bet · G901SoU11 · 1985-12-31 00:00:00 — Olikheterna härvidlag får återverkningar i besvärshänseende. Vanskligheter uppstår genom att idet enskilda fallet ofta enskilds anspråk på rätt till bistånd enligt 6 §socialtjänstlagen blandas med anspråk på service som kommunen antingen skalllämna på grund av annat stadgande i soialtjänstlagen eller tillhandahållerenligt egna regler inom ramen för sin socialtjänst. Varje särskilt ärende måsteanalyseras från nu angivna utgångspunkter. Man får därvid klarlägga om rättatt anföra förvaltningsbesvär tillkommer den enskilde hjälpsökande eller ombeslutet i stället kan klandras genom kommunalbesvär av envar kommunmedlem.Båda rättsmedlen kan stå till förfogande beträffande skilda delar av sammabeslut. Såväl de kommunala myndigheterna som de enskilda hjälpsökande ställsinför problem då frågan skall besvaras vilket rättsmedel som är det riktiga iett visst fall. Utskottet konstaterar att besvärsreglerna ärsvårtillgängliga för de enskilda som vill överklaga ett beslut av kommunen.Rättsfallen visar emellertid att man gärna tolkar in en begäran om biståndenligt 6 § socialtjänsflagen och då prövar den enskildes överklagande enligtreglerna för förvaltningsbesvär. Som tidigare nämnts kommer vidaresocialberedningen att behandla bl. a. frågor om besvärsrätten enligtsocialtjänstlagen. Resultatet av beredningens överväganden bör enligt utskottetsmening avvaktas. Utskottet avstyrker sålunda motion 238 (vpk) i här aktuell del(yrkande 2). I motion So238 (vpk) yrkas också att skallbegära förslag om tillägg till 21 § socialtjänstlagen av innebörd attkommunerna skall åläggas att upprätta särskilda program i handikappfrågor,vilka skall granskas och fastställas av tillsynsmyndigheten (yrkande 3). Utskottet ställer sig tveksamt till en så långtgåendereglering och kontroll från tillsynsmyndigheternas sida som skulle bli följdenav motionärernas förslag. Motion 238 (vpk) avstyrks sålunda även i denna del(yrkande 3). I motion So238 (vpk) yrkas även att skall anvisa20 milj. kr. för utvecklingsinsatser inom kommunerna i enlighet med vad somanförs i motionen (yrkande 4). Motionärerna erinrar om kommunernas ansvarenligt socialtjänstlagen för att handikappade bereds meningsfullsysselsättning. De skall sålunda svara för vissa insatser som kompletterararbetsförmedlingens verksamhet. De skall också i sista hand bereda gravthandikappade, som inte kan få avlönat arbete, annan sysselsättning.Motionärerna påpekar att det i kommunerna saknas kunskap och erfarenhet pådetta område och anser det angeläget att staten genom ett särskiltutvecklingsbidrag stimulerar kommunerna att vidta åtgärder på området. Utskottet anser inte att det finns skäl attinrätta ytterligare speciella bidrag för att stimulera kommunernas verksamhet.Utskottet avstyrker sålunda motionen (vpk) även i denna del (yrkande 4). I budgetpropositionen (s. 137) föreslås 20 734 000 kr.under anslaget G 5. Ersättning till för texttelefoner. dels förtillhandahållande av texttelefoner åt döva, gravt hörselskadade, SoU1985/86:11 dövblinda och talskadade, dels för förmedlingstjänst för samtalmellan texttelefoner och vanliga telefoner. Ersättningen betalas budgetårsvis iefterskott och innefattar ränta på nedlagt kapital. I motion So242 av () hemställs att riksdagenger regeringen till känna vad som anförs om texttelefoner på länsstyrelser,arbetsförmedlingar och försäkringskassor (yrkande 1) samt om texttelefoner tillnära anhörig till person som har texttelefon (yrkande 2). Motionärerna anseratt det bör vara möjligt för döva att ha direktkontakt med länsstyrelser,arbetsförmedlingar och försäkringskassor. Även en nära anhörig bör få möjlighetatt skaffa texttelefon för att bryta den döves isolering. Enligt motionären börstatsbidrag utgå till texttelefoner i dessa fall. Berättigade att kostnadsfritt erhålla texttelefoner ärpersoner, vilka på grund av dövhet, grav hörselskada, dövblindhet ellertalskada inte kan använda vanlig telefon eller kan göra det endast med