bet · G901JuU35 · 1985-12-31 00:00:00 — Sekretessgäller vidare i sådan verksamhet för anmälan eller utsaga från enskild, om detkan antas att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller annatallvarligt men om uppgiften röjs (9 kap. 17 §), Den nu beskrivna sekretessen gäller emellertid bara ibegränsad omfattning gentemot den som misstänks för brottet, 1 23 kap, 18 §rättegångsbalken föreskrivs nämligen att den misstänkte och hans försvararehar rätt att fortlöpande ta del av vad som förekommit vid förundersökningen iden män det kan ske utan men för utredningen. Sekretessen för förundersökningsuppgifter upphör i principatt gälla när uppgiften lämnas till domstol med anledning av åtal (9 kap, 18 §andra stycket). Den som röjer en uppgift som han är skyldig atthemlighålla skall dömas för brott mot tystnadsplikt (20 kap, 3 § ) till böter eller fängel- ' se i högstett är. Om brottet begås av oaktsamhet är straffet enbart böter, i JuU1985/86: 35 ringa fall skall dock inte dömas till ansvar. Här måste emellertid också den s, k. meddelarfrihetennågot beröras. Denna innebär att det är straffritt att lämna i och för sigsekretessbelagda uppgifter till massmedierna om det sker i publiceringssyfte.Det råder normalt meddelarfrihet inom polisens område, Meddelarfriheten ansesutgöra en hörnpelare i den svenska tryckfrihetsrätten, 1 sitt betänkande (SOU1983:70) yttrandefriheten har yttrandefrihetsutredningen gjort engenomgång av de enskilda sekretessbestämmelsernas förhällande tillmeddelarfriheten - något som förutsatte vid sekretesslagens tillkomst- och därvid uttalat bl,a, när det gäller uppgifter om enskilda som är föremålför en myndighets maktutövning att den nuvarande regleringen på det hela tagetframstår som väl avvägd. Någon ändring på polisens område har inte föreslagits. Kommitténsförslag bereds inom . Frågor om sekretess och meddelarfrihet för polisen harbehandlats i en interpellationsdebatt i kammaren (protokoll 1985/86: 42 s, 95 ff). Det kan här också nämnas att i PMnr 5, Polisens insatser mot narkotikan (), diskuterades frågorominformatörer, s, k, tjallare. och kronvittnen (se s, 95 ff). 1 sammanhanget vill utskottet också peka på de möjlighetersom finns att ersätta enskilda personer som biträder polisen vid ingripande motnågon som t, ex, begått brott (se JuU 1985/86: 19 s, 17 0- Det är enligt utskottets uppfattning viktigt att samhälleti den utsträckning det är möjligt stöder och värnar om dem som avslöjar brotteller som under förundersökning och rättegång lämnar uppgifter som vittnen ochmålsägande, m.m. Det är självfallet djupt otillfredsställande att det förekommeratt personer som har upplysningar om brott av värde för polis, åklagare ochdomstolar av rädsla för övergrepp av olika slag underlåter att medverka i deträttsliga förfarandet. Lika oacceptabelt är det när den som hörts som vittne iett brottmål utsätts för repressalier med anledning därav. Som framgått avredovisningen i det föregående har utskottet behandlat dennafråga. Den är av stor betydelse inte bara för den enskilde som berörs utan ävenför att rättskipningen skall kunna fungera på ett godtagbart sätt. Därvid harutskottet också fäst uppmärksamhet vid eventuella konsekvenser fördomstolsoffentligheten i händelse av ändrade regler. Saken är sålundaaktualiserad inom , och utskottet anser sig kunna utgå ifrånatt det kommer att läggas fram förslag till en ordning sombättre än den nuvarande tillgodoser behovet av skydd för vittnen m, fl. När det sedan gäller det i sekretesslagen uppställdaskyddet för brottsan mälare anser utskottet att den rådande ordningen tillgodoser de olika intressen som är av betydelse i sammanhanget. En ovillkoriig rätt till anonymitet för varje anmälare skulle inte vara förenlig med den viktiga principen att den som är misstänkt för ett brott skall ha rätt att få veta vad som läggs honom till last; den misstänkte har i princip ett berättigat intresse av att få veta vem det är som har lämnat uppgifter om honom till ' polisen.Utskottet anser