bet · G901AU11 · 1985-12-31 00:00:00 — Vpk framhålleri partimotion 1985/86:A246alt detkapitalistiska systemet i sig själv föder arbetslöshet samt att kapitalets krav på vinstmaximering och samhällets och de anslälldas krav på arbete är oförenliga. Det påpekas att arbetslösheten numera inte väsentligen är en fråga om hög- och lågkonjunk tur. Den är elt slående inslag i ekonomin. Utstölningen av mänsklig arbetskraft kan göras snabbare än varje tillväxtfaktor. Den svaga tillväxten 21 försvårardessutom för den offentliga seklorn alt med sin expansion AU1985/86:11 kompenseraför del minskade anlalel arbetstillfällen i den privata. sysselsättningi klassisk mening är enligl motionärerna inle längre möjlig med rådandeekonomiska och sociala strukturer. Kampen mol arbetslösheten bör därförgöras lill politikens huvudfråga inför 1990-lalel. molarbetslöshelen formuleras i fem punkler. nationelltinduslrialiseringsprogram i samhällelig regi för 100 000 nya jobb måsteupprättas. Programmet mäsle sikta lill all ge induslrin en ny struktur ochindustriarbetet ett nytt innehåll. Den privata induslrin saknar förutsättningaralt genomföra en sådan kvalitativ förändring. Tekniken ärinte neutral eller ödesbestämd. Tekniken är politisk och dess karaktär betingasav de sociala maktförhållandena. De lönarbelande har intresse av en kvalitativtannorlunda teknisk ulveckling än den nu förhärskande. De måste inom ramen fören samhällelig, politisk styrning göra detta sill intresse ledande. Särskilldaialekniken, som är en lyp av flexibel teknologi, formas helt olika, beroendepä den styrande kraften. omfattandeprogram för den offentliga sektorns utbyggnad och förbättring är nödvändigt.För delta talar både infraslrukturella och sociala argument. 100 000 nya jobbbör tillföras den offentliga sektorn. En allmänarbetstidsförkortning är nödvändig. Ehuru den inte i sig själv upphäver tendensentill ulslagning, är arbete ål alla omöjligl all uppnå utan förkortad arbetstid. Den nuvarandearbetsmarknadspolitiken måste reformeras. Den måste inrikias på mer beståendetyper av arbeten och mindre provisorier. De arbetslösas rättsställning måsteförbättras. När det gäller förutsättningarna förarbetsmarknadspolitiken har utskottets ställningstaganden haftsin utgångspunkt i uppfattningen all arbetet och dess villkor har engrundläggande betydelse för den enskilde och samhället. Arbetet är ett medelall skapa en god försörjning men del har också ell egenvärde som en väg lillsocial gemenskap. All slå utan arbele får myckel kännbara konsekvenser. Målet om full sysselsättning har en central roll i denekonomiska politiken, och de åtgärder som vidtas inom finans-, penning- ochvalutapolitiken syftar också till att främja utvecklingen på arbetsmarknaden. Arbetsmarknadspolitiken fungerar som elt komplement lillde ekonomisk-politiska åtgärderna. Om de generella medlen inte förmår skapa entillräckligt stor efterfrågan kan arbetsmarknadspolitiken lösa vissa temporäraproblem och hjälpa lill att utjämna effekterna av en konjunklurnedgång.Arbelsmarknadspoliliken kan emellertid inte ensam svara för all fullsysselsättning upprätthålls. Del krävs också en aktiv och framgångsrik närings-och industripolitik, bostadspolitik, utbildningspolitik osv. Utskottet konstaterar all den socialdemokratiskaregeringen alltsedan sitt tillträde drivit en brett upplagd politik som syftar till att vända den tidigare negativa sysselsättningsutvecklingen. Som en följd av denna politik har lägel på arbetsmarknaden successivt förbättrats, och har näringslivets efterfrågan av arbetskraft ökat och arbetslösheten minskat. Obalansproblemen som uppstod under den senare delen av 1970-talel och de 22 förstaåren av 1980-talel var emellertid så djupgående all generella medel AU1985/86:11 inte varit tillräckliga för all värna om sysselsättningen. Del harvarit nödvändigt alt trots de förbättringar som inträtt på arbetsmarknaden gede arbetsmarknadspoliliska åtgärderna en med hänsyn till konjunkturlägetrelativt stor oinfaltning. Härigenom lar samhället sill sociala ansvar för demsom Irols den förbättrade utvecklingen har problem på arbetsmarknaden. När det gäller de förutsättningar för sysselsättningen somden ekonomiska politik skulle ge som oppositionspartierna förordar villulskollel hänvisa lill vad finansulskollel anför i sitt betänkande om denekonomiska politiken (FiU 1985/86:10). delar i och för sig den uppfattning sommoderata samlingspartiet för fram om all inflationen mäsle pressas ned lill ennivå som högst motsvarar vad som gäller i våra viktigaste konkurrentländer. 