storsvårighet. För att den som har texttelefon skall kunna kommunicera med den somhar en vanlig telefon har en särskild förmedlingstjänst.Förmedlingstjänsten är öppen dygnet runt. För närvarandefinns ca 4 700 texttelefoner varav 4 250 inom den bidragsberättigadepersonkretsen. De övriga finns hos myndigheter, institutioner, företag ochanhöriga. I 75 av landets telebutiker finns texttelefon. Dessa kan användas avdöva om de behöver ringa när de befinner sig utanför hemmet. Även anhöriga sominte har egen texttelefon kan anlita dessa telefoner. har kommit ut med en ny typ avtexttelefon. Den är bärbar och avsedd att kunna ta med sig. Den kan ocksåanvändas som telefonsvarare. Den kan även förses med ytterligare utrustning,såsom bildskärm och skrivare. Utskottet har tidigare behandlat frågan omtexttelefoner. I betänkande SoU 1984/85:22 s. 19 f. togs bl. a. frågan omtexttelefon till anhöriga upp. Utskottet hänvisade till att samtal kan utväxlasgenom förmedlingstjänsten och till att förmedlingstjänsten numera är öppendygnet runt. Med hänsyn härtill ansåg utskottet det inte erforderligt med enutbyggnad av stödet till att omfatta även anhöriga. Utskottet finner inte anledning att ändra uppfattning idenna fråga och avstyrker yrkande 2 i motionen. När det gäller texttelefoner hos olika myndigheter kanliknande överväganden göras. Som ovan redovisats har en del myndigheter redantexttelefon. Andra myndigheter kan tills vidare nås via förmedlingstjänsten.Den tekniska utvecklingen på området är dessutom mycket snabb. Det finnsanledning att tro att det snart kommer att finnas tillgång till nya och merasmidiga lösningar på de hörselskadades kommunikationsproblem. Det är viktigtatt denna utveckling påskyndas. Man bör undvika att alltför mycketlåsa sig vid befintliga lösningar. Utskottet är med hänvisning till det anfördainte berett att förorda något initiativ och avstyrker således ävenyrkande 1 i motionen. Utskottet tillstyrker den föreslagna medelsanvisningenunder G 5. Synskadadesrehabilitering SoU 1985/86:11 I motion So214 av () och MargaretaPalmqvist (s) och motion So240 av () och ()begärs en översyn av resp. en utredning om synskadades rehabilitering.Motionärerna anför att den som blir synskadad möter en lång rad problem. Förmånga är det svårast att psykiskt anpassa sig till den nya situationen. Detbehövs en särskild service med väl fungerande rehabilitering för synskadade. Deresurser som finns är dock ojämnt fördelade över landet och arbetar isoleratfrån varandra. Ofta slussas synskadade runt för att få olika detaljer åtgärdadevar för sig. Motionärerna efterlyser ett samordningsansvar hos en instans. Imotionen erinras vidare om att avslutat sitt projekt och organisation. Enligt motionärerna finns det därmed inget pågåendearbete som syftar till en övergripande beskrivning och planering avrehabilitering för synskadade. påbörjade socialstyrelsenprojektet och organisation. Avsikten var att utredningenskulle hgga som grund för hälsopolitiska och andra socialpolitiskaställningstaganden vid planering och synvård på på såväl lokal nivåoch regional nivå som riksnivå. Projektet har resulterat i två expertrapporter.Ögonsjukvård och syncentraler 1979 och Synskadade och samhället 1982. Bådarapporterna har remissbehandlats. Sammanställningar över remissvaren harpublicerats. Inom ett annat projekt som bedriver medsamlingsnamnet Studier över sjukvårdskonsumtion har gjorts en studie överögonsjukvårdens utveckling och fördelning. Denna publicerades våren 1985.Rapporterna med remissammanställningar och konsumtionsstudien är ämnade attanvändas som underlag för planering på lokal nivå. I och med publiceringen ärprojektet avslutat. I den första rapporten finns en beskrivning av synvårdensinnehåll och organisation. Verksamheten vid syncentralerna behandlas ingående.I den andra rapporten diskuteras antalet synskadade. Olika typer av synskadabeskrivs. Psykologiska aspekter redovisas med tonvikt på identitetsproblem ochkrisreaktioner. För olika åldersgrupper