bet · G901LU24 · 1985-12-31 00:00:00 — om marknadsföring av alkoholdrycker, snabbvinsatser ochtobak I betänkandet behandlar utskottet dels en fempartimotionoch två motioner (fp resp, c) om förbud mot tobaksreklam, dels två motioner (sresp, fp) vari begärs en översyn av effekterna av gällande lagstiftning om marknadsföringav alkoholdrycker, dels en motion (c) i vilken begärs en utredning av frågan ombegränsning av marknadsföring av snabbvinsatser. Utskottet avstyrker motionerna, I en c-reservationtillstyrks motionerna om förbud mot tobaksreklam. Motion 1985/86:L217 av och (båda fp) vari yrkas att hos regeringen begär att en utvärdering avlagstiftningen om förbud mot reklam för alkoholdrycker genomförs. Motion 1985/86:L226 av och (båda c) vari yrkas att hos regeringen begär förslag till sådanändring av lagen med vissa bestämmelser om marknadsföring av tobaksvaror attförbud mot tobaksannonsering införs. Motion 1985/86:L243 av och (bådas) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad somanförts i motionen om behovet av en översyn av effekterna av förbudet motreklam för alkoholhaltiga drycker. Motion 1985/86:L256 av m, fl, (s, m, fp,c och vpk) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till kännaatt förslag bör föreläggas om lagändring innebärande atttobaksreklamen jämställs med alkoholreklamen. Motion 1985/86:L258 av och (båda c) vari yrkas att begär att regeringen låter utredafrågan om begränsning för marknadsföring av snabbvinsatser. Motion 1985/86:L262 av och (båda fp) vari yrkas att uttalar att tobaksreklam när det gällerreglerna för marknadsföring bör jämställas med alkoholreklam. 1 1985/86. Gällandeordning m. m. LU 1985/86:24 Annonsering och annan reklam som avser alkoholdrycker ochtobaksvaror och som vänder sig till konsumenter regleras sedan den 1 juli 1979genom lagen (1978:763) med vissa bestämmelser om marknadsföring av alkoholdryckeroch lagen (1978:764) med vissa bestämmelser om marknadsföring av tobaksvaror. De båda lagarna har som grundregel att särskildmåttfullhet skall iakttas vid marknadsföringen av alkoholdrycker - dvs,spritdrycker, vin, starköl och öl - och tobaksvaror. Detta krav motiveras medhänvisning till de hälsorisker som är förbundna med bruk av alkohol och tobak.Reklamåtgärder och andra marknadsföringsåtgärder får inte vara påträngandeeller uppsökande och får inte uppmana till bruk av varorna. Tidningsannonseringför spritdrycker, vin och starköl förbjuds, utom i fråga om skrifter somtillhandahålls bara på försäljnings- och utskänkningsställen, I tidningsannonserför tobaksvaror skall sådan varningstext och innehållsdeklaration återges somenligt lag (1975:1154) skall finnas på varuförpackningarna. De två lagarna anknyter till marknadsföringslagen(1975:1418). Tillämpningen skall alltså handhas av konsumentombudsmannen (KO)och (). Handlingar som strider mot de berördaföreskrifterna skall vid tillämpning av marknadsföringslagen anses varaotillbörliga mot konsumenterna. Marknadsföring av snabbvinsatser för hemtillverkning avvin omfattas inte av alkoholreklamlagen. Något förbud mot eller inskränkning avannonseringen av snabbvinsatser föreligger således inte. Däremot kan fråganhuruvida en viss marknadsföringsåtgärd beträffande snabbvinsatser är otillbörligoch därför bör förbjudas prövas med tillämpning av marknadsföringslagen. () har utfärdat riktlinjerför marknadsföring av dels spritdrycker, vin och starköl, dels öl klass II (med viss regel också beträffandelättöl), dels tobaksvaror (, ,1979/5-7), Med öl klass II förståsen maltdryck vars alkoholhalt överstiger 1,8 men inte 2,8 viktprocent, I debåda övriga fallen gäller riktlinjerna tillämpning av de två i föregåendeavsnitt redovisade lagarna. En närmare redogörelse för riktlinjerna finnsintagen i utskottets betänkande LU 1985/86:13, Beslut i () I utskottets betänkande LU 1985/86:13 (s, 4-5) har tagitsin en översikt över MD:s beslut i ärenden om marknadsföring av alkoholdryckeroch tobaksvaror. Till komplettering av denna