bet · G901LU4 · 1985-12-31 00:00:00 — minskar dengenetiska variationsrikedomen kraftigt och man har därför enligt motionärernabörjat inrätta s. k. genbanker för att bevara de genetiska variationerna.Motionärerna anser att måste stödja de förslag som lagts fram inom Food andAgricultural Organizafion of the United Nations (FAO) i syfte att LU1985/86:4 enkonvention om patentering av genmaterial skall komma till stånd. mofionärernaär det patenträttsliga regelsystemet inte utformat med tanke påuppfinningar som avser levande organismer. den somtagit fram nya sorter bör ha ett immaterialrättsligt skydd men att garantiermåste skapas för att de genetiska resurserna kan utnyttjas för Önskemålen i de båda mofionerna måste enligt utskottetsmening ses mot bakgrund av utvecklingen på det biotekniska området under desenaste årfiondena. Inte minst hybrid-DNA-tekniken och andra gentekniska metoderhar fått ökad betydelse och många viktiga biotekniska uppfinningar har kommittill. är forsknings- och utvecklingsarbetet på området intensivtoch det kan på goda grunder antas att betydelsen av de biologiskauppfinningarna kommer att öka . Enligt utskottets mening är det självfallet angeläget attdet finns ett tillfredsställande immaterialrättsligt skydd för biotekniskauppfinningar. Som framgår av redogörelsen ovan kan uppfinningarinom växtriket erhålla ett begränsat skydd genom växtförädlarrätten. Mikrobiologiskauppfinningar kan vidare skyddas genom patent. Patentlagen är emellerfid inteutformad med sikte på sådana uppfinningar och när patentreglerna skallfillämpas på dessa uppkommer därför särskilda problem. Utskottet kan således ioch för sig dela motionärernas uppfattning att patentet inte är den lämpligasteskyddsformen för uppfinningar på det biotekniska området. Som framhålls i motion 841 har gen-etikkommitten i sittbetänkande (SOU 1984:88) Genetisk integritet tagit upp frågan om patent påbiologiska uppfinningar. Kommittén konstaterar att det visserligen inte fallitinom ramen för kommitténs uppdrag att göra någon utredning beträffandepatentfrågorna men att den ändock ansett det angeläget att dessa frågor blirbelysta. Enligt kommittén bör en utredning möjligt tillsättas för enöversyn av patenterbarhetsbestämmelserna i patentlagen såvitt gäller biologiskauppfinningar. Kommittén anser att frågorna helst bör utredas på internafionelltplan då de ju gällande patenterbarhetsbestämmelserna stammar från eninternationell konvention och det inte gärna låter sig göra för attlansera en egen ordning i all synnerhet inte sedan tillträtt EPC.Kommittén framlägger inte något konkret förslag i detta hänseende utan villendast understryka angelägenheten av att initiafiv tas fill de ändringar ipatentlagen som den biologiska forskningens landvinningar naturligen bör ledafill. Kommitténs betänkande har remissbehandlats och övervägsför närvarande inom . Regeringens ställningstagande till betänkandet bör enligtutskottets me ning inte föregripas, I linje med vad utskottet uttalat då frågan fidigarevarit aktuell (se LU 1982/83:33 och 1983/84:21) vill utskottet dock framhålla att inte utan tungt vägande skäl bör isolera sig från den internationella utvecklingen på patentområdet. Det är också viktigt att den nordiska rättslikheten på detta område bevaras. tillämpar de flesta stora industriländer patentet som skyddsform för mikrobiologiska uppfin- 17 ningar.Enligt utskottets mening bör- som påpekats av gen-etikkommittén - LU1985/86:4 frågan omden lämpliga utformningen av ett immaterialrättsligt skydd för biotekniskauppfinningar lösas på det internationella planet. Inom sammanträdde sålunda en expertkommittéhösten 1984 angående frågan om industriellt rättsskydd för En rapport med en kartläggning av rättsläget i olika . stater hardärefter utarbetats och ett andra möte med expertkommittén kan Med hänsyn till vikten av de frågor som tagits upp i de bådamotionerna utgår utskottet från att man från svensk sida tar aktiv del i liksom i annat internationellt