bet · G901JuU19 · 1985-12-31 00:00:00 — Utskottet kan vidare instämma i vad departementschefenanfört rörande polisens handläggning av asylutredningar. Utskottet utgår frånatt det angivna riktmärket för tidsåtgången gäller inte bara självahandläggningen av utredningarna, utan även polisens befattning med saken överhuvud taget. Som framgått av vad som sagts tidigare skall den angivnaprioriteringen av polisens insatser mot vissa typer av brott i princip ske inomramen för systemet med fria resurser. Härutöver kan det emellertid finnasanledning att överväga omfördelning av tjänster på områden där behovet avförstärkningar framstår som särskilt betydelsefullt. Därvid måste givetvisbehovet av förstärkningar vägas mot intresset av att andra angelägnaverksamhetsområden inte blir lidande till följd av en omfördelning. Enligt utskottets uppfattning finns det mycket som tyderpå att den gjorda utbyggnaden av polisens resurser vad gäller denekonomiska brottsligheten har lett till goda resultat i fråga om bekämpningenav denna brottslighet. Det finns emellertid ett kvarstående behov av framförallt utredningsresurser inom polisen för bekämpning av den ekonomiska brottsligheten,och utskottet anser det välmotiverat att man vidtar den av departementschefenaviserade omfördelningen av tjänster. Utskottets nu gjorda ställningstagande innebär attutskottet inte ansluter sig till motionerna 204 och 207 såvitt avser yrkandena om att den av departementschefen aviserade omfördelningen inte skall genomföras. I dessa motioner förespråkas en förstärkning av resurserna för bekämpning av bl. a. våldsbrottsligheten. Utskottet har i och för sig förståelse för dessa önskemål. Den prioritering av kampen mot våldsbrottsligheten som bör göras får emellertid, som tidigare berörts, ske inom ramen för systemet med 10 Det kan för övrigt med anledning av vad som sägs i de nämnda JuU1985/86:19 motionernaoch i motion 614 tilläggas att, enligt vad departementschefen upplyser,de resursförstärkningar och andra åtgärder som har satts in mot denekonomiska brottsligheten och narkotikabrottsligheten inte har tillåtitsinkräkta på arbetet mot våldsbrottsligheten och annan traditionell brottslighet.Utskottet utgår från att ett sådant synsätt är vägledande också när detgäller att genomföra den av departementschefen nu aviserade I sammanhanget vill utskottet också uttala att deprioriteringar som utskottet i det föregående har förordat måste, såsomdepartementschefen understryker och i linje med vad som sägs i samtliga häraktuella motioner, ske saintidigt som polismyndigheterna ägnar särskilduppmärksamhet åt den traditionella brottsligheten. Möjligheter till sådana insatserbör enligt utskottets mening föreligga till följd av det alltmer effektivaresursutnyttjande som polisreformen innebär. Härtill kommer att den inriktningav insatserna mot den traditionella brottsligheten på förebyggande verksamhetsom departementschefen förespråkar bör, åtminstone , återspeglas i endämpad brottsutveckling. I motionerna 607 och 614 begärs en ökad satsning påkvarterspolisverksamheten. Såsom utskottet uttalade är frågorrörande kvarterspolisverksamheten en sak som det i enlighet med polisreformenankommer på den. lokala polismyndigheten att fatta beslut om (JuU 1984/85:29 s.18). Mot den bakgrunden anser sig utskottet inte böra göra annat särskiltuttalande än att utskottet, i likhet med vad utskottet uttalat , serpositivt på en utveckling i riktning mot en ökad fotpatrullering och utökadkvarterspolisverksamhet så som motionärerna förespråkar och som har föreslagitsi polisberedningens framlagda slutbetänkande. De överväganden och uttalanden som utskottet har gjort idet föregående innebär att utskottet anser att motionerna 204, 207, 607 och 614i här behandlade delar inte påkallar någon vidare åtgärd. Utskottetavstyrker därför bifall till motionerna såvitt nu är i fråga. principbeslut om en reform avpolisväsendet innebär att den regionala polisorganisationen skall behålla sin av ålder bestående anknytning till