bet · G901UU2 · 1985-12-31 00:00:00 — om mänskliga rättigheter, rätten till självbestämmande m. m. (, Östra 1985/86-2 ,, , sovjetiska judar, kurder) Nedanstående motioner behandlar förhållanden i vissaländer, där förekommande konflikter och motsättningar har det gemensamt attgrundläggande mänskliga fri- och rättigheter kränks. I nägra fall berörs även andra,näriiggande frågor såsom t. ex. rätten fill självbestämmande. Utskottet har valt att behandla dessa motioner i ettgemensamt betänkande. I ett första avsnitt (A) lämnas en inledande, allmänredogörelse beträffande de mänskliga rättigheterna, varefter behandlas läget iIran, judarna i samt kurdernas situation, I ett andra avsnitt (B) behandlas , , Därvid redovisas såväl kampen för nationellt oberoende somsituafionen beträffande respekten för de mänskliga rättigheterna. I motion 1984/85:420 av () m. fl, (c, m, soch vpk) yrkande 1 hemställs 1, att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts om agerande för i olikaFN-organ, I mofion 1984/85:697 av m,fl. (c) yrkande 2hemställs att som sin mening ger regeringen fill känna vad i mofionenanförts om att akfivt bör verka för internationella åtgärder somgaranterar dess oberoende, I motion 1984/85:698 av , fl, (vpk) yrkandena 3 och 6 hemställs 3. att som sin meninguttalar att regeringen offentligt bör framföraen protest mot den indonesiska regeringens militära övergrepp och kränkningar av mänskligarättigheter i , och , . att som sinmening ger regeringen till känna vad som i motionenanförs om ställningstagande och arbete i FN för rätt till I motion 1984/85:976 av () hemställs attriksdagen hos regeringen begär att ekonomiska förbindelser med Iranoch dess regering bryts och att aktioner i syfte att främja de mänskligarätfigheterna för folk initieras i FN och andra internationella fora. 1 1985/86. I motion 1984/85:1263 avRune () hemställs att som UU 1985/86:2 sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts beträffande fred och frihet fördet eritreanska folket. Imofion 1984/85:1687 av m.fl, (vpk) hemställs 1, att uttalar att på alla sätt börstödja motståndet mot Khomeinis regim i , 2, att hos regeringen hemställer om förslagtill att handel med varor och tjänster samt industriellt samarbete med Iranbegränsas, Imotion 1984/85:1693 av () m, fl, (s, fp och m) hemställs attriksdagen med instämmande i motionens sammanfattning begär att regeringen fillSovjetunionens regering såsom den svenska och regeringensgemensamma uppfattning framför redovisade farhågor och synpunkter, Imotion 1984/85:2228 av m,fl, (vpk) hemställs 1, att hos regeringen hemställer ominitiativ till att ta upp den kurdiska frågan i FN:s kommission för mänskligarättigheter, 2, att hos regeringen hemställer om åtgärderför att minska handel och annat utbyte med Khomeiniregimen i , så länge denfortsätter sitt förtryck mot kurderna och det egna folket, 3, att hos regeringen hemställer om åtgärdermot den form av påtryckningar som turkiska ambassaden gjort när det gällerhemspråksundervisningen i , Föreställningenom vissa, individlen fillhörande, "oförytterliga rättigheter" kanspåras långt tillbaka i tiden. Då gällde det närmast att gentemot ett enväldigtstatsstyre och mot staten själv säkra vad man betecknade som individensnaturliga och okränkbara rättigheter: de s, k, mänskliga rättigheterna, I dagbetraktas det som självklart i varje demokrati att medborgarna har sådanagrundläggande rättigheter som t, ex, yttrandefrihet, åsiktsfrihet,informationsfrihet, mötesfrihet, demonstrationsfrihet, föreningsfrihet ochreligionsfrihet. Det är också statsmaktens skyldighet att garantera medborgarnadessa rättigheter. Som ett uttryck härför har åtskilliga länder, däriblandSverige, inkluderat specifika rättighetskataloger i sina författningar. Medtillkomsten av organisationer som FN och kom skyddet av dylika,grundläggande rättigheter att på allvar regleras även i relationerna mellanstaterna. Utgångspunkten var därvid en strävan att etablera internationellsamverkan för att skapa och