översikt lämnas nedan enredogörelse för ett beslut av MD som rör marknadsföring av öl.Dessutom redovisas ett beslut som avser marknadsföring av snabbvinsatser. MD har i beslut MD 1986:3'förbjudit att i enannons för ölet LU 1985/86:24 Dart (klass II) använda dels formuleringen "Vågar duprova? ", dels en bild föreställande en fylld ölsejdel som hålls av en handoch sträcks fram mot läsaren. Bolaget har vidare förbjudits att i en annons förölet Carlsberg (klass II) användaen layout bestående nästan helt av en stor bild av fyra fyllda ölglas med enölflaska och en ölburk framför samt däröver rubriken i mycket stor stil. Beträffande det sistnämnda falletgjorde MD bedömningen att det regelmässigt inte är godtagbart att i en annonsavbilda mer än ett fyllt ölglas. Slutligen har MD förbjudit bolaget att vidmarknadsföring av starköl till konsumenter använda kommersiell annons i sådanperiodisk skrift som ej tillhandahålls endast på försäljningsställen förspritdrycker, vin eller starköl. MD:s utslag rörande marknadsföring av snabbvinsatser (MD1983:25) hade följande bakgrund och innebörd. Ett företag som marknadsfördesnabbvinsatser, bl, a, genom direktreklam, hade på begäran av KOV gått med påatt inte sända ut sådan reklam till ungdomar . Sedan bolagetfortsatt som tidigare och KO därför fört frågan till MD slog domstolen fast attdet inte är tillåtet att marknadsföra snabbviner genom direktreklam tillungdomar . Frågor som rör alkohol- och tobaksreklam har tidigare medanledning av motioner behandlats av , I lagutskottetsbetänkande LU 1985/86:13 (s, 6-8) finns en redogörelse härför. Senast prövade sådana frågor var i december1985, I det ovannämnda av godkända betänkandet konstaterade utskottetbeträffande tobaksreklamen att det inte torde råda några delade meningar om attbruket av tobak medför betydande skadeverkningar och att det följaktligen ärangeläget att få till stånd en minskad konsumfion av tobak. Statsmakterna hadeockså vidtagit olika informationsåtgärder vilka visat sig ge icke obetydligapositiva effekter. Utskottet hänvisade vidare till att hade beslutatom ytterligare insatser på grundval av förslag i proposition 1984/85:181 omutvecklingslinjer för hälso- och sjukvården. Enligt riksdagsbeslutet skulle bl,a, en intensifierad informationsverksamhet genomföras åtföljt av särskildauppföljningsåtgärder inriktade på att bedöma effekten på rökvanor m, m. Det varenligt utskottets mening viktigt att de av sålunda beslutade åtgärdernasnarast kom till stånd, I likhet med vad utskottet tidigare uttalat framhöllutskottet särskilt vikten av en effekfiv information och utbildning inomskolans område. Efter att ha diskuterat för- och nackdelar med ettannonsförbud konstaterade utskottet sammanfattningsvis att ett sådant förbudskulle kunna få till följd att den nuvarande måttfulla och kontrollerbara samtmed varningstexter och innehållsdeklaration försedda annonseringen ersattes aven ohämmad och svårkontrollerbar marknadsföring i andra former. Samtidigtskulle ett förbud kunna medföra nackdelar för den svenska industrin utan attsamtidigt en minskning av den totala tobakskonsumtionen uppnåddes. hänsyntill de problem och risker som sålunda var förenade med ett LU 1985/86:24annonsförbud borde enligt utskottets uppfattning ett förbud tillgripas endastom det inte visade sig möjligt att få till stånd en ytterligare begränsning avannonseringen inom ramen för den nuvarande lagstiftningen. Utskottet hänvisade därefter till att KOV kallatsocialstyrelsen, branschorganisationerna m, fi. till ett sammanträde för attpåbörja en revidering av riktlinjerna i syfte att ytterligare skärpa kraven påmarknadsföringen samt att åstadkomma ökad klarhet och en enklare praktisktillämpning av reglerna. Även om utskottet hade förståelse för motionärensönskemål ansåg utskottet mot bakgrund av det anförda att inte dåborde begära något förslag till förbud mot annonsering av tobaksvaror utan atti stället KOV:s riktlinjearbete borde avvaktas. Utskottet avstyrkte därförbifall