bet · G901JuU26 · 1985-12-31 00:00:00 — att sökanden saknar befogat intresse av att få sakenprövad, vara större än om en sådan saklig prövning inte har skett tidigare.Stor försiktighet vid användningen av denna avslagsgrund är dock förordad bådei förarbetena till rättshjälpslagen och genom rättspraxis. Syftet med denåsyftade bestämmelsen är att förhindra missbruk av rättshjälpen i uppenbarafall, och den kan enligt utskottets mening knappast avvaras helt ens ipatientskadeären-den. Enligt utskottets mening är - vid en riktig tillämpning -motionärernas önskemålväl tillgodosedda redan genom det nuvarande regelsystemet. JuU 1985/86:26Någon ändring av rättshjälpslagen på sätt motionärerna önskar bör därför intevidtas. Utskottet avstyrker bifall till motion 724. I motionerna 217 och 717 kritiseras reglerna om rätt tilloffentlig försvarare i brottmål. Motionärerna anser att det råder alltför storrestriktivitet vid bedömningen av om den tilltalade behöver offentligförsvarare, och de anser att kraven på rättssäkerhet för de tilltalade intealltid tillgodoses. ändrades lagstiftningen om offentligförsvarare (prop. 1983/84:23, JuU 7, rskr. Reglerna i 21 kap. 3 §rättegångsbalken (RB) om rätten till offentlig försvarare skärptes då samtidigtsom de blev mer preciserade. Bestämmelserna innebär följande. Den som är anhållen ellerhäktad eller misstänkt för ett brott för vilket inte är stadgat lindrigarestraff än fängelse har ovillkorlig rätt till offentlig försvarareom han begär det. Offentlig försvarare skall därutöver förordnas 1. om denmisstänkte är i behov av försvarare med hänsyn till utredningen om brottet, 2. om försvararebehövs med hänsyn till att det är tveksamt vilken påföljd som skall väljas ochdet finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller villkorlig domeller sådana påföljder i förening, eller 3. om det i övrigtföreligger särskilda skäl med hänsyn till den misstänktes personligaförhållanden eller till vad målet rör. Enligt den tidigare lydelsen skulle offentlig försvarareförordnas om det på grund av sakens beskaffenhet eller eljest ansågs att denmisstänktes rätt inte kunde tillvaratas utan biträde. I fråga om unga lagöverträdare gäller särskilda regler omförordnande av offentlig försvarare. Dessa finns i 11 § lagen (1964:167) medsärskilda bestämmelser om unga lagöverträdare . De innebär att om dentilltalade inte fyllt skall, om det finns anledning att döma till annanpåföljd än böter, offentlig försvarare förordnas om det inte är uppenbart attden unge saknar behov av offentlig försvarare. Bakgrunden till lagändringen var att andelentilltalade med offentlig försvarare hade ökat och att offentligförsvarare inte sällan förordnades även i mål av enkel beskaffenhet. Samhälletskostnader för offentlig försvarare hade stigit kraftigt; de uppgick budgetåret1979/80 till 59 milj. kr., 1980/81 till 72 milj. kr., 1981/82 till 83 milj. kr.och 1982/83 till 92 milj. kr. Riktmärket för lagändringen var i princip attåstadkomma en rättstillämpning som stämde överens med vad som ursprungligenavsetts i fråga om offentlig försvarare. Det kan nämnas att den kraftiga ökningen av kostnadernaför offentlig försvarare därefter har avtagit; budgetåren 1983/84 och 1984/85uppgick de till drygt 96 milj. kr. resp. 97 milj. kr. Sedan de nya reglerna varit i kraft har statistiskacentralbyrån på uppdrag av utfört en undersökning av olika 10 domstolarstillämpning av bestämmelserna. Undersökningen, som omfattar JuU 1985/86:26 ett urvaltingsrättsdomar , har redovisats i samfundets tidskriftAdvokaten, nr 1985. andelendömda som inte hade offentlig försvarare från till drygt 62 %år 1984. I fråga om dem som dömdes till fängelsestraff ökade andelenutan offentlig försvarare från till . Rätten till offentlig försvarare har debatterats ikammaren med anledning av en interpellation (riksdagensprotokoll 1985/86:16). Regeringen har i ett beslut uppdragitåt att göra en utvärdering av reformen om offentligaförsvarare. Därvid skall undersökas