1den åberopade motionen bortses emellertid enligl finansutskottet helt från dekonflikter som uppstår vid en ensidig prioritering av inflalionsmålel; bl. a.hänvisas till de resultat som uppnåtts i vissa länder i . Del ärrikligt, menar finansutskoltet, att man i dessa länder genom en kraftigsänkning av inflationen lyckats stabilisera tillväxten på en godtagbar nivåsedan år 1984. Men detta har lett till en mycket negativ ulveckling påarbetsmarknaden. Det poängteras att det inle är tillräckligt att vidta åtgärderför alt öka tillväxten vilkel först på kan antas få positivaeffekter på sysselsättningen. Den ekonomiska politiken måste även på kort siktutformas så alt den motverkar försvagning av sysselsättningen. Att upprätthållaen hög sysselsättning är del viktigaste fördelningspolitiska målet. Detta innebär enligt finansutskottets uppfattning allstora krav siälls på bl. a. arbelsmarknadspoliliken. Den kan inte enbart sessom eii allmänt lillväxlbefrämjande medel utan måste även vara selekliviinriktad och ge omedelbara resultat för exempelvis sådana grupper somarbetslösa ungdomar och långlidsarbetslösa. Enligt finansulskoilels meninguppfyller inte den ekonomiska politik som moderata samlingspartiet föreslårdessa villkor. Den låga ambitionsnivå som della parti sägs ålägga målet fullsysselsättning återspeglas även i synen på avtalsförhandlingarna. I fråga omdessa framhålls i den berörda motionen all de avtalsslulande parterna skall haansvaret för sysselsättningen. Innebörden av detta är all statsmakterna inte iefterhand skall korrigera negativa effekter av för höga avlal. Finansutskottetgodtar inte elt sådant synsätt. All nå full sysselsättning är elt övergripandemål, vilket innebär alt samhället inte kan avsäga sig ansvaret försysselsättningen. Finansutskotlel framhåller vidare all även om detföreligger betydande nivåskillnader mellan moderata samlingspartiets ochfolkpartiets förslag till besparingar är den kritik som riktas mot det förrapartiets ekonomiska politik också giltig för del senares. Tillväxten skallfrämjas, men de sysselsättningsproblem som måste uppstå vid en kraftignedpressning av inflationen berörs över huvud taget inte i motionen. I fråga om den av vpk förordade ekonomiska politikenuttrycker finansut skottet sympatier när det gäller effekter på sysselsättnings- och fördelnings politiken. Dock framhålls alt den föreslagna poHfiken kommer att leda lill ökade obalanser som försvårar möjligheterna att nå en varaktigt hög . sysselsättning förenad med hög tillväxt i ekonomin. redovisar vidare i sill belänkandeberäkningar som lyder AU 1985/86:11 på alt inflationen skulle kunna blinågot lägre och sysselsättningen någol högre än regeringenberäknat i finansplanen. Mol bakgrund av vad som ovan anförts drararbetsmarknadsutskottet slutsatsen att den ekonomiska politik som regeringenförordar ger de bästa förutsättningarna för ulvecklingen påarbetsmarknaden. Här kan också hänvisas till de reviderade beräkningar somfinansutskottet lämnat och som förutser en något bättresysselsättningsutveckling än som antogs i årets finansplan. Del finnsemellertid fortfarande kvarstående obalanser i den svenska ekonomin som medför allbehovet av arbetsmarknadspoliliska åtgärder alltjämt är förhållandevis stort.Utskottet återkommer i del följande lill bedömningar av behovel av sådanainsatser. Det anförda innebär att aktuella delar av de i sammanhangetrefererade motionerna A225, A246, A255 och A259 avstyrks av