bet · G901SfU21 · 1985-12-31 00:00:00 — Problem med rättssäkerhetenvid gränsen har uppmärksamt följts av regeringen som är 1984tillkallat en särskild utredare för att se över frågor i anslutning härtill (utredningenA 1984:10 om asylförfarandet vid gränserna och om SfU 1985/86:21 klagorätt iverkställighetsärenden). Utredningsarbetet som närmare kommer att berörasnedan, beräknas avslutat under innevarande år. 1 utr-ed-ningens arbete bedöms,såsom också framhållits av justitieutskottet i betänkande JuU1985/86:26, bl.a. behovet av rätt till juridiskt biträde vid gränsen. Utskottet avstyrker med det anförda bifall till motionernaSfSOl och Sf509 i nu behandlade delar. 1 motion 488 av anser motionären att enredovisning bör lämnas av hur utlänningslagen har verkat och praxis harutformats såvitt avser tillämpningen av främst 3 och 6 S§ utlänningslagen(UtIL). anser i motion Sf5l7 (yrk. 4) att invandrarverket böråläggas att välja ut ett representativt antal avlägsnandeärenden ochnoggrant följa de asylsökandes öden och rapportera till regeringen. 1 den förenämnda skrivelsen anförs att en särskildundersökning avseende SIV:s och regeringens praxis i tillståndsgivningengenomförts inom . Undersökningenvisar att ungefär hälften av dem som fått tillstånd att stanna i underår 1985 har fått uppehållstillstånd på skäl hänförliga till 3 § UtIL, vilkenmotsvarar flyktingkonventionens flyktingdefinition. har fått uppehållstillståndpå grundval av 5 S UtIL, som ger skydd för krigsvägrare, och övriga pågrundval av politisk-humanitära skäl enligt 6 § UtIL. Därutöver fick 868 vuxnapersoner uppehållstillstånd av humanitära skäl. Tillståndsgivningen har enligtskrivelsen i stora drag följt den praxis som utvecklats . Såvitt gäller förslaget i motion Sf517 vill utskotteterinra om att ett avlägsnandebeslut förutsätter att det står klart att utlänningeninte löper risk för förföljelse eller motsvarande. Mot den bakgrundenförefaller det inte rimligt att göra en organiserad uppföljning av vad somhänder personer som blir avlägsnade ur landet. Skulle det i något fall kommafram uppgifter om att en avlägsnad person skulle ha råkat illa ut finns detdäremot anledning att undersöka vad som hänt och utskottet har erfarit att såsker i praktiken. Med det anförda och då utskottet utgår från att ävenkommande års skrivelser om flyktingpolitiken kommer att innehålla redogörelserför utvecklingen av pra-xis i tillståndsärenden anser utskottet att såvälmotion 488 som motion Sf517 yrkande 4 kan lämnas utan åtgärd. I två motioner, 1984/85: 1714 av och och av , begärs att skall återinträda i ICM(). ICM är en internationell hjälporganisation somursprungligen upprätta des för att ombesörja transport av flyktingar och migranter från till andra världsdelar, men som bedriver en verksamhet med global inriktning. var medlem i organisationen fram . Efter utträdet har dock såsom framgår av regeringens skrivelse deltagit i flera av ICM:s seminarier i flykting- och migrationsfrågor och fick är 1980 observatörsställning i organisationen. Frågan om svenskt medlem skap i ICM bereds inom . härtillanser utskottet att motionerna 1984/85:1714 och Sf506 får anses SfU1985/86:21 tillgodosedda. Proposition 1985/86:133 om ändring i utlänningslagen m.m. Inledning I propositionen föreslås vissa ändringar i utlänningslageni syfte att stärka rättssäkerheten i verkställighetsärenden, förbättraeffektiviteten i ärenden angående uppehållstillstånd, avvisning och utvisningsamt att skapa möjlighet för snabbare handläggning av besvärsärenden.Förslagen innebär i korthet följande. Besvärsrätten över beslut enligtutlänningslagen kompletteras sä att det i vissa fall skall finnas möjlighetatt överklaga polismyndighets beslut i verkställighetsärende angåendeavvisning och utvisning. För att förhindra att pass förstörs efter ankomstentill och för att underiätta för de handläggande myndigheterna attfastställa en asylsökandes identitet föreslås dels utökade möjligheter attomhänderta en utlännings pass, dels ändrade regler