bet · G901JoU9 · 1985-12-31 00:00:00 — I anslutning härtill ville utskottet för sin del förorda största möjliga återhållsamhet med skogsbruksätgärder i de av sa mebyarna i hänglavsinventeringen utpekade särskilt viktiga områdena i avvaktan pä resultatet av den markanvändningsplanering som igångsatts inom olika delar av renskötselområdet. Vad gäller inhämtatide av utökat kunskapsunderlag betonadeutskottet angelägenheten av fortsatta insatser på förevarande område. Rättelse: S. 17, rad 2 och 30 Står;motion 1984/85:1338 Rättat till: motion 1984/ 85:1388 S. 19, sista raden Står:motion 1984/85:1338 Rättat till: motion 1984/85:1388 härmednämndes atrkogsstyrelsens forskningsnämnd inom området för JoU 1985/86:9tillämpad skogsproduktionsforskning också angivit att en prioriterad inriktningbl. a. bör vara "Skogsförnyelse i svåra klimatlägen". Utskottet erinrade i sammanhanget om vad som i 7 §förordningen (1979:792) om statligt stöd till skogsbruket föreskrivs i fråga omhänsyn till naturvärdens och andra allmänna intressen i samband med prövning avfrågor om stöd. Vad utskottet anfört om nödvändigheten av att iaktta storåterhållsamhet med bedrivande av skogsbruk i de s. k. fjällnära skogarna och desynpunkter utskottet lagt på frågan om förbättrat samrådsförfarande,skonsammare skogsskötselmetoder m. m. gav som sinmening regeringen till känna (rskr. 1984/85:114). Med hänvisning till gjordainventeringar m. m. samt till den markanvändningsplanering som igångsatts inomolika delar av renskötselomrädet beslöt på utskottets förslag attlämna berörda motioner utan ytterligare åtgärd. För en närmare redogörelse för bakgrunden till riksdagensbeslut hänvisas till utskottsbetänkandet (JoU 1984/85:20). Vad gäller den fortsatta utvecklingen sedan riksdagensenast behandlade hithörande spörsmål får utskottet anföra följande. Regeringen överlämnade enligt beslut den 31 januari 1985utskottsbetänkandet (JoU 1984/85:20) i vad avser frågor om återhållsamhet medbedrivande av skogsbruk till för beaktande. Till följd avriksdagens beslut har skogssstyrelsen företagit en omarbetning av sinaföreskrifter och allmänna råd till skogsvårdslagen. har ocksågjort en översyn av vissa bestämmelser om statsbidrag m. m. Nya bestämmelser iöverensstämmelse med de av gjorda uttalandena har därefter nyligenutfärdats (SKSFS 1985:2 och 3). Resultatet av den inventering av urskogsartad fjällnärabarrskog, som undertiden utförts inaturvärdsverkets och regi, har varit föremål förberedning inom . Pä grundval härav beslöt regeringen den 5 september 1985att ge i uppdrag att utarbeta skydds- och förvaltningsformerför 55 urskogsområden. Sammanlagt handlar det om urskogsområden pä tillsammansca som skall fä ett permanent skydd och därmed sparas förframtiden. Områdena är belägna i , , ochNorrbottens län. 52 av områdena har avsatts efter överenskommelse mellannaturvårdsverket och domänverket. Därutöver ingår de tre områdenaKirjesålandet, och som regeringen beslutadeundanta frän skogsavverkningar. Det bör vidare erinras om den markanvändningsplanering förfjällnära områden som pågår i , och . /85 har skogsvårdsstyrelserna i de trenordligaste länen dis ponerat 0,75 milj. kr. för att tillsammans med berörda myndigheter och skogsbrukets företrädare utveckla och pröva metoder för framställning av markanvändningsplaner i fjällnära skogar. Den preliminära planen /86 innebär en något utökad verksamhet innebärande att berörda län får disponera 1 milj. kr. teradeanslagsframställning beräknas denna typ av planeringsverksamhet JoU1985/86:9 fortsätta /871988/89 i åtminstone samma omfattning. Skogsvårdsstyrelserna i norra har fr. o. /84 medverkat i samrådet mellan rennäringen och skogsbruket.Hittills har ca 0,5 milj. kr. per är anvisats för uppgiften. Vilka resurser sombehövs för denna verksamhet under kommande är blir beroende av hursamrädsruti-nerna kommer att utformas med anledning av förra vinternsriksdagsbeslut om de fjällnära skogarna. En utvärdering av det hittillsgenomförda samrådet pågår genom samrådsgruppen rennäring/skogsbruk