bl. a. om rättssäkerheten har försämratsgenom reformen och om exempelvis målutvecklingen har påverkat antaletförsvararförord-nanden. Även frågan om ojämnheter i tillämpningen skallbelysas. I sitt arbete skall samråda med bl. a. och . Uppdraget skall redovisas tillregeringen . Utskottet vill framhålla att frågan om misstänktas rätttill offentlig försvarare gäller ett mycket viktigt rättssäkerhetsintresse. Densom har ett verkligt behov av en offentlig försvarare i brottmål skall enligtutskottets mening också vara tillförsäkrad denna förmån. En annan ordning kaninte godtas i ett rättssamhälle. Det är således ett betydelsefullt ämne sommotionärerna tagit upp. Grunden för lagändringarna om rätten till offentligförsvarare var ytterst tanken att rättsväsendets begränsade resurser böranvändas där de bäst behövs; i detta syfte borde domstolarna - generellt sett -företa en mer ingående prövning av om offentlig försvarare bör förordnas ochäven tillämpa en mer restriktiv praxis än som kommit att utbildas. Samtidigtsom utskottet ställde sig bakom dessa tankegångar i lagstiftningsärendet,betonade utskottet i sitt betänkande med flera exemplifieringar att i varjeenskilt fall behovet av offentlig försvarare måste vara avgörande. Såvitt kan bedömas har, som avsetts, antaletförsvararförordnanden minskat efter lagändringarna. Nedgången varieraremellertid avsevärt mellan olika delar av landet. Utskottet anser att denojämnhet i rättstillämpningen som synes föreligga är otillfredsställande.Enligt utskottets uppfattning är det angeläget att de nya reglerna utvärderas,särskilt med avseende på de misstänktas krav på rättssäkerhet ibrottmålsförfarandet. En sådan utvärdering har påbörjats av domstolsverketefter beslut av regeringen . Mot bakgrund av det sagda saknas det anledning förriksdagen att vidta någon åtgärd för att utvidga rätten tilloffentlig försvarare såsom begärs i motionerna. Utskottet avstyrker därförbifall till motion 717 i nu berörd del. Yrkandet i motion 217 har redanbehandlats av utskottet under avsnittet om medelsberäkningen. Utskottetshemställan JuU 1985/86:26 1. beträffandeutvidgad rättshjälp attriksdagen avslår motion 1985/86:Ju717 i denna del (yrkande 2), 2. beträffanderättshjälp i disciplinärenden inom kriminalvården att avslår motion1985/86:Ju707, 3. beträffanderättshjälp åt asylsökande attriksdagen avslår motion 1985/86:Ju713 och motion 1985/86:Ju719, 4. beträffanderättshjälp till felbehandlad patient att avslår motion 1985/86:Ju724, 5. beträffandeoffentlig försvarare attriksdagen avslår motion 1985/86:Ju717 i denna del (yrkande 1), attriksdagen med bifall till regeringens förslag och med avslag på motion1985/86:Ju217 i denna del (yrkande 7) till Rättshjälpskostnader för budgetåret1986/87 anvisar ett förslagsanslag av . Regeringen har under punkt (s. 107) föreslagit att till Rättshjälpsnämnderna för budgetåret1986/87 anvisa ett förslagsanslag av . Som framgått under föregående anslagspunkt harrättshjälpskommittén lämnat förslag om ändringar i rättshjälpssystemet (SOU1984:66 och 1985:4). Kommittén har därvid föreslagit bl. a. att tre av de fyrarättshjälpsnämnderna avskaffas. Förslaget övervägs inomregeringskansliet. Ibudgetpropositionen föreslås en tillämpning av huvudförslaget om besparingarför det kommande budgetåret. Utskottet har ingen erinran mot medelsberäkningen.Utskottet hemställer att med bifall till regeringens förslag tillRättshjälpsnämnderna för /87 anvisar ett förslagsanslag av . Allmänna advokatbyråer: Uppdragsverksamhet. Regeringenhar under punkt (s. 108 och 109) föreslagit att till Allmännaadvokatbyråer: Uppdragsverksamhet för /87 anvisa ettförslagsanslag av . Under förevarande anslag redovisas kostnader och intäktervid de allmänna advokatbyråerna. Anslaget, som tas upp med ett formellt belopp på , får i princip inte belastas. De allmänna advokatbyåerna förfogar över en rörlig kredit i för att lösa likviditetsbehov för uppdrags- 2 verksamheten.På grund av ett ökat likviditetsbehov har den rörliga krediten JuU1985/86:26 höjts. har beslutat att på tilläggsbudgetför innevarande budgetår till Allmänna advokatbyråer: Rörelsekapital(anslagspunkt F 7) anvisa ett anslag av . 