bet · G901KU25 · 1985-12-31 00:00:00 — finns ett arbetsutskott under ledning av styrelseordförandenoch i övrigt bestående av generaldirektören, överdirektören och två av deövriga fyra styrelseledamöterna som är med i förhandlingsdelegationen.Utskottet sammanträder och tar på styrelsens uppdrag i vissutsträckning ställning till förhandlingsfrågor. SAV:sfortlöpande kontakter med de statliga myndigheterna sköts genom tre enheterinom verket. SAVhar också kontakter med SAF som innebär att man informerar varandra omavtalsläget och att man också har utbyte av mera teknisk art i fråga om bl. SAV för inte diskussioner med SAF om principiella lönepolitiskaställningstaganden. SAVhar ett nära samarbete med och inomOasen, som är ett samrådsorganmed tolv ledamöter varav fyra utses av staten,fyra av och fyra av kommunförbundet. Inom Oasen finns ettarbetsutskott med statssekreteraren i som ordförande ochSAV:s generaldirektör samt förhandlingscheferna i som övriga ledamöter. sammanträder ofta, ävenmellan avtalsrörelserna, och förbereder diskussionerna i Oasen. Mandiskuterar i Oasen formerna för samarbetet i avtalsrörelserna. Samverkansformerna varierar med hänsyn till omständigheterna. Fr. o. m. avtalsrörelsen har samarbetet fördjupats genom att de offentliga 319 arbetsgivartiahar samförhandlat i övergripande och principiellt viktiga KU 1985/86:25 avtalsfrågor. SAV träffar kollektivavtal med sina motparter underförbehåll om att regeringen och i allmänhet också godkänner avtalet.Det är på olika sätt sörjt för att statsmakterna hålls informerade omavtalsförhandlingarna och kan utöva det inflytande som ett godkännande iefterhand förutsätter. Under förhandlingarnas gång upprätthålls kontaktenmellan SAV.och . Dei:ta sker främst genom statssekreteraren icivildepartementet som är ordförande i och som även leder . Det parlamentariska inflytandet utövas i första hand avriksdagens lönedelegation som under en avtalsrörelse hålls underrättad omförhandlingarna genom . Lönedelegationen har behörighet attpå vägnar godkänna av SAV träffat kollektivavtal. Om delegationeninte anser sig kunna göra detta - vilket inte inträffat -kanregeringen genom proposition förelägga avtalet, som då kommer attbehandlas av i dess helhet. SAV:sstyrelse avgör frågor om lockout eller annan stridsåtgärd. Vad som anförs beträffande förhandlingsarbetet i SAV ägeri alla viktiga hänseenden tillämpning också pä avtalsförhandlingarna underhösten 1984 och vintern-våren 1985. Jag går nuöver till de tre frågor som ställs i anmälan till KU. Frågan om regeringsdirektiv till arbetsgivarverket Som framgått av ovanstående beskrivning av skrivna regleroch praxis för förhandlingsarbetet inom SAV förutsätts ett nära samarbete ochett ofta förekommande informationsutbyte mellan SAV och , detansvariga statsrådet och regeringen. Detta informationsutbyte ärförsta-handsuppgiften för SAV:s styrelses ordförande - fillikastatssekreteraren i . Denne underrättar således löpande sittstatsråd om förutsättningar och skeenden i förhandlingsarbetet och återför tillSAV:s styrelse, inför dess ställningstaganden, vad som därigenom framkommer ochsom bör ingå i bedömningarna inför viktigare ställningstaganden. Informationen till regeringen sker i allmänhet genomorienteringar i samband med allmän beredning. Sädana orienteringar ägde underden aktuella perioden rum , 21 och , 14 och 28-29mars, II, 16,18, 20, 24, 25 och , 2, 9, 14, 15 och . Några formella beslut fattas aldrig vid regeringensallmänna beredningar. Så inte heller i detta fall. Men genom att SAV:sordförande är närvarande kan de uppfattningar som framkommer återföras tillstyrelsen och uppfattningar från styrelsens sida göras kända iregeringskretsen. Som framgått av referatet ur"Arbetsmarknadsstriden" fattas de styrande besluten för SAV:sagerande i dess styrelse. För att dessa skall ha möjlighet att särskiltauktoritativt uttala sin mening, har regeringen sammansatt styrelsen medföreträdare för de särskilt tunga statliga myndigheterna. Flertalet