till motionsyrkandena. Utskottet förutsatte att KOV, om det skulle visasig att riktlinjearbetet inte gav något resultat, underrättade regeringen häromoch att regeringen i sådant fall på nytt övervägde om det fanns behov av enändring av tobaksreklamlagen. När det gäller alkoholreklamen erinrade utskottet om attförbudet mot tidningsannonsering för alkoholhaltiga drycker inte omfattadeskrifter som enbart tillhandahölls på försäljnings- eller utskänkningsställen.Utskottet konstaterade emellertid att det inte var ovanligt att sådanaspecialtidningar fanns utlagda på hotellrum eller andra hotellokaler, därförsäljning av alkoholdrycker inte förekom, eller på fiygplan i inrikes trafik.Det var inte heller ovanligt, påpekade utskottet vidare, att annonserna itidningarna var så utformade att de kunde antas strida mot kravet på särskildmåttfullhet. Med hänvisning till att KO hade för avsikt att påbörja ennärmare granskning av de aktuella tidningarna och deras spridning och attingripa mot marknadsföring som stred mot alkoholreklamlagen fanns det enligtutskottets mening inte någon anledning att då göra någon sådan undersökningeller utvärdering av alkoholreklamlagen som motionären begärt. Utskottettillade i sammanhanget att det tryckfrihetsrättsliga skyddet syntes förhindraen begränsning av den av motionärerna påtalade reklamen i form av vinkrönikorm,m. Med hänvisning till det anförda avstyrkte utskottet bifall till motionsyrkandet. Två ledamöter (båda c) tillstyrkte i två reservationerbifall till motionsyrkandena om förbud mot tobaksreklam samt om utvärdering aveffekterna av alkoholreklamlagen. Frågan om en begränsning av marknadsföringen avsnabbvinsatser har också prövats av och då avskatteutskottet i samband med behandlingen av motioner om bl, a, förbud motförsäljning av snabbvinsatser, I sitt av godkända betänkande (SkU1985/86:1 s. 17-18) pekade skatteutskottet på att det efter MD:s ovannämndaavgörande (se s, 3 ovan) fanns möjligheter att ingripa mot olämpligmarknadsföring när det gäller direktreklam till ungdomar . Utskottetville också nämna det från alkoholpolitisk synpunkt diskutabla förhållandet attreklam- och marknadsföringsförbudet på alkoholområdet inte tillämpades i frågaom snabbvinsatser m, m. Utskottet utgick från att problemen med snabbvinsatserskulle komma att uppmärksammas, förutom av alkoholhandelsutred-ningen (S1984:02), också inom . KOV och det alkohol- och Med hänvisning till det anförda avstyrkte skatteut- LU 1985/86:24skottet motionerna. Mofionärerna i motion L226 (c) anser att den informationoch upplysning som sker om tobakens skadeverkningar motverkas av reklamen förtobak. Motionärerna hänvisar till att man i vårt land lägger ned ca 30milj, kr, på tobaksreklam, och motionärerna konstaterar att syftet med reklamensjälvfallet är att hålla uppe tobakskonsumtionen. Reklamen syftar enligtmotionärerna till dels att de som röker skall fortsätta att röka, dels att fånya rökare, främst bland den unga generationen. Att det senare lyckats visas avatt det kommer till mer än 20 000 nya rökare . Motionärerna hänvisar vidare till att insikten om atttobaksannonseringen har betydande effekter på tobakskonsumtionen har ökat undersenare år. Inbegripet , och har 21 länder förbjuditannonsering medan ytterligare 25 länder har infört mer eller mindre långtgåendebegränsningar i rätten att annonsera. Vissa internationella organisationer, somWHO (), har ansett att alla former av marknadsföringav tobak bör förbjudas, I motionen påpekas också att har klarttagit ställning för införande av ett annonsförbud. Mot bakgrund av det anförda anser motionärerna det varaangeläget med ett annonsförbud, som kan bidra till att förhindra dels attsamhällets strävanden att minska tobaksbruket motverkas, dels att nyaungdomsgrupper påverkas att bli rökare, I motion L256 (s, m, fp, c, vpk) hävdas att reklamen förtobak främst riktar sig till ungdomen, I reklamen framställs oftacigarettrökningen som något spännande och njutbart, I motionen framhålls