1985/86:101, JuU14, rskr. Anledningen till tillskottet är de allmänna advokatbyråernasproblem med lönsamheten, och beloppet utgör nettobehovet för att genomföra enviss finansiell rekonstruktion. 1 budgetpropositionen anför departementschefen att han ärmycket oroad över den dåliga lönsamheten vid de allmänna advokatbyråerna. Detär angeläget, uttalar han, att med kraft fortsätter arbetet medrekonstruktioner och organisationsförändringar vid de byråer där det behövs;därvid är nedläggning ett alternativ för de byråer som har visat ett negativtrörelseresultat under en följd av år. Han anför vidare att det är angeläget attintensivare bearbeta också intäktssidan. Utskottet, som delar departementschefens uppfattning omvikten av åtgärder för att både minska kostnaderna och öka intäkterna vidbyråerna, har ingen erinran mot regeringens förslag till medelsanvisning. att med bifall till regeringens förslag tillAllmänna advokatbyråer: Uppdragsverksamhet för /87 anvisar ettförslagsanslag av . Allmänna advokatbyråer: Driftbidrag. Utskottettillstyrker regeringens förslag under punkt F 4 (s. 109) och hemställer att till Allmänna advokatbyråer: Driftbidrag /87 anvisar ett förslagsanslag av . Vissa domstolskostnader m. m. Regeringen har underpunkt F 5 (s. 110) föreslagit att till Vissa domstolskostnader m.m. för /87 anvisa ett förslagsanslag av . I motion 1985/86:Ju714 av () och OlleGöransson (s) hemställs att hos regeringen begär en översyn aversättningarna till vittnen i tingsrätt, så att full ersättning kan erhållasför förlorad arbetsförtjänst samt att bilersättning och eventuellatraktamenten utgår efter de statliga normerna. I motion 1985/86:Ju715 av m.fl. (vpk)hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om ersättning till vittnen i brottmålsprocesser. Från anslaget betalas vissa kostnader förrättegångsväsendet, bl. a. ersätt ning av allmänna medel till vittnen, målsägande m. fl. Det föreslås att till detta anslag anvisar ettbelopp som innebär JuU 1985/86:26 en höjning med 4,6 milj. kr. iförhållande till anslaget för innevarande budgetår; det belopp som föreslås är39,4 milj. kr. Utskottethar inte något att invända mot regeringens medelsberäkning. Vittnesersättning av allmänna medel I motionerna 714 och 715 kritiseras de nuvarande reglernaom ersättning av allmänna medel till vittnen; motionärerna anser attersättningsbeloppen bör höjas. Ersättningar som skall betalas av allmänna medel tillvittnen, målsägande m. fl. för inställelse i mål eller ärenden vid domstolareller andra myndigheter beräknas enligt förordningen (1982:805) om ersättningav allmänna medel till vittnen, m. m. Denna förordning, som trädde i kraft den1 , ersatte en förordning med i viss mån andra ersättningsregleroch lägre ersättningsbelopp. Ersättningen kan avse nödvändiga kostnader förresa (reseersättning) och uppehälle (traktamente) samt ersättning för mistadinkomst eller annan ekonomisk förlust (ersättning för tidsspillan). Reseersättning betalas för resa med tåg med belopp sommotsvarar avgiften för en plats i andra klass och i förekommande fall avgiftför sovplats. Resa med egen bil ersätts med per kilometer. Kostnad förresa med flygplan ersätts bl. a. om detta färdsätt skulle bli billigare änannat när man beaktar även traktamente och ersättning för tidsspillan eller omvissa tidsvinster uppstår i förhållande till en resa med billigare färdmedel. Traktamente får bestämmas till högst . per dag.Utgift för nattlogi ersätts med högst . per natt eller, om det föreliggersärskilda skäl, högst . Ersättning för tidsspillan får bestämmas till högst 30 kr.för varje timme under vilken den som har kallats mister inkomst eller gör annanekonomisk förlust på grund av inställelsen. Ersättningen får dock inteöverstiga . Utskottet har vid en rad tillfällen behandlatmotionsyrkanden