beslut i har karaktären av en fullmakt för GD att föra förhandlingar pågrundval av vad som uttalats i styrelsen. I särskilt kritiska skeden avförhandlingarna förs dessa med styrelsen ständigt fillgänglig. I andra fall ärstyrelsens ordförande tillgänglig för kontinuerliga överläggningar. Vid detillfällen då motparternas ordförande medverkar i diskussionen förekommerockså att SAV:s ordförande medverkar vid direkta partskon- KU 1985/86:25 '»'er. hölls styrelsemöten i SAV vidföljande tidpunkter: 8 och , , 10, 25 och samt2,3,7, 8,10,12,15, 18 och . Samspelet mellan och dess företrädare åena sidan och SAV å den andra kompliceras ytterligare av de utomordentligtviktiga kontakterna med arbetsgivarna inom kommuner och landsting. Som redovisatsovan äger dessa rum i två fora, båda inom ramen för (Oasen). Oasens arbetsutskott består av förhandlingscheferna iresp. , SAV:s GD och civildepartementetsstatssekreterare. Oasen sammanträder något mera sällan med företrädare förförhandlingsdelegationerna i resp. och . Med hänsyn till att skolfrågorna spelar en särskild roll isamarbetet mellan SAV och kommuner/landsting, är också statssekreteraren iutbildningsdepartementet statlig ledamot i . Inför ställningstaganden i Oasen orienteras i flertaletfall regeringen genom de allmänna beredningar av förhandlingsärendena somredovisats ovan. Ställningstaganden i Oasen är att betrakta som bindandeför arbetsgivarparterna i förhandlingarna, även om en formell överhöghetmellan Oasen och resp. styrelse och förhandlingsdelegationer inte föreligger. Av vad somsagts framgår sammanfattningsvis följande. Regeringen följer noga skeendet i förhandlingarna. Genomstatssekreteraren i kan sådana informationer ochuppfattningar som framkommer vid allmän beredning föras vidare till SAV:sstyrelse där de formella och faktiska besluten tas. sammanträder under dekritiska skeendena mycket tätt och i slutskeden är styrelsen ofta kontinuerligtsamlad. Styrelsens ordförande rådgör kontinuerligt med GD om förhandlingarna,som underlag för information till sitt statsråd, informationen iregeringskretsen och för sitt agerande som ordförande i och dessarbetsutskott. Regeringen ger inga direktiv för förhandlingsarbetet, mende uppfattningar som framkommer vid allmän beredning spelar en självklartviktig roll vid de ställningstaganden som görs i och i Oasen. Innebörden av personsambandet mellan regeringskanslietoch arbetsgivarverket Som framgått av det föregående finns personsamband mellanSAV och på flera punkter. 1 ingår sålundaförutom ordföranden, soin är statssekreteraren i , ävenstatssekreteraren i och statssekreteraren iutbildningsdepartementet. Samtliga redovisar vad som förekommer i styrelsentill sina resp. statsråd och återför relevant information fråii resp.departement till arbetet i . SA V:s ordförande har självklart ettdjupare engagemang i förhandlingsar- 21 1985/86. betet ände båda övriga statssekreterarna. Hans roll därvidlag har belysts i KU1985/86:25 det föregående. Som framgår av det sagda har regeringen inte fattatformella beslut beträffande förhandlingsarbetet. Sådana beslut fattas hellerinte av de tre statssekreterarna. Besluten fattas i styrelsen och iförekommande fall av GD. Jag saknarinformationer att föra vidare i denna fråga. KU1985/86:25 Bil. Underlag för svar till KU om arbetsmarknadskonflikten Den punkt i Fiskesjös skrivelse som berörarbetsmarknadsdepartementet är fråga 3 angående tidpunkten för tillsättandet och om direktiven för denna. Händelseförloppet fram till kommissionens tillsättande äri korthet följande. TCO-Sstrandar förhandlingarna med SAV utan hemställan om någon form av medling. I anslutningtill TCO-S strejkvarsel tar statensförlikningsmannaexpedition dagen därpå kontakt med SAV för att undersökaförutsättningarna för förlikning. Enligt SAV:s bedömning fanns då ingaförutsättningar för någon förlikning. Den 18 aprilredovisade förlikningsmannaexpeditionén för vadsom hade hänt och gjorde därvid den bedömningen att förutsättningar