rörande möjligheten att tafingeravtryck och fotografi av utlänningar som söker uppehållstillstånd här ilandet. Vidare föreslås en anpassning till de regler som internationellt gällerbeträffande en transportörs skyldighet att medföra en utlänning från Sverige.Slutligen föreslås för att bl. a. nedbringa handläggningstiderna i besvärsärendenhos regeringen att statens invandrarverk (81V) skall få rätt att under vissaförutsättningar ompröva sina beslut, även i de fall besluten överklagats tillregeringen. Klagorätt i verkställighetsärenden m. m. I utlänningslagen anges på vilka villkor utlänningar fårresa in i och ut ur samt uppehålla sig och ha anställning här. Närmarebestämmelser för lagens tillämpning finns i den av regeringen utfärdadeutlänningsförordningen (1980:377). Regeringen kan enligt 10 § UtIL föreskriva att utlänningarinte utan tillstånd får resa in i eller uppehålla sig i . Tillstånd kanges som visering eller uppehållstillstånd. gäller generellt attuppehållstillståndet skall ha ordnats före inresan till . Undantaghärifrån gäller dock för asylsökande och för vissa andra fall. Den omedelbara kontrollen av inresande företas avpolismyndigheten som kan besluta om avvisning efter ankomsten. Om utlänningen åberopar rätt till asyl enligt 3, 5 eller 6 §§ UtIL skall polisen överlämna ärendet till för prövning. Överlämnande behöver dock ej göras om utlänningens påstående om rätt till asyl är uppenbart oriktigt eller, vid åberopande av asyl enligt 6 §, skälen härför kan lämnas utan avseende. I samtliga nu nämnda fall skall ärendet dock anmälas av polis myndigheten till , som skall ta ställning till om verket skall överta ärendet. Om beslutar att ta över ärendet förfaller polismyndighetens beslut om avvisning. Avvisningsbeslutet får eljest verkställas utan hinder av att beslutet överklagats. Sedan den tremånadersperiod under vilken polismyndighetenhar rätt att SfU 1985/86:21 besluta om avvisning gått till ända, kan SIVbesluta om utvisning av utlänning. Beslut om utvisning kan också fattas av allmändomstol i samband med en brottsmälsprocess och, av allmän förvaltningsdomstol,på grund av asocialitet. Utvisningsbeslutet kan verkställas först sedan det ,vunnit laga kraft. Verkställigheten av avvisnings- eller utvisningsbeslutankommer i regel på polismyndighet. Om utlänningen då åberopar sådana politiskahinder för verkställigheten som utgör grund för asyl och som inte prövatstidigare i hans ärende skall ärendet överlämnas till . Detsamma gäller omutlänningen påstår att han inte får skydd i det land till vilket han skallsändas eller riskerar att sändas vidare till ett annat land där han inte fårskydd eller till hemlandet. Om utlänningens påstående är uppenbart oriktigteller, vid skäl som anges i 6 §, kan lämnas utan avseende behöver verkställigheteni ärendet inte överlämnas utan endast anmälas. Verkställighet får dä ske förstsedan beslutat att inte överta ärendet. Även i andra fall där hinder eller svårigheter attverkställa ett beslut om avvisning eller utvisning eller där det är tveksamt omeller hur beslutet skall verkställas skall ärendet överlämnas till . beslut i ett verkställighetsärende ärinte överklag-ban. 1 propositionen framhålls att av utlänningslagensförarbeten framgår att invändningar mot verkställighet av icke politisk art iallmänhet inte bör föranleda att ett ärende överiämnas till . Detta gällerframför allt när invändningen gäller förhållanden som förelåg redan vidavgörandet av ärendet om avvisning eller utvisning. Om det emellertid vid verkställighetenföreligger svårigheter av allvarlig natur t. ex. allvarlig sjukdom ellersjälvmordsrisk är dock huvudregeln att ärendet överlämnas. Med hänsyn till att bestämmelserna om verkställighetutsatts för kritik i olika hänseenden, främst att polismyndighetens beslut inteär överklag-bart, har asylutredningen (A 1984:01) fått i uppdrag att undersöka,dels hur utlänningslagens bestämmelser om polismyndigheternas skyldighet attöverlämna ärenden om asylansökningar till 81V tillämpas i praktiken