länsstyrelserna. Länspolischeferna skall, med förstärkt ställ ning, förbli tjänstemän i länsstyrelserna. För samt valdes enligt riksdagsbeslutet en särlösning som innebär att befattningen som länspolischef förenas med tjänsten som polismästare i det största polisdistriktet i resp. län (s. k. länspolismästarmodell). Såvittgällde innefattade beslut inte något slutligt ställningsta gande utan det uttalades att polisberedningen förutsättningslöst skulle pröva frågan. Beträffande anförde att erfarenheterna från den nya ordningen i Stockholms- och Göteborgsområdena borde studeras för att senare ligga till grund för fortsatta överväganden (prop. 1980/81:13, JuU 24, rskr. förelades förslag från regeringen att den regionala 11 1 * 1985/86.7saml. polisorganisationeni skulle utformas i linje med vad som JuU 1985/86:19tidigare beslutats för de nämnda båda storstadslänen. godtog förslaget(prop. 1983/84:89, JuU 16, rskr. - Länspolismästarmodellen har häreftergenomförts i de tre länen . beslut innefattade inte något närmareställningstagande vare sig till frågan om det beträffande övriga län kundebehöva göras förändringar eller till frågan vilka förändringar som i sådantfall kunde vara ändamålsenliga. Beslutet innebar avslag på ett motionsyrkandeotn att någon omorganisation av den regionala polisorganisationen inte bordekomma till stånd. uttalades att, om någon avvikelse från deriktlinjer som lades fast riksdagsbeslut befinns erforderlig, fråganbör underställas prövning. Detta gav regeringen tillkänna. I budgetpropositionen redovisar departementschefen - iform av riktlinjer -sina synpunkter på det fortsatta reforinarbetet beträffandeden regionala polisorganisationen. Hans överväganden bygger huvudsakligen påden översyn i ämnet som polisberedningen i enlighet med tilläggsdirektiv hargjort och som redovisas i delbetänkandet (Ds Ju 1984:11) Den regionalapolisorganisationen samt remissbehandlingen därav. Departementschefen förklarar att enligt hans meninglänspolismästarmodellen i princip är att föredra framför den nuvarandeordningen med länspolischef; länspolistnästarmodellen borde därför genomföras ihela riket. På anförda skäl anser han emellertid att ett sådant genomförande -med undantag för ett begränsat antal län - bör anstå till dess ytterligareerfarenhet har vunnits av modellen. Och han anmäler sin avsikt att om några åråterkomma till frågan om en fortsatt regional reform i den riktning som hanangett. I frågan om några län anser departementschefen emellertid,som antytts, att länspolismästarmodellen nu bör införas. Detta gällerMalmöhus, , , och . 1 börmodellen införas , eller , och i den 1juli 1986. För de tre övriga angivna lånen räknar departementschefen med attden nya organisationen bör kunna införas . 1 två motioner tas avstånd från de av departementschefenföreslagna förändringarna beträffande den regionala polisorganisationen. 1motion 212 förespråkas att i enlighet med principbeslut år 1981någon förändring inte bör göras för förrän en utvärdering harskett av erfarenheterna från Stockholms- och Göteborgsområdena. Beträffandeövriga län anser motionärerna att den nuvarande ordningen med länspolischefskall behållas. I motion 614 begärs att den nuvarande regionalaorganisationen inte skall förändras förrän erfarenheter vunnits av verksamheteni de län där länspolismästarmodellen har införts. Utskottet vill för sin del, i linje med tidigareställningstaganden i ämnet (JuU 1980/81:24 s. 13 och JuU 1983/84:16 s. 11),framhålla det angelägna i att den regionala polisverksamheten i landet ges eneffektivare och mera rationell organisation. Ett viktigt steg i den riktningenhar också tagits i och med att länspolismästarmodellennumera har genomförts i , Göte- 12 borgs ochBohus län samt . För de fortsatta övervägandena beträffande en reform avden regionala JuU 1985/86:19 polisorganisationen i det syfte som angettsanser utskottet i och för sig att principbeslut alltjämt börutgöra en utgångspunkt. Betydelse i sammanhanget har också det arbete sompolisberedningen senare gjort och utfallet av remissbehandlingen avberedningens förslag. 