreskrifterna i lagen omdisciplinförseelser av krigsmän, m. m., finns något egentligt behov av attöppna möjlighet för JO att lämna en muntlig underrättelse i de aktuella fallen.Föreskrifterna om muntlig underrättelse tar sikte på det normala förhållandetatt det är den militära myndigheten som handhar ärendet. Med de funktioner somJO avses komma att ha i sammanhanget och med tanke på de former under vilka hanregelmässigt verkar, anser utskottet det vara mest ändamålsenligt attunderrättelse från JO skall vara skriftlig. Med de förordade ändringarna tillstyrker utskottetbifall till de i detta 57 avsnitt berörda lagförslagen. övrigt JuU 1985/86:24 Utöver vad som sagts i det föregående har utskottet intenågot att anföra med anledning av propositionen eller motionerna. 1. beträffande avslag på proposition 1985/86: 9 att avslår motion 1985/86:48, 2. beträffandeutegångsförbud m. m. attriksdagen med anledning av propositionen antar 14, 21, 33 och 47 §§ i det ibilaga 5 upptagna förslaget till lag om disciplinförseelser av krigsmän, m.m.med den såsom Utskottets förslag betecknade lydelsen, attriksdagen med avslag på motion 1985/86:51 i denna del (yrkande 1) ochmed anledning av propositionen antar 17 § i det under mo ment 2 nämnda lagförslaget med den såsom Utskottets förslag be tecknade lydelsen, attriksdagen med avslag på motion 1985/86:51 i denna del (yrkande 2) ochmed anledning av propositionen antar 23 § i det under mo ment 2 nämnda lagförslaget med den såsom Utskottets förslag be tecknade lydelsen, 5. beträffandebehörighetsvillkoren för auditörer attriksdagen med avslag på motion 1985/86:49 och med bifall till propositionenantar 22 § i det under moment 2 nämnda lagförslaget, 6. beträffandeverkställighet av disciplinpåföljd