bet · G901TU6 · 1985-12-31 00:00:00 — om ändring i luftfartslagen (1957:297), m. m. (prop.1984/85:212) Iproposition 1984/85:212 föreslås ändringar i luftfartslagen (1957:297) jämteföljdändringar i viss annan lagstiftning. De föreslagna ändringarna i luftfartslagenär till stora delar av språklig och redaktionell natur. Lagändringarna föreslåsträda i kraft . Om vissa av de föreslagna ändringarna iluftfartslagen antas kan ett tillägg till den s. k. Chicagokonventionengodkännas. I propositionen föreslås att så sker. Iöverensstämmelse med vad som enligt luftfartslagen gäller skalli princip tillstånd av regeringen krävas för luftfart i förvärvssyfte. Förnärvarande får emellertid regeringen delegera tillståndsgivningen beträffandeannan luftfart i förvärvssyfte än linjefart till luftfartsverket. Iproppsitio-nen föreslås att regeringen skall få delegera tillståndsgivningenbeträffande all luftfart i förvärvssyfte, således även beträffande linjefart. två motionerna i ärendet (m resp. c) motsätter man sig detta förslag. Utskottetföreslår att antar de i propositionen föreslagna lagändringarna ochgodkänner tillägget till Chicagokonventionen. Utskottet som sålunda tillstyrkerpropositionsförslaget i ovannämnda delegeringsfråga avstyrker därmedmotionerna. Iproposition 1984/85:212 föreslår regeringen () attriksdagen dels antar i propositionen framlagda förslag till 1. lag om ändring i luftfartslagen (1957:297), 2. lag om ändring i lagen (1922:382) angåendeansvarighet för skada i följd av luftfart, 3. lag om ändring i lagen (1955:227) om inskrivning avrätt till luftfartyg, 4. lag om ändring i lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar, 5. lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkande avalkoholhaltiga drycker m.m., delsgodkänner det i regeringsprotokollen och den 30 maj 1985redovisade, i undertecknade protokollet angåendeett tillägg till den i avslutade konventionenangående internationell civil luftfart (Chicagokonventionen). Över lagförslagen 1-4 harlagrådets yttrande inhämtats. 1Riksdagenl985/86.15samL Nr6 De i propositionen framlagda lagförslagen har tagits in ibilaga 1 till /86:6 betänkandet. Med anledning av propositionen har väckts två motioner. 1985/86:11 av () vari yrkas attluftfartslagen 7 kap. 1 § första stycket skall ha följande lydelse: Luftfart i förvärvssyfte får inte utövas här i riket utantillstånd av regeringen. 1985/86:12 av m.fl. (m) vari likaledes yrkasatt beslutar att den föreslagna luftfartslagens 7 kap. 1 § förstastycket skall ges lydelsen; Luftfart i förvärvssyfte får icke utövas här i riket utantillstånd av regeringen. Den centrala författningen på luftfartens område ärluftfartslagen (1957:297). till luftfartslagen finns iluftfartskungörelsen (1961:558). Luftfartslagen och luftfartskungörelsenträdde i kraft . Till dessa båda författningar ansluter vissaregeringsförfattningar av mera speciell karaktär. Förslaget till luftfartslag utarbetades av 1945 årslufträttssakkunniga i nära samarbete med utredningar i , ochNorge. De sakkunniga ansåg att en av de viktigaste uppgifterna ilagstiftningsarbetet var att bringa den svenska civila lufträtten iöverensstämmelse med internationella konventioner och överenskommelser påluftfartens område. Allteftersom sådana konventioner och överenskommelser eftertillkomsten av luftfartslagen har ändrats eller tillkommit har luftfartslagenändrats i motsvarande mån. En kortfattad redogörelse för internationellakonventioner och överenskommelser som påverkat utformningen av luftfartslagenm. författningar på luftfartens område finns i proposition 1984/85:212 pås. Luftfartslagen omtrycktes i SFS 1979:643 och har ävendärefter ändrats (1981:811 och 1985:133). Luftfartskungörelsen har ändrats videft flertal tillfällen, senast enligt SFS 1985:850. tillkallade regeringen flyglagutredningen (K1979:09) för att göra en samlad översyn av luftfartsförfattningarna. Översynenskulle enligt direkti-' ven för utredningsarbetet i första hand ha karaktärenav en språklig och redaktionell