1 övervägandena på att finna de mest ändamålsenligalösningarna måste emellertid erfarenheterna från de län därlänspolismästarmodellen har införts tillmätas särskild vikt. Tillräckligaerfarenheter från dessa län finns ännu inte. Utan ytterligare ställningstaganden till saken anserutskottet därför- lika med departementschefen och i linje tned vad som sägs imotion 614 - att ett allmänt ställningstagande till frågan om en fortsattreform av landets regionala polisverksamhet bör anstå till dess atttillräcklig erfarenhet har vunnits av den nya länspolismästarmodellen. Dettabetyder att utskottet inte ställer sig bakom kravet i motion 212 om attlänspolisehefsmodellen i princip skall bibehållas. - Med det anförda godkännerutskottet, med anledning av motion 614, de riktlinjer rörande den regionalapolisorganisationen i allmänhet som departementschefen förordar. Utskottetavstyrker bifall till motion 212 i denna del. Vad sagts innebär dock inte att utskottet anser bör avvakta med att i förevarande sammanhang ta ställning till frågan om enändrad regional polisorganisation för enskilda län där skäl för en ändringredan nu kan anföras. Departementschefen aktualiserar för sin del fråganbeträffande fem län, för vilka han sålunda föreslår att länspolismästarmodellenbör införas. Motionärerna motsätter sig departementschefens förslag. Departementschefen föreslår först och främst attlänspolismästarmodellen skall införas i . Han anför som skäl härförbl. a. att de särskilda kraven på samordning av de gemensamma resurserna istorstadsregionerna med styrka talar för att länspolismästarmodellen börinföras i detta län; mer än två tredjedelar av de samlade polisresurserna avregional karaktär i länet hör till polismyndigheten i . Av betydelse ärenligt departementschefen också de positiva erfarenheter som har redovisatsfrån de två andra storstadslänen. Enligt utskottets uppfattning talar framför allt praktiskaskäl för att länspolismästarmodellen nu bör införas i . Vaddepartementschefen anfört om tidpunkten härför och om behovet av en tjänst sombiträdande länspolismästare föranleder inte någon erinran från utskottets sida.Den i propositionen förordade riktlinjen godkänns således i vad den gällerMalmöhus län. Utskottet avstyrker i motsvarande delar bifall till motionerna212 och 614. När det sedan gäller , och ,vilka omfattas av departementschefens förslag, kan konstateras att det här rörsig om län som har få polisdistrikt och med en polismyndighet somstorleksmässigt dominerar. Även i övrigt har dessa län en struktur som gör demväl lämpade för en länspolismästarorganisation. Utskottet anser det därförnaturligt att denna organisation bör införas i dessa län på sätt som föreslås ipropositionen. I likhet med departementschefen anser utskottet att detskulle vara av stort värde för den i det föregående förordade utvärderingen av länspolismästar- 13 modellenom denna nu kunde införas också i ett län med flera polisdistrikt /86:19 och med en något mera komplicerad struktur än de senast berörda trelänen. Utskottet förordar därför att så sker. Mot departementschefens val avVärmlands län för detta ändainål har utskottet inte något att invända. Med det som anförts godkänner utskottet de riktlinjerrörande den regionala polisorganisationen i de angivna länen somdepartementschefen förordar. Utskottet avstyrker bifall tillmotionerna 212 och 614 såvitt gäller organisationen för dessa län. 1 motion 205 begärs en ökad tilldelning av resurser tillpolisen i . Motionärerna pekar bl. a. på att ökningen avantalet brott är betydligt större i området än i genomsnitt för landet. Detbegärda resurstillskottet bör enligt motionärerna ske genom omfördelningar avresurserna inom hela polisväsendet. I landet finns 118 polisdistrikt. 