beskrivs orsaker, förutsättningar ochstödresurser. Det lämnas en översikt över tekniska hjälpmedel, problem ochmöjligheter samt organisation för erhållande av hjälpmedel. Problem i olikamiljöer beskrivs också. Även i den andra rapporten finns en beskrivning avsyncentralerna. Centralerna föreslås av expertgruppen få en initierande ochsamordnande funktion för synrehabiliteringen. Man understryker också vikten avatt genom uppföljning förvissa sig om att planerad rehabilitering genomförs påsätt som förutsatts. Även i remissammanställningen behandlas syncentralernasroll. Flera remissinstanser har understrukit att syncentralernas funktion börvara att registrera synskadade, att informera om sin verksamhet (men inte omsynskadades situation), att kartlägga den synskadades rehabiliteringsbehov(huvuduppgift), att utöver rehabilitering av synskadade i mån av tid ochresurser också utprova medicinska kontaktlinser, att föra statistik och attsamordna, initiera och följa upp de skilda rehabiliteringsinsatser som finnsför synskadade. Många remissinstanser understryker att syncentralenorganisatoriskt bör qU 1985/86:11tillhöra en ögonklinik. Den direkta ledningen förordas utövas av en person medpedagogisk och social inriktning. Viss risk anses kunna föreligga attsyncentralen utvecklas så att den motverkar normalisering och integration.Ansvariga huvudmän inom skola, arbetsmarknad, bostadsmarknad och socialtjänstfår dock inte avhända sig sitt ansvar för de synskadade. Det har emellertidockså framförts åsikten att den mest naturliga organisatoriska hemvisten försyncentraler är den sociala nämnden då syncentralen har en social ochpedagogisk grundinriktning. Utskottet finner de överväganden som redovisats iprojektet värdefulla. Syncentralerna ingår i sjukvårdshuvudmännensansvarsområde. finns syncentraler över hela landet. Verksamheten är dockpå flera platser relativt ny och har sannolikt inte funnit sin slutliga form.Utskottet anser det viktigt att verksamheten följs upp och vidareutvecklas. Som påpekas i motionerna finns ingetpågående arbete som syftar till en övergripande planering av synskadadesrehabilitering. Utskottet anser därför att regeringen bör vidta åtgärder föratt följa upp och ta till vara de erfarenheter som vunnits i syfte attförbättra samordningen av olika rehabiliteringsinsatser. Detta bör medanledning av motionerna 214 (s) och 240 (m) ges regeringen till känna. I budgetpropositionen (s. 141) föreslås 22 026 000 kr.under anslaget G 7. Kostnader för viss verksamhet för synskadade och döva.Därav utgör . bidrag till () förverksamheter med ledarhundar. SRF får bidrag för inköp av ledarhundar, förintroduktion av hundarna i samband med att de lämnas till de synskadade och förvissa veterinärkostnader m. m. Anslaget har tidigare avsett inköp av 40 hundar.I år har det höjts till att avse 45 hundar. I motion So209 av () och () hemställs om förslag till täckande av kostnader till följd av innehav avledarhund. Motionärerna anser att innehavare av ledarhund bör få särskildamedel för att täcka kostnaderna för mat, slitage o. d. samt veterinärkostnader. Den som är handikappad kan under vissa förutsättningar fåhandikappersättning. Bestämmelserna om handikappersättning finns i lagen (1962:381)om allmän försäkring (AFL), 9 kap. 2, 3 och 5 §§. Handikappersättning utgåralltid till den som är blind, om han blev det . Ersättningenbörjar utgå när den försäkrade fyllt . Handikappersättningen är en samlad merkostnadsersättningvars syfte är att täcka merkostnader orsakade av handikapp i enskilda fall.Handikappersättningen är inte inkomstprövad och den är skattefri. Den utgårdels som en tilläggsförmån till den som uppbär pension enligt AFL, dels somsjälvständig förmån till den som inte har sådan pension. Handikappersättning utgår alltefter hjälpbehovetsomfattning och/eller merutgifternas storlek för år räknat med en viss andel av basbeloppet (, eller av basbeloppet). Till blind utgår ersättning av 29 basbeloppetför tid före den månad då