attföreträdare för tobaksbranschen försöker få beslutsfattare att tro attreklamens syfte enbart är att ta marknadsandelar ifrån andra företag inombranschen. Enligt motionärerna syftar reklamen emellertid till att öka efterfråganoch skapa nya grupper av rökare. Motionärerna framhåller att reklamfrågan intehandlar om friheten för konsumenterna att välja bland flera tobaksvaror utan omden kommersiella friheten för tobaksindustrin att tjäna pengar på att fåmänniskor att köpa hälsovådliga produkter under falska förespeglingar.Motionärerna hänvisar vidare till att tobaksreklamen är förbjuden i etttjugotal länder och att det, bortsett från tobaksbranschens inställning isaken, inte finns några motiv för att tobaksreklamen skall vara tillåten iSverige, Motiveringen till yrkandet i motion L262 (fp) återfinns imotion 1985/ 86:So459. I sistnämnda motion anförs att det mot bakgrund av deallvarliga skadeeffekter som tobaksrökningen medför för den enskilde, församhället i stort och för vårdsektorn synes stötande för en bred opinion medförankring i fackorgan och folkrörelser att tobaksreklam får förekomma såogenerat som den gör. Enligt mofionärerna har inga väsentliga framsteg skettsedan 1979 då de nuvarande reglerna trädde i kraft. Motionärerna påpekar att enmajoritet av väljarna inom samtliga parfier enligt dersökningarär motståndare till tobaksreklam, I motionen förordas därför LU 1985/86:24att samma regler skall gälla för tobaksreklam som gäller för alkoholreklami tidningar, på affischpelare och i form av annan utereklam. I motion L217 (fp) framhålls att det gällandeförbudet mot reklam för alkohol kringgås på fiera sätt. De ekonomiskaintressenterna i alkoholhanteringen har sökt sig nya vägar för attmarknadsföra sina produkter. Metoderna för marknadsföringen har också blivitalltmer sofistikerade. Motionärerna pekar på ätt hotellkedjor, restauranger,flygbolag och andra intressenter fillhandahåller specialtidningar medalkoholreklam även på platser som inte utgör försäljningsställen ialkoholreklamlagens mening. Motionärerna kritiserar också att det på en deltidningars textsidor i form av vinkrönikor görs reklam för ett ökatvindrickande. Motionärerna anser att det nu med erfarenhet aveffekterna av lagstiftningen om alkoholreklam är angeläget med en utvärderingav reklamförbudet för alkohol. Den av KO aviserade granskningen av facktidningarsom innehåller alkoholreklam är enligt motionärernas mening inte tillräcklig.Motionärerna anser att en mer omfattande utvärdering bör göras av helamarknadsföringen av alkoholdrycker. Vid utvärderingen bör t. ex, uppmärksammasvilka positiva resultat alkoholreklamlagen har medfört, vilka brister deninnehåller och vilka åtgärder som bör vidtas för att upprätthålla syftet medlagen, dvs. en begränsning av alkoholreklamen. Även i motion L243 (s) framhålls att alkoholreklamlagensförbud mot reklam för alkohol kringgås på flera sätt, bl, a. genomillustrafioner med alkoholreklam på t. ex. hotellmarkers, glas, askkoppar ochtändsticksaskar. Den fackpress som undantog från reglerna föralkoholreklam har enligt motionärerna utvecklats till att bli ett reklamorganför alkohol. Motionärerna konstaterar vidare att massmedia ökat textreklamen omalkohol. Vinkrönikorna i dagspressen har enligt mofionärerna uppenbart ingetannat syfte än att lära folk dricka och tycka om vin. Motionärerna anser attflera års erfarenhet av tillämpningen av alkoholreklamlagen visat att lagen iuppenbara fall inte följs och att därför åtgärder måste vidtas. Den närmaregranskning av marknadsföring av alkoholdrycker som KO skall göra måste enligtmotionärerna syfta till att reklamen för alkohol begränsas. Motiveringen fill yrkandet i motion L258 (c) finns imofion 1985/86:Sk808, I den sistnämnda motionen hävdas att hembränningen avalkohol ökar och att detta är en logisk utveckling orsakad av marknadsföringenav s, k, snabbvinsatser, essenser och aktivt kol. Enligt motionärerna visarberäkningar att ca snabbvin tillverkas i ,Motionärerna