1 varje distrikt finnsen polismyndighet. Det ankommer på statsmakterna, och då i första handregeringen, att besluta om antalet tjänster vid varje polismyndighet.Regeringen har, som ett led i polisreformens slutliga genomförande, den 12september 1985 fattat beslut om bl. a. polismyndigheternas personal underresterande del av /86. Av beslutet framgår bl. a. att det vid de13 polismyndigheter som omfattar finns ca 4 300polismanstjänster, varav ca 3 000 tjänster vid polistiiyndigheten i ;några vakanser föreligger i praktiken inte. För finns dessutomdrygt 400 polismän i tjänst utanför myndigheternas tjänstetablåer. Utskottet är i och för sig medvetet om de höga anspråk sombl. a. till följd av brottsutvecklingen ställs på polisverksamheten iStorstoekholmsområdet. Regeringen har givetvis varit medveten om situationen iområdet när den fastställde antalet tjänster vid landetspolismyndigheter. Det kan i sammanhanget tilläggas att frågan om en översyn avpolispersonalens fördelning mellan polismyndigheterna har aktualiserats förregeringen av . a. mot den bakgrunden pågår inomjustitiedepartementet ett arbete på att finna nya metoder för att bedömabehovet av tjänster vid varje enskild polismyndighet med avseende på bl. a.sådana faktorer som folkmängd, antal gripna/år och antal brott/år. Mot bakgrund av det beskrivna dimensioneringsarbetetfinner utskottet att motionen inte påkallar någon åtgärd. Utskottetavstyrker därför bifall till motionen. Förfarandet vid tillsättning av polischefsijänsler För tillsättning av högre tjänster inom polisväsendetgäller ett tämligen omfattande regelsystem. I korthet innebär den nuvarande ordningen att polischefstjänster tillsätts av regeringen, i allmänhet efter förslag av resp. länsstyrelse. Tjänster som polisintendent och vissa andra högre polisbefäls tjänster tillsätts av . I tillsättningsärendena inhämtas yttrande , . från den polismyndighet som berörs. I tillsättningsfrågorna tillämpas ett JuU1985/86:19 särskilt vitsordsförfarande. I budgetpropositionen aviserar departementschefen sinavsikt att senare för regeringen föreslå vissa angivna förändringar beträffandetillsättningsförfarandet. Att departementschefen nu tar upp saken skall sesmot bakgrund av de överväganden - i syfte att råda bot på de brister nuvarandevitsordssystem är förknippade med - som polisberedningen redovisat i ettbetänkande (Ds Ju 1984:9). I betänkandet har föreslagits att det förberedningen av ärenden om tillsättning av vissa högre tjänster inompolisväsendet inrättas en tjänsteförslagsnämnd motsvarande den nämnd som finnsför tillsättning av tjänster inom domstolsväsendet. Enligt beredningen skallnämnden avge förslag beträffande praktiskt taget alla tjänster ipolischefskarriären. Departementschefen anser för sin del att det är nödvändigtatt det nuvarande vitsordssystemet förbättras på viktiga punkter. Han förklararsig däretnot vara tveksam till förslaget om att inrätta en centraltjänsteförslagsnämnd i enlighet med polisberedningens förslag, och han hardärför stannat för att inte föreslå att en sådan nämnd inrättas. Enligt hansmening bör ett förbättrat vitsordssystem kunna åstadkommas genom att manutnyttjar den centrala förvaltningsmyndighetens kunskaper och överblick överpolischefskåren. Mot denna bakgrund föreslår departementschefen attrikspolisstyrelsen -inom ramen för nuvarande förslags- ochtillsättningsförfarande - ges till uppgift att lämna synpunkter på sökandenatill polisehefstjänster. Styrelsen bör för detta ändamål hämta in ochsammanställa referenser på sökandena. Kritik mot departementschefens förslag förs fram i tremotioner. 1 motionerna 206 och 2i4 förespråkas att polisberedningens förslag omen tjänsteförslagsnämnd genomförs. Enligt den senare motionen bör dock nämndenges en annan sammansättning än vad beredningen har föreslagit. 