utvecklingsarbete på området ochmedverkar till att frågan får en tillfredsställande lösning. av arbetetinom kan skönjas saknas det enligt utskottets mening behov av ensådan utredning som förespråkas i motion 841. understrykabetydelsen av att regeringen med utgångspunkt i intressenredan nu noga överväger vilka lösningar som kan vara lämpliga när det gällerdet immaterialrättsliga skyddet för biotekniska uppfinningar. grund avdet anförda anser utskottet att något särskilt uttalande från riksdagenssida i saken inte är erforderligt. Med anledning av vad som anförs i motion 2245 vill utskottettillägga att det är angeläget att man både på det internationella planet och pådet nationella verkar för att den genetiska variationsrikedomen i störstamöjliga utsträckning skyddas och bevaras för framtiden. Viktigt är också attgarantier skapas så att det gentekniska utvecklings- och forskningsarbetet kanfortsätta. Frågan om bevarande av de genefiska resurserna har tagits upp inomFAO. Vid den tjugoandra sessionen med den 5-23 november 1983antogs en resolution angående ett internationellt åtagande för växtgenetiskaresurser vilken syftar till att garantera att globala växtgenetiska resurserav ekonomiskt eller socialt intresse särskilt inom jordbruket utforskas,bevaras och utvärderas samt görs tillgängliga för växtförädling och vetenskapligasyften. Enligt åtagandet skall regeringarna på olika sätt skydda deväxtgenetiska resurserna. Vidare skall länderna medverka fill utvecklingen avcentra för bevarande av samlingar av växtgenetiskt material från viktigaväxtarter. En väsentlig del i åtagandet är att växtgenetiska resurser skallgöras tillgängliga utan restriktioner för bl. a. växtförädling ochvetenskapliga syften. Regeringen har beslutat att Sverigeskulle ansluta sig till åtagandet med reservation dock beträffande visstväxtgenefiskt material. På grund av det anförda anser utskottet att mofionerna 841och 2245 yrkande 2 inte bör föranleda någon vidare åtgärd. 1, beträffande patenterbarhetskravet att avslårmotion 1984/85:1253, 2, beträffande biotekniskauppfinningar LU 1985/86:4 att avslårmotion 1984/85:841 och motion 1984/85:2245 yrkande 2, Närvarande: Per-OlofStrindberg (m), (), (). (),(), (), (), (), (), (), (),(), (), () och EwyMöller (m). Per-OlofStrifidberg (m), (), Marfin (), (),vall (rn), () och () anser delsatt den del av utskottets yttrande som börjar på s, 17 med "Regeringensställningstagande" och som slutar på s, 18 med "är erforderligt"bort ha följande lydelse: Regeringensställningstagande till betänkandet bör enligt utskottets mening inteföregripas, I Unje med vad utskottet uttalat då de frågor som tagits upp imofion 841 och 2245 tidigare varit aktuella (se LU 1982/83:33 och 1983/84:21)vill utskottet dock framhålla att inte utan tungt vägande skäl börisolera sig från den internationella utvecklingen på patentområdet. Det ärockså viktigt att den nordiska rättslikheten på detta område bevaras. Förnärvarande tillämpar de flesta stora industriländer patentet som skyddsform förmikrobiologiska uppfinningar. Enligt utskottets mening bör - som påpekats avgen-efikkommittén - frågan om den lämpliga utformningen av ettimmaterialrättsligt skydd för biotekniska uppfinningar lösas på detinternationella planet. Spörsmålet har också aktualiserats internationellt.Inom sammanträdde sålunda en expertkommitté angående fråganom industriellt rättsskydd för biologiska uppfinningar. En rapport med enkartläggning av rättsläget i olika stater har därefter utarbetats och ett andramöte med expertkommittén kan förväntas äga rum , Med hänsyn till viktenav de frågor som tagits upp i de båda motionerna vill utskottet understrykavikten av att man från svensk sida tar aktiv del i arbete liksom i annatinternafionellt utvecklingsarbete på området och medverkar till att frågan fåren tillfredsställande lösning. Enligt utskottets mening är det vidare angelägetatt vi i med utgångspunkt i svenska intressen redan nu noga övervägervilka lösningar