att den möjlighet som gällande rätt ger polisen att i JuU1985/86: 35 vissa fall vid risk för våld m, m, hälla en uppgiftslämnaresidentitet hemlig utgör en lämplig avvägning mellan den misstänktes ochanmälarens intresse, - Utskottet vill tillägga att inget har framkommit somger utskottet anledning att ifrågasätta gällande regler om meddelarfrihet. Med det sagda, som innebär att utskottet inte kan ställasig bakom motionärens begäran om ett tillkännagivande till regeringen rörandede nu behandlade frågorna, avstyrker utskottet bifall till motion 703, attriksdagen med bifall till regeringens förslag till Utredningar m.m. /87 anvisar ett reservationsanslag av , 2, beträffandeallmänpreventionens betydelse, m.m. attriksdagen avslår motion 1985/86; Ju601 och motion 1985/ 86: Ju607 i denna del(yrkandena 1, 2 och 9), 3, beträffandevillkorlig frigivning attriksdagen avslår motion 1985/86: Ju606 i denna del (yrkande 12), motion1985/86: Ju607 i denna del (yrkande 10) och motion 1985/ 86: Ju614 i denna del(yrkande 13), 4, beträffandestraff för våldsbrott attriksdagen avslår motion 1985/86: Ju614 i denna del (yrkande 2), 5, beträffandelagstiftningen mot brott attriksdagen avslår motion 1985/86: Ju222 i denna del (yrkande 1), 6, beträffandevillkorligt fängelse m.m. att riksdagenavslår motion 1985/86:Ju607 i denna del (yrkandena 12 och 13) och motionl985/86:Ju608, attriksdagen avslår motion 1985/86: Ju606 i denna del (yrkande 14) och motion1985/86: Ju6l4 i denna del (yrkande II), 8, beträffandeåterfall under skyddstillsyn attriksdagen avslår motion 1985/86: Ju607 i denna del (yrkande II), 9, beträffandeinbrott grov stöld attriksdagen avslår motion 1985/86: Ju606 i denna del (yrkande 11) och motion 1985/86: Ju607 i dennadel (yrkande 3), 10, beträffandepreskriptionstidsheräkning att avslår motion 1985/86: Ju609, 11, beträffande uppbörd avdomstolsböter att avslår motion 1985/86: Ju605, 12, beträffande vurusmuggUngslagen attriksdagen avslår motion 1985/86: Ju622, 13,beträffande skydd för uppgiftslämnare JuU 1985/86: 35 attriksdagen avslår motion 1985/86: Ju703. Närvarande: (). (), HansPettersson i (s). (), (), (), (), (), (), (), (). (), (), EvaJohansson (s) och (). 1.Allmänpreventionens betydelse, m.m. (mom. 2) BjörnKörlof (m), () och () anser dels att den del av utskottets yttrande på s, 7 som börjarmed "Mot den" och slutar med "bör avslås" bort ha följandelydelse: Det förhållandet att fängelsestraffkommitténs förslagnyligen lagts fram och står inför remissbehandling anser utskottet inte utgörahinder mot att nu tar ställning till de i motionerna 601 och 607berörda frågorna om allmänpreventionens betydelse i straffsystemet m, m, 1dessa spörsmål vill utskottet för sin del anföra följande. En grundtanke i det svenska straffrättssystemetsuppbyggnad har varit att tillgodose allmänpreventionens krav. Jämsides härmedstår uppfattningar som går ut pä att avgörande vikt fästs vid behovet avbehandling beträffande den individ som begått brottet. Denna behandlingstankehar till en del legat bakom päföljdssystem. har iolika sammanhang satts i fråga om behandlingstanken är rationellt motiverad. Fängelsestraffet är motiverat av i första handallmänpreventiva skäl: det är själva det brottsliga förtärandet som skallklandras genom straffet. Straffet kan i vissa fall också tillgodose samhälletsbehov av skydd mot vissa kategorier av grova brottslingar. Mot denna bakgrund finner utskottet att det, såsom anförsi de båda berörda motionerna, är angeläget att allmänpreventionen ges enframträdande roll i straffrättssystemet. Detta innebär i och för sig inte attutskottet förespråkar hårdare eller längre straff Däremot måste upptäcktsriskenöka, lagföringen effektiviseras och straffverkställigheten inträda snabbare ochgöras mera konsekvent. Såsom förespråkas i motion 607 måste vidare destraffrättsliga reaktionerna för vanebrottslighet skärpas. Vad utskottet nu anfört med anledning av motionerna börbeaktas i det pågående reformarbetet och återspeglas i det förslag till ändringar i på följdssystemet som regeringen kan förutses komma att senare förelägga . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. dels attutskottets hemställan under moment 2 bort ha följande lydelse: JuU 1985/86: 35 2, beträffande allmänpreventionens betydelse, rn. m. attriksdagen med anledning av motion 1985/86: Ju60l och motion 1985/86: Ju607 idenna del (yrkandena 1, 2 och 9) som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört i detta hänseende. Villkorlig frigivning (mom. 3) (), () och ()anser dels att den del av utskottets yttrande pä s, 8 som börjarmed "Utskottet anser" och slutar med "bör avslås" bort haföljande lydelse: Som framgått av beskrivningen i det föregående under rubrikenInledning (s, 3 ff) föreslår fängelsestraffkommittén vissa förändringar avinstitutet villkorlig frigivning. Förslaget innebär bl, a. att villkorligfrigivning skall ske obligatoriskt för alla intagna efter en och samma kvotdel,som skall vara två tredjedelar av strafftiden. Fastän kommitténs förslagnyligen har lagts fram och står inför remissbehandling, anser sig utskottet -med tanke på frågans vikt - likväl nu böra ta ställning i sak till de förslagrörande institutet villkorlig frigivning som förs fram i motionerna 606, 607och 614, Utskottet vill i anslutning till motionerna förstkonstatera att de införda reglerna om halvtidsfrigivning har utsattsför berättigad kritik i den kriminalpolitiska debatten. Det är därför i och försig tillfredsställande att kommittén nu föreslär att villkorlig frigivningskall ske först sedan två tredjedelar av strafftiden verkställts. mening är emellertid denna ändring inte tillräcklig. Även ordningenmed obligatorisk villkoriig frigivning bör såsom förespråkas i modonernaavskaffas. Denna ordning innebär att de egentliga rättsverkningarna av enstraffdom väsentligen skiljer sig från vad domen enligt sin lydelse går ut pä.Enligt utskottet är ett sådant system oacceptabelt, I linje med motion 607 anser utskottet att hela detutdömda straffet i princip bör avtjänas, I enskilda fall bör emellertidvillkorlig frigivning kunna ske såsom en belöning för gott uppförande men dåinte komma i fråga innan större delen av strafftiden avtjänats. Det kan finnasskäl att överväga om prövningen skall ske i domstol. Utskottets nu framförda uppfattning bör beaktas i detpågående reformarbetet och ligga till grund för det förslag till ändringar ipåföljdssystemet som regeringen kan förutses komma att senare föreläggariksdagen. Vad utskottet nu med anledning av motion 607 i härbehandlad del har anfört om villkoriig frigivning bör som sin meningge regeringen till känna, - Utskottet avstyrker bifall till motionerna 606 och614 i här berörda delar, dels att utskottets hemställanunder moment 3 bort ha följande lydelse: 3. beträffande villkorlig frigivningatt med anledning av motion 1985/86: Ju607 i denna del (yrkande 10)och med avslag pä motion 1985/86: Ju606 i denna del (yrkande 12) och motion1985/86: Ju614 i denna del (yrkande 13) som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört i detta hänseende. Villkorligfrigivning (mom. 3) JuU 1985/86: 35 () och () anser dels att den del av utskottets yttrande pä s, 8 som börjarmed "Utskottet anser" och slutar med "bör avslås" bort haföljande lydelse: Som har redovisats i det föregående under rubrikenInledning (s, 3 fO föreslår fängelsestraffkommittén vissa förändringar avinstitutet villkorlig frigivning. Förslaget innebär bl, a. att villkorligfrigivning skall ske obligatoriskt för alla intagna efter en och sammakvotdel, som skall vara två tredjedelar av strafftiden. Fastän kommitténsförslag har lagts fram och står inför remissbehandling, anser sigutskottet med hänsyn till frågans vikt - likväl nu böra ta ställning i saktill de förslag rörande institutet villkorlig frigivning som förs fram imotionerna 606, 607 och 614, Utskottet vill i anslutning till motionerna förstkonstatera att de införda reglerna om halvtidsfrigivning har utsattsför berättigad kritik i den kriminalpolitiska debatten. Det