1 motion 211 förordas att de uppgifter som enligtdepartementschefens förslag skall ankomma på skall fullgörasav styrelse. Enligt utskottets mening finns det ett klart behov attförbättra det nuvarande vitsordssystemet i tjänstetillsättningsärenden inompolisväsendet. Även om sädana förbättringar skulle kunna åstadkommas genom inrättar en tjänsteförslagsnämnd på sätt som föreslagits avpolisberedningen och som förespråkas i två av motionerna, ställer sig utskottetdock tveksamt till en sådan ordning. Framför allt anser utskottet det opåkallatatt tillskapa ett helt nytt centralt organ för att få till stånd förbättringarav vitsordssystemet. Dessa förbättringar bör kunna uppnås inom ramen förbefintliga verksamhetsformer. Utskottet kan därför inte ställa sig bakomyrkandena i mofioner-na 206 och 214. Vad nu sagts innebär att utskottet hyser sympati fördepartementschefens syn på hur man skall åstadkomma förbättringar av vitsordssystemet; bör således i tillsättningsförfarandet anförtros de av departementschefen angivna uppgifterna att till såsom beslu tande resp. förslagsställande organ lämna synpunkter på sökandena till c polischefstjänster. 1 motion 211 aktualiseras frågan vilken sammansättningrikspolisstyrelsen JuU 1985/86:19 bör ha när den fullgör de angivnauppgifterna. Med anledning av motionen vill utskottet först erinra om att isåväl länsstyrelserna som polismyndigheterna lektnannaledamöter deltar vidmyndighetens befattning med tjänstetillsättningsfrågor. Detta hindraremellertid inte att det kan finnas goda skäl för att rikspolisstyrelsenshandhavande av sådana frågor bör ske under medverkan av även andra äntjänstemän. För en sådan ordning talar inte minst den betydelse förtillsättningsfrågorna som synpunkter i saken av allt attdöma bör få. Det finns dock skäl att närmare överväga hur den av utskottetförordade medverkan i av även andra än tjänstemän bör ta siguttryck; det kan t. ex. inte uteslutas att en ordning där rikspolisstyrelsensstyrelse regelbundet deltar i bedömningen skulle bli alltför tungrodd. Vad nusagts gäller inte bara vilket slag av lekinannamed-verkan e.d. och omfattningenhärav som bör förekomma utan också formerna för en sådan medverkan. Utskottetvill i sammanhanget understryka vikten av parlamentarisk anknytning i dennamedverkan. Det är närmast regeringens sak att meddela föreskrifter rörandeförfarandet vid de tjänstetillsättningar det här är fråga om. mening får det ankomma på regeringen att i samband härmed göra deöverväganden som påkallas av utskottets gjorda ställningstagande. Vad utskottet sålunda med anledning av motion 211 anförtom handläggning av tjänstetillsättningsfrågor börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna. Samordning av pass- och tullkontrollen Enligt bestämmelser i utlänningslagstiftningen är enutlänning som reser in i landet skyldig att ha pass eller annan legitimation.Motsvarande skyldighet att visa upp pass föreligger enligt passlagen (1978:302)som huvudregel också för svensk medborgare som reser in i landet frånutomnordiskt land. För nordbor gäller passfrihet inom . Enligt dennordiska passkontrollöverenskommelsen skall staterna svara för passkontrollvid sina nordiska yttergränser. Vid gräns mot annat nordiskt land kanstickprovsvis företas passkontroll av utlänningar som inte är medborgare i ettnordiskt land. Det ankommer i första hand på polisen att ansvara såvälför den rutinmässiga passkontrollen vid landets yttergränser som för den kontrollsom sker stickprovsvis. På begäran av polisen skall tullmyndighet medverka vidpasskontrollen, om det kan ske utan att de uppgifter som åliggertullmyndigheten eftersatts. Dess uppgifter är primärt att handha frågor rörandetull samt vissa andra skatter och avgifter. Vidare har tullmyndigheten attövervaka efterlevnaden av särskilda bestämmelser om införsel och utförsel avvaror och att i övrigt utöva uppsikt över trafiken till och från utlandet. I propositionen tar departementschefen, för riksdagensinformation, upp vissa frågor rörande organisationen m. m. av den internordiska passkontrol len. Hans ståndpunkt i dessa frågor innebär i korthet att ansvaret för den internordiska passkontrollen också i fortsättningen skall ligga på polisen; en fördjupad samverkan mellan polis och tull förutsätts. 