som kan vara lämpliga när det gäller det immaterialrättsligaskyddet för biotekniska uppfinningar.Sådana överväganden är nämligen en förutsättning för att LU 1985/86:4Sverige skall kunna aktivt påverka och delta i det internationella arbetet. Ensärskild utredning med uppdrag att förutsättningslöst pröva frågan bör därförtillkallas. Vad utskottet sålunda anfört med anledning av motion 841 och 2245yrkande 2 bör ges regeringen till känna, dels att den del av utskottets yttrande på s, 18 sombörjar med "På grund" och slutar med "vidare åtgärd" bortutgå. dels och att utskottet under moment2 bort hemställa 2. beträffande biotekniska uppfinningar att medanledning av motion 1984/85:841 och mofion 1984/85:2245 yrkande 2 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om deltagande i beträffande biotekniska uppfinningar och en svensk utredning påområdet. () anför: Enligt min mening är det viktigt att svenskpatenträttspraxis anpassas närmare till det europeiska patentverkets praxis.Min motion 1253 har också fått stöd av dem som närmast berörs av saken nämligenuppfinnarnas och patentombudens organisationer. Eftersom frågan nu tagits uppav har jag dock avstått från att reservera mig. Remissyttrandenöver motion 1984/85:1253 LU 1985/86:4 1 samband med att tillträddeden europeiska pateritkonventionen (EPC) vidtogs de ändringar i den svenskapatentlagstiftningen som ansågs påkallade för att säkerställa attförutsättningarna för att erhålla patent i skulle bli i allt väsentligtlika antingen patent söks hos den svenska patentmyndigheten, dvs.patentverket, eller hos det europeiska patentverket (EPO) med somdesignerad stat. Såvitt avsåg de i 1 och 2 §§ patendagen (PL) uppställdapatenterbarhetsvillkoren anpassades därvid dessa till motsvarande bestämmelseri EPC i vad avser angivandet av det patenterbara området (1 § PL) och frågan omkravet på uppfinningshöjd i förhållande till innehållet i tidigare här i riketgjorda patentansökningar som för den aktuella ansökningen ännuinte blivit allmänt fillgängliga (2§ PL), I fråga om de i 2§ PL uppställda grundläggande kraven pånyhet och uppfinningshöjd ansågs vid tillträde till EPC någon sakligskillnad ej föreligga i förhållande till motsvarande bestämmelser i (artiklarna 54 och 56), Någon anpassning av den svenska lagstiftningen till EPCgjordes därför ej i något av dessa hänseenden. Över huvud taget gjordes vid tillträde till EPCfrån svensk sida den bedömningen, att det patenträttsliga innehållet i EPC ihuvudsak stod i god överensstämmelse med nordisk patenträtt (se exempelvisdep,chefens uttalande i prop. 1977/78:1, Del A,s, 140). Vad särskilt gällertillämpningen i EPO av kravet på uppfinningshöjd förväntades denna att i stortsett stämma överens med den praxis som tillämpas i , och några praktiskaolägenheter på grund av skillnader i bedömningen förutsågs ej (se nämnda prop.s, 167 f,). Enligt patentbesvärsrättens (PBR:s) uppfattning ägerbedömningen att det inte råder någon saklig skillnad mellan de i PL upptagnabestämmelserna om nyhet och uppfinningshöjd (vilket sistnämnda begrepp förövrigt ej förekommer i själva lagtexten) samt motsvarande bestämmelser i giltighet. Det är, för att knyta an till vissa i motionen gjordafilosofiska utläggningar, enligt PBR:s mening närmast en semantisk fråga, omman i sammanhanget laborerar med ordet uppfinningshöjd eller med ordetuppfinnarinsats. Någon saklig skillnad mellan begreppen föreligger inte, I bådafallen avses att markera ett krav på en kvalificerad intellektuell prestationsom förutsättning för att erhålla det immaterialrättsliga skydd som patent påen uppfinning ger uppfinnaren eller dennes rättsinnehavare. Detsamma gällerbeträffande hänvisningen i PL till vad som blivit känt före dagen förpatentansökningen och motsvarande hänvisning i EPC (artiklarna 54 och 56) tillteknikens ståndpunkt (på ansökningsdagen). Innebörden av den svenskabestämmelsen - liksom av EPC-regeln - är i huvudsak att man vid patenterbarhetsbedömningenskall, med