och omgällande regler bör ändras, dels om det bör införas en klagorätt över enpolismyndighets beslut att inte överlämna ett visst verkställighetsärende tillSIV. Utredningen har i den senare frågan avlämnat ett delbetänkande Ds A1985:4, Klagorätt i verkställighetsärenden enligt utlänningslagen, med förslagom en övergripande regel om besvärsrätt över polismyndighets beslut iverkställighetsärenden. I huvudsaklig överensstämmelse med utredningens förslagföreslås nu i propositionen att bestämmelser skall införas i utlänningslagen som ger en utlänning rätt att i vissa fall överklaga en polismyndighets beslut att inte överlämna eller hänskjuta ett ärende rörande verkställighet av ett avvis- ningsärende eller utvisningsbeslut till . En sådan klagomöjlighet skall dock vara begränsad till fall när frågan rör om utlänningen löper risk för politisk förföljelse eller liknande i det land dit han skall sändas eller omhan överhuvudtaget skall behöva lämna . Verkställigheten av avlägs- nandebeslutet skall få genomföras utan hinder av besvär. skall därvid skyndsamt ta ställning till om verk- SfU1985/86:21 ställigheten tills vidare skall inställas samt även skyndsamt prövabesvären. Propositionens förslag i denna del har inte föranlettnågot motionsyrkande och utskottet ansluter sig till förslaget som är ägnatatt ytterligare stärka rättssäkerheten för den enskilde. Utskottet behandlar i detta sammanhang några motioner frånden allmänna motionstiden. I motion Sf519 av m.fl. (yrk. I c) begärsett tillkännagivande om att asylsökande som fått avslag på sin ansökan bör gesrätt till rimlig förberedelsetid så att de kan lämna landet under värdigaformer. Motionärerna framhåller att så sker i de flesta fall, men attverkställigheten av ett avvisningsbeslut ibland skett under dramatiskaomständigheter och utvecklats till rena tragedier. Normalt sker en verkställighet av ett avlägnandebeslutgenom att utlänningen inom åläggs att lämna landet. Tvångtillgrips endast i de fall utlänningen inte följer eller kan antas följa dettaåläggande. Även om ett visst mått av tvång sålunda kan visa sig nödvändigt ärdet givetvis enligt utskottets uppfattning angeläget att verkställigheten isädana fall sker på ett sätt som inte är kränkande för utlänningen. Utskottet,som utgår från att berörda tillsynsmyndigheter har sin uppmärksamhet riktad pähur polismyndigheterna praktiskt genomför verkställigheten avavlägsnandebeslut, anser att motion Sf519 inte behöver föranleda någottillkännagivande i den nu aktuella frågan. Tre motioner har samband med den återstående delen avasylutredningens uppdrag, nämligen hur utlänningslagens bestämmelser ompolismyndighets skyldighet att överlämna ärenden om asylansökningar till SIVtillämpas i praktiken och om gällande regler bör ändras. I motionerna Sf513 av m.fl. (yrk. 4).Sf5l9 av m.fl. (yrk. 1 a) och Sf517 av m. fl.(yrk. 3) ifrågasätts om polisen skall befatta sig med handläggningen avasylärenden. I motion Sf513 begärs en utredning i syfte att överföra polisensuppgifter härvidlag till civila organ, främst och kommunerna. Enligtmotionerna Sf519 och Sf517 bör beslut om avvisning vid gränsen överföras frånpolismyndigheterna till . I proposition 1983/84:144 om invandrings- ochflyktingpolitiken fram hölls att alltfler asylärenden under senare är har kommit att avgöras och verkställas utan att prövas i den ordning och med de rättssäkerhetsgaran tier som normalt har avsetts för asylärenden. En sådan utveckling står, framhölls det i propositionen, inte i önskvärd överensstämmelse med den i internationella sammanhang fastlagda principen att asylärenden skall av göras av den centrala utlänningsmyndigheten. Utvecklingen strider också mot en av flyktingkommissariatets exekutivkommitté antagen re kommendation angående förbättrade rättssäkerhetsgarantier, i de fall en asylansökan vid första granskningen har bedömts som uppenbart ogrun dad. Mot denna bakgrund tillsattes asylutredningen för att bl.a. överväga om åtgärder behöver vidtas för att asylärendena i