hel ålderspension eller hel förtidspen- SoU1985/86:11 sion börjar utgå och med lägst av basbeloppet för tid därefter. Handikappersättningen är avvägd så att den skall kunnatäcka de merutgifter en blind person kan beräknas ha på grund av sitthandikapp. I merutgifterna har sålunda inräknats även sådana extra kostnadersom orsakas av svårigheter att förflytta sig. Även i de fall en blind personsmerutgifter blir föremål för individuell prövning tas hänsyn till sådanakostnader. Kostnader för innehav av ledarhund medräknas därför när manfastställer ersättningen. har behandlat frågor om merutgifterpå grund av handikapp i sitt betänkande (Ds S 1981:16) Merutgifter m. m. inomhandikappersättningen. Beträffande frågan om ersättning för kostnader förledarhund konstaterade verket att man med nuvarande praxis i regel inte kanlösa frågan medelst handikappersättningen, utan att en generell lösning skullebehöva sökas i annan form. 1 betänkandet föreslogs som den mest konsekventa ochpraktiska lösningen att den som erhåller ledarhund får ett avstatsmedel bekostat årligt bidrag med skäligt belopp för att täcka kostnaderför mat m.m. åt hunden. Frågan om att vid sidan av handikappersättningen införa enny form av. bidrag till blinda med ledarhund har tidigare behandlats avsocialförsäkringsutskottet bl. a. i betänkandena SfU 1978/79:22 och 1982/83:4.I det senare betänkandet redogjorde utskottet för ovanrefererade betänkande. uttalade härefter attutskottet fann att det finns skäl som talar för att man omprövar principen attkostnader för innehav av ledarhund skall tillgodoses inom handikappersättningen.Med hänsyn till att fäst regeringens uppmärksamhet påfrågan ansåg utskottet inte att det var påkallat med någon åtgärd av . Enligt uppgift från övervägs förnärvarande inga åtgärder av detta slag. Utskottetgör följande överväganden. Statens kostnader för ledarhundar är betydande. som är en del av anslaget G 7. Kostnader för viss verksamhet försynskadade och döva, föreslås under G 8. I motiveringenframhålls svårigheterna att få fram bra hundar och att de utbildade hundar somstatens hundskola levererar har erkänt goda egenskaper. Viktiga förutsättningarhärför är yrkesskicklig dressyr och avel. I propositionen har föreslagits enökning av antalet ledarhundar från tidigare 40 till 45 hundar per år.Utskottet, som anser det värdefullt att fler synskadade får tillgång tillledarhund, tillstyrker detta förslag. Utskottet konstaterar att det medför vissa kostnader attha ledarhund och att det kan vara betungande för den enskilde. Det är angelägetatt denna fråga löses. Ännu viktigare är dock att öka produktionen av hundar såatt det stora behovet av ledarhundar kan tillgodoses. Alla synskadade som såönskar bör kunna få del av den förmån det innebår att ha ledarhund. Utskottetförutsätter att regeringen överväger åtgärder i enlighet med vad utskottet nuanfört. Med hänvisning härtill avstyrker utskottet motion 209 (fp). Utskottethar inte något att erinra mot de föreslagna medelsanvisningarna 30 under G 7. Kostnader förviss verksamhet för synskadade och döva och G 8. SoU 1985/86'11 Statenshundskola. Imotion So212 av m. fl. (s) hemställs att skallbegära att en översyn av utvecklingsstördas kultursituation med förslag tillåtgärder genomförs . Motionärerna efterlyser systematiska åtgärder föratt förbättra utvecklingsstördas kulturmiljö. Utvecklingsstörda har ett specielltbehov av stimulans för sin utveckling. De har också en stark skaparglädje. Detbehövs därför ett anpassat utbud av teater, musik m. m. samt möjlighet tillskapande verksamhet. Lagen(1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl. antogs avriksdagen 1985. Den träder i kraft . I lagen anges uttryckligenatt till uppgifter bl. a. hör att verka för att det allmännafritids- och kulturutbudet blir tillgängligt för psykiskt utvecklingsstörda (8§ 6 p.). Vidare ingår fritidsverksamhet och kulturella aktiviteter i desärskilda omsorgerna boende i elevhem och boende i gruppbostad (4 § andrastycket). I