utveckla respekt inom alla rättsordningar för vissaallmänna satser som kommit att betraktas som fundamentala i en demokrati ellerrättsstat. föreligger ett stort antal internationella' deklarationer ochkonventioner inriktade på skydd och främjande av mänskliga rättigheter i helavärklen. En fyllig redovisning av existerande folkrättsligainstrument på detta område har lämnats i utskottets betänkan- UU 1985/86:2 den UU1982/83:1 och UU 1982/83:21,1 dessa behandlas bl, a, FN:s allmänna förklaringom de mänskliga rättigheterna, konventioner om medborgerligaoch politiska rättigheter resp, om ekonomiska, sociala och kulturellarättigheter samt den granskningsfunktion som utövas av FN:s kommissionför de mänskliga rättigheterna. På det europeiska planet redovisasEuroparådets konvention angående skydd för de mänskliga rättigheternaoch de grundläggande friheterna, jämte tilläggsprotokoll, liksom detmaskineri som skall övervaka efterlevnaden i medlemsstaterna av dennakonvention: kommissionen resp, den europeiska domstolen för de För del har det traditionellt varit en angelägenuppgift att söka främja respekten för och medverka fill ett stärktinternationellt skydd av dessa rättigheter. Det ingår som en central del i vårutrikespolitik med starkt stöd av en bred och engagerad opinion. I FN:s stadga beskrivs skyddet av de mänskligarättigheterna som en gemensam angelägenhet för medlemsstaterna, och det kandärför inte vara en stats ensak hur den behandlar sina medborgare eller andramänniskor som befinner sig på dess territorium. Att kritisera andra stater förbrott mot eller bristande respekt för mänskliga rätfigheter kan sålunda enligtsvensk uppfattning aldrig betraktas som otillåten inblandning i ländernas inreangelägenheter. Arbetet för de mänskliga rätfigheterna är ett led iarbetet för internationell fred. Det är också ett uttryck för staternasskyldigheter mot individen och individens rättigheter gentemot statsmakten. Det är därför en positiv utveckling att dettaproblemkomplex tagit en alltmer central plats i den internationellaverksamheten. måste dock konstateras att kränkningarna av demänskliga rättigheterna dessvärre fortsätter i en förfärande omfattning världenöver, I den senaste årsrapporten från upptas inte mindreän 123 stater där kränkningar mot grundläggande fri- och rättigheterförekommit. Även om det i flera av dessa länder rör sig om enstaka och iblandmåhända juridiskt oklara fall är det uppenbart att det i ett slort antal staterförekommer omfattande och svåra brott mot människans rättigheter. Inte sällanrör det sig om förtryck som bedrivs eller uppmuntras av de egna myndigheternaeller utan motåtgärder tolereras av dem, I några stater har förföljelse, diskrimineringoch omänsklig behandling t,o, m, upphöjts fill allmän lag. Det ankommer naturligtvis i första hand på varje regeringoch varje stat att själv tillse att de mänskliga rättigheterna respekteras pådess eget territorium. Men som framgått fullgör många stater inte dennauppgift, beroende på bristande förmåga eller bristande vilja, I vissa länderkränks de mänskliga rättigheterna systematiskt. Utskottet anser att den internationella opinionsbildningeni dessa fall är särskilt betydelsefull och delar sålunda den principiellauppfattning som kommer till uttryck i motionerna. 1* 1985/86. Genom medlemskap i och anslutning till FN:s förklaringom de UU 1985/86:1 mänskliga rättigheterna eller till internationellakonventioner har alla stater en skyldighet att respektera och främja mänskligarättigheter. Inom FN-systemet intar härvid kommissionen för de mänskligarättigheterna en central roll, även om politiska hänsyn och gruppsolidaritetfrån tid till annan kunnat innebära svårigheter - eller t. o. m, totaltblockerat möjligheterna -att ta upp konkreta fall. Kommissionen sammanträderunder i början av , är inte medlem avkommissionen men deltar aktivt som observatör. diskuterasfrågor om mänskliga rättigheter även i ECOSOC och i FN:sgeneralförsamling och dess tredje utskott, deltar regelmässigt