större utsträck ning skall komma att prövas av . Särskild uppmärksamhet skall enligt 13 t2 Riksdagen1985/86. utredningsdirektivenägnas de fall då en avvisning skulle komma att ske till SfU 1985/86:21hemlandet och om det för dessa fall bör föreskrivas en ovillkorlig skyldighetatt överlämna asylärendet till . I sammanhanget bör beaktas de möjlighetertill rationaliseringar som kan finnas beträffande handläggningen, t.ex. attsamordna polismyndighetens och SlV:s utredningsresurser vid de första förhörenmed den asylsökande.Utredningen väntas, som nämnts, slutföra sitt arbete underår 1986. Med hänsyn till att de frågor som har tagits upp imotionerna Sf5l3 (yrk. 4), Sf5l9 (yrk. 1 a) och Sf517 (yrk. 3) sålunda redan ärföremål för prövning och resultatet härav bör avvaktas anser utskottet attmotionerna inte bör föranleda någon åtgärd. m.fl. framhåller i motion Sf5l3 (yrk. 3)att det behövs en möjlighet för flyktingar att ansöka om asyl i frånsitt hemland eller från ett annat land dit de flytt. Motionärerna föreslår atten utredning skall tillsättas för att lägga fram förslag om möjlighet till ettförhandsbesked i asylärenden. Förhandsbeskedet skulle dock inte vara bindande. Utskottet förutser ett flertal problem med att genomföramotionsförslaget, inte minst för dem som skulle söka förhandsbesked. Dessaskulle knappast, så länge de befinner sig i ett land där de riskerarförföljelse, kunna lämna fullständiga uppgifter om sin situation. Uppgifternaskulle också i många fall vara känsliga och svåra att kontrollera. Många skullekanske i tron att de med stöd av ett förhandsbesked skulle få stanna i Sverigebryta upp från sin tidigare tillvaro för att sedan, om tillräckliga skäl förasyl inte föreligger, få finna sig i att avlägsnas ur landet. Det föreslagnasystemet skulle också ta en stor del av SIV:s redan hårt ansträngda resurser ianspråk. Utskottet kan mot denna bakgrund inte ställa sig bakom motionärernasförslag och utskottet avstyrker bifall till motion Sf 513 (yrk. Omhändertagande av pass och tagande av fotogran ochTmgeravtryck I propositionen framhålls att det blivitallt vanligare att utlänningar kommer till utan pass och då uppger attpasset har förkommit eller att de aldrig haft något sådant. Uppgifterna visarsig ofta vara oriktiga. Det är också vanligt att passhandlingar, som haruppvisats vid inresan i , inte finns i behåll vid tillståndsärendetssenare handläggning. Under är 1985 saknade 3259 utlänningar pass närde ansökteom uppehållstillstånd. Ungefär en tredjedel av dessa sökte asyl inne i landetoch kan antas ha haft pass när de anlände till . Genom att den sökandes identitet inte kan fastställas tar,framhåller föredragande statsrådet, utredningen i asylärenden betydligt längretid, vilket får generella återverkningar för handläggningstiderna i sådana ärenden.Den ökande tillströmningen till bl. a. av asylsökande, som enligtgängse regler inte är berättigade till asyl, kan leda till en urholkning avflyktingbegreppet och försvära situationen för de politiska flyktingarna. Särskilt viktigt är det, anför statsrådet vidare, attpasshandlingen finns i behåll när en avvisning eller utvisning skall verkställas. I synnerhet vid 14 verkställighettill ett s. k. första asylland fordrar myndigheterna där ofta att SfU1985/86:21 utlänningens identitet styrks med originalpass. Även påutredningsstadiel är det viktigt att utlänningen inte förstör eller avhänder sigsitt pass, därför att det utan tillgång till passet i original kan varaomöjligt att bedöma om utlänningen redan har skydd i ett s.k. första asylland. kan en polismyndighet endast ta hand om enutlännings pass om förutsättningar enligt 50 S UtIL för förvar av utlänningenföreligger. Sådana förutsättningar är att det skall föreligga sannolika skälför avvisning eller utvisning eller verkställighet av en sådan åtgärd. Detskall vidare finnas anledning att anta alt utlänningen skulle hålla sig undaneller bedriva brottslig verksamhet här eller alt hans identitet är oklar.Slutligen skall ett passomhändertagande