överarbetning. Därutöver skulle vissa frågor avsaklig innebörd behandlas. överlämnade till chefen förkommunikationsdepartementet betänkandet (Ds K 1981:12-13) Revideradluftfartslagstiftning, varmed uppdraget slutfördes. Lagförslagen 1-4 i den här aktuella propositionen grundarsig på förslag av flyglagutredningen och däröver avgivna remissyttranden.Flyglagutredning- en framlade även förslagtill ändring i luftfartskungörelsen och till vissa andra /86:6regeringsförfattningar. Flyglagutredningenhar vid besök i , och samrån om sitt arbete med dessaländer beträffande frågor, i vilka nordisk samordning bedömts som väsentlig. Inomkommunikationsdepartementet förbereds bl.a. utfärdandet av enluftfartsförordning, som avses träda i kraft med att de i propositionenförordade ändringarna i luftfartslagen träder i kraft och som då skall ersättaluftfartskungörelsen. Ipropositionen föreslås ändringar i luftfartslagen (1957:297). Ändringarnainnebär till stora delar en språklig och redaktionell överarbetning av lagen.Därutöver tas också upp vissa frågor av saklig innebörd. En av dessa ärregleringen av vad som skall gälla beträffande luftvärdighet m.m. vidinternationell uthyrning av luftfartyg. En annan fråga berör lagens tillämpningpå luftfartyg som är registrerade hos en internationell organisation.Gmndläggande bestämmelser om erhållande och återkallelse avluftfartscer-tifikat och elevtillstånd m. fl. kompetens- och behörighetsbevisföreslås bli överflyttade från luftfartskungörelsen till luftfartslagen.Prövningen av frågor om återkallelse av certifikat m. m. och om varning flyttasöver från luftfartsverket till länsrätt. Det allmännas talan i dessa mål skallföras av luftfartsverket. Denföreslagna regleringen av vad som skall gälla beträffande luftvärdighet m. m.vid internationell uthyrning av luftfartyg grundar sig på ett i den 6oktober 1980 undertecknat protokoll angående ett tillägg till den i den7 avslutade konventionen angående internationell civil luftfart -den s. k. Chicagokonventionen (SÖ 1946 nr 2). Tillägget har tagits in som enartikel 83 bis i konventionen. Regeringen hemställer att godkännerprotokollet. Medanledning av ändringar som föreslås i luftfartslagen föreslås ändringar i lagen(1922:382) angående ansvarighet för skada i följd av luftfart, lagen (1955:227)om inskrivning av räft till luftfartyg, lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar samt lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltigadrycker m. m. Samtliga lagändringarföreslås träda i kraft . Utskottetbehandlar i det följande propositionsförslagen i den ordning de har upptagits ipropositionen. Då erinran genom motioner endast framförts mot ett förslag omatt i 7 kap. 1 § luftfartslagen skall inrymmas ett utökat bemyndigande förregeringen att delegera beslutanderätten i fråga om tillstånd till luftfart iförvärvssyfte kommer utskottet att behandla detta förslag närmare. I övrigtkommer utskottet att redovisa propositionsförslagen kortfattat. 1Förslaget till lag om ändring i luftfartslagen tu 1985/86:6 1.1 Propositionsförslaget (utskottets ställningstagandehärtill s. 9-12) Deändringar som föreslås i luftfartslagen (LL) - vilka huvudsakligen är avspråklig och redaktionell natur - berör samtliga paragrafer i lagen utom två, nämligen2 kap. 2 och 8§§. En redogörelse för dessa paragrafer lämnas nedan (s. 5). Någraväsentliga förändringar av dispositionen av LL föreslås inte. I en förstaavdelning, som omfattar 1-14 kap., finns sålunda bestämmelser om civil luftfartoch i en andra avdelning omfattande 15 kap. bestämmelser om militär luftfartoch annan luftfart för statsändamål. Nedan redovisas översiktligt de olikakapitlen i LL såsom de framstår om ändringsförslagen godtas. Ändringsförslag avmera väsentlig natur redovisas utförligare - däribland det ändringsförslag somkritiseras i de med anledning av propositionen väckta motionerna. I1 kap. meddelas vissa grundläggande bestämmelser i fråga om rätten att utövaluftfart i m. m. Luftfarti får i princip