utskottet. m.fl. (vpk) hävdar i molion 1985/86; A246 alten förkortning av den allmänna arbetsdagen är ett oundgängligt komplement i enpolitik, som siktar till all långsiktigt avskaffa arbetslöshet ochundersysselsätlning. Det betecknas som angeläget alt en nyorientering avinduslrin och en utbyggnad av viktiga delar av den offentliga sektorn sker ikombination med en övergång till sex limmars arbetsdag, bl. a. för att nyaverksamheter och nya arbeten skall kunna organiseras på basis av den kortarearbetsdagen. En motsatt uppfattning förs fram i molion 1985/86:A255 avKarin Söder m.fl. (c). Enligl den motionen måste arbetslösheten pressas nedgenom långsikliga offensiva närings- och regionalpolitiska insatser medmålsättningen alt skapa nya jobb, inte genom delning av befintliga jobb. Ensådan politik kan bara uppfattas som ett misslyckande för samhällel i dessambitioner all ge meningsfulll arbete ål alla. Frågan om arbetstidens längdmåste enligt motionärernas uppfattning diskuteras som en livskvalitelsfråga ochinte främst som en arbetsinarknadsfråga. Åven i motion 1985/86: A748 av m. fl. (m)avvisas tanken på att använda arbetstidsförkortning som ett medel all minskaarbetslösheten. Den föreställningen grundar sig enligt motionärerna på enfelaktig föreställning om vilka faktorer som leder till högre sysselsättning.Utskottet återkommer till motion A748 i elt annat sammanhang. Utskottet vill här erinra om att del råder delade meningarom arbetstids förkortningars effekter på sysselsättningen. Delegationen för arbetstidsfrå gor (DELFA) skall enligt sina direktiv bedriva ett brett upplagt arbele som stimulerar fill debatt i arbetstidsfrågor. DELFA behandlar också frågor om arbetstidens betydelse för sysselsättningen och har redovisat en rad rapporter i ämnet. Av en rapport om internationella erfarenheter framgår att de arbetstidsförkortningar som genomförts av sysselsältningspolitiska skäl fått långt mindre effekter på sysselsättningen än som avsågs vid beslutet om förändringen. publicerades dessutom en studie av sysselsätt nings- och produktionseffekter av arbetstidsförkortningarna i . Av denna studie framgår att arbetstidsförkortningarna 24 under denangivna liden har lett lill ett ökat antal sysselsatta på den offentliga AU1985/86:11 seklorn, men all de inom induslrin och näringslivet i övrigt intehaft någon inverkan på sysselsättningen. Del sägs inle heller finnas något iundersökningsresultaten som talar för att sysselsättningen skulle komma altöka genom ytterligare arbetstidsförkortningar. Utskottet återkommer i annat sammanhang lillarbetstidsfrågorna. Motion A246 avstyrks i denna del av utskottet. Yrkandet imotion A255 ligger i linje med vad utskottet tidigare uttalat i denna fråga ochbehöver inte föranleda någon ålgärd. Inriktningen av arbetsmarknadspolitiken 1986/87 Det framhålls i propositionen att arbelsmarknadspolilikenunder den senaste konjunkluruppgången har lagts om i syfte alt understödjaexpansionen av näringslivet och alt främja tillväxten. Omläggningen innebär bl.a. att ett mer plalsinriktat arbetssätt har tillämpats vid förmedlingarna.Utbildning har salts in för all underlätta rekryleringen. a. för all jämka företagens krav lill förmån för delångtidsarbetslösa. Stödet till geografisk rörlighet har förbättrats. Vakanslidernaför de lediga platserna har också kunnal hållas nere på en förhållandevis lågnivå under konjunkluruppgången. Vidare påpekas i propositionen all brislen påöverensstämmelse mellan ' företagens krav och den enskildes erfarenhet,utbildning och förmåga utgör ett växande problem på arbetsmarknaden, somställer krav på ökade insatser för att såväl stärka de arbetssökandesmöjligheter som all jämka företagens krav. Arbetsmarknadspolitiken har såledesockså den fördelningspolitiska uppgiften att stödja grupper med en svagslällning på arbetsmarknaden och förbättra deras konkurrensförmåga. Det skergenom olika sysselsättningsskapande åtgärder, utbildning, praktik ochyrkesinriktad rehabilitering. Insatser för