propositionen (1984/85:176 s. 35) anges att landstingskommunen fåren skyldighet både att verka för att det alltnänna kulturutbudet blirtillgängligt för psykiskt utveckUngsstörda och att erbjuda kulturaktiviteterför dem som bor på grupphem och elevhem. betänkande Omsorger om vissa handikappade (SOU 1981:26), somföregick lagen, betonas behovet av en meningsfull fritid för handikappade.Handikappade bör få möjlighet att välja och pröva olika aktiviteter i gemenskapmed andra. Genom fritids- och kulturliv bör normaliserade levnadsvillkorunderstrykas. Stöd att delta i fritidsverksamhet bör ingå i planeringen av enförändrad bostadssituation. Man bör underlätta för den handikappade både attdelta i en organiserad fritidsverksamhet och att disponera sin lediga tid påegen hand. Utskottetdelar motionärernas uppfattning om den stora betydelse det har förutvecklingsstörda med fritids- och kulturaktiviteter. För att utvecklingsstördaskall få den stimulans de behöver år det nödvändigt inte bara med en dagligsysselsättning - arbete eller liknande - utan också med en meningsfull fritid.I den nya omsorgslagen, som snart träder i kraft, har ansvaret härför lagts pålandstingskommunerna. uppfattning har man genom att lagreglera skyldigheten att verka föratt fritids- och kulturutbudet blir tillgängligt för utvecklingsstörda skapatgoda förutsättningar för att behoven skall bli tillgodosedda. Utskottet, somförutsätter att landstingskommunerna kommer att fullgöra sina skyldigheterenligt den nya lagen, anser att erfarenheterna härav bör avvaktas innanriksdagen har anledning att överväga ytterligare åtgärder. Utskottet avstyrkerdärför motion 212 (s). Utskottethar ingen erinran mot budgetpropositionens förslag till övriga medelsanvisningar underavsnittet G. Omsorg om äldre och handikappade. Hemställan SoU 1985/86:11 1. beträffandestatsbidrag till ålderdomshem attriksdagen avslår motion 1985/86;So215, motion 1985/86;So223 yrkande 3 ochmotion 1985/86;So241 yrkande 1, 2. beträffandeplatsminskningen inom institutionsvården att avslår motion1985/86:So467, 3. beträffandeenhetliga avgifter för hemhjälp m. m. att avslår motion1985/86;So235, attriksdagen avslår motion 1985/86;So227 delvis, 5. beträffandevillkor för statsbidrag till social hemhjälp att avslår motion1985/86:So238 yrkande 1 delvis, 6. beträffandemöjligheter till objektsanställning attriksdagen avslår motion 1985/86:So218 yrkande 11, 7. beträffandemedelsanvisning för social hemhjälp attriksdagen till Bidrag till social hemhjälp för /87 anvisar ettförslagsanslag av 1 , 8. beträffandeersättning för hemsjukvård att avslår motion 1985/86;So211, 9. beträffandeflyttningsbidrag vid anhörigvård att avslår motion 1985/86;So226, 10. beträffandefristående vårdalternativ attriksdagen avslår motion 1985/86;So206 yrkande 7, 11. beträffande arbetsnormer förvårdpersonal att avslår motion 1985/86;So202, 12. beträffande färdtjänsttaxor attriksdagen avslår motion 1985/86:So227 delvis, 13. beträffande samordning av bilstödoch färdtjänst att avslår motion 1985/86:So218 yrkande 8, 14. beträffande leasing av bil förhandikappad att avslår motion 1985/86:So203, 15. beträffande service i glesbygd attriksdagen avslår motion 1985/86;So221, 16. beträffandeutvecklingen av färdtjänsten attriksdagen avslår motion 1985/86;So234 yrkande 4, 17. beträffandevillkor för statsbidrag till färdtjänst attriksdagen avslår motion 1985/86;So238 yrkande 1 delvis, 18. beträffandemedelsanvisning för färdtjänst attriksdagen till Bidrag till färdtjänst för /87 anvisar ettförslagsanslag av , 19. att beträffande vissa bidrag frånallmänna arvsfonden att avslår motion 1985/86:So222, 20. beträffande en uppföljning avhandlingsprogrammet i handikappfrågor attriksdagen med anledning av motion 1985/86;So234 yrkande 1 och motion1985/86:So245 yrkande 2 som sin mening ger regeringen till 32 känna vadutskottet anfört. 