i dessadebatter. Regeringen har därvid ofta tagit upp missförhållanden i enskildaländer såsom, l.ex, , , , och ,spelar därtill en pådrivande roll vad gäller normsystemet för demänskliga rättigheterna. Som exempel kan nämnas den antagnatortyrkonventionen, vilken bygger på ett svenskt initiativ. Inget tvivel kan således råda om engagemang ochaktiva arbete till skydd för och främjandet av de mänskliga rättigheterna iinternationella sammanhang. Utskottet har för sin del vid upprepade tillfällenunderstrukit att det framstår både som en rätt och en plikt att reagera när demänskliga rättigheterna kränks och att sådana brott skall granskas ochuppmärksammas varhelst de förekommer. Dessa rättigheter är en internationellangelägenhet. Regeringarna har sålunda att stå till svars, inte bara inför deegna folken ulan inför hela världsopinionen, Med hänsyn till situationen för de mänskliga rättigheternai krävs i motion 976 att bryter de ekonomiska förbindelserna meddetta land och initierar aktioner i bl, a, FN så atl läget för det iranskafolket förbättras, I motion 1687 yrkas att på alla sätt stödermotståndet mot Khomeinis regim och att handeln liksom det industriellasamarbetet med begränsas, I motion 2228, slutligen, hemställs i yrkande 2 omåtgärder för att minska handel och och annat utbyte med så längeförtrycket mot kurderna och det egna folket fortsätter, handel med har minskat kraftigt under senareår. Siffrorna för den svenska exporten visar på en nedgångmed jämfört med närmast föregående år. Även importenhar sjunkit, främst beroende på att svensk införsel av råolja från numeranästan upphört. Vad gäller de mänskliga rättigheterna i har rapporterfrån bl, a, FN och visat på fortsatt förekomst avmassavrättningar, ofta efter summariska rättegångar. fickAmnesty kännedom om drygt 650 verkställda dödsdomar, vilket skulle innebära atlmera än 6 000 personer avrättats sedan revolufionen 1979, Det verkliga antalettorde dock ligga avsevärt högre.Rapporterna vittnar också om tortyr, frihetsberövan- UU 1985/86:2 den pågodtyckliga grunder samt över huvud taget grym, omänsklig och förnedrandebehandling av fängslade personer. Förföljelserna av religiöst oliktänkandefortsätter. Ordförandeni FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna utsåg ensärskild representant, venezolanen Andres Aguilar, med uppgift att granska situafioneni , Denne har, delvis på grund av bristande samarbetsvilja från de iranskamyndigheternas sida, hitfills endast kunnat lägga fram en preliminär rapport,har i sina inlägg inför kommissionen och i ECOSOC beklagat detta ochförordat att en ny, mer omfattande rapport framläggs när ärendet behandlas vidFN:s generalförsamlings session . Denbristande respekten i för grundläggande mänskliga fri- och rättigheteringer fortsatt djup oro. Det finns därför anledning att mycket noga följautvecklingen; i detta sammanhang är den granskning som sker i FN:s kommissionför de mänskliga rätfigheterna av stort intresse, Sverigehar välkomnat beslutet att utse en särskild rapportör om , vars mandat förövrigt förlängts, har också understrukit det angelägna i attIrans regering fullt ut samarbetar med denne. Utskottet konstaterar vidare attsituationen för de mänskliga rättigheterna i för första gångenkommer att diskuteras även i . Utskottethar anledning utgå från att den liksom , med krafthävdar den i fidigare nämnda konventioner fasfiagda synen på mänskligarätfigheter såväl bilateralt som i internafionella fora och på sätt som iövrigt befinnes lämpliga. Vadgäller de ekonomiska förbindelserna med har frågan om ensidigabojkottåtgärder på handelsområdet behandlats av utskottet vid flerafillfäl-len. Det har då erinrats om den principiella svenska inställningen attinte införa sanktioner med mindre sådana beslutats av -fallet utgör härvid ett undantag på grund av sin unika karaktär. Endastbeslut av säkerhetsrådet kan upphäva de åtaganden om en fri handel som Sverigeoch andra länder iklätt sig genom sin anslutning till , Därtill kommer attbara sådana