om förbättrad vittnesersättning. För en utförlig redogörelsehänvisas till utskottets betänkande JuU 1984/85:21 s. 5 ff. I det nämndabetänkandet uttalade utskottet - - att utskottet ansåg tidenvara mogen för en översyn i generös anda av reglerna om ersättning till vittnenm. I fråga om den närmare inriktningen ansåg utskottet att åtskilligt talarför att den som av domstol åläggs att infinna sig som vittne i en rättegånginte skall behöva lida någon ekonomisk förlust härigenom. Kostnader ellerinkomstbortfall som vittnet inte kunnat undvika, t. ex. löneavdrag, ersättningtill en vikarie eller utlägg för nödvändig övernattning, bör vittnet i principfå full ersättning för, uttalade utskottet. Utskottet betonade också betydelsenav att reglerna är enkla att förstå och tillämpa. Vad utskottet uttalat gavsregeringen till känna (rskr. I årets budgetproposition förklarar departementschefen atthan beräknar medel för en förbättring av vittnesersättningarna såvitt gäller resor och traktamenten. Han anför vidare att chefen för senare kommer att föreslå att ersättningen till vittnen m.fl. för tidsspillan skall 1 (Sådant förslag har lagts fram i proposition JuU1985/86:26 1985/86:150, bil. 1, s. 61, beslutad .) Utskottet utgår ifrån att de förbättringar iersättningsreglerna som sålunda är aktuella kommer att utformas i linje med vadutskottet uttalade . Sålunda bör exempelvis kostnader för uppehälleoch nödvändiga övernattningskostnader ersättas i princip fullt ut. Det ärockså angeläget att en ordtiing med inkomstskattebefriade ersättningar inteleder till invecklade eller svårtillämpade rutiner när beloppen skall bestämmasi enskilda fall. Utskottet förutsätter att ändringarna genomförs . Utskottet anser att det saknas skäl för att irådande läge vidta någon åtgärd med anledning av motionsyrkandena. Vittnesersättning som betalas av part I motion 715 tas upp frågan om ersättning till vittne ibrottmål som åberopats av den tilltalade. Motionärerna anför att vittnet kanbli utan ersättning därför att den tilltalade saknar medel attbetala vittnesersättningen med. Motionärerna anser att staten bör betalakostnaderna för vittnen som åberopas av tilltalade. När ett vittne har åberopats av åklagaren eller inkallatsav rätten självmant skall vittnesersättningen betalas av allmänna medel. Närett vittne däremot har åberopats av en enskild part, t. ex. en tilltalad ibrottmål, skall parten betala vittnets ersättning (36 kap. 24 §rättegångsbalken, RB). Det sist sagda gäller dock inte om den tilltalade harbeviljats rättshjälp åt misstänkt i brottmål; i sådant fall ersätts vittnet avallmänna medel (37 § rättshjälpslagen). I fråga om den slutliga fördelningen avrättegångskostnader i brottmål där åklagaren för talan gäller reglerna 131 kap.RB. De innebär, kort uttryckt, att den som döms i ett mål skall upp till enviss gräns betala tillbaka till staten bl. a. vad som av allmänna medel utgåtti ersättning till vittnen och till offentlig försvarare. Om han frikänns imålet har han rätt till ersättning av staten för sina kostnader. Här kan nämnas att utskottet i ett betänkande i februari1985 med anledning av ett motionsyrkande har behandlat en fråga som är närabesläktad med den föreliggande. För att tilltalade inte av ekonomiska skälskall tvingas avstå från bevisning begärdes i motionen att tilltalads bevisningalltid skall betalas av allmänna medel. Motionen avstyrktes och riksdagenföljde utskottet (JuU 1984/85:21 s. 3 ff). När det gäller ett vittnes intresse av att inte stå utanmöjlighet att få kostnaderna för inställelsen ersatta av den tilltalade somåberopat förhöret med honom kan följande sägas. Den som kallas som vittne har rätt att på begäran iförskott få ersättning för kostnader för resa och uppehälle. Förskottet skallbetalas av den som är skyldig att ersätta vittnet för inställelsen, dvs. i denaktuella situationen av den tilltalade (36 kap. 25 § RB). Förskottets storlekbestäms av rätten. Vissa närmare föreskrifter ges i kungörelsen (1973:261) omutbetalning av vissa ersättningar i mål eller ärende vid domstol, m. m. I den avdomstolsverket utformade blanketten för kallelse till vittnen anges 15 Ersättningför att Ni kommit skall betalas av den som begärt att Ni skall JuU1985/86:26 höras. Vill Ni ha förskott skall Ni muntligen eller skriftligenbegära detta hos. I m. fl. kommentar till nya ,utgiven , anförs att om parten underlåter att betala av domstolenfastställt förskott, vittnet i allmänhet torde få anses ha haft giltig ursäktför att inte inställa sig vid domstolen. Någon påföljd för vittnet kan sålundaej inträda, uttalas det. Utskottetgör följande bedömning. Den situation som avses med motionsönskemålet kan uppkommaendast under förutsättning att varken åklagaren eller rätten har funnitanledning att skaffa in den begärda vittnesbevisningen och den tilltaladeheller inte har beviljats rättshjälp i brottmålet. Situationen torde varatämligen ovanlig eftersom åklagare och domstolar vanligtvis har en frikostiginställning till tilltalades önskemål om anskaffande av bevisning enligt deregler som innebär att kostnaderna för bevisningen betalas av staten. Risken ärsåledes mycket liten för att ett vittne som har väsentliga uppgifter ätt lämnainte blir hört. Såvitt gäller de - enligt utskottets bedömning - enstakafall där ett vittne i brottrnål emellertid har att vända sig till dentilltalade personligen för att få sin vittnesersättning, framgår det av lämnade redogörelsen att reglerna erbjuder ett skydd mot att vittnet ådrarsig utgifter som sedan inte ersätts. Även om motionsönskemålet sålunda enligt utskottets meningfår antas ha endast ringa praktisk betydelse avser det dock ett angelägetområde, inte minst för den enskilde. Utskottet anser emellertid, i likhet medsitt ställningstagande , att frågan inte bör ses isolerad utan i ettvidare sammanhang där frågorna om ersättning för bevisning och fördelning avrättegångskostnader tas upp mer allmänt. En sådan översyn ingår i rättegångsutredningens(Ju 1977:06) uppgifter. Ett betänkande avseende bl. a. dessa frågor är attvänta . Mot bakgrund av vad nu har sagts anser utskottet det intepåkallat med någon åtgärd med anledning av motionen. Utskottetavstyrker därför bifall till motion 715 i denna del. attriksdagen med bifall till regeringens förslag till Vissa domstolskostnader m.m. för /87 anvisar ett förslagsanslag av , 2. beträffandevittnesersättning av allmänna medel attriksdagen avslår motion 1985/86:Ju714 och motion 1985/86:Ju715 i denna del, 3. beträffande vittnesersättning som betalas avpart att avslår motion 1985/86:Ju715 i denna del. Diversekostnader för rättsväsendet. Regeringen har under punkt F 6 (s. 110 JuU1985/86:26 och 111) föreslagit att till Diverse kostnader förrättsväsendet för /87 anvisa ett förslagsanslag av 11 000 000kr. I motion 1985/86:Ju804 av () hemställs attriksdagen hos regeringen begär att kungörelsen med föreskrifter om borgerligvigsel och med uppgift om ersättning härför ändras i enlighet med vad som imotionen anförts. Regeringens förslag till medelsberäkning under denna punktinnebär en ökning av anslaget med 3 milj. kr. i förhållande till anslaget förinnevarande budgetår. Enligt vad som anges i propositionen har medel beräknatsför en viss höjning av ersättningen till särskilt förordnad vigselförrättare. Idenna fråga vill utskottet med anledning av motionen tillägga följande. Behörighet att förrätta borgerlig vigsel tillkommer enligt4 kap. 5 § dels lagfaren domare i allmän underrätt, dels densom särskilt förordnar till vigselförrättare. Ersättningen till särskilt förordnad vigselförrättareregleras i kungörelsen (1964:678) med närmare föreskrifter om borgerlig vigsel.Genom en av regeringen beslutad ändring i kungörelsen har den ibudgetpropositionen aviserade höjningen av ersättningen genomförts. Ändringen,som trätt i kraft (SFS 1985:1113), innebär att ersättningenför varje vigsel som förrättats har höjts från . - vilket belopp gälltsedan den 1 juli 1978 -till . Har