bet · G901JoU10 · 1985-12-31 00:00:00 — Statligt stöd bör enlig motionen ej utgå tillexploatering som strider mot starka naturvårdsintressen (yrkande 15). I motion 1984/85:535 av m. fi. (s) framhållsatt bestämmelser om tillståndsplikt för markavvattningsåtgärder borde införasi naturvårdslagen. Avvägningen mellan dikningsintresset och naturvårdsintressetbör göras i prövning, anser motionärerna. Utskottet får erinra om att sedanavslog yrkanden motsvarande dem som föreligger i folkpartimotionen, medmotiveringen att motionens syfte kunde förväntas tillgodosett utan någonytterligare åtgärd frän sida (JoU 1984/85:11). Till stöd för sittställningstagande yttrade utskottet bl. a. följande. Utskottet erinrar om att naturvärdsverketsvätmarksinventering, som igångsattes efter ett riksdagsbeslut är 1977, hittillsbl. a. resulterat i en översiktlig inventering, som redovisades är 1979 (SNVPM 1181-1184). 1 utskottets betänkande JoU 1982/83:4 lämnas vissa uppgifter omdet fortsatta inventeringsarbetet, till vilka här hänvisas. \ nämnda sammanhanguttalades bl. a. att utskottet delade uppfattning att enfortsatt inventering var angelägen för att ge nödvändigt underlag för vidarediskussioner angående avvägningen mellan bl. a. naturvårdens och skogsbruketsintressen. Fr. o. m. har en regional våtmarksinventeringstartats för att ge underlag för en bedömning av våtmarkernas betydelse ochskyddsvärde i förhållande till intressena för bl. a. torvtäkt och skogligvirkesproduktion. Denna inventering genomförs i samverkan mellannaturvårdsverket och berörda länsstyrelser. svarar härvid förbl. a. planering, utbildning och samordning medan resp. länsstyrelse genomförinventeringen och sammanställer regionala redovisningar. Utskottet vill i sammanhanget också fästa uppmärksamhetenpä att den nya vattenlagen (1983:291), som trätt i kraft ,innehåller bestämmelser som stärker naturvårdens intressen vid prövningen avmark-avvattningsföretag. 1 samband med prövningen av förslaget till vattenlagförordade utskottet vidare att det vattenrättsliga prövningssystemet bordekompletteras med en tillståndsprövning enligt naturvärdslagen (JoU 1982/ 83:30s. Med anledning av det nämnda riksdagsuttalandet (JoU1982/83:30) har inom utarbetats en promemoria (Ds Jo1985:2) om förprövning av markavvattningsföretag enligt naturvärdslagen(1964:822). I promemorian föreslås att generell tillståndsplikt förmarkavvattning införs i naturvårdslagen. Tillståndspliktens omfattning ärbestämd på samma sätt som i vattenlagen. Enligt förslaget kommer såledesmarkavvattnings-företagen att bli förprövningspliktiga enligt naturvårdslagen isamma utsträckning som de redan nu är enligt vattenlagen. Promemorian harremissbehandlats och bereds i departementet. Utskottet har erfarit att den regionalavåtmarksinventeringen som utförs gemensamt av naturvärdsverket och resp. länsstyrelser är färdig för publi cering när det gäller fyra län, nämligen , , och . beräknas den regionala inventeringen vara slutförd även i , och . 1 ytterligare tre 10 län,nämligen i , och pågår in- JoU1985/86:10 ventering med sikte på att slutföras . I övrigalän bedöms inventeringsbehovet vara mindre, beroende pä antingen att inventeringargenomförts av vederbörande länsstyrelse eller på att föga anspråk ställs påvåtmarkerna. Vissa kompletterande inventeringsinsatser kommer dock enligtnaturvårdsverkets planering att pågå även efter den angivna tiden, avseende bl.a. myrar och sumpskogar med mindre areal än 50 ha. Genom våtmarksinventeringenhar man inom numera ett gott kunskapsmaterial att fallatillbaka på när det gäller att i bl. a. planeringssammanhang göra avvägningarmellan natur- och kulturvärdens resp. friluftslivets intressen ochexploateringsintressena. Enligt anslagsframställning förnästa budgetår har förhandlingar inletts för att ge ca 80 våtmarker skydd somnaturreservat. Enligt utskottets mening får syftet med motion 372 ansesvara tillgodosett genom de omfattande åtgärder och överväganden som sålundaredovisats. Motionen avstyrks mot