endast äga rum med svenska luftfartyg eller medluftfartyg från annan stat med vilken har träffat avtal om rätt tillluftfart inom svenskt område. Regeringen har möjlighet att bl. a. av militäraskäl inskränka eller förbjuda luftfart inom en viss del av landet eller, underutomordenfiiga förhållanden m. m., i hela landet. ny 5 § föreskrivs att de bestämmelser i som gäller i fråga om luftfartygsom är registrerade i en annan stat skall på motsvarande sätt tillämpas i frågaom luftfartyg som är registrerade hos en internationell organisation. Vidareinförs en ny bestämmelse (6 §) om att bestämmelser som gäller för svenskaluftfartyg också skall kunna tillämpas på utländska luftfartyg som innehas mednyttjanderätt av svenska brukare. Enligt en annan ny bestämmelse (7 §) kan förett svenskt luftfartyg, som innehas med nyttjanderätt av en utländsk bmkare, ivissa avseenden föreskrivas undantag från vissa bestämmelser. I 13 kap. 5§andra stycket tas in en bestämmelse om att utländska luftfartyg, som omfattasav 6 §, såvitt gäller brott mot luftfartsförfattningarna i straffrättsligtavseende skall kunna betraktas som svenska. Bakgrundtill de nya bestämmelserna i 6 § och 7 § är ett tillägg till den s. k.Chicagokonventionen med bestämmelser om överföring från registreringsstatentill brukarens stat av vissa funktioner och förpliktelser vid uthyrning avluftfartyg. Tillägget godkändes vid det tjugotredje församlingsmötet medInternationella civila luftfartsorganisationen, (), i och har redovisats i ett den6 dagtecknat protokoll från församlingsmötet. Tillägget har tagitsin i Chicagokonventionen efter artikel 83 som artikel 83 bis. Den nya artikelnåterges i bilaga 2 i originalversion på engelska och i översättning tillsvenska. I artikeln behandlas det fall då ett luftfartyg som är registrerat ien fördragsslutande stat används av en brukare som driver näringsverksamhet med huvudkontor i en annanfördragsslutande stat eller.av en brukare som är /86:6 stadigvarande bosatt i ensådan stat. Mellan dessa stater kan då träffas en överenskommelse, varigenomregistreringsstaten till den andra staten kan överföra förpliktelser såsomregistreringsstat att beträffande luftfartyget iaktta konventionensbestämmelser om trafik (artikel 12), radioutrustning (artikel 30),luftvärdighetsbevis (artikel 31) och luftfartscertifikat (artikel 32 a). I2 kap. finns bestämmelser om registrering, nationahtet och märkning avluftfartyg. Registreringsker i luftfartygsregistret som förs av luftfartsverket och är en förutsättningför att luftfartyget skall få användas vid luftfart. Ytterligare regler omregistrering finns i kungörelsen (1955:635) med närmarebestämmelser om luftfartygsregistret m. m; (har föreslagiten ny förordning i ämnet.) Ett luftfartyg som har förts in i registret ägersvensk nationalitet. utfärdar bevis om registreringen (nationalitets-och registreringsbevis). Luftfartyget skall vidare märkas med sinnationalitets- och registreringsbeteckning. Om det är registrerat i främmandestat skall det vid luftfart inom svenskt område vara märkt i enlighet medföreskrifterna i hemlandet. Deenda paragrafer som inte berörs av föreslagna ändringar i LL finns i 2 kap. ochär som nämnts ovan 2 och 8§§ i kapitlet. Enligt2 § får luftfartyg registreras i bara om det ägs av svenska staten,svensk kommun eller landstingskommun, svensk medborgare eller av dödsbo, bolag,förening, samfällighet eller stiftelse som har svensk nationalitet.Luftfartsverket får dock medge att ett luftfartyg får registreras i Sverigeäven om nämnda krav inte är uppfyllda. Sådant medgivande får bara lämnas omluftfartyget i regel används med utgångspunkt i . Enligt8 § skall ett luftfartyg föras ur registret 1) om ägaren begär det, 2) omkraven i 2 § inte är uppfyllda, 3) om det har förolyckats eller förstörts, 4)om det efter flygning inte har hörts av eller 5) om det inte harhaft giltigt luftvärdighetsbevis eller miljövärdighetsbevis . Ägarenär skyldig att anmäla om något har hänt som enligt punkterna 2-4 medför att