1 motion 208 begärs åtgärder i syfte att åstadkomma ensamordning av den JuU 1985/86:19 rutinmässiga kontroll som vid inresa til!landet utförs av polisen och tullen. Härigenom skulle enligt motionärenfördelar vinnas inte bara för myndigheterna utan också för de resande. Vad departementschefen anfört rörande den internordiskapasskontrollen -som äger ruin stiekprovsvis - föranleder ingen erinran frånutskottets sida. Vad härefter gäller den i motionen aktualiserade frågan omden rutinmässiga kontrollen vid inresa till från utomnordiskt landvill utskottet till att börja med gärna instämma i uppfattningen att det är avvärde att pass- och tullkontrollen sker så snabbt och friktionsfritt sommöjligt. En ökad samverkan mellan polisen och tullen i sådant syfte tillgodoserinte bara behovet av ett ändamålsenligt resursutnyttjande hos dessa myndigheterutan också intresset av att öka de resandes bekvämlighet. Även om de uppgifter som polisen och tullen har på områdetdelvis tjänar samma syften, bl. a. i fråga om brottsbekämpning, kan emellertidi sammanhanget inte bortses från att passkontrollen och tullkontrollen igrunden fyller skilda funktioner. Detta förhållande måste givetvis ocksåpåverka det sätt varpå myndighetens kontroll organiseras och utförs. Härtillkommer att det enligt utskottets mening inte är självklart att en samordning avpasskontrollen och tullkontrollen som motionären förespråkar praktiskt sett äratt föredra på alla platser; det sagda gäller i synnerhet i fråga om de storaflygplatserna i landet. Utskottet utgår emellertid från att de berördamyndigheterna, både på central nivå och lokalt, tillvaratar möjligheterna tillsamverkan beträffande, pass- och tullkontrollen i den utsträckning det ärlämpligt och ändamålsenligt. I detta hänseende finns det med anledning avmotionen inte skäl till något initiativ från sida. Utskottetavstyrker bifall till motionen. Ersättning till enskilda för biträde ål polisen I motion 221 efterlyses förbättrade möjligheter förenskilda personer att få ersättning för skador som uppkommit i samband medlämnat biträde åt polisen. Enligt motionären bör förbättradeersättningsmöjligheter öka allmänhetens benägenhet att hjälpa polisen. Bestämmelser på det område som avses med motionen finns iförordning en (1948:195) om ersättning och belöning av statsmedel vid biträde åt ordningsmakten samt i den därtill anknytande tillämpningskungörelsen (1948:196). Bestämmelserna innebär i huvudsak att den som har biträtt polisen vid ingripande mot någon som t. ex. begått brott är berättigad att få ersättning av allmänna medel för skada som uppstått till följd av ingripandet. Både personskada och egendomsskada ersätts. Den som visat särskild rådighet och nit vid biträde åt polisen i angivna fall få tilldelas belöning härför. - Ansökan om ersättning skall göras hos polischefen i den ort där ingripandet ägde rum eller skadan inträffade. Förslag rörande belöning uppgörs självmant av polischefen. Det ankommer på att pröva frågan om ersättning eller belöning. beslut om ersättning får överklagas till regeringen. Ärenden rörande ersättning eller belöning skall ._ De kostnader för staten som de angivna bestämmelserna gerupphov till JuU 1985/86:19 täcks av medel som anvisas under anslaget tilllokala polisorganisationen. 1984/budget fanns under dettaanslag en särskild anslagspost avseende ersättning till enskilda för biträde åtordningsmakten, som då upptogs till ett förslagsvis beräknat belopp på 50 000kr. 1 den nya anslagskonstruktion som tillämpas fr. o. m. innevarande budgetårhar medel för ändamålet inräknats i anslagsposten Förvaltningskostnader. Vid ställningstagande till motionen vill utskottet i linjemed motionärens önskemål uttala att det givetvis är angeläget att enskildapersoner som lämnar biträde åt polisen kan få ersättning av staten för skadorsom uppstått i samband härmed. Genom de författningsmässiga och budgetmässigaförutsättningar härför som redan föreligger har enligt utskottets uppfattningsaken getts en tillfredsställande lösning. Utskottet utgår från att det i denpraktiska verksamheten sprids erforderlig information om de möjligheter somsålunda finns.