den bakgrunden, såvitt nu är i fråga (yrkande7). Som framgår av den lämnade redovisningen pågår ett arbetei regeringens kansli för att införa tillståndsplikt för markavvattning enligtnaturvårdslagen. Därmed torde även motion 535 komma att tillgodoses. I motion 372 yrkas att statligt stöd icke bör utgå tillåtgärder som strider mot starka naturintressen. Utskottet fär i detta sammanhanghänvisa till att i sina utgivna föreskrifter förverkställigheten av förordningen (1979:792) om statligt stöd till skogsbruket(SKSFS 1985:2) intagit särskilda regler om naturvårdshänsyn. Enligt 4 § fårstöd således inte beviljas till åtgärd som påtagligt skadar särskilda värdenför natur- och/eller kulturminnesvärden. Detsamma skall gälla för område som ärav särskild betydelse för rennäringen, såsom flyttled eller nattbetesplatseller för annat dokumenterat allmänt intresse. Inte heller får stöd beviljastill följdätgärd om föregående åtgärder påtagligt skadat eller skadar sådantvärde eller intresse. Utskottet konstaterar att åtgärder av det slag somefterlyses i motionen redan vidtagits av . Motionens syfte ärsåledes till väsentliga delar tillgodosett såvitt nu är i fråga (yrkande 15).Mot bakgrund härav avstyrks yrkandet. Naturvårdslagstiftningen m. m. Enligt motion 1984/85:372 (yrkande 16) av . (fp) är naturvärdslagen i vissa avseenden otillräcklig. Det är därför tid för en all män översyn av lagen, varvid man bör eftersträva att i en ny lag inarbeta bestämmelser från annan lagstiftning som berör naturvärden. En annan utgångspunkt bör vara att regler om hänsyn till naturvården införs i sådan lagstiftning som reglerar verksamhet med inverkan på naturen. Ett mera konkret kommunalt ansvar för naturvärden bör vidare slås fast. I avvaktan på en allmän översyn föreslår motionärerna en ändring av naturvårdslagen som skulle ge möjlighet att direkt hos regeringen ta initia- ' 1 tiv tillatt skydda värdefulla naturområden. Det finns enligt motionen en JoU lyöj/öÖ.lU rad exempel på att vederbörande länsstyrelse trots påpekanden frånnaturvårdsverket underlåtit att ta upp skyddsfrågan för ett visst område,varigenom värdefull natur förstörts. I samma motion framställs yrkanden om hänsynen tillnaturvården i de lagar som reglerar jordbruksskötseln, skogsvården ochmineralhanteringen. Frägan om naturvårdshänsynen enligt skogsvärdslagen harbehandlats av utskottet i dess betänkande om skogsvärd, JoU 1985/86:9.Motionärerna framhåller att det är hög tid att miljö- och naturvård ges störrevikt inom ramen för jordbrukspolitiken. Till de traditionella målen förjordbrukspolitiken bör även föras ett uthållighets- och miljömål. Därigenomskulle ekologiska och miljömässiga aspekter bättre kunna beaktas. I motionenunderstryks vikten av att de införda reglerna om naturvårdshänsyn ijordbruket ges stringenta former (yrkande 9). Regler om naturvårdshänsyn börenligt motionen införas också i den lagstiftning som styr gruv- ochmineralhanteringen. Mineralhanteringen är sannolikt den näring där hänsynen tillnaturvärd är minst, anför motionärerna (yrkande 14). Utskottet fär erinra om att vid fiera tidigaretillfällen har avvisat motionsyrkanden om översyn av naturvärdslagen.Utskottet har därvid hänvisat bl. a. till att det under 1970- och 1980-talengenomförts en rad viktiga reformer pä naturvårdens område. Någon allmän översynav naturvärdslagen har utskottet ej funnit anledning förorda i dettasammanhang. Beträffande förslaget att ge naturvärdsverket viss initiativrätt ifråga om skyddsåtgärder enligt naturvärdslagen har utskottet hänvisat till debestämmelser i lagen som gör det möjligt för verket att bl. a. besvärsvägen fåtill stånd en prövning av ett visst naturområdes skyddsvärde. Enligt utskottetsmening äger de synpunkter som tidigare anförts full giltighet även i dagensläge. Mot den bakgrunden avstyrks motion 372 såvitt nu är i fråga (yrkande 16). I sammanhanget får utskottet även påpeka att mark- ochvattenområden med naturvärden skall kunna skyddas enligt förslaget tillnaturresurslag (prop. 