påpekar att snabbvinet är billigt, lättillgängligt och gerberusning och därför är attraktivt för ungdomar. De kriterier föralkoholpolifiken som gäller i fråga om öl, vin och sprit måste, framhållermotionärerna, också gälla beträffande snabbvinerna. Pågåendearbete lu 1985/86:24 Det tidigare aviserade arbetet med revidering av KOV:sriktlinjer för marknadsföring av tobaksvaror har numera påbörjats, KOV räknarmed att riktlinjearbetet kan avslutas . När det gäller marknadsföring av alkoholdrycker i despecialtidningar som enbart får tillhandahållas på försäljningsställen harfrågan om vad som avses med försäljningsställe i alkoholreklamlagens meningutretts och övervägts hos KOV/KO , 1 en skrivelse den 19december 1985 till berörda parter har verkets uppfattning i frågan preciserats.Enligt verket får specialtidningarna inte läggas ut i sådana hotellrum ellerandra utrymmen som inte omfattas av serveringstillstånd föralkoholdrycker. Vidare måste de tidningar som hotellgäster tar med sig tillrummen avlägsnas innan rummen upplåts på nytt. Verket överlägger för närvarandemed berörda parter för att få klarlagt om de nya rutinerna konmier att följas.Kan ej något sådant klarläggande uppnås, har KO för avsikt att väcka talan isaken vid MD, tillkallades alkoholhandelsutredningen (S 1984:02)för att göra en översyn av vissa regler inom alkohollagsfiftningen. har av socialministern för beaktande i utredningsarbetetöverlämnats vissa från enskilda organisationer inkomna skrivelser i vilka tasupp frågor som rör bl. a. förbud mot försäljning av snabbvinsatser. Iutredningens slutbetänkande som väntas kommer enligt vadutskottet inhämtat marknadsföringen av snabbvinsatser o, d, att behandlas. I betänkandet behandlar utskottet fem motioner om alkohol-och tobaksreklam samt en motion om marknadsföring av snabbvinsatser. Annonsering och annan reklam, som avser alkoholdrycker ochtobaksvaror och som vänder sig till konsumenter, regleras sedan den 1 juli1979 genom två lagar, en med vissa bestämmelser om marknadsföring avalkoholdrycker (alkoholreklamlagen) och en med vissa bestämmelser ommarknadsföring av tobaksvaror (tobaksreklamlagen). De båda lagarna har somgrundregel att särskild måttfullhet skall iakttas vid marknadsföringen avalkoholdrycker och tobaksvaror. Reklamåtgärder och andramarknadsföringsåtgärder får inte vara påträngande eller uppsökande och får inteuppmana till bruk av varorna. Tidningsannonsering för spritdrycker, vin ochstarköl förbjuds utom i fråga om skrifter som tillhandahålls bara påförsäljningsställen, I tidningsannonser för tobaksvaror skall sådanvarningstext och innehållsdeklaration återges som enligt en särskild lag från1975 skall finnas på tobaksförpackningarna. Marknadsföring som strider mot de båda reklamlagarna skallbedömas som otillbörlig enligt 2 § marknadsföringslagen. Det ankommer såledesytterst på () att avgöra var gränserna går för tillåtligreklam. Som närmare redovisats ovan (s, 2) har () efter överläggningar med berörda branschorganisationer utfärdatriktlinjer för marknadsföringenav dels spritdrycker, vin och starköl, dels öl klass II, dels LU 1985/86:24ock tobaksvaror. Marknadsföring av snabbvinsatser för hemtillverkning avvin omfattas inte av alkoholreklamlagen. Något förbud mot eller inskränkning avannonseringen av snabbvinsatser föreligger således inte. Liksom när det gällerandra varor som tillhandahålls konsumenter kan emellertid marknadsföringsåtgärderbeträffande snabbvinsatser prövas enligt marknadsföringslagens bestämmelseroch därvid förbjudas, MD har sålunda också i ett fall beslutat attmarknadsföring av snabbvinsatser inte får ske genom direktreklam till personerunder . I motion L226 (c) anförs att den information ochupplysning som sker om tobakens skadeverkningar motverkas av tobaksreklamen.Motionärerna hävdar att tobaksreklamen syftar till dels att de som röker skallfortsätta att röka, dels att nya rökare skall komma till främst bland den ungagenerationen. Mot bakgrund härav anser motionärerna