arbetshandikappade tar i anspråk och växande andel av de arbelsmarknadspoliliskaresurserna. En annan viktig del av arbetsmarknadspolitiken är att påverka delkönsmässigl bundna yrkesvalet. Först om delta breda register av åtgärder ärolämpligt eller otillräckligt skall kontantstöd tillgripas. Moderata samlingspartiet anför i motion 1985/86;A225 attarbetsmarknadspolitiken skall i första hand vara ett hjälpmedel för enskildaindivider. Dessa skall i varje situation ges bästa möjliga alternativ för attsnabbi komma tillbaka i riktiga jobb. Utbildning beskrivs som det vikfigasteinstrumentet för att stärka den arbetslöses slällning pä arbetsmarknaden. Vidsidan av en väl fungerande informafion om situationen på arbetsmarknaden och eneffektiv privat och offentlig arbetsförmedling måste olika typer av utbildningalltid sättas före beredskapsarbeten, ungdomslag elc. I mofion 1985/86;A255 framhåller m. fl. (c)att kortsikfiga arbetsmarknadspolitiska insatser inte förmår lösa degrundläggande orsakerna fill arbetslösheten samt att regeringens påståddaambition att driva en "arbetslinje" inle har någon motsvarighet iverkligheten. Vpk ärkritiskt mot arbetsmarknadspolitikens nuvarande utformning och 25 föreslår imotion 1985/86: A246 att den omformas enligt följande riktlinjer. AU 1985/86:11En särskild "sysselsättningsbudgel" upprättas vid sidan av deltraditionella budgetarbetet. Den bör innefatta såväl den statliga som denkommunala sidan. Arbelsmarknadspoliliska ålgärder bör organiseras ochbudgeleras på flerårsbasis för all möjliggöra bättre framförhållning ochsäkrare ansläll-ningsformer. Kommunerna bör erhålla ramanslag, som de friarekan disponera. Delta underlättar för dem all kombinera olika ålgärder efter debehov som regionall föreligger. Arbelsmarknadsälgärdernas innehåll och syftebör förändras. De bör enligt motionen bättre utveckla människors kunnande ochansluta lill deras yrkesskolning, överallt där så är möjligt. De arbelandesrättsliga ställning bör stärkas och tvångsmomenten avvecklas. Rätten tillunderstöd vid arbetslöshet skall inle villkoras med ett tvång att ta vilketarbete som helst. Rätlssilualionen för arbetande inom arbetsmarknadspolitikensram skall inte generellt vara sämre än i övriga arbetslivet. De arbetsmarknadspoliliskaåtgärderna skall vidare kopplas till en planerad ulbyggnad av induslrin och denoffentliga verksamhelen saml lill genomförandel av en arbelslidsförkorlning.Inriklningen skall vara alt genom arbete och studier pä ett organiserat sätt ledaöver dem som står utanför den ordinarie arbetsmarknaden lill fastaanställningsformer. Utskottet kan i vissa delar instämma i vad som anförs imotion A225 (m) om inriklningen på arbetsmarknadspolitiken under nästabudgetår. Detta gäller t. ex. motionens synsätt att individen skall slå icentrum för verksamhelen och den prioritering av utbildning som görs.Samtidigt lar utskottet avstånd från andra inslag, som l.ex. Med det anförda avstyrker ulskollel molion A225 i berörddel. Arbetsmarknadspolitiken och dess ålgärdsarsenal harenligl,utskottets synsätt två huvudsyften. Del ena är alt stödja dem som har ensvag ställning på arbetsmarknaden och som drabbas av sysselsättningsproblem.Del andra huvudsyftet är alt främja en väl fungerande arbetsmarknad och därmedbidra lill den ekonomiska ulvecklingen av samhället. Beroende på konjunkturlägetmåste tyngdpunkten i medelsarsenalen lid efter annan förskjutas. Den ändring avarbetsmarknadspolitiken som skedde fr. o. m. och som kom till ullryck ien ökad satsning på arbetsförmedlingen och en delvis ändrad inriktning päarbetsmarknadsutbildningen, innebar ingen förskjutning avarbetsmarknadspolitikens sociala mål, utan endast all dessa mål på grund avkonjunkturläget nu kan fullgöras med delvis andra medel . Att geföretagen en förbättrad service inom t. ex. arbetsförmedlingen innebär inleatt de arbetslösas intresse eftersatts som antyds i molion A246 (vpk). underlättar förelagens rekrytering av arbetskraftmen medför också att arbetslösa snabbare får arbele. Del