1985/86:3). Enligt förslaget till plan och bygglag (prop.1985/86:1) kommer kommunerna att ges huvudansvaret för planeringen medan statensorgan i första hand och regeringen ges möjlighet att gripa ini frågor av riksintresse. Enligt motion 372 finns det anledning att till detraditionella målen för jordbrukspolitiken också föra ett uthållighets- och miljömål. Utskottet får i det sammanhanget erinra om att miljöfrågorna numera beaktas i målsätt ningen för livsmedelspolitiken. När godkände rege ringens förslag om livsmedelspolitiken uttalades sålunda, att jordbruket och livsmedelsproduktionen liksom all annan verksamhet måste ta hänsyn till kravet på en god miljö och till behovet av en långsiktig och planerad hushållning med våra naturresurser (prop. 1984/85:166, JoU 1984/85:33). Motionärernas syfte får således anses vara tillgodosett i denna fråga. Mot svarande gäller den del av motionen vari understryks vikten av att lagstift ningen om naturvärdshänsyn inom jordbruket ges stringenta former. I la gen (1979:425, ändrad 1984:197) om skötsel av jordbruksmark finns nume- 12 ra ensärskild bestämmelse § 6 a om att hänsyn skall tas till naturvär- JoU1985/86:10 dens intressen vid skötsel av jordbruksmark och vid annan markanvändningi jordbruket. Lantbruksstyrelsen har utfärdat föreskrifter som är bindande(LSFS 1984:37) och allmänna råd (1984:1) om jordbrukets hänsyn tillnaturvärdens intressen. Föreskrifterna och råden har sammanförts i en fylligbroschyr som är avsedd att bl. a. tjäna som grund för lantbruksnämndernasrådgivning. Där framhålls att det är ytterst angeläget att jordbrukarna fär enpositiv inställning till naturvärdshänsyn. En sådan effekt uppnås bäst genom enomfattande informationsverksamhet. Föreläggande och förbud bör tillämpas mycketrestriktivt. Utskottet finner, med hänvisning till vad som anförts ommålen för livsmedelspolitiken och uppföljningen av lagstiftningen omnaturvärdshänsyn i jordbruket, att det aktuella motionsyrkandet i alltväsentligt fär anses tillgodosett. Mot den bakgrunden avstyrks motion 372såvitt nu är i fråga (yrkande 9). Även frågan om gruv- och mineralhanteringens hänsyn tillnaturvärden har tidigare behandlats av . Motioner i frågan haravslagits på förslag av såväl jordbruksutskottet som näringsutskottet.Jordbruksutskottet har i samband därmed påpekat att det ingalunda saknasbestämmelser om hänsynen till miljövärdens och naturvärdens intressen i dettahänseende och anfört exempel i olika lagar. Minerallagstiftningen är föremål förutredning minerallagstiftningskommitté. Enligt direktiven börkommittén ha i uppgift att "------ utredahur den nuvarande lagstiftningen inom mineralområdet dvs.främst gruvlagen och minerallagen bör förändras för att kunna ersättasav ett mer eller mindre enhetligt rättsligt regelsystem. enhetligtsystem torde också medföra att tillämpningen av minerallagstiftningen bättrekan samordnas med tillämpningen av annan lagstiftning, främst byggnads-,rennärings- samt naturvårds- och miljöskyddslagstiftningen." Kommitténberäknas slutföra sitt arbete under är 1986. Hänsynen till naturvärden torde således komma attbehandlas av mine-rallagstiftningskommittén. bör enligt utskottetsmening icke ta något initiativ i denna fråga. Motion 372avstyrks således såvitt nu är i fråga (yrkande 14). och i (båda s) begär i motion 1984/85:362 ändring av naturvårdslagen med anledning av ett kon kret fall. En konstnär har utan lov byggt en "skapelse" benämnd NIMISav drivved vägande inom naturreservatet i kommun. När regeringen som sista instans fastställt rivningsföreläggande har konstnären sålt sin skapelse till utländsk medborgare. I en straffprocess har hovrätten frikänt konstnären frän ansvar enligt naturvårdslagen. La gens föreskrifter i berörda delar riktade sig nämligen mot markägaren och andra sakägare. Konstnären tillhörde inte den åsyftade personkretsen, var för åtalet måste ogillas. Riksåklagaren hade vid tiden för motionen fullföljt talan i högsta domstolen. Mot bakgrund av det refererade målet