och allttalar enligt för att behovet av insatser kommer att öka. 1 detta sammanhang kan nämnas att de av regeringen beslutadeärliga överläggningarna mellan företrädare för staten och rennäringsutövarna ett resultat av rennäringskommitténs förslag nu har inletts. a. harlantbruksstyrelsen och SSR gemensamt anordnat ettseminarium kring frågor om utvecklings- och markanvändningsplaner församebyarna. Vidare har överenskommelse träffats om att lantbruksstyrelsenskall tillsätta en arbetsgrupp pä rennäringens område. Utskottet vill med anledning av de ånyo väckta motionernai ämnet starkt understryka att utskottets av i början av detta ärbiträdda uttalande om att det bör iakttas stor återhållsamhet med bedrivandeav skogsbruk i de s. k. fjällnära skogarna alltjämt äger full giltighet.Riksdagens ställningstagande grundades pä ett ingående och omfattandeberedningsarbete inom utskottet och togs i stor enighet. Utskottets avriksdagen godkända rekommendationer i fråga om förbättrat samrådsförfarandemellan skogsbruk och rennäring, ett mera ståndortsanpassat skogsbruk,skonsammare skogsskötselmetoder i de fjällnära områdena m. m. har som i detföregående anförts bl. a lett till motsvarande kompletteringar avskogsstyrelsens föreskrifter och allmänna råd till skogsvårdslagen samt tillinera utvecklade former för samråd med rennäringens företrädare i olika frågor.1 de nya föreskrifterna betonas bl. a. att det i de fjällnära skogsområdena ärsärskilt angeläget att hyggesstorleken begränsas. Det bör eftersträvas att detenskilda hygget inte får en storlek över ca 40 ha. De aktuella föryngringsbetingel-serna,skogstillståndet, topografin, lokalklimatet och angränsande skogs ålder ärfaktorer som har betydelse för hyggenas storlek och form. Vid bedömning av denlämpliga hyggesstorleken i förhållande till det angivna riktvärdet har ocksåhuggningsformen betydelse. När det gäller hänsynen till rennäringen understryksatt det i avvaktan på resultatet av den markanvändningsplanering somigångsatts inom olika delar av renskötselområdet bör iakttas största möjligaåterhållsamhet med slutavverkning och vägbyggnad i särskilt viktiga omräden ihänglavbärande skog. Inom dessa områden är det särskilt nödvändigt att skogligaåtgärder planeras sä att spridning av hänglavar gynnas. Det är givetvis viktigtatt man från regeringens och berörda myndigheters och organisationers sidavidtar effektiva åtgärder för att sprida information om de nya bestämmelsernaså att de snabbt får ett genomslag i praktiken. Naturligtvis är det ännualltför tidigt att yttra sig om effekten av desamma. När detgäller det ovan berörda arbetet med planeringen av den framtida 11 markanvändningeninom berörda omräden har, som bl. a. redovisats i pro- JoU 1985/86:9 position1985/86:3 med förslag till lag om hushållning med naturresurser m. m., arbetepåbörjats med en mera samordnad markanvändningsplanering i fjällnära områden iJämtlands och . Vissa inledande försök i länredovisades av till i mars 1985.Redovisningen har remissbehandlats och beredning har påbörjats inomregeringskansliet. Bostadsministern kommer senare att ta upp frågan om lämpligaformer för en samordnad markanvändningsplanering för berörda områden inom helafjällvärlden. I propositionen pekas också på att det görsbetydande insatser av såväl ochskogsvårdsorganisationen, inkl. domänverket, som ett flertal forskare för attbättre klarlägga och sammanfatta kunskaperna när det gäller skogsföryngring ide fjällnära områdena. De åtgärder som från olika håll redan satts in eller somytterligare planeras ger enligt utskottets mening vid handen att syftet med nubehandlade motioner i allt väsentligt kan väntas bli tillgodosett utan någotsärskilt initiativ från sida. I nuvarande skede avplaneringsprocessen finner utskottet det sålunda inte nödvändigt med någotytterligare riksdagsuttalande i ämnet. Först när en utvärdering gjorts av deolika insatser som gjorts eller pågår kan en mera slutgiltig ställning tas tillbehovet av särskilda skyddsåtgärder i de konkreta fallen. Utskottet föreslär