förförlikning enligt 46 § medbestämmandelagen ("46 § För medling iarbetstvister mellan å ena sidan arbetsgivare eller arbetsgivarorganisationoch å andra sidan arbetstagare eller arbetstagarorganisation finns en statensförlikningsmannaexpedition. Expeditionen skall följa förhållandena på arbetsmarknaden.Har den fått kännedom om arbetstvist som hotar att medföra eller redan harmedfört, stridsåtgärd, skall den utse förlikningsman att medla i tvisten, närmedverkan av förlikningsman kan anses ägnad att främja en lösning av denna.Förlikningsmannen skall kalla parterna till förhandling eller vidtaga annanlämplig åtgärd samt verka för att part uppskjuter eller inställer stridsåtgärd. Är någon enligt 45 § skyldig att lämna varsel, skall haninom tid och på sätt som där anges göra detta även tillförlikningsmannaexpeditionén. Den som bryter häremot dömes till böter, högsttrehundra kronor.") inte förelåg och att en ev. förlikningsmedverkan bordeske med en av regeringen tillsatt kommission. 1 detta skede stod det klart förförlikningsmannaexpeditionén att TCO-S å ena sidan inte skulle motsätta sig att initiativ till förhandling togså andra sidan själva inte avsåg att hemställa om att förlikningsman eller Detta föranledde inte någon särskild åtgärd från 323 expeditionens sida utöver den information som lämnadestill departementet. Samtidigtpågick förhandlingar mellan SAV och övriga motparter samt KU 1985/86:25 underhandskontakter med TCO-S. De av TCO-S varslade stridsätgärderna skulleträda ikraft . När det definitivt visade sig att parterna själva ej skulleförmå träffa överenskommelse och att därmed stridsåtgärderna skulle komma attutlösas beslöt regeringen att filisätta en förlikningskommission.Tidpunkten för åtgärden skall ses mot bakgrund av att stridsåtgärderna ännuinte utlösts och någon hemställan om kommission inte förelåg. Det beskrivnahandlingssättet från regeringens sida står i överensstämmelse med vedertagenpraxis vid tillsättande av förlikningskommissioner. Vad slutligen gäller frågan omvilka direktiv som har gällt för kommissionen kan endast hänvisas tillregeringens beslut (se bilaga). KU1985/86:25 Underbil. Förordnande av för medling iarbetstvist mellan och Tjänstemännens CentralorganisationStatstjänstemannasektionen (TCO-S) Regeringen förordnar utbildningschefen ,förvaltningsdirektören och generaldirektören såsom medla i avtalstvist mellan statensarbetsgivarverk och Tjänstemännens CentralorganisationStatstjänstemannasektionen (TCO-S) angående 17 § p. 2 i avtal om löner 1984/85för statstjänstemän m. fl. skall vara ordförande i kommissionen. för arbetet med att lösa avtalstvisten mellan statensarbetsgivarverk (SAV) och ,statstjänstemannasektionen (TCO-S) Första skedet 30/4-2/5 1985 Regeringen tillsatte kommissionen genom beslut den 30april 1985, och parterna kallades till förlikningsförhandlingar medbörjan . Förhandlingarna inleddes med att parterna för kommissionenredogjorde för sina ståndpunkter i avtalstvisten och bakgrunden till dessa.Motsättningarna gällde framför allt innebörden av omförhandlingsklausulen ochRosenbadsöverläggningarna samt giltigheten av åberopad statistik. Sent påkvällen delgav kommissionen SAV sin uppfattning om klausulensinnebörd att ligga till grund för en lösning av tvisten. Kommissionenframförde sålunda till SAV följande. Omförhandlingsklausulen innebär enligt ordalagen att TCO-Sägt påkalla förhandlingar under förutsättning att en inte oväsentliglöneskillnad uppstått 1984 i förhållande till industrin. Parterna synes varaense om att denna förutsättning uppfyllts. Ingentingär utsagt om vadförhandlingarna skulle ge, men i avtalets grundmening måste ligga dels attTCO-S under angivna förutsättning erbjuds ett lönepåslag, dels att detta läggsut . Kommissionen anser att den beskrivna tolkningen bör liggatill grund för parternas ståndpunkter i avtalstvisten. Om någon part inteaccepterar denna tolkning anser sig kommissionen inte f. n. vara i stånd attframlägga något medlingsförslag under de