är därför angelägelall arbetsförmedlingen i nuvarande konjunkturläge fortsätter all spela enframträdande roll i arbetsmarknadspolitiken och att AMS s.k. serviceprogram sombeslutades och som syftar bl. a. till alt frigöra resurser för deldirekta förmedlingsarbelet fullföljs. En ändrad inriktning avarbetsmarknadspolitiken enligt de riktlinjer som förs fram i motion A246 hardärför inte utskottets stöd. Motionen avstyrks i denna del. Utskottet vill i fråga om avvägningen mellan de olikamedelstyperna inom arbetsmarknadspolitiken framhålla vikten av alt den s. k. arbetslinjen - 26 fullföljs.Någon anledning att rikta kritik mot regeringen på denna punkt - AU 1985/86:11vilkel sker i molion A255 (c) - finns inte enligl ulskollels mening. Åven omarbetslöshelsersättningen tar en ökande del av kostnaderna för arbetsmarknadspolitikenär dess andel vid en internationell jämförelse fortfarande liten i ochbör så förbli. Utskottets synsätt innebär att inotion A255 avstyrks. När del gäller de arbetsmarknadspolitiska insatsernasomfattning under nästa budgetår föreslås i motion 1985/86:A255alt regeringen skall återkomma med förslag senast i samband med åretskompleileringspro-position där kostnaderna för AMS verksamhel reduceras med istorleksordningen med hänsyn till de insatser som föreslås imotionen. Moderata samlingspartiet föreslår i motion 1985/86:A266 ianslutning lill regeringens förslag om medelsanvisning för de olika åtgärdernabesparingar med ca . Utskottet lar upp dessabesparingsförslag i anslutning till behandlingen av de olika anslagen. anser i motion 1985/86:A259 all de konkretaåtgärder som regeringen föreslår förefaller vara grundade på en annan, och merapositiv, bild av sysselsättningsläget än den som ges i finansplanen. Trotsprognoser om ökad arbetslöshet föreslår regeringen inle någon förstärkning avarbetsmarknadspolitiken. Utskottet noterar med förvåning att cenlerparliel förnästa budgelår vill göra avsevärda besparingar i fråga om dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna som man beskyller regeringen föralt ge en alltför ljus bild av sysselsättningsläget. Den slutsats som bordedras av ett sådani synsätt vore enligt utskottets mening att åtgärdsarsenalenborde förstärkas snarare än försvagas. hänvisar i stället tillinsatser som man vill göra inom t. ex., skattepolitik, näringspolitik ochregionalpolitik. Problemet är att sådana insatser, som utskottet vill betecknasom långsiktiga, inte kan bli något alternativ lill de arbetsmarknadspoliliskaåtgärderna under den lidsperiod som här avhandlas, dvs. /87.Dessa långsiktiga åtgärder skulle ju om förslagen genomförs börja verka förstfr. Utskottet betvivlar starkt att eventuella effekterskulle uppträda så snabbt att åtgärderna på del arbetsmarknadspoliliska områdetkan dras ned . En minskning av de arbelsmarknadspoliliska insatsernaav den föreslagna omfattningen skulle därför leda lill ökad arbetslöshet. Ettfullföljande av en sådan politik skulle följaktligen medföra ökade kostnaderför arbetslöshetsersättningar och därmed innebära ett avsteg från denarbetslinje som ansluter sig till i en annan del av samma mofion.Utskottet konstaterar att inte följer upp sitt allmänna besparingskravpå arbetsmarknadspolitiken med yrkanden i fråga om de enskilda anslagen.Förslaget i molion A255 innebär därför i praktiken ingen reell besparing. kritiserar i molion A259 att regeringen inteföreslår någon förstärkning av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna irolsprognoser i bl. a. finansplanen om en ökad arbetslöshet. Utskottet vill härpåpeka all inte heller föreslår någon förstärkning av dessaresurser. Utskottet delar regeringens allmänna bedömning i fråga ombehovet av arbelsmarknadspoliliska åtgärder under nästa budgetår, men noterar samti- 27 digt den -i förhållande lill regeringens tidigare beräkningar- något mer AU 1985/86:11positiva ulveckling av sysselsättningen som finansutskottet förutser för detkommande året. Osäkerheten i bedömningarna av den ekonomiska utvecklingen