yrkar motionärernaatt natur- JoU 1985/86:10 värdslagen ändras så att det klart och tydligtframgår av lagen att bestämmelserna omfattar såväl markägare och andrasakägare som allmänheten. Utskottet vill med anledning av motionen framhålla attfrägan, som nämnts, anhängiggjorts hos högsta domstolen. Målet har ännu icke avdömts.Utskottet finner det i och för sig otillfredsställande att osäkerhetbeträffande rättsläget uppkommit i ett fall som det nu refererade. Med hänsyntill att den aktuella frägan är föremål för rättslig prövning är utskotteticke berett föreslå att ta något initiativ . I två motioner diskuteras frågor om miljön kringvattenkraftverk. m. fi. (m) framhåller i motion 1984/85:1074 attde äldre vattenkraftverken är särskilt förfulande i naturen. Vid dagensvattenkraftsutbyggnad åläggs kraftföretagen att vidta åtgärder för att minskaingreppen i naturen så att ingreppen lättare kan accepteras av alla.Motionärerna föreslår mot den bakgrunden att en kartläggning görs av deviktigaste kraftverken. Med hjälp av en sådan kartläggning skulle det blimöjligt att bedöma vad som kan göras för att rätta till de gamla såren inaturen efter äldre kraftutbyggnader. Sådana arbeten ligger utomordentligt vältill frän regional- och arbetsmarknadssynpunkt, framhåller motionärerna. I motion 1984/85:1170 tar () upp en likartadfråga som gäller nybyggda vattenkraftverk. För att påverka allmänheten till enmer positiv syn på utbyggnad av vattenkraftverken borde kraftbolagen kunnaåläggas att ge ekonomiskt stöd till exempelvis sysselsättningsskapande turistanläggningarinom området om förutsättningar för sådana är lämpliga. Motionären yrkar pålagändring för att möjliggöra dylika villkor. Med anledning av motionerrna bör följande framhållas. Tillstånd till utbyggnad av vattenkraftverk meddelas i domav . I domen åläggs kraftverksägaren att betala ersättning förintrång till följd av kraftverket och att utföra åtgärder som kan minskainverkningarna av företaget. Det kan gälla anläggande av spegeldammar elleratt hålla viss minimitappning i den gamla älvfäran m. m. Kraftverksägaren kandärefter i princip inte åläggas att vidta eller bekosta vidare åtgärder frännatur- och miljövårdssynpunkt. Genom den nya vattenlagen (1983:291) har docköppnats vidgade möjligheter till omprövning av givna tillstånd. För atttillgodose allmänna intressen kan föreskrivaändrade eller nya vilkor. Den allmänna miljövården är ett sådant intresse förvilken omprövning skall kunna ske. För de äldre kraftverken gäller enligtövergängsbestämmelseerna att omprövning kan ske . Vidare gälleratt omprövning icke får ske förrän efter det kraftföretaget fullbordats. Som påpekas i motion 1170 avskaffades bygdekraftinstitutetår . En ligt vattenlagen skall emellertid en årlig bygdeavgift betalas av kraftverksä garen. Syftet med bygdeavgiften är att kompensera berörd bygd för sådan 14 inverkanpå omgivningen som inte är ersättningsgill enligt ordinarie expro- JoU1985/86:10 priationsrättsliga regler såsom ersättning för direkta ingrepp påfastigheter. Kommunen skall vara huvudmottagare av bygdemedlen, vilka skallanvändas för att tillgodose allmänna ändamål i den bygd som berörs avföretaget. Genom den nya lagstiftningen har öppnats en möjlighet att tabygdeavgiftsmedlen i anspråk för bildande av en fond. Denna kanutnyttjas till stöd för den drabbade bygdens näringsliv inkl. turismen.Vederbörande kommun fär beslutanderätt om den slutliga användningen avpengarna. Utskottet fär för sin del framhålla att de spörsmålmotionärerna tar upp bör kunna lösas utan någon ytterligare åtgärd frånriksdagens sida. Som framgår av den lämnade redogörelsen kommer de äldstakraftverken att kunna omprövas fr. o. m. . De företag som då ickeuppnätt trettioårsåldern kommer sedan successivt att bli föremål föromprövningsreglerna. Någon kartläggning av det slag motionärerna efterlyserkommer mot den bakgrunden icke att erfordras. Förslaget i motion 1170 får ansestillgodosett genom vattenlagens regler om bygdeavgift. Som framgår