ettluftfartyg, skall avregistreras. När ett fall enligt punkt 5 inträffar, behöverluftfartyget inte avregistreras om ägaren inom som bestäms av.luftfartsverket visar att luftfartyget är luftvärdigt och miljövärdigt. I3 kap. finns bestämmelser om luftvärdighet och miljövärdighet. Bestämmelsernagår tillbaka på Chicagokonventionen. Huvudregeln är att luftfartyg skall varaluftvärdiga och miljövärdiga när de används vid luftfart. Ansvaret härföråvilar ägaren eller, om någon brukar luftfartyget i ägarens ställe, brukaren.Luftvärdigheten och miljövärdigheten står under tillsyn av luftfartsverket.Verket utfärdar luftvärdighets- och miljövärdighetsbevis. Svenskt luftfartygskall, när det använts i luftfart, ha svenskt och/eller av luftfartsverketgodkänt utländskt luftvärdighets- och miljövärdighetsbevis. I4 kap. finns bestämmelser om luftfartygs bemanning, luftfartscertifikat m. m. Luftfartscertifikat krävs för tjänstgöring som förare,navigatör eller /86:6 flygmaskinist på ett luftfartyg och utfärdas avluftfartsverket. De hittillsvarande bestämmelserna om luftfartscertifikat i LLhar varit allmänt hållna. Den närmare regleringen av bl. a. förutsättningarnaför erhållande, förnyelse och återkallelse av certifikat har skett iluftfartskungörelsen. Mot bakgrund av att de för den enskilde och frånrättssäkerhets- och trafiksäkerhetssynpunkt mest betydelsefulla bestämmelsernaom körkort har tagits in i en lag, körkortslagen (1977:477), föreslås attbestämmelser om erhållande och återkallande av luftfartscertifikat och avelevtillstånd - som i princip krävs för antagande till utbildning förerhållande av luftfartscertifikat - m. m. tas in i LL. Prövningen av de administrativa sanktionerna -återkallelse och varning -mot innehavare av luftfartscertifikat och elevtillståndföreslås ankomma på länsrätten. I förslaget fill ändring i lagen (1971:289) omallmänna förvaltningsdomstolar föreslås att länsrätten i länskall vara forum för prövningen. Det allmännas talan hos länsrätten skall förasav luftfartsverket. Behörighetsbevis kan krävas för den som inneharluftfartscertifikat och för annan medlem av besättningen på ett luftfartyg.Även bestämmelserna om erhållande, förnyelse och återkallelse avbehörighetsbevis m. m. förslås överflyttade till LL. I 5 kap. finns bestämmelser om befälhavare på luftfartygoch tjänsten ombord. Luftfartyg skall när det används vid luftfart ha enbefälhavare. Denne skall ha fillsyn över luftvärdigheten, bemanningen m. m. Omnågon genom sitt uppträdande utgör en omedelbar fara för luftfartygets säkerheteller för säkerheten ombord får befälhavaren mot denne vidta de åtgärder sombehövs för att avvärja faran. Under vissa fömtsättningar får våld brukas. Om det inträffar en olyckshändelse som medför att någonavlider, att någon blir allvarligt skadad, att luftfartyget får betydandeskador eller att egendom får betydande skada skall befälhavaren rapporteradetta. Det fömtskickas att det i den kommande luftfartsförordningen skallföreskrivas att rapporteringsskyldigheten skall fullgöras hos luftfartsverket -i överensstämmelse med vad som gäller . 16. kap. finns bestämmelser om flygplatser ochmarkorganisationen i övrigt. Flygplatser för allmänt bruk (allmänna flygplatser) fårinte inrättas eller drivas utan tillstånd och får inte tas i bmk innan de hargodkänts. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får föreskrivavilka flygplatser som får användas för olika slag av luftfart. Tjänstgöring som flygledare i flygtrafikledningstjänst,flygtekniker eller flygklarerare får fullgöras bara av den som har certifikat.I fråga om erhållande, förnyelse och återkallelse av certifikat m.m. gällersamma bestämmelser som i dessa avseenden gäller i fråga om luftfartscertifikat.För andra som fullgör tjänst inom markorganisationen får föreskrivas krav påbehörighetsbevis. I fråga om dessa behörighetsbevis gäller i viss utsträckningsamma bestämmelser som de som gäller i fråga om behörighetsbevis för medlemmarav besättningen på luftfartyg. I 7 kap. finns