äremellertid i nuvarande läge ovanligl slor vilket också gäller synen på behovetav arbetsmarknadspoliliska insatser under nästa budgetår. Utskottetkonstaterar att regeringen avser att återkomma i samband med kompietteringspropositionenmed en reviderad bedömning. Utskottet vill stryka under all, som sägs ipropositionen, huvudstralegin i del kommande arbetet måste vara fortsattaoffensiva satsningar för att stärka de enskilda individerna pä arbetsmarknaden. Utskottet återkommer i det följande lill frågor om volymenpå de olika åtgärderna. Förslaget i molion A255 om all regeringen skallåterkomma i kompletleringsproposilionen med förslag om neddragning av dearbelsmarknadspoliliska insalserna med avstyrks med delanförda av ulskotlet. Motion A259 behöver inle föranleda någon riksdagensålgärd. I två motioner begärs forskning om arbetslöshetenskonsekvenser. Birlhe Sörestedl m. fl. (s) framhåller i motion 1985/86:A203 attrisken är slor för dem som inte erhåller elt arbete eller en utbildning alt deställs utanför samhällsgemenskapen, vilkel i sin lur kan medföra materiell nöd,missbruk och kriminalitet. Om slora grupper ställs utanför uppslår ettmotsatsförhållande lill andra, och sociala konflikter kan lätt blossa upp. Föratt samhällel skall kunna möta de problem som arbetslöshet orsakar krävs enligtmotionärerna att det sker en intensifierad kartläggning och forskning om desociala konsekvenserna. (vpk) kräver i motion 1985/86:A226 ensamlad undersökning av de samhällsekonomiska följderna av arbetslöshelen.Bakgrunden lill motionen är en undersökning som visar all samhällskostnadernaför arbetslösheten i kommun uppgår lill 134 milj. kr. under ell år. En brett upplagd forskning om arbetslöshelen och desskonsekvenser pågår , bl. a. med anknytning lill delegationen förarbetsmarknadspolitisk forskning (EFA) och vid Arbetslivscentrum. EFA lämnadeen kunskapsöversikt i sitt betänkande (SOU 1984:31) Arbetsmarknadspolitik underomprövning, och fortsatt forskning inom detta ämnesområde bedrivs medanknytning till EFA:s nya forskningsprogram (EFA:s rapport nr 14).Arbetslivscenlrum anordnade en omfattande seminarieverksamhetkring arbetslöshetens konsekvenser. En redovisning kommer att lämnas senare ivår. Forskningsaktiviteterna kring de frågor som aktualiseras i de bådamotionerna fortsätter, och en rad forskare är engagerade. Någol iniiialiv frånriksdagens sida för all ytterligare sfimulera denna forskning är enliglutskottets bedömning inte nu nödvändigt. Motionerna A203 och A226 avstyrksdärför av utskottet. Den offentliga sektorns betydelse för kvinnornassysselsättningsmöjligheter tas upp i motion 1985/86:A246 av m. fl.(vpk). 1 motionen erinras om att det skett slora förändringar i kvinnornaslivsmönster under de senasle 20 åren. Kvinnornas deltagande i arbetslivet harökat kraftigt, och merparten av dem finns pä områden i arbetslivet som byggerpå service, vård och omsorg. Över hälften av alla kvinnor arbetar inom denoffentliga seklorn. Motionärerna menar att politiska ålgärder mot denoffentliga sektornfår direkta återverkningar på kvinnors möjligheter alt förvärvsarbe- AU1985/86:11 la; dels minskar den traditionella kvinnoarbetsmarknaden, delsförsämras den sociala service som är en förutsättning för det kvinnligaförvärvsarbetet. Motionärerna föreslår bl. a. en uppvärdering av traditionellakvinnoyrken inom den offentliga sektorn. Utskottet har samma uppfattning som motionärerna om denoffentliga sektorns slora betydelse för kvinnornas sysselsättningsmöjligheter.Denna betydelse framgår än tydligare vid en regional belysning. All som antydsi motionen stimulera fram en tillväxt av den offentliga sektorn oberoende av desamhällsekonomiska konsekvenserna kan utskottet däremot inte acceptera. Enstark offentlig sektor som förändras i takt med den ekonomiska ulvecklingen ären grundförutsättning för en balanserad sysselsättningsutveckling. Det ärockså en förutsättning för en tillfredsställande serviceförsörjning och därmedför kvinnornas deltagande i arbetslivet.