avredogörelsen åläggs kraftbolagen enligt dessa regler att bidra ekonomiskt tillexempelvis sysselsättningsskapande åtgärder. Med hänvisning till det anfördaavstyrker utskottet motionerna 1074 och 1170. och i Röstänga (båda fp)yrkar i motion 1984/85:1164 (yrkande I andra dels-satsen) att iMalmöhus län skall ges i uppdrag att studera möjligheterna till ytterligareträdplantering längs länets vägar. Enligt motionärerna har mänga alléer ochträdridåer försvunnit , och fier hotas. Detta medför inte baraen direkt försämring av landskapsmiljön utan har också förorsakat jordfiykt ochbidragit till trafikkaos . I motion 1984/85:2044 av SigvardPersson m. fi. (c) utvecklas frågan om hur den fortgående vindero-sionen islättbygderna och särskilt i kan angripas. Motionärerna framhåller attjordbrukets utveckling mot större brukningsenheter och ökad mekaniseringmedfört att stora delar av våtmarkerna försvunnit liksom mängder av småvattenoch öppna diken. Antalet busk- och trädridåer har minskat kraftigt. Bristen pålägivande växtlighet är en viktig anledning till vinderosionen. Enligt motionentyder allt på att en ökad satsning på läplanteringar och bevarande ellerrekonstruktion av äkerholmar samt vattenhål med omgivande växtlighet skullevara till fördel inte endast för jordbruket utan även för landskapsbilden somsådan (yrkande I).Med hänsyn till attläplantering är en långsiktig åtgärd bör ekonomiska styrmedel införas. Ekonomisktstöd bör utgå genom att planteringar utförs som beredskapsarbeten eller attvederbörande lantbrukare ges bidrag resp. skattelättnader, anser motionärerna(yrkande 2). hade att ta ställning tillmotionsförslag av motsvarande innehåll som de nu aktuella (JoU 1984/85:11). Utskottet an förde därvid följande. Utskottethar i det föregående redogjort för de nya lagreglerna om jordbru- JoU1985/86:10 kets hänsyn till naturvårdens intressen, vilka ger ökade möjligheteratt bevara vissa inslag i naturmiljön, inbegripet odlings- ochkulturlandskapet. Av redogörelsen framgår vidare att de i motionen berördafrågorna ägnats stort intresse av såväl myndigheter som organisationer och enskildalantbrukare. i har sålunda bildat en särskild arbetsgruppför frågor om landskapsvård inom länet. Verksamheten omfattar bl. a. skötsel avpilevallar, rensning av märgelgravar och läplanteringar. En omfattandeinventering av länets märgelgravar, vilka framför allt har stor betydelse förviltvärden, har genomförts. Verksamheten med läplanteringar har mött ett mycketstort intresse frän bl. a. jordbruksnäringens sida. Försök med olika typer avläplanteringar m. m. bedrivs inom ett fiertal områden. Utskottet anser attangivna hänsynsregler och pågående försöksverksamhet m. m. är ägnade att istor utsträckning tillgodose syftet med motion 1983/84:2119. Motionen påkallarinte någon åtgärd från sida i nu aktuell del. Utskottet har inhämtat att den i fjolårets betänkandeomnämnda försöksverksamheten fortsätter, i betydande utsträckning med hjälp avAMS-medel. Utskottet bedömer, liksom motionärerna, att dessa frågor ärangelägna. Lantbruksstyrelsen har även i sina allmänna råd om jordbruketshänsyn till naturvårdens intressen betonat vikten av åtgärder mot jordflykt ochupprustning av trädalléer, bevarande av äkerholmar och märgelgravar i jordbruksbygderna.Åtgärder i denna riktning bör betraktas som åtgärder för rationalisering avjordbruket. Länegaranti kan därför ges enligt 15 § förordningen om statligtstöd till jordbrukets rationalisering. Utskottet finner sammanfattningsvis att någon ytterligareriksdagens åtgärd icke påkallas med anledning av motion 1164 såvitt nu är ifråga (yrkande I andra dels-satsen), och motion 2044, yrkande 1. Utskottet ärheller icke berett tillstyrka kravet i motion 2044, yrkande 2, om ekonomiskastyrmedel. Ifrågavarande motionsyrkanden avstyrks således. Enligt motion 1984/85:1164 av och i Röstänga (båda fp) bör regeringen uppdra åt attgöra en sammanställning av internationell forskning och forskningsresultat ifråga om stranderosioner (yrkande 4). Erosionen är