åtgärder som vunnit stor anslutning har utsikter att bliverkningsfulla. Medhänvisning till det anförda avstyrks mofionerna 976, 1687 samt yrkande 2 imotion 2228. Imotion 1693 beskrivs situationen för de sovjetiska judarna; bl. a. berörssvårigheterna för dem som önskar emigrera. Motionärerna uppger att det antalsom tillåts utvandra numera sjunkit till endast ca 1 000 från en högstasiffra 1979 på 51 000 personer, detta trots att det är dokumenterat att minst ytterligare 380 000önskar lämna landet. Motionärerna lämnar därtill JJU 1985/86:2 en rad exempelpå diskriminerande åtgärder mot de sovjetiska judarna och varnar för passivitethos omvärlden i ett läge då antisemitiska aktiviteter på nytt tolereras ochsanktioneras i . Mot bakgrund av innehållet i bl, a, FN:s allmännaförklaring om de mänskliga rättigheterna och Helsingforsdokumentet samtSveriges traditionella inställning som försvarare av grundläggande fri- ochrättigheter bör regeringen, anser motionärerna, till regeringframföra uppfattningen att gränserna bör öppnas för de judar som önskar blirrepatrierade till sitt eget land , För dem som önskar kvarstanna iSovjetunionen bör all diskriminering undanröjas och utövandet av den judiskakulturen och religionen där underlättas. Påsovjetisk sida förnekas all förekomst av diskriminering. Den mer detaljeradeinformation som står till buds härrör från internationella judiskaorganisationer och emigranter från men också från andra källor.Enligt dessa har utvandringen starkt försvårats genom bl. a.byråkratiska hinder, trakasserier och ibland även rättsliga åtgärder. ISovjetunionen finns inga judiska skolor; böcker om judisk kultur eller historiasaknas praktiskt taget helt. Endast ett sexfiotal synagogor finns numera ilandet, varav ett litet fåtal har verksamma rabbiner. Judar förvägras möjlighettill religiös utbildning liksom publicering av religiösa böcker ellertidskrifter. Studier i hebreiska är i praktiken stängda för judar, ochtillträde över huvud taget till högre utbildning försvåras för denna kategori. har presenterat en rapport, där desovjetiska myndigheternas behandling av den judiska minoriteten i Sovjetunionenuppmärksammas och kritiseras. Rapporten bekräftar i stor utsträckning ovanrelaterade uppgifter om diskriminering. Vidare fastslås att emigrationen starktförsvårats och att åtskilliga som försökt eller velat lämna landet trakasseratspå olika sätt. Densvenska regeringen har i flera anföranden tagit upp desovjetiska judarnas situation, senast i vid 10-årsjubileet avESK-dokumentets undertecknande och i det svenska inlägget vid ommänskliga rättigheter i . Frågan om utvandringberördes därvid speciellt liksom den bristande respekten för slutdokumentetsstadganden om trosfrihet. Regeringens syn på förhållandena för de sovjetiskajudarna har också framgått av utrikesministerns svar på riksdagsfrågor som rörtenskilda fall. Rättentill personlig rörelsefrihet finns klart definierad i FN:s allmänna förklaringom de mänskliga rättigheterna. I dess artikel 13 p. 2 stadgas sålunda, att"envar har rätt att lämna varje land, inbegripet sitt eget, och attåtervända till sitt eget land", konvention om medborgerliga ochpoHtiska rättigheter, vilken utarbetas inom FN:s kommission för de mänskligarättigheterna, återfinns motsvarande bestämmelse i artikel 12, Islutdokumentet från Konferensen om säkerhet och samarbete i Europaförbinder sig de deltagande staterna bl, a, att respektera mänskligarättigheter och grundläggande friheter, däri inbegripet tanke-, samvets-. religions- och trosfrihet,för alla utan åtskillnad med hänsyn fill ras, kön, , uu 1985/86:2 språkeller religion. Staterna förbinder sig även att uppfylla sina förpliktelserenligt internationella deklarationer och överenskommelser på detta område,däribland ovannämnda konvention. Ickedesto mindre förvägras alltjämt i vissa anslutna länder medborgarna dylikagrundläggande fri- och rättigheter. Ett exempel härpå är just de restriktionersom tillämpas beträffande judisk utvandring. Som påpekats i