21. beträffande samarbete medhandikapporganisationer SoU 1985/86:11 att avslårmotion 1985/86:So218 yrkande 10, 22. beträffande en ombudsman förhandikappade att avslår motion 1985/86;So218 yrkande 13, 23. beträffande översyn avsocialtjänstlagen att avslår motion 1985/86:So213, 24. beträffande besvärsmöjligheterenligt socialtjänstlagen att avslår motion 1985/86:So238 yrkande 2, 25. beträffande obligatoriska program ihandikappfrågor att avslår motion 1985/86;So238 yrkande 3, 26. beträffande utvecklingsbidrag förhandikappomsorgen att avslår motion 1985/86;So238 yrkande 4, 27. beträffande texttelefon tillanhörig attriksdagen avslår motion 1985/86:So242 yrkande 2, 28. beträffande texttelefon hos vissamyndigheter att avslår motion 1985/86:So242 yrkande 1, 29. beträffande medelsanvisning förersättning för texttelefoner att till Ersättning till förtexttelefoner för /87 anvisar ett förslagsanslag av 20 734 000kr., 30. beträffande synskadadesrehabilitering attriksdagen med anledning av motion 1985/86:So214 och motion 1985/86:So240 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, 31. beträffande synskadads kostnaderför ledarhund att avslår motion 1985/86 :So209, 32. beträffande medelsanvisning förviss verksamhet för syrukadade m. m. attriksdagen till Kostnader för viss verksamhet för synskadade och döva /87 anvisar ett förslagsanslag av , 33. beträffandemedelsanvisning till statens hundskola attriksdagen till för /87 anvisar ettförslagsanslag av , 34. beträffande kulturinsatser förutvecklingsstörda att avslår motion 1985/86: So212, 35. beträffande övrigamedelsanyisningar att för /87 anvisar a) tillKostnader för viss omsorg om handikappade ett förslagsanslag av , b) tillKostnader för viss utbildning av handikappade m. m. ett förslagsanslag av , c) tillErsättning till postverket för befordran av blindskriftsförsändelser ett förslagsanslag av , d) tillStatens handikappråd ett förslagsanslag av , e) tillBidrag till handikapporganisationer ett reservationsanslag av SoU1985/86:11 . Närvarande: (), (), JohnJohnsson (s), () (), (), AnitaPersson (s), (), (), Per (),(), (vpk), (), IngvarEriksson (m) och (). Statsbidrag till ålderdomshem (mom. 1 i hemställan) 1. av (), (), RuneGustavsison (c), Per (), (), IngvarEriksson (m) och () som anser dels att det avsnitt i utskottets yttrande som börjar pås. 9 med "Den åsikt som" och slutar på s. 10 med " och 241 (m)yrkande 1" bort ha följande lydelse: Det finns en grupp äldre, framför allt i de högstaåldersgrupperna, som är i behov av omfattande hjälp och tillsyn. Denna gruppökar successivt som en följd av befolkningsstrukturen. Enligt utskottetsmenirig kommer man därför också i fortsättningen att behöva medhelinackordering där löpande vård och tillsyn kan ges på samma sått som påålderdomshemmen. Det vore olyckligt om denna grupp av äldre i ökad omfattningskulle behöva tas om hand inom sjukvårdens ram som en följd av att det saknaslämpliga vårdalternativ mellan å ena sidan eget boende och å andra sidanlångtidssjukvården. Inom primärkommunerna finns kunskap om de lokala behovenoch önskemålen. De statliga bidragen bör därför enligt utskottets mening få ensådan utformning att flexibla lösningar tillåts oberoende av anslagsramarnasstorlek. Detta bör med anledning av motionerna 215 (fp), 223 (c)yrkande 3 och 241 (m) yrkande 1 ge regeringen till känna. dels att utskottet under mom. 1 bort hemställa: 1. beträffande statsbidrag till ålderdomshem att riksdagenmed anledning av motion 1985/86:So215 (fp), motion 1985/86:So 223 (c) yrkande 3och motion 1985/86:So241 (m) yrkande 1 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört. Platsminskningeninom institutionsvården (mom. 2 i SoU 1985/86:11 2. avGöte , och (samtliga m) som anser delsatt det avsnitt i utskottets yttrande på s. 11 som börjar med "I dagenssituation" och slutar med "det anförda i motion 467 (m)" bort haföljande lydelse: Detfinns mycket i dagens långtidssjukvård, psykiatriska vård och ålderdomshem sombehöver förändras och förbättras. Som utskottet redovisat ovan pågår enbetydande avveckling av dessa vårdformer. Alla klarar dock inte ett egetboende.