antas vara en tillräcklig åtgärd föratt säkerställa verkställigheten av beslutet. Om en asylsökande i samband med meddelande omuppehållstillstånd vill ha en s.k. flyktingförklaring enligt 16 § UtIL är hanockså i praktiken normalt skyldig att lämna ifrån sig sitt hemlandspass tillSIV. Passet skall också enligt 36 § UtlF bifogas en ansökan omuppehållstillstånd. Föredragande statsrådet föreslår mot bakgrund av detanförda i propositionen att ett pass som är utställt för en utlänning, som videller efter ankomsten till söker uppehållstillstånd, får omhändertastill dess det slutgiltigt avgjorts om utlänningen skall få stanna här ellerutlänningen lämnar landet. 1 propositionen erinras vidare om att möjligheten attsäkerställa en utlännings identitet finns genom att fingeravtryck och fotografi kan tas av utlänningen enligt kungörelsen (1947:950) om fingeravtryck m.m. Åtgär derna kan genomföras, dels om utlänningen tagits i förvar på grund av att fråga uppkommit om hans avvisning eller utvisning, dels om utlänningen vid ankomsten till riket inte kan styrka sin identitet. Bestämmelserna är emellertid, anför föredragande statsrådet, inte tillräckligt tydliga och det är inte helt klart om fingeravtryck och fotografi kan tas på en utlänning, som söker uppehållstillstånd först efter en tids vistelse i landet. Någon rimlig anledning att göra skillnad på dessa fall och fall där uppehållstillstånd söks i samband med inresan finns enligt hennes mening inte och bestämmelser na bör därför förtydligas. Förslag härom har lagts fram i en inom arbets marknadsdepartementet upprättad promemoria Sanktioner i utlänningsla gen mot transportföretag m.m. Eftersom flera remissinstanser förordat att fingeravtryck och fotografi bör kunna tas i större omfattning än enligt promemorieförslaget, bl. a. därför att det senare kan ge upphov till käns liga gränsdragningsproblem och kan upplevas som diskriminerande, före slås i propositionen att fingeravtryck och fotografi skall kunna tas av varje utlänning, som vid ankomsten till eller senare ansöker om uppe hållstillstånd. Regeln bör gälla generellt för asylsökande. Däremot är det inte meningen att åtgärderna i andra fall skall vidtas utan att något skäl föreligger härför. Som exempel pä situationer där regeln inte behöver tillämpas anges att en utlänning som har helt klara identitetshandlingar ansöker om tidsbegränsat uppehållstillstånd för att utföra ett arbete här. Samma kan gälla den som är här för att besöka anhöriga, eller som utan eget förvållande, t.ex. på grund av sjukdom, tvingas ansöka om tidsför- 15 Även i klara fall av familjeanknytning, där uppe- SfU1985/86:21 hållstillståndet får sökas efter ankomsten till , kanåtgärderna underlåtas. 1 motion 484 av m.fl. (yrk. I), 485 av m.fl.(yrk. I) och 487 av m.fl.(yrk. 1) yrkas avslag på förslaget om omhändertagande av passhandlingar medhänvisning till den negativa reaktion detta kan väcka hos utlänningen. HansGöran m.fl. anser att nuvarande möjligheter att omhänderta pass torde varatillräckliga i avvaktan pä fortsatta överväganden om hur en eventuellbestämmelse skall utformas och tillämpas. m.fl. anser i motion483 (yrk. 1) att de föreslagna möjligheterna till passomhändertagande äralltför långtgående och ett sådant omhändertagande bör ske med storrestriktivitet och endast i de fall där det är motiverat av utredningsskäleller det finns misstanke om brott. Motionärerna begär ett tillkännagivandehärom. Utskottet har för sin del förståelse för de i motionernaframförda argumenten mot en generell möjlighet att ta hand om asylsökandespass. är det uppenbart att nuvarande möjligheter till passomhändertagandeinte är tillräckliga för att bemästra de avsevärda problem vid handläggningenav asylärenden som vållas av att passen förstörs efter ankomsten till Sverige.Utskottet anser därtor att en möjlighet att omhänderta pass visserligen börfinnas, men att denna inte bör utnyttjas mot utlänningens vilja om ettomhändertagande av passet inte är nödvändigt i det speciella fallet. Om syftetmed åtgärden, t.ex. att möjliggöra en ordentlig utredning eller säkerställa enframtida verkställighet, kan uppnås på annat sätt skall därför passet inteomhändertas. Med det anförda, som bör ges regeringen till känna, tillgodosesenligt utskottets mening det huvudsakliga syftet med propositionen liksommotion 483 (yrk. Det anförda innebär att utskottet avstyrker bifall tillmotionerna 484. 