det svenskainlägget vid i , är det därvid inte bara så, att,utresetillstånd vägras, utan många av de sökande avskedas från sina arbeteneller utestängs från akademiska institutioner. Sådanaför den enskilda individen diskriminerande och förnedrande förhållanden ärenligt utskottets mening givetvis helt oacceptabla. Stater som anslutit sigtill överenskommelser rörande bl, a, praktisk tillämpning av de mänskligarättigheterna har självfallet ett ansvar att också leva upp till gjordaåtaganden. Försummelser bör med kraft påtalas oavsett var och av vem de skett.Detta är i linje med den svenska huvudprincip om skydd och respekt förmänskliga rättigheter som tidigare relaterats. Utskottetdelar uppfattningen att sovjetiska myndigheter på olika sätt försvårar elleribland t. o. m. omöjliggör för den judiska minoriteten att utöva sitt religiösaoch kulturella liv och begränsar dess möjligheter att utvandra. Utskottet utgårfrån att regeringen också fortsättningsvis i lämpligt sammanhang ger uttryckför den djupa oro häröver som finns i och påtalar avsteg fråninternationellt överenskomna principer. Motion 1693 får därmedanses besvarad. Iyrkande 1 i motion 2228 begärs att hos regeringen hemställer ominitiativ till att ta upp den kurdiska frågan i FN:s kommission för demänskliga rättigheterna. I yrkande 3 i samma motion hemställs om åtgärder motden form av påtryckningar som turkiska ambassaden gjort vad gällerhemspråksundervisningen i . Kurdernastraditionella hemland är geografiskt fördelat mellan fem stater: , ,, och . Därutöver finns i området en kurdiskbefolkningsminoritet i . Någon egentlig samlad kurdisksjälvständighetsrörelse har aldrig funnits. I stället förekommer ett stortantal organisationer och grupperingar med olika politisk grundsyn och skiftandepolitiska och/eller kulturella krav på sina program. Kurderna har vidare i storutsträckning assimilerats i de länder där de bor. Kurdernassituation har varit föremål för riksdagensbehandling i form av bl. a, frågor, interpellationer och motioner. Utskottethar för sin del de senaste fyra riksmötena haft anledning behandla detta ämne,varvid relativt utförligt redogjorts för kurdernas förhållanden i de länder därde huvudsakligen bor (jfr UU 1980/81:11, UU 1981/82:7, UU 1982/83:4 ochUU 1983/84:12). Även yrkandet att den kurdiska frågan skall drivas i FN hardärvid övervägts av utskottet. Motionärernatar också upp frågan om hemspråksundervisning för kurdis- uu 1985/86'2 ka barn.Genom den s. k. hemspråksreformen 1977 (prop. 1975/76:118) blev kommunenskyldig anordna hemspråksundervisning för invandrarbarn i ochgymnasieskolan om föräldrarna så önskar. För förskolans del finns ingenlagstadgad skyldighet utan hemspråksträning beslutas självständigt av varjekommun, som också väljer själv i vilka former denna skall ske. I femtonkommuner ges möjlighet till hemspråksträning i kurdiska iförskolan. Ävenom förhållandena för den kurdiska minoriteten har växlat från tid till annanoch situafionen är långtifrån densamma i de olika länderna torde ändå allmäntkunna konstateras att de ofta förnekats rätten att ge uttryck åt sin nationellasärart. I några länder har förekommit direkta förföljelser och diskriminerandebehandling av kurderna som etnisk minoritet. Vadgäller spörsmålet huruvida FN skulle kunna engageras, måste understrykas attavgörande här/idlag alltid är det stöd som kan uppbådas från medlemsländerna.Inte minst mot bakgrund av de förhållanden som ovan relaterats har det varitsvårt att väcka en bredare internationell opinion fill stöd för kurdernas sak. Förutsättningenav stöd från medlemsländerna gäller också möjligheten att få upp ärendet tillbehandling i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna. Detrådande politiska läget i regionen försämrar givetvis ytterligare betingelsernaför att den kurdiska frågan skulle komma att behandlas i FN-sammanhang.Utskottet delar emellertid uppfattningen att det kan finnas anledning påminna deninternationella opinionen om de förföljelser som äger rum mot