det angeläget att förbudinförs mot tobaksreklam, I motionen yrkas att hos regeringen begärförslag till bestämmelser om förbud mot tobaksreklam. Även i motion L256 (s, m,fp, c, vpk) framhålls att tobaksreklamen syftar till att öka efterfrågan ochskapa nya grupper av rökare. Motionärerna hänvisar till att tobaksreklamen ärförbjuden i ett tjugotal länder och anser att det inte finns några motiv föratt tobaksreklamen skall vara tillåten i , I motionen yrkas med stöd avdet anförda att hos regeringen begär förslag till lagändringinnebärande att tobaksreklam jämställs med alkoholreklam. Ett yrkande med sammasyfte framställs i motion L262 (fp). Motionärerna i den motionen anser detstötande att tobaksreklam får förekomma så ogenerat som den gör med tanke påtobaksrökningens allvarliga skadeeffekter för den enskilde, för vårdsektorn ochför samhället i stort. Motionärerna pekar också på att enligt en företagenopinionsundersökning är en majoritet av väljarna inom samtliga riksdagspartiermotståndare till tobaksreklam. Utskottet erinrar om att frågan om förbud mot annonseringav tobaksvaror prövats av medanledning av motionsyrkanden om införande av ett annonsförbud (se s. 3 ovan).Senast prövades frågan (se LU 1985/86:13), Utskottet ansåg då.efter att ha utförligt övervägt för- och nackdelarna med ett annonsförbud, attett förbud mot tobaksannonsering borde tillgripas endast om det inte visade sigmöjligt att få till stånd en ytterligare begränsning av annonseringen inomramen för den nuvarande lagstiftningen. Utskottet hänvisade därefter till attKOV kallat , branschorganisationerna m, fl, till ett sammanträdeför att påbörja en revidering av riktlinjerna i syfte att ytterligare skärpakraven på marknadsföringen samt att åstadkomma ökad klarhet och en enklarepraktisk tillämpning av reglerna. Även om utskottet hade förståelse förmotionärernas önskemål ansåg utskottet mot bakgrund av det anförda attriksdagen inte då borde begära något förslag till förbud mot annonsering av tobaksvarorutan att i stället KOV:s riktlinjearbete borde avvaktas. Utskottet avstyrktedärför bifall till motionsyrkandena. KOV, omdet skulle visa sig att riktlinjearbetet inte gav något resultat, LU1985/86:24 underrättade regeringen härom och att regeringen! sådana fall pånytt övervägde om det fanns behov av en ändring av tobaksreklamlagen. Enligt vad utskottet inhämtat har KOV:s riktlinjearbetepåbörjats och det beräknas vara avslutat , Någon anledning förriksdagen att nu frångå sitt tidigare ställningstagande i saken finns därförinte. Med hänsyn till frågans vikt vill utskottet än en gång stryka under att -om riktlinjearbetet inte ger något resultat - KOV bör underrätta regeringenhärom och att regeringen då bör överväga om det finns behov av en ändring avtobaksreklamlagen. På grund av det anförda anser utskottet att motionernaL226, L256 och L262 inte bör föranleda någon vidare åtgärd. I motion L217 (fp) framhålls att förbudet motalkoholreklam i tidningsannonser kringgås på flera sätt bl. a, genom att desom har ekonomiska intressen i alkoholhanteringen söker sig nya vägar för attmarknadsföra sina produkter. Metoderna för marknadsföringen har också blivitalltmer sofistikerade. Motionärerna pekar härvidlag på dels attspecialtidningar med alkoholreklam tillhandahålls även på platser som inteutgör försäljningsställen i alkoholreklamlagens mening, dels att vissa tidningarstextsidor i form av vinkrönikor innebär reklam för ett ökat vindrickande.Motionärerna anser att den av konsumentombudsmannen (KO) påbörjadegranskningen av specialtidningar som innehåller alkoholreklam inte ärtillräcklig. Enligt motionärernas mening bör en mer omfattande utvärderinggöras av hela marknadsföringen av alkoholdrycker, och motionärerna yrkar attriksdagen hos regeringen begär att en sådan utvärdering genomförs. Även imotion L243 (s) hävdas att alkoholreklamlagens förbud mot reklam för alkoholkringgås på flera sätt och att massmedia ökat textreklamen om alkohol i form avbl, a, vinkrönikor.