ett gissel, anför motionärerna.Myndigheternas försök att bromsa havets vilja är än sä länge fåfänga och baraav uppehållande karaktär. Genom en sammanställning av forskningen bör dekommuner som drabbas kunna få uppslag till hur de skall kunna skydda sinastränder. Liknande motionsyrkanden har fiera gånger avslagits avriksdagen. Utskottet har därvid anfört att det ankommer pä denanslagsbeviljande myndigheten att inom anvisade medelsramar pröva vilkaforskningsprojekt eller uppdrag som kan finansieras. Utskottet har inhämtat att det inom naturvärdsverket finnsett forsk ningsmaterial sammanställt när det gäller stranderosionen. omnyttjande och skydd av sandkuster kommer att hällas i . Arrangörär institutionen för vattenresurslära vid tekniska högskolan i , ochdeltagare är såväl forskare som tekniker och kommunalpolitiker. Motbakgrund av det anförda och med hänsyn till att frägan således blir föremålför överväganden i samband med det planerade symposiet bör riksdagenenligt utskottets mening icke göra något uttalande med anledning och (båda s) framhåller i motion1984/ 85:1399 att det är svårt att uppehålla kraven på närhet till rekreation iskog och mark i storstäderna. I storstadsområde med små marktillgångarär svårigheterna extremt stora. Därför arbetar man på att öka tillgänglighetentill attraktiva och lämpliga natur- och kulturområden inom det sydskän-ska ås-och sjölandskapet. Ett projekt pågår även i sydvästra . Delvis sker dettapå konstlad väg. I samband därmed uppstår många frågor om vilka kunskapen ärsplittrad. Forskningen om hur man bygger upp komplexa miljöer med specifikakrav på flora och fauna är dåligt utvecklad. Sådan forskning och storskaligaförsök bör enligt motionen stimuleras, och bör bli försöksområde(yrkande 1). Enligt motionen borde även en naturskoleverksamhet som startat iSnogeholm, med stöd av bl. a. i , kunna få använda sigav som samarbetspartner och delfinansiär i utvecklandet avpedagogiska hjälpmedel (yrkande 2). Utskottet har erfarit attnaturvårdsverkets naturresursavdelning med intresse följer de ansträngningarsom görs i för att förbättra allmänhetens möjligheter tillnaturupplevelser pä rimligt avstånd från storstadsområdet. Inom verket har mandock icke bedömt erforderligt att lämna stöd med statliga bidrag till deforskningsuppgifter som blir aktuella i sammanhanget. Sådana frågor kan bästredas ut på det lokala och regionala planet. Utskottet har ingen annanbedömning. Motionen avstyrks således såvitt nu är i fråga (yrkande 1). har tagit initiativ tillupprättande av s. k. natur skolor i landet. Idén har hämtats från och där natursko lor har fungerat i praktiken i . Naturskolan vänder sig i första hand till och gymnasieskolans elever samt till deras lärare. Initiativet bör ses mot bakgrund av att läroplanen för föreskri ver att studiet av orienteringsämnena inte får bli ensidigt teoretiskt. I dem alla bör finnas inslag av exkursioner, studiebesök och fältarbete, i förekom mande fall även av experiment, laborationer och praktiskt arbete. Avsikten med naturskolan är att ge lärarna hjälp med åskådningsundervisningen om det ekologiska samspelet och miljövärden. I naturskolorna hoppas man väcka barnens intresse för och nyfikenhet på naturen. Kommunerna kan ställa lokaler med en sakkunnig föreståndare till förfogande för att bereda lärare tillfälle att förlägga temadagar inriktade pä natur- och miljöfrågor till naturskolan. Naturskolorna kan även utnyttjas för lärarnas egen fortbildning, vid studiedagar, med hänsyn till att lärarutbildningen i 17 Naturskolorna skall även kunna hyras ut JoU 1985/86:10utom skoltid till ideella föreningar och studieförbund. har tillsammans med Klippans kommun iKristianstads län startat ett pilotprojekt. Skäralids naturskola, för vilketnaturvårdsverket bär den huvudsakliga kostnaden. Verket har även gjort vissasmärre insatser när andra kommuner startat naturskolor, t. ex. i , Noraoch . Med ledning av de erfarenheter som vunnits har naturvärdsverketgivit ut rapporten på (SNV PM 1780).