med hänvisning till det anförda - att motionerna 1984/85:363 (vpk), 1984/85:372(fp) yrkande 6, 1984/85:1403 (c) och 1984/85:2606 (c) yrkandena I och 4 lämnasutan ytterligare åtgärd från sida. Naturvärdshänsyn i skogsbruket, m. m. 1 motion 1984/85:372 av m. fl. (fp)yrkandena 10 och 12, föreslås olika åtgärder rörande skogsbrukets förhällandetill naturvärden m. m. Enligt motionärerna måste en utvärdering och skärpningav hithörande bestämmelser komma till stånd. Förslaget motiveras bl. a. medatt återstående rester av naturskogar, urskogar och andra värdefulla omrädensnabbt håller pä att försvinna. Programmet för skogsvärd i 5:3-skogarna måsteenligt motionärernas mening bedrivas så att tillräcklig hänsyn tas tillnaturvård och friluftsliv. Stödet till skogsbruket bör utformas så att det inteutgår till beredskapsarbeten eller skogsbruksåtgärder som strider mot starkanaturvärdsintressen. Behovet att skydda de s. k. 5:3-skogarna frän sådanaingrepp från skogsbruket som väsentligt skadar naturvårdsintressena betonasäven i motion 1984/85:447 av och (båda c) variföreslås en ändring i 5 § första stycket 3. i angivna syfte. Enligt motion 1984/85:2046 av och (båda fp) måste en samlad översyn av skogspolitiken nu påbörjas. En utgångspunkt bör vara att skogsbruket ytterligare anpassas till miljövårdens övergripande krav. De negativa konsekvenserna av modernt skogsbruk måste uppmärk sammas. Möjligheter till modifiering av skötselmetoderna måste tas till vara. . 12 1 fråga om skogsbrukets hänsyn till naturvärden finns degrundläggande JoU 1985/86:9 reglerna i 21 § skogsvärdslagen (1979:429).Föreskrifter får enligt detta lagrum utfärdas om t. ex. hyggens storlek ochutläggning, beståndsanläggning, kvarlämnande av trädsamlingar ochskogsbilvägars sträckning. Föreskrifterna får inte avse åtgärder som är säingripande att pågående markanvändning avsevärt försväras. Genom lagstiftning under /84 har särskildabestämmelser införts för att skydda den s. k. ädellövskogen, vari inbegripsäven vissa hagmarker med ädla lövträd (prop. 1983/84:94, JoU 1983/84:23).Bestämmelserna finns i ädellövskogslagen (1984:119) som trätt i kraft den Ijuli 1984. De syftar till att ädellövskogen skall bevaras i en omfattning somungefär motsvarar nuvarande areal, medan det skapas förutsättningarför ett rationellt ädellövskogsbruk. Av förarbetena framgår att lagen bl. a.omfauar vissa 5:3-skogar (prop. 1983/84:94 s. II). har efter samråd med bl. a.naturvårdsverket meddelat föreskrifter och allmänna råd till skogsvårdslagen inu aktuellt hänseende. Bestämmelserna har omarbetats bl. a. till följdav beslut om ädellövskogslagen (1984:119). , som i sin senaste lydelse trätt i kraft (SKSFS1985:3), innehåller mänga viktiga föreskrifter m. m. i fråga omnaturvårdshänsyn, knutna till olika stadganden i skogsvårdslagen. ex. 2 § som anger på vilken mark skogsvärdslagens tvingande skogsvärds- ochavverkningsbestämmelser över huvud skall tillämpas. Även till 5 § omanläggning av ny skog finns undantag angivna av hänsyn till naturvärden.Särskilda föreskrifter m. m. om naturvärdshänsyn har också knutits till 6 § omviss överårig skog, 8 § om val av trädslag, 14 § om avverkningstvång, 17 § omanmälan om avverkning m. m. samt 21 a § om skogsbruksplan. Om markberedning genom hyggesplöjning skall utföras skallanmälan ske senast i förväg till skogsvärdsstyrelsen. Bestämmelserhärom finns i 23 § naturvårdsförordningen (1979:794). Skogsvårdsstyrelsenskall, med eget yttrande om företagets skogliga lämplighet, överlämna ansökantill för samråd enligt 20 § första stycket naturvärdslagen.Länsstyrelsen kan då med stöd av naturvårdslagen vidta de åtgärder som kananses motiverade. 