kurder och andraetniska eller kulturella minoriteter. Som framgått av detta betänkande är detockså utskottets ståndpunkt att den internationella uppmärksamheten börinriktas på att främja respekten generellt för grundläggande mänskligarättigheter i de enskilda länder där förtryck pågår. Vilka kanaler eller forapå det internationella planet som därvid bäst lämpar sig att utnyti:ja bör dockavgöras av regeringen i varje särskilt fall. Medhänvisning till vad som sålunda anförts avstyrker utskottet yrkande 1 i motion2228. Fråganom hemspråksträning i kurdiska i svenska förskolor och den turkiska ambassadensagerande har närmare behandlats i ett frågesvar av utrikesministern den 15februari 1985. Av detta framgår att gällande bestämmelser redovisats avutrikesdepartementet för den turkiska ambassaden, varmed diskussionen försvensk del varit avslutad. Utskottet finner ingen anledning att därutöverkommentera saken. Yrkande 3 i motion 2228avstyrks härmed. B. Rättentill självbestämmande m. m. uu1985/86:2 Medfrågan om de mänskliga rättigheterna sammanhänger en annan av de viktigasteprinciperna i FN:s stadga, nämligen rätten till självbestämmande. I1970 års förklaring om folkrättsliga principer rörande vänskapliga förbindelseroch samarbete mellan stater i enlighet med FN:s stadga definieras denna rättsålunda, att varje folk har rätt att fritt och utan yttre inblandning bestämmaöver sina politiska förhållanden och fullfölja sin ekonomiska, sociala ochkulturella utveckling. Dettaförutsätter nationellt självbestämmande i enlighet med folkrättens stadganden. Principenom självbestämmande åberopas ofta även i samband med skyddet för de mänskligarätfigheterna eller såsom tillhörande problemkomplexet kring kolonialsystemetsavskaffande. Demofioner som behandlas nedan ger exempel på sådana olika fall. Vad gällerAfghanistan rör det sig om ett klart folkrättsstridigt handlande mot landetsrätt till oberoende, självbestämmande och självstyre, I fråga om handlar det om situafioner som uppkommit i samband medavkolonisering och därför har andra utgångspunkter, Imotion 420 framhålls bl. a svårigheterna att erhålla och sammanställainformation om förhållandena i vad gäller befolkningens situationoch den interna flyktingsituationen där. Motionärerna förespråkar svenskainitiativ i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna och i för att påyrka grundläggande information från dessas sida samt föratt uttrycka svensk oro inför situationen i . Som exempel på sådanafackorgan m.m. nämns , , och . Genom att drivaAfghanistanfrågan inte bara i tal i utan också i berördaFN-organ skulle kunna bidra till den internationella opinionsbildningsom är oundgängligen nödvändig för att åter skall bli ett frittland, anser motionärerna. Lägeti står på FN:s generalförsamlings dagordning. Iförsta hand har diskussionen gällt det afghanska folkets rätt tillsjälvbestämmande. har aktivt deltagit i denna debatt och stött deresolutioner som med växande majoritet antagits . Resolutionerna harhaft som huvudkrav att de utländska trupperna skall dras bort och det afghanskafolket självt få tillfälle att bestämma sitt styrelseskick utan inblandningutifrån. Förutomfrågan om självbestämmande har numera också situationen för de mänskliga rättigheternai uppmärksammats i FN. Kommissionen för de mänskliga rättigheternahar tillsatt en särskild rapportör om med uppgift att, bl. a. isamarbete med fackorganen, insamla fakta och redovisa dessa till kommissionensårliga möte. Rapportören, österrikaren , framlade ettsådant dokument, vari bl. pekades på urskillningslösbombning av civilbefolkningen och svåra effekter UU 1985/86:2 på infrastrukturen.Rapportören konstaterade vidare att ca 4 miljoner afghaner - ellermotsvarande en tredjedel av landets befolkning - flytt till grannländernahuvudsakligen till följd av situationen för de mänskliga rättigheterna efterstatskuppen och de fortgående striderna sedan dess.Rapporten och den resolution som kommissionen antagit kommer upp tillbehandling i , vilket blir