bortseende från kännedomen om den patentsökta uppfinningen, prövahuruvida den lösning av föreliggande problem som uppfinningen anvisar var attanse som närliggande för en fackman på området som kände till teknikensståndpunkt (manifesterad i publiceradepatentskrifter, tillgänglig teknisk litteratur m,m,) på ansök- LU 1985/86:4ningsdagen eller om lösningen ej var på angivet sätt närliggande. Man skallBil, med andra ord söka sätta sig in i uppfinnarens situation, innan dennegjorde uppfinningen. Detta innebär att man givetvis skall undvika den"efterklok-het" som kännedomen om den i patentansökningen redovisadelösningen av problemet kan leda till. Detta är kärnpunkten i patenterbarhetsbedömningensåväl enligt svensk rätt som enligt EPC, Att denna bedömning i praktiken oftaär svår och vansklig torde knappast behöva närmare utvecklas. Inte hellerframstår det som särskilt överraskande eller uppseendeväckande att meningarnakan i invecklade fall vara delade om resultatet av en sådan bedömning. Det finns enligt PBR:s mening således inte några sakligaskillnader mellan PL och EPC som påkallar den i motionen föreslagna ändringenav 2 § PL. Vad härefter angår fillämpningen av de aktuellabestämmelserna riktas i motionen en svepande och enligt PBR:s uppfattning illaunderbyggd kritik mot svensk praxis i fråga om bedömningen av kravet påuppfinningshöjd. Denna praxis framställs i jämförelse med EPO:s praxis somalltför sträng och. Genom den föreslagna lagändringen avses tydligenatt åstadkomma en ändring av rådande svensk praxis i syfte att bringa denna iså stor överensstämmelse som möjligt med "europeisk praxis", PBR anser sig böra avstå från att i detalj kommentera deenskilda avgöranden av domstolen som berörs i motionen. Såvitt avser målet P82-229 kan PBR dock inte underlåta att påpeka att, såsom framgår av det imotionen citerade avsnittet, bedömningen gjordes "med utgångspunkt iansökans problemställning". Att anföra detta avgörande som ett exempel påatt PBR gjort bedömningen med uppfinningen som utgångspunkt, dvs, varit"efter-klok", är uppenbarligen inte särskilt träffande. Det är - sett ur ett större perspektiv - självfalletangeläget att åstadkomma en så likformig tillämpning som möjligt av de grundläggande patenterbar hetsvillkoren i EPC och i svensk och annan nationell lagstiftning. Målet bör givetvis vara att förutsättningarna i dessa hänseenden för att erhålla patentär i huvudsak desamma antingen uppfinnaren väljer att söka patent hos EPO eller hos en nationell patentmyndighet i en stat som anslutit sig till EPC. Härom torde allmän enighet råda. Att uppnå en sådan hög grad av harmonisering är emellertid infe gjort i en handvändning. Det är oundvikligt att det tar en betydande tid att med så pass många beslutsfattare som det här rör sig om och som i många fall har högst olika bakgrund i fråga om kunskap och erfarenhet åstadkomma en helt samordnad bedömning. Dessutom torde det vara ofrånkomligt att skilda myndigheter - EPO resp. berörda nationella patentmyndigheter jämte överinstanser - i sådana bedömningsfrågor som det här gäller i vissa fall kommer till olika resultat. Detta är något som man helt enkelt får leva med och är principiellt inte konstigare än att skilda instanser i samma stat kan göra olika bedömningar i samma fråga. Genom olika insatser, t. ex, i form av samordnad utbildning samt utbyte av information och erfarenheter, bör dock en ökad harmonisering av praxis kunna åstadkommas. Ett verksamt instrument i detta hänseende är de symposier med deltagande av domare frän olika domstolar i de till EPC anslutna staterna som hålls med mellanrum. I dessa symposier 22 deltarockså ledamöter av bésvärskamrarna i EPO, Från svensk sida har LU1985/86:4 deltagit ledamöter av såväl regeringsrätten som PBR, Vid detsenaste 3ji symposiet, som hölls i , var ett avhuvudämnena tillämpningen av kravet på uppfinningshöjd inom besvärskamrarna iEPO, En redogörelse för symposiet ges i GRUR Int, 4/1985, När det gäller harmoniseringen