är därför i linjemed tankegångarna i motion 606 tillfredsställande att kommittén nu föreslåratt villkorlig frigivning skall ske först sedan två tredjedelar av strafftidenhar verkställts. Härigenom åstadkoms en bättre överensstämmelse mellanutmätt straff och det som verkligen avtjänas. Med hänsyn till olägenheterna medden nuvarande ordningen anser utskottet det angeläget att den ändring somkommittén föreslår kommer till stånd . Detta innebär att denna fråga fårbrytas ut ur det pågående, mycket omfattande reformarbetet rörande ändringar ipåföljdssystemet i övrigt. Regeringen bör förelägga förslag tillerforderliga lagändringar i saken. De budgetmässiga konsekvenser som utskottetsställningstagande kan medföra får beaktas av regeringen, t. ex. genom begäranom medelsanvisning pä tilläggsbudget. Vad utskottet nu med anledning av motion 606 i härbehandlad del har anfört om villkorlig frigivning bör som sin meningge regeringen till känna, - Utskottet avstyrker bifall till motionerna 607 och614 såvitt nu är i fråga, dels att utskottets hemställanunder moment 3 bort ha följande lydelse: 3, beträffande villkorlig frigivningatt med anledning av motion 1985/86: Ju606 i denna del (yrkande 12)och med avslag pä motion 1985/86: Ju607 i denna del (yrkande 10) och motion1985/86: Ju6l4 i denna del (yrkande l3)som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört i detta hänseende, Villkorlig frigivning (mom. 3) () och () anser dels att den del av utskottets yttrande pä s. 8 som börjarmed "Utskottet anser" och slutar med "bör avslås" bort haföljande lydelse: Som har redovisats i det föregående under rubrikenInledning (s, 3 fO föreslär fängelsestraffkommittén vissa förändringar av institutet villkorlig frigivning. Förslaget innebär bl, a. att villkorlig frigivning skall skeobliga- torisktför alla intagna efter en och samma kvotdel, som skall vara tvä JuU1985/86:35 tredjedelar av strafftiden. Fastän kommitténs förslag harlagts fram och står inför remissbehandling, anser sig utskottet med hänsyntill frågans vikt likväl nu böra ta ställning i sak till de förslag rörandeinstitutet villkorlig frigivning som förs fram i motionerna 606, 607 och 614, Utskottet vill i anslutning till motionerna förstkonstatera att de införda reglerna om halvtidsfrigivning har utsattsför berättigad kritik i den kriminalpolitiska debatten. Det är därför i och försig tillfredsställande att kommittén nu föreslår att villkorlig frigivning skallske först sedan tvä tredjedelar av strafftiden har verkställts. Härigenom åstadkoms en bättre överensstämmelse mellanutmätt straff och det som verkligen avtjänas. Enligt utskottets uppfattning äremellertid denna ändring inte tillräcklig. Även ordningen med obligatoriskvillkorlig frigivning anser utskottet att man, såsom förespråkas i motionerna,nu bör överge. Villkorlig frigivning bör, i linje med vad som kommer tilluttryck i motion 614, ske fakultativt, dvs, efter en prövning i varje enskiltfall, på sätt som skedde enligt tidigare, före gällande reglerpå området. Utskottets nu framförda uppfattning bör beaktas i detpågående reformarbetet och ligga till grund för det förslag till ändringar ipåföljdssystemet som regeringen kan förutses komma att senare föreläggariksdagen. Vad utskottet nu med anledning av motion 614 i härbehandlad del har anfört om villkoriig frigivning bör som sin meningge regeringen till känna, - Utskottet avstyrker bifall till motionerna 606 och607 såvitt nu är i fråga, dels att utskottets hemställanunder moment 3 bort ha följande lydelse: 3. beträffande villkorlig frigivningatt med anledning av motion l985/86:Ju614 i denna del (yrkande 13)och med avslag på motion 1985/86:Ju606 i denna del (yrkande 12) och motionl985/86:Ju607 i denna del (yrkande 10) som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört i detta hänseende. Straff för våldsbrott (mom. 4) () och () anser dels att den del av utskottets yttrande på s, 8 som börjarmed "Enligt utskottets" och slutar med "bifall"bort ha följande lydelse: Utan hinder