regler omfillstånd fill luftfartsverksamhet. För luftfart iförvärvssyfte krävs i princip och skall i princip krävas tillstånd avregeringen. I överensstämmelse med vad som gäller skall regeringenfå föreskriva att viss luftfart i förvärvssyfte får utövas utan - fillstånd, omdet är lämpligt med hänsyn till luftfartens art eller omfattning. Regeringenhar möjlighet att delegera tillståndsgivningen beträffande annanluftfart i förvärvssyfte än linjefart till luftfartsverket. I propositionenföreslås regeringen få ett bemyndigande att delegera tillståndsgivningbeträffande all luftfart i förvärvssyfte, alltså även beträffande linjefart. Inhotionerna motsätter man sig propositionsförslaget. Utskottet återkommer nedan(s. 9) till frågan om bemyndigande för regeringen att delegeratillståndsgivningen beträffande luftfart i förvärvssyfte, där frågan behandlasnärmare. Tillståndtill inrikes linjefart får i princip bara ges till svenska företag ellerföretag med kvalificerade svenska ägarförhållanden. Detsamma skall i principgälla för annan luftfart i förvärvssyfte mellan och utlandet som inteär linjefart. Regeringen får liksom bestämma att tillstånd inte skallkrävas för sådan luftfart i förvärvssyfte som omfattas av avtal mellan Sverigeoch en främmande stat. I LL skrivs nu in att en utiänning eller ett utländsktföretag som driver verksamhet med stöd av ett tillstånd enligt LL eller medstöd av ett avtal skall ha en här bosatt föreståndare, som är ansvarig förverksamheten. I8 kap. finns vissa bestämmelser för lufttrafiken. Regeringeneller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om flygvägarsom luftfartyg skall följa inom svenskt område. Bestämmelser finns också om bl.a. landningsskyldighet, om förbud mot transport av krigsmateriel och annatgods, om fotografering och om fartygshandlingar. I9 kap. finns bestämmelser om transporter med luftfartyg av passagerare, resgodseller gods. Bestämmelserfinns sålunda om biljetter, resgodsbevis, flygfraktsedlar samt om rätten attförfoga över godset och om utlämning av godset samt om fraktförarens ansvar förpersonskador, skador på resgods och gods m. m. Reglernabygger i huvudsak på den i undertecknadekonventionen om internationell luftbefordran (SÖ 1937 nr 19) - den 'S. k.Warszawakonventionen - och ändringsprotokoll till konvenfionen. Iredovisningen i propositionen av den nuvarande lydelsen av 9 kap. 22 § LL harbeaktats en ändring av denna paragraf (1985; 133) som trätt i kraft år (1985:444). inom utarbetad promemoria (Ds Ju 1985:3)Flygfraktförares ansvar för passagerare och gods har föreslagits att Sverigeskall tillträda de i undertecknade protokollennr3 och nr4 med ändringar av Warszawakonventionen m. m. har förslagframlagts till ändringar i LL som är nödvändiga vid ett sådant tillträde. Efterremissbehandling är promemorian föremål för fortsatt beredning inomregeringskansliet. 110 kap. finns bestämmelser om ansvaret för skadorgenom luftfart. /86:6 11 § anges att bestämmelser om ansvaret för skador, som genom luftfart tillfogas personer elleregendom som inte transporteras med luftfartyget, finns i lagen (1922:382)angående ansvarighet för skada i följd av luftfart. I propositionen föreslås,som nämnts, ändring i denna lag. Ändringsförslaget kommer att behandlas nedan(s. 12). 111 kap.finns bestämmelser om flygräddningstjänst, bärgning och under sökning av luftfartsolyckor. Regeringeneller den myndighet regeringen bestämmer meddelar föreskrifter angåendeåtgärder, då luftfartyg är saknat, förolyckat eller nödställt eller fara hotarlufttrafiken (flygräddningstjänst). Den som medverkar vid bärgning av ettluftfartyg som har förolyckats eller befinner sig i nöd har rätt till bärgarlönenligt bestämmelser härom i sjölagen. Inträffardet en olycka vid användningen av ett luftfartyg och medför olyckan att någonavlider, att någon blir allvarligt skadad, att fartyget får betydande skador,att egendom som inte transporteras med fartyget får betydande skador eller attfartyget är oåtkomligt, skall det göras en undersökning om olyckan, dess orsakeroch de uppkomna skadorna. Undersökningen skall göras av den myndighet somregeringen föreskriver. Denna myndighet kan i sin tur få överlåta åt annan attgöra undersökningen. Nödvändig operativ, teknisk och juridisk sakkunskap skallvara företrädd vid undersökningen. Bestämmelsernaom flygräddningstjänst har i princip lämnats oförändrade i avvaktan på generelllagstiftning om samhällets räddningstjänst. 