485 och 487 i motsvarande delar. Även förslagen om tagande av fotografi och fingeravtryckhar mött kritik i motioner. Såväl i motion 485 (yrk. 6) av . som i motion 486 (yrk. 1) av m. fl. yrkas helt avslag påpropositionens förslag i denna del. m.fl. anser i motion 483(yrk. 2 och 3) att även dessa förslag i propositionen är för långtgående ochatt det bör vara tillräckligt att man genom fotografering vid gränsen eller vidansökan om uppehållstillstånd hos polismyndighet upprättar en identitetshandlingför den som saknar korrekt sådan handling. Fingeravtryck bör endast kunna tasvid misstanke om brott eller när en asylsökande använder sig av oriktigidentitet eller kan misstänkas göra detta. m.fl. yrkar i motion484 (yrk. I och 2) avslag på propositionen i denna del, men anser det naturligtatt det finns en möjlighet att ta en utlännings fingeravtryck och fotografi omdenne i samband med ansökan om uppehållstillstånd inte kan styrka sinidentitet. Även i motion 487 av m.fl. (yrk. 2) föreslås enbestämmelse av denna innebörd. Såsom anförts i propositionen finns det ingen anledningatt göra skillnad på utlänningar som söker uppehållstillstånd vid inresan och utlänningar som söker uppehållstillstånd först efter en tids vistelse i landet. Bestäm melserna om tagande av fingeravtryck och fotografi, som 16 återfinnsi kungörelsen (1947:950) om fingeravtryck m.m.. måste därför SfU 1985/86:21enligt utskottets mening förtydligas. Detta bör, såsom framhållits i propositionen,ske genom att nya bestämmelser i frågan tas in i utlänningslagen. Utskottetanser däremot i likhet med motionärerna i motionerna 483. 484 och 487 attbestämmelserna om tagande av fingeravtryck och fotografi inte bör ges dengenerella karaktär som i 8 c § UtIL föreslagits i propositionen. Åtgärderna ifråga bör endast kunna vidtas i de fall en utlänning i samband med ansökan omuppehållstillstånd eller eljest då han kommer till inte kan styrka sinidentitet. Utskottet förordar att den föreslagna nya 8 c S UtIL utformas ienlighet härmed. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna485 yrkande 2 och 486 yrkande I. Transportörers skyldighet att medföra en utlänning frånSverige En utlänning som avvisas får i enlighet med bestämmelser i82 § UtIL föras tillbaka till det fartyg eller flygplan med vilket han kom tillSverige, om detta skall avgå till utlandet . Enligt fastpraxis avses med omkring . Utlänningen kan ocksåföras till ett annat fartyg eller flygplan som har samma innehavare. Enligtuttalanden i förarbetena till utlänningslag, där dessa bestämmelserförst infördes i svensk rätt, gäller tidsfristen också när transporten sker medannat fartyg eller flygplan med samma innehavare. Enligt propositionen är det inte motiverat med en så korttidrymd som för återtransport enligt 82 § UtIL. Någon begränsning avden tidsgräns inom vilken återförande måste ske finns inte i den förluftfarten gällande Chicagokonventionen och den saknas också i många andraländers lagstiftning. Anledningen till att en tidsgräns om gällt sedan1954 års lagstiftning infördes torde ha varit att avvisningarna då beslutadesinom denna tidrymd. Eftersom tiden för avvisning numera är börenligt propositionen transportörens skyldighet att svara för återresanutsträckas till att gälla . En sådan utvidgning avfristen kan, framhåller föredraganden, också vara till nytta för utlänningeneftersom polisens utredning då kan göras under mindre tidspress och utlänningenfår bättre möjligheter att framföra de olika omständigheter han eller honönskar åberopa. I motionerna 483 av m. fl. 4), 484 avKenth Skårvik m.fl. (yrk. 1), 485 av m.fl. (yrk.