av att fängelsestraffkommitténs förslagnyligen lagts fram och slår inför remissbehandling anser sig utskottet - medhänsyn till sakens vikt - nu böra ta upp till saklig bedömning den i motion 614berörda frågan om straffen för våldsbrott, I anslutning till motionen kan utskottet konstatera attfängelsestraffkommitténs förslag innebär en inte oväsentlig faktisk sänkningav straffen för våldsbrott. Bl, a, föresläs att det nuvarande minimistraffetför normalgraden av misshandel sänks från fängelse till 100 dagsböter. kan konstateras att antalet våldsbrott fortsätterattöka; vålds- JuU 1985/86: 35 inslagen i de enskilda brotten blir allt grövre ochråare. Våldet på allmänna platser har nått en sådan omfattning att mängamänniskor känner rädsla för att vistas pä sädana platser, - Utvecklingen avvåldsbrottsligheten inger enligt utskottets mening stark oro. Att statsmakternaser allvarligt på saken har tagit sig uttryck inte bara iatt polisen har fått ökade resurser för bekämpande av våldsbrottsligheten, utanockså i att kampen mot denna brottslighet har prioriterats i polisarbetet (seJuU 1985/ 86:l9s, 8fn, Mot bakgrund av det nu anförda finner utskottet, i likhetmed motionärerna, att fängelsestraffkommitténs förslag om sänkning av straffenför våldsbrott och då i synnerhet för misshandel inger starka betänkligheter.Och utskottet anser därtor att förslaget inte bör genomföras:väldsbrotts-ligheten bör föranleda kännbara straff Vad utskottet nu anfört bör beaktas i det pågåendereformarbetet och återspeglas i det förslag till ändringar i påföljdssystemetsom regeringen kan förutses komma att senare förelägga . Detta börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna. - Med detta tillstyrkerutskottet bifall till motion 614 i här behandlad del, dels att utskottets hemställanunder moment 4 bort ha följande lydelse: 4, beträffande straff jör våldsbrottatt med bifall till motion 1985/86:Ju6l4 i denna del (yrkande 2) somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört i detta hänseende, Villkorligt fängelse m. m. (mom. 6) () och ()anser dels att den del av utskottets yttrande på s, 8 som börjarmed "Mot bakgrund" och slutar med "denna del" bort haföljande lydelse: Utskottet vill mot bakgrund av vad som har redovisats idet föregående starkt understryka behovet av att nya alternativ till frihetsstraff nu skynd samt införs inom påföljdssystemet. Brottspåföljdernas främsta uppgift är att förebygga brott. Påföljden villkorlig dom har. som framhålls i motioner na 607 och 608, i detta avseende visat sig mindre ändamålsenlig. Den uppfattas såväl.av den dömde som av allmänheten inte som en reaktion på brottet utan snarare som en päföljdseftergift. Detta är givetvis onöjaktigt från kriminalpolitiska utgångspunkter. Påföljden vill korlig dom bör därför enligt utskottets mening ersättas av en till sitt innehåll mera påtaglig påföljd. Utskottet föreställer sig en konstruktion, förslagsvis kallad villkorligt fängelse, innebärande att domstolen i varje fall bestämmer hur långt fängelsestraff gärningen förtjänar men medger an stånd med straffets verkställande. Vid återfall skall anståndet förverkas och fängelsestraffet verkställas. Utskottet förespråkar alltså att den propo sition som har aviserats från regeringen skall innehålla förslag om införan de av villkorligt fängelse och om kontraktsvård, vilka nära ansluter till de förslag som frivårdskommittén lämnade i sina två betänkanden åren 1981 24 I motion 607 sägs att det för att göra det möjligt attförhindra återfall är JuU 1985/86: 35 angeläget att den som döms tillskyddstillsyn i vissa fall kan bli föremål för en särskilt intensivövervakning. Utskottet delar denna uppfattning. Utskottet ser härvid olikamöjligheter att uppnå det önskvärda resultatet. Antingen kan en särskildpåföljd införas, intensivövervakning, i linje med frivårdskommitténs förslaghärom, eller kan särskilda insatser göras inom ramen för den nuvarandeskyddstillsynspäföljden. Vad slutligen gäller förslaget om samhällstjänst sompåföljd delar utskottet den uppfattning som frivårdskommitténs majoritet harstannat för, nämligen att många nackdelar skulle vara förenade med en sådanpåföljd och att samhällstjänst däriör inte bör införas i det svenskapåföljdssystemet. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifalltill motion 606 i denna del (yrkande 14) och motion 614 i denna del (yrkande II), Med anledning av motion 607 i häraktuella delar (yrkandena 12 och 13) samt motion 608 bör som sinmening ge regeringen till känna vad utskottet har anfört i fråga om villkorligtfängelse, intensivövervakning och kontraktsvärd, dels att utskottets hemställanunder moment 6 bort ha följande lydelse: 6. beträffande villkorligt fängelsein. m. att med anledning av motion 1985/86:Ju607 i denna del(yrkandena 12 och 13) och motion 1985/86:Ju608 ger regeringen till känna vadutskottet anfört om villkorligt fängelse, intensivövervakning ochkontraktsvård, Samhällstjänst (mom. 7) (), (). () och () anser dels att den del av utskottets yttrande på s, 8 som börjarmed "Mot bakgrund" och slutar med "denna del" bort haföljande lydelse: Utskottet vill mot bakgrund av vad som har redovisats idet föregående starkt understryka behovet av att nya alternativ tillfrihetsstraff nu skyndsamt införs inom påföljdssystemet. Med hänsyn till deupplysningar som utskottet har erhållit om det arbete som pågår iregeringskansliet med en proposition om alternativa frivårdspåföljder, anserutskottet att motionsönskemålen om kontrakts vård, intensivövervakning ochvillkorligt fängelse inte nu påkallar något särskilt uttalande från riksdagenssida. Utskottet avstyrker därför bifall till motion 607 i här aktuella delarsamt till motion 608. Vad däremot gäller motionsyrkandena om att på försökinföra påföljden samhällstjänst anser utskottet det påkallat att göra ettsärskilt uttalande, I frivårdskommitténs huvudbetänkande analyseras ingåendeför- och nackdelarna med påföljden samhällstjänst. Utskottet vill inte bestrida att det kan finnas nackdelar med den typen av påföljd. Enligt utskottets mening visar dock frivårdskommitténs analys klart att fördelarna över väger nackdelarna. Utskottet vill särskilt peka på att samhällstjänst är en 25 väsentligthumanare påföljd än fängelse och på att samhällstjänst kan ha ett JuU1985/86: 35 pedagogiskt värde. En ytterligare fördel ligger i att samhällstjänstenskapar kontakt mellan lagöverträdaren och andra samhällsmedborgare. Därigenombör förståelsen hos allmänheten för straffades problem kunna öka. Vidare talarstatsfinansiella skäl för påföljden samhällstjänst. Enligt utskottets mening bör påföljden samhällstjänst imånga fall kunna vara ett verkningsfullt alternativ till påföljden fängelse,särskilt beträffande unga lagöverträdare. Utskottets slutsats är attsamhällstjänst bör införas i påföljdssystemet på försök som ett led isträvandena att minska användningen av fängelsestraffet. Vad utskottet nuanfört med anledning av motion 606 och motion 614 i här aktuella delar börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna, dels att utskottets hemställan under moment 7 bort haföljande lydelse: attriksdagen med anledning av motion 1985/86: Ju6()6 i denna del (yrkande 14) ochmotion 1985/86: Ju6l4 i denna del (yrkande II) som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört i detta hänseende. Återfall under skyddstillsyn (mom. 8) (), () och ()anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar på s, 9med "Överväganden i" och slutar n,ed "denna del" bort haföljande lydelse: 1 takt med den oroande utvecklingen av brottsligheten hardet blivit nödvändigt att fästa större vikt än tidigare vid de aspekter somgäller straffens brottsavhållande betydelse och allmänhetens förtroende förstraffsystemet. En stor del av den samlade brottsligheten utgörs av återfall ibrott. Utskottet anser att hänsyn måste tas till detta faktum när strafflagstiftningenutformas. Härvidlag framstår det som särskilt angeläget att bryta den praxissom har utvecklat sig i fråga om användningen av skyddstillsyn.