av praxis är det vidare avvikt att ha klart för sig att en sådan harmonisering inte betyder att denationella patentmyndigheterna jämte överinstanser skall slaviskt underkastasig allt som görs i EPO, Det finns all anledning att hävda att harmoniseringenskall vara ömsesidig och åstadkommas genom ett växelspel mellan EPO samt denationella patentmyndigheterna, I sammanhanget förtjänar att understrykas attdet ytterst är de domstolar i de fördragsslutande staterna som har att prövatalan om ogiltighet av meddelade patent - europeiska såväl som nationellapatent - som avgör var nivån på uppfinningshöjden skall ligga. Det kan nämnas attett sådant mål om ogiltigförklaring av ett europeiskt patent med rättsverkan iSverige handläggs vid . Stöd för riktigheten av vad nu sagts finns i uttalandensåväl i förarbetena till de lagstiftningsåtgärder som vidtogs med anledning avSveriges tillträde till EPC som från EPO:s sida. Sålunda framhölldepartementschefen i proposition 1977/78:1, Del A, s. 190, att svensk praxis(i en viss fråga) borde utvecklas under hänsynstagande till den praxis somutbildas vid EPO men att därav inte följde att EPO:s praxis alltid okritisktskulle följas. Och av ett träffat uppmärksammat avgörande av EPO:sstora besvärskammare framgår att man där är beredd att ta stor hänsyn tillöverrättsavgöranden i de fördragsslutande staterna som pekar i samma riktning(se EPO 3/1985, s, 66), När det gäller patent meddelade av EPO förtjänar också attuppmärksammas att patentmeddelandet där inte som i föregås av ettinvändningsförfarande utan att detta förfarande är förlagt efterpatentmeddelandet. Detta manar till försiktighet vid bedömandet av hållbarhetenav färska patent meddelade av EPO. Det kan i detta sammanhang nämnas attregeringsrätten i ett avgjort mål (nr 2620-1983) lämnat av sökandenanförda besvär över ett avgörande av PBR utan bifall trots att det iregeringsrätten upplystes att patent meddelats av EPO på sammauppfinning. När det gäller att bedöma rättstillämpningen i EPO torde man fåhålla sig i första hand till avgörandena i besvärskamrarna. Av de avgörandenfrån dessa som publicerats framgår inte att praxis skulle avvika inågot principiellt hänseende från den praxis som tillämpas av PBR, Av det anförda torde framgå att saken inte är så enkel sommotionären tycks föreställa sig, dvs, att det bara gäller att helt underordna sig vad man tycker sig kunna finna ut av EPO:s hittillsvarande praxis. Det finns i själva verket enligt PBR:s mening inte tillräckliga skäl att på något avgörande sätt ändra den praxis i fråga om de kvalitativa kraven på patent som utbildats i sedan införandet av patenfiag, då kravet på uppfinningshöjd skärptes såvitt avser det administrativa förfarandet (se 1 LU 1967:53, s, 23). En uttunning av detta kräv i den av motionären åsyftade riktningen leder ofelbart fill ökad osäkerhet rörande hållbarheten och 23 innebördenav meddelade patent och därmed till ett ökat antal intrångs- och LU 1985/86:4ogiltighetsprocesser. En sådan utveckling är ingalunda till fördel vare sig förBil, uppfinnare eller patenthavare. Enligt PBR:s uppfattning är det i varjefall ännu för tidigt att i den harmoniseringsprocess som pågår i Västeuropaöverge rådande svenska värderingar på det aktuella området och därmed avståfrån möjligheten att påverka utvecklingen, PBR följer emellertid utvecklingenbåde inom EPO och på andra håll med stor uppmärksamhet och är för sin delgivetvis beredd att göra den anpassning av sin praxis som kan visa sig varabefogad. Detta kräver emellertid ej några lagstiftningsåtgärder av det slagsom föreslås i motionen. På grund av vad sålunda anförts avstyrker PBR att mofionenföranleder någon åtgärd. vill inledningsvis understryka vikten av atten europeisk patentpraxis utvecklas som utjämnar de skillnader som bestårmellan nationell bedömning och de avgöranden som träffas av EPO, I väsentligadelar innebär detta att svensk praxis i fortsättningen måste utvecklas undersärskilt hänsynstagande till