112 kap., som har mbriken Särskilda bestämmelser, finns bl. a. bestämmelserom rätt för luftfartsverket eller den som verket utser att besluta att luftfärdinte får äga mm och att hindra luftfartygets avgång om krav enligt LL m. m.inte är uppfyllda. 113 kap. finns ansvarsbestämmelser m. m. Straffetför brott mot LL;s bestämmelser m. m. blir antingen fängelse i högst ,böter eller fängelse eller enbart böter. 114 kap.finns vissa bestämmelser om tillämpiungen av LL, bemyndiganden och definitioner. Luftfartsverketsbeslut enUgt LL eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av LLöverklagas i frågor som rör certifikat, elevtillstånd, behörighetsbevis,tillstånd att tjänstgöra på luftfartyg utan certifikat, registrering avluftfartyg eller förbud för luftfartyg att avgå hos kammarrätten och i övrigafrågor hos regeringen. 115 kap.finns som nämnts ovan bestämmelser om militär luftfart och annan luftfart för statsändamål. Utskottetbehandlar här närmare frågan om bemyndigande för regeringen att delegeratillståndsprövningen beträffande luftfart i förvärvssyfte. Härefter redovisarutskottet sitt ställningstagande till propositionsförslaget om ändring iluftfartslagen i övrigt. 1.2.1Bemyndigande för regeringen att delegera tillståndsprövningen beträffandeluftfart i förvärvssyfte Ihär aktuellt avseende gör luftfartslagen skillnad mellanlinjefart - dvs. luftfart i regelbunden trafik - och luftfart i ickeregelbunden trafik. Enligt7 kap. 1 § första stycket LL får sålunda luftfart i regelbunden trafik(linjefart) i förvärvssyfte ej utövas här i riket utan tillstånd ay regeringen. Förannan luftfart i förvärvssyfte - dvs. annan luftfart än linjefart -erfordrasenligt andra stycket i paragrafen tillstånd av regeringen eller, efterregeringens bemyndigande, av luftfartsverket. I87 § luftfartskungörelsen har regeringen bemyndigat luftfartsverket att meddelatillstånd till annan luftfart i förvärvssyfte än linjefart utom i vissa fall dåregeringen har förbehållit sig tillståndsprövningen. Sålunda äger luftfartsverkett. ex. pröva frågor om tillstånd till sällskapsreseflygningar mellan orter iSverige och orter i , i utomeuropeiska stater med kust mot , påKanarieöarna och på . Regeringen har förbehållit sig prövningen avfrågor om tillstånd till interkontinentala sällskapsreseflygningar. avgör generaldirektören ärenden om tillstånd fill annanluftfart i förvärvssyfte än linjefart. Ipropositionen föreslås att regeringen skall ges möjlighet att delegeratillståndsgivningen både beträffande linjefart i förvärvssyfte och annanluftfart i förvärvssyfte. Enligt 7 kap. 1 § första stycket i förslaget till lagom ändring i LL skall sålunda gälla att luftfart i förvärvssyfte inte fårutövas här i riket utan fillstånd av regeringen eller den myndighet regeringenbestämmer. Ipropositionen (s. 117-119) anförs bl. a. att luftfartsverket tog uppfråga om huruvida tillståndsprövningen för vissa arter av linjefart kundedelegeras till verket. En ändring motiverades som en beredskapsåtgärd inför denkommande utvecklingen. Avsikten var inte att beslutanderätten omedelbartskulle överflyttas till verket. Enligt luftfartsverket var en från såvälpraktiska som formella synpunkter lämplig lösning att till verket delegeratillståndsgivningen för linjefart med mindre luftfartyg - luftfartyg med enhögsta tillåtna flygvikt ej överstigande . Flyglagutredningenföreslog att det i 7 kap. 1 § LL skulle införas ett bemyndigande för regeringenatt delegera tillståndsprövningen beträffande luftfart i förvärvssyfte såväl iregelbunden som i icke regelbunden trafik.