förrättats mer än en vigselutgör ersättningen efter höjningen . för varje vigsel utöver den första. Genom den enligt utskottets meningväl motiverade höjningen av ersättningen till särskilt förordnadvigselförrättare som genomförts får önskemålet i motionen redan ansesvara i huvudsak tillgodosett. med att detta konstateras ställer sigutskottet avvisande till den i motionen förespråkade ordningen att ersättningenpå området skall uppräknas automatiskt med hänsyn till utvecklingen avlevnadskostnaderna. En sådan ordning tillämpas för övrigt inte i fråga omstatlig ersättning inom andra, närliggande områden. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion804. Utskottet godtar regeringens förslag till medelsberäkning. 1. beträffande medelsberäkningen att med bifalltill regeringens förslag till Diverse kostnader för rättsväsendet /87 anvisar ett förslagsanslag av , - l.hetTäffande ersättning till vigselförrättare 1985/86:26 attriksdagen avslår motion 1985/86:Ju804. Närvarande: (), (), HansPettersson i (s), (), (), (), (), (), (), Hans GöranFranck (s), i (fp), (), (), () och (). 1.Rättsl\iälp åt asylsökande (punkt 1, mom. 3) KarinAhrland (fp) och i (fp) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 7 som börjarmed "Den av" och slutar med "och 719" bort ha följandelydelse: Utskottet anser, i likhet med motionärerna, atträttssäkerheten måste förbättras för dem som kommer till somasylsökande. En viktig komponent i ett sådant förbättrat rättssäkerhetsskydd äratt den som söker asyl får tillgång till biträde av en jurist redan i sambandmed det första förhöret hos polisen vid gränsen. De flesta asylsökandeflyktingar befinner sig vid detta förhör i ett upprivet tillstånd. Många hyserfruktan för representanterna för ordningsmakten, språket är för demobegripligt, deras oro är stor. Närvaron av ett juridiskt biträde skulleinnebära ett stöd för sökandena och därigenom också att kvaliteten på förhöretförbättrades; detta skulle i sin tur kraftigt minska risken för felbedömningar.Hittillsvarande erfarenheter visar också att i de fall där jurister harbiträtt de asylsökande har dessa ofta, trots polisens avvisningsbeslut, senarefått uppehållstillstånd. Det finns alltså enligt utskottets mening starka skäl somtalar för att de asylsökande skall ha rätt till juridisk hjälp oavsett påvilket stadium i beslutsprocessen deras ärende befinner sig. Nuvarande reglererbjuder rätt till kostnadsfri hjälp i form av offentligt biträde enligträttshjälpslagen i alla beslutsinstanser utom hos polismyndigheten, när dennasjälv fattar beslut. Enligt utskottets mening framstår det som självklart attdenna form av biträde bör stå de asylsökande till buds redan vid förfarandethos polismyndigheten. Regeringen bör utarbeta och förelägga riksdagenförslag till erforderlig lagstiftning i enlighet härmed. Detta bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna. dels att utskottets hemställanunder moment 3 bort ha följande lydelse: 3. beträffande rättshjälp åt asylsökande att med bifall till motion 1985/86:Ju719 och med anledning 18 av motion1985/86:Ju713 som sin mening ger regeringen till känna vad JuU 1985/86:26utskottet anfört i detta hänseende. Rättshjälp till felbehandlad patient (punkt 1,mom. (), () och ()anser dels att den del av utskottets yttrande som börjar på s. 9med "Utskottet vill" och slutar på s. 10 med "motion 724"bort ha följande lydelse: Av utskottets inledande redogörelse framgår att det inteär helt klarlagt i vilken utsträckning rättshjälp beviljas den som vill föratalan om skadestånd vid domstol avseende ersättning för skador som har åsamkatsinom hälso-och sjukvården. Mycket tyder på att det förhåller sig så sommotionärerna har påstått, nämligen att rättshjälp praktiskt taget aldrigbeviljas för sådant mål. Detta är i så fall högst otillfredsställande och tordei första hand bero på brister i den nuvarande tillämpningen avrättshjälpslagen. Det finns därför skäl att kartlägga om sådana brister itillämpningen förekommer.