1 fråga om statligt stöd till skogsbruket gäller numeraatt vid prövningen av frågor om stöd skall hänsyn tas till naturvårdens ochandra allmänna intressen. Denna princip har kommit till uttryck i 7 §förordningen (1979:792) om statligt stöd till skogsbruket (ändrad senast1985:179). verkställighetsföreskrifter finns i SKSFS 1985:2.Enligt dessa får stöd inte beviljas till åtgärd som påtagligt skadar särskildavärden för naturvärden. När det gäller översiktlig skogsinventering (ÖSI) ochskogsbruksplaner gäller att dessa skall kunna tjäna som underlag även förbedömningar i naturvårdsfrågor. Särskilda s. k. naturvärdsinriktadeskogsbruksplaner kan upprättas av skogsvärdsstyrelsen för område som är avutpräglat intresse för naturvärden. För sådana planer skall statligt stöd kunnautgå. Utskottet vill erinra om att de i motionerna upptagnafrågorna tidigare , senast under föregående , har varit föremål för 1- 1 betänkande 1984/85:11 erinrade utskottet sålunda JoU 1985/86:9 omatt de grundläggande bestämmelserna i 21 § skogsvårdslagen om skogsbruketshänsyn till naturvärden och för tillämpningsföreskrifter iämnet inte får innebära att pågående markanvändning avsevärt försväras. Deintressen som bestämmelserna åsyftar skall kunna tillgodoses inom ramen för ettrationellt bedrivet skogsbruk. Kravet i en motion om en allmän skärpning avhithörande regler ansågs inte, utan närmare överväganden huruvida en sådanskärpning var förenlig med nyssnämnda grundprincip, kunna läggas till grundför någon framställning i berörda hänseenden. Motionen avstyrktes imotsvarande del. Det anförda innebar inte att utskottet ställde sigavvisande till önskemålen om en uppföljning av hur hänsynsreglerna fungerat ipraktiken och om en tillämpning som verkligen svarade mot intentionerna bakom1979 års skogspolitiska beslut. Utskottet kunde bl. a. instämma i vad som i enmotion anförts om värdet av information och utbildning rörande hänsynsreglerna.Det framhölls att fäst stor vikt vid samspelet mellan skogsbruketoch miljövärden och behovet av ökade insatser när det gäller information ochrådgivning om naturvärdshänsyn till såväl de enskilda skogsägarna som andramyndigheter och organisationer. Utskottet var bl. a. med hänsyn härtill inteberett att då föreslå något initiativ från sida med anledning av däföreliggande motion. I anslutning till motioner som berörde avvecklingen av des. 5:3-sko-garna erinrade utskottet om de särskilda lagbestämmelser som denI införts för att skydda den s. k. ädellövskogen, vilkendefinitionsmäs-sigt innefattar även vissa hagmarker med ädla lövträd. 1 sammanhangetframhölls att statsbidrag för avveckling av 5:3-skogar inte fick beviljas omåtgärden i fråga stod i strid med bestämmelserna om naturvärdshänsyn iskogsvårdslagen. Enligt föreskrifter till bidragsförordningenfick lägproducerande bestånd som bedömdes ha särskilt värde från naturvårdssynpunktinte ingå i äterväxtföretag som erhöll bidrag. Vidare upplystes attskogsstyrelsen och presenterat riktlinjer förskogsvärdsstyrelsens och länsstyrelsernas samarbete i frågor som rör naturvårdshänsyni skogsbruket. Där angavs bl. a. att länsstyrelserna borde förseskogsvårdsstyrelserna med underlagsmaterial i arbetet med 5:3-skogarna. Enlista pä sådana typer av omräden som kunde vara av särskild betydelse frännaturvårdssynpunkt hade redovisats. Skogsvårdsstyrelserna borde enligtriktlinjerna samråda med länsstyrelserna och i vissa fall med kommunerna närsådana omräden var aktuella för åtgärd. Vid en ansökan om bidrag för avvecklingav 5:3-skogar skulle också regelmässigt ta reda på omlänsstyrelsen anser att den aktuella marken av hänsyn till kulturminnesvärdeneller naturvården inte bör tas i anspråk för virkesproduktion. Utskottet ansåg sammanfattningsvis att programmet förutveckling av 5:. '?-skogar var omgärdat av föreskrifter som borde utgöra en garanti för att den negativa utveckling för naturvården som motionärerna uttryckt farhå gor för inte behövde befaras. Enligt utskottets mening påkallade de berörda motionerna ingen vidare åtgärd i berörda delar. följde utskottet (JoU 1984/85:11, rskr. 1984/85:39). ]' Sedan utskottet senast hade anledning att pröva motionermed yrkanden JoU 1985/86:9 om skärpta regler om hänsyn till naturvårdensintressen inom skogsbruket, bl. a. till skydd för de s. k. 5:3-skogarna, harsom ovan redovisats föreskrifter och allmänna råd varitföremål för omarbetning bl. a. till