de riktlinjer som EPO följer vid bedömningen avkriterierna för patenterbarhet. kan därför ansluta sig till detallmänna syftet med motionen. ställer sig emellertid främmande till debedömningar som motionären gör av svensk praxis. Särskilt beskrivningen av hurnyhet och uppfinnshöjd kan avvisas under hänvisning till ett flertalskriftställen som vart och ett avslöjar delar av uppfinningen står i skarpstrid mot verkets syn på hur granskningsmaterialet får utnyttjas ipatenterbarhetsbedömningen. Vid utbildningen i verket inpräntas särskilt detförkastliga med att vägra patent på grund av patentskrifter med vilka man"lägger pussel" för att täcka uppfinningsidén. Det hör till de klassiskaanvisningarna till unga granskare att iaktta stor försiktighet när det gälleratt värdera uppfinningshöjd utifrån kombinationen av flera skrifter.Anvisningar för patenterbarhetsbedömningen och den grundsyn som bibringasgranskarna vid patentverket baseras i detta hänseende på samma tänkande somtjänstemännen vid det europeiska patentverket upplärs i. Det kan också vara skäl att ur patentverketsundervisningsmaterial citera följande anvisning: "När man bedömer enuppfinning måste man vid jämförelse med nyhetshinder frigöra sig från delärdomar man fått genom ansökningar eller efter dess inlämnande och sätta sigin i uppfinnarens situation innan uppfinningen gjordes. När man en gång settuppfinningen är det lätt att underskatta den," Motionären förefaller övervärdera en produkts framgång påmarknaden som ett stöd för patenterbarhet. En till synes bagatellartad tekniskförändring med överraskande effekt skall kunna patenteras utan stöd av kommersiellframgång och motionärens funderingar skulle lätt kunna leda till att enuppfinning som inte kunnat marknadsföras får en ogynnsammare bedömning än densom inbringat pengar. Vadbeträffar förslaget till lagändring förtjänar erinras om de uttalanden 24 somgjordes i samband med att tog ställning till frågan om LU 1985/86:4 anslutningtill den europeiska patentkonventionen jämte därav föranledda Bil. författningsändringar.Vad beträffar kravet på uppfinningshöjd biträdde riksdagenden uppfattning som patentpolicykommittén uttalat, nämligen att denuppfinningshöjd som kommer att krävas av det europeiska patentverket kommer attöverensstämma med den praxis som tillämpas i ,Enligt kommittén finns det i vart fall inte anledning att räkna med att deskillnader som kan uppstå kommer att orsaka några praktiska I överensstämmelse med de uttalanden som gjordes ombehovet av en likformig praxis och tillämpningen av kravet på uppfinningshöjdhar patentverket alltsedan tillträdet till EPO strävat efter att i denpraktiska tillämpningen harmonisera med den praxis som utbildas inom EPO vadgäller patenterbarhetsvillkoren, Harmoniseringssträvandena har inte i någotavseende mött hinder i den nuvarande avfattningen av 2 § patentlagen. Det nu sagda skall inte överskyla att i den praktiskarättstillämpningen vissa skillnader kan föreligga. Det skall också framhållasatt bedömningarna skiftar om praxis såväl i som i EPO, En uppfattningsom gjorts gällande är att svensk praxis - kanske särskilt så som den kommertill uttryck i patentbesvärsrätten - är betydligt strängare än vaderfarenheterna av EPO:s bedömningar ger vid handen. har kritikriktats mot EPO för att anlägga en alltför mild bedömning avpatenterbarhetskriterierna. Enligt patentverkets mening finns en tendens inomEPO att skärpa sin bedömning. finns ambitioner från svensk sida attså långt möjligt eliminera avvikelser från de riktlinjer som kan anses liggatill grund för tillämpningen av den europeiska patentkonventionen. Det anförda visar att de skillnader som mofionären menarsig kunna påvisa mellan svensk patentpraxis och den praxis som utvecklar i vart fall inte har sin grund i avfattningen av 2 § patenfiagen. Lagrummetbedöms av patentverket ge fullt utrymme åt den samordning av praxis mellanpatentverket jämte överprövande domstolsinstanser och EPO som motionärenåsyftar.