förutsättningar som i övrigtföreligger i tvisten. Kommissionens bedömning får till följd att frågan omavskrivning av överhäng med 1,3 %för 1986 blir inaktuell i avtalstvisten. Detskulle härmed vara möjligt för SAV att erbjuda TCO-S en större lönehöjning påbasis av omförhandlingsklausulen än den som under hand diskuterats med kommissionen. Svar begärdes av SAV till om SAV varberett att fortsätta förlikningsförhandlingarna från angiven utgångspunkt. Förhandlingarna återupptogs då SAVavvisade den av kommissionen föreslagna utgångspunkten för tvistens lösning. Deavslutades dä kommissionen konstaterade att parterna stod för långtifrån KU1985/86:25 Bil. varandraför att kommissionen skulle vara i ståndatt presentera något förslag KU1985/86:25 till uppgörelse. B 9 c . Kommissionen meddelade parterna att den inte ansåg sig haunderlag för att fortsätta medlingen men att den stod till förfogande om förutsättningarna skulle förändras. Förhandlingarnaförklarades strandade, och TCO-S satte den varslade strejken i kraft den 2 majkl. Andra skedet 9/5-11/5 1985 På kommissionens initiativ kallades parterna tillöverläggningar i syfte att undersöka förutsättningarna föratt återuppta medlingen. Överläggningarna pågick till och fortsatteföljande dag . De övergick successivt till förlikningsförhandlingaroch varade till . Under dessa förlikningsförsök närmade sigparterna i viss utsträckning varandra, dock inte sä långt att kommissionen vari stånd att lägga fram något hos båda parter förankrat förslag. Likväl ansågsig kommissionen böra lägga fram ett slutligt förslag till lösning av tvisten,och detta skedde . Förslaget (bil. 1) innebar i huvudsak,att löneplansbeloppen skulle höjas med 60kronor- motsvarande i genomsnitt av lönerna - utan att avräkninghärför skulle ske års löneutrymme, att avräkning inte heller skulleske från samma löneutrymme för de löneplansåtgärder som skulle vidtas enligtALS 1984/85 och som annars skulle ge ett "överhäng"på och att förhandlingar om återupprättande av 1984/85 mellanSAV och TCO-S och därmed sammanhängande frågor - bland annat befordringsgångarför adjunkter, officerare, poliser och tulltjänstemän - skulle föras underfredsplikt. Kommissionen begärde svar till , ochSAV uppsköt tills vidare sin till varslade lockout. TCO-Savvisade bestämt i fråga om lönehöjningen kommissionens förslag men ville attförlikningsförhandlingarna skulle fortsätta i övrigt. SAV godtog förslaget menframhöll att SAV därmed sträckt sig så långt som var möjligt förstaten och att SAV därför betraktade förslaget som ett absolut slutbud.Kommissionen förklarade då att den hade slutfört sitt uppdrag och avsåg attredovisa detta för regeringen. SAV utlöste lockouten. Tredje skedet 16/5-20/5 1985 meddelade arbetsmarknadsministernkommissio nens ordförande att hon fått signaler som tydde på att nya förlikningsförsök borde göras. Parterna kallades då till förhandlingar med början . Dessa avbröts den dagen . Förhandlingarna fortsatte och pågick till morgonen , då de ånyo avbröts för att fortsätta . Förhandlingarna pågick fram till , då kommissionen lade fram ett nytt förslag till lösning av avtalstvisten (bil. Förslaget skilde sig frän det tidigare såtillvida som att löneplansbeloppen skulle höjas med dels , dels 110 kronor-motsvarande tillhopa 327 i genomsnitt avlönerna - utan att avräkning härför skulle ske från KU 1985/86:25 1986 årslöneutrymme, att bestämmelsen om att inte heller överhänget per Bil. B 9 cden pä skulle avräknas härmed utgick samt attöverenskommelse träffades om vissa åtgärder inom polisväsendet och tullverket.Förslaget antogs av båda parter, och stridsåtgärderna inställdes. Förkännedom till: Statsminister KU1985/86:25 Bil. PM angåenderegeringens åtgärder beträffande jämställdhetsfrågor m. m. Grundläggande bestämmelser av betydelse förjätnstålldheten i arbetslivet finns i regeringsformen (RF). I 2 kap. 16 § RF stadgas att lag eller annan föreskriftinte får innebära, att någon medborgare missgynnas på grund av sitt kön, omföreskriften inte utgör led i strävandena att åstadkomma jämställdhet mellanmän och kvinnor eller avser värnplikt eller motsvarande tjänsteplikt. Av särskild betydelse för jämställdhetsarbetet är vidarelagen (1979:1118) om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet(jämställdhetslagen). Jämställdhetslagen förbjuder könsdiskriminering iarbetslivet. Könsdiskriminering antas föreligga när en arbetsgivare vid entjänstetiUsättning utser en person framför en annan av motsatt kön, även otnden som förbigås har bättre sakliga förutsättningar för tjänsten.Könsdiskriminering antas också föreligga, när en arbetsgivare tillämpar andraanställningsvillkor för en arbetstagare än detn som tillämpas för andraanställda av motsatt kön med samma arbetsuppgifter. Vidare presumeraskönsdiskriminering föreligga om arbetet leds och fördelas så att enarbetstagare blir uppenbart sämre behandlad än andra av motsatt kön eller om enarbetsgivare säger upp, permitterar eller omplacerar eller vidtar liknandeåtgärd mot någon och åtgärden beror på kön. Könsdiskriminering föreligger dockinte om arbetsgivaren t. ex. kan visa att beslutet var ett led i strävandenaatt främja jämställdhet, s. k. positiv särbehandling. Den som av enarbetsgivare blir diskriminerad på grund av kön är berättigad till skadestånd. Utöver förbudet mot diskriminering på grund av kön stadgasi jämställdhetslagen också en skyldighet för arbetsgivaren att inom sittverksamhetsområde vidta aktiva åtgärder för att främja en jämn fördelningmellan kvinnor och män på arbetsplatsen. Detta skall ske genomtjänstetillsättningar, utbildning och andra åtgärder. Regeringen skall enligt jämställdhetslagen utse enjämställdhetsombuds-rnan som skall se till att lagen efterlevs. När det gäller rent stadiga tjänster finns utöver dehittills nämnda reglerna en särskild bestämmelse i RF. Enligt 11 kap. 9 § skallvid tillsättning av statlig tjänst avseende fästas endast vid sakliga grundersom förtjänst och skicklighet. Med förtjänst avses i första hand denerfarenhet och vana vid tjänsten Som har förvärvats genom tidigaretjänstgöring. I praktiken handlar det ofta om antalet tjänsteår. Medskicklighet avses de allmänna och speciella insikter som har betydelse förbefattningen, såsom studiebakgrund och praktisk utbildning samt lämplighetenför befattningen såsom den har visat sig genom tidigare verksamhet.Skickligheten har i allmänhet ansetts ha större betydelse för högretjänster än lägre. Genom ett förslag till ändring i lagen (1976:600)om offentlig anställning, som är under beredning i KU1985/86:25 ,skall skickligheten fortsättningsvis prioriteras framför andra Bil. sakligagrunder vid tillsättning av statliga tjänster (prop. 1985/86:116). formuleringenav RF:s bestämmelse framgår att även andra sakliga grunder änförtjänst och skicklighet kan beaktas. Någon definition härav ges dock inte i RF.Sedan slutet av 1970-talet har jämställdhetsintresset allmänt accepteratssåsom en saklig grund vid tillsättning av statlig tjänst. har ocksåkommit till uttryck i tillsättningspraxis. numerabetraktas som en av flera sakliga grunder som kan fälla avgörandet, närsökandena bedöms vara jätnbördiga eller i det närmaste jämbördiga. 1 fråga om andra statligt reglerade tjänster tillämpas enföreskrift i 4 kap. 3 § lagen (1976:600, ) om offentlig anställning. Inämnda bestämmelse hänvisas bl. a. till 11 kap. 9 § RF. 1984 utfärdade regeringen en ny förordning (1984:03) omjämställdhet i statlig verksamhet. Den nya förordningen, som trädde i kraft den1 , ersatte en äldre sådan . 1 förordningen finns bestämmelser om notnineringar tilloffentliga uppdrag och liknande. Enligt 3 § skall en myndighet, som skallföreslå någon till ett uppdrag inom ett område där det inte råder en i huvudsakjämn könsfördelning, föreslå en person av vartdera könet, om det kan ske inomramen för sakliga urvalsgrunder. När myndigheten själv skall ge någon'ettuppdrag skall den verka för att göra det möjligt att välja mellan personer avbåda könen, om det kan ske inom ramen för sakliga urvalsgrunder. Motsvarandeskall tillämpas också på utbildning som anordnas för att ge kompetens för ettuppdrag. Jämställdhetsfrågorna har sedan regeringsskiftet 1982ställts direkt under regeringen. Ett statsråd har särskilt ansvar förjämställdhetsfrågorna: sedan regeringsskiftet åvilar detta ansvarstatsrådet . Inom finns ett särskiltjämställdheissekretariai för jämställdhetsfrågorna. 1 den mån allmännajämställdhetsfrågor uppkommer i samband med ärenden som gäller offentliganställning åvilar dessa . finns en särsk\\d jämstäUdhetsberedning med enrepresentant för varje departementet. När det gäller kompetensen hos representanterna i jämställdhetsheredningen har särskilda åtgärder vidtagits från jämställdhetssekretariatets sida. Åtgärderna förväntas medföra en aktivering av beredningen. Det finns också ett särskilt jäniställdhetsråd i vilket ingår företrädare för de politiska partierna, arbetsmarknadens parter, folkrörelserna och kvinnoorganisatio nerna. Vidare har en särskild delegation för jämställdhetsforskni/tg, JÄMFO, knutits till arbetsmarknads departementet. JÄMFO har till uppgift att fastställa forskningsbehov i frågor som rör jämställdhet mellan män och kvinnor och kvinnors roll i samhällsut vecklingen samt att initiera, samordna'och följa forskning i sådana frågor. Vidare skall delegationen stimulera kontakter mellan forskare, planerare, 330 Delegationen har också en informa- KU 1985/86:25tionsuppgift. JÄMFO bistår med kunskapsunderlag, litte- Bil. B 10 ratursökningar m. m. Tjänstetillsättningsnrenden när det gäller statligatjänster förekommer i dels som tillsättningar som skall görasdirekt av regeringen, dels som besvärsärenden. Dessutom förekommer olikatillsättningar av tjänster inom departementen och i övrigt.Tillsättningsärendena handläggs i princip inom det departement inom varsfackområde ärendet hör. Detta gäller oberoende av otn det är fråga om ettbesvärsärende eller en tjänstetillsättning där regeringen år första instans. 1 ärenden där flera departement är berörda tillämpas s.k.gemensam beredning. Initiativet till gemensam beredning medarbetsmarknadsdepartementets jämställdhetssekretariat tas i regel avvederbörande fackdepartement. Sådan gemensam beredning i jåmställdhetsfrågorhar förekommit i drygt 20-talet ärenden (25 ärenden ).Utbildnings- och justitiedepartementen har de flesta överklagadetillsättningsärendena. Det är också främst med dessa departement som gemensamberedning förekommer i jämställdhetsfrågor. Gemensam beredning medcivildepartementet är också relativt vanlig. Frågan om formerna för beredning avtjänstetillsättningsärenden upp märksammades av JämO i JämO:s yttrande över meritutredningens betän kande (Ds C 1983:16) Meritvärderingen vid statliga tjänstetillsättningar m. m. JämO pekade i yttrandet bl. a. på vikten av föredragandenas kunska per och erfarenhet i dessa sammanhang. JämO föreslog också gemensam utbildning i vissa frågor för handläggarna av tjänstetillsättningsärenden i I de två senaste granskningsbetänkandena har KU som ensärskild punkt behandlat regeringens befattning med jämställdhetsfrågor. 1betänkandet KU 1983/84:30 uttalade utskottet att det är av stor betydelse attarbetet med jämställdhetsfrågorna fortsätter och att regeringen beaktarjämställdhets-aspekterna i tjänstetillsättningsärenden. Utskottet uttaladevidare att strävandena att öka kvinnans deltagande i t. ex. kommitté-och.utredningsarbetet måste fortsätta. Det ansågs också enligt utskottet varaav värde att resultatet av regeringens jämställdhetsarbete fortlöpanderedovisas. Utskottet ansåg också aktiva jämställdhetsåtgärder när det gällerregeringens eget kansli vara av stor betydelse. Slutligen uttalade utskottetsin avsikt att följa jämställdhetsfrågorna vad gällertjänstetillsättningsärendena i regeringen. I betänkandet KU 1984,/85:35 redovisades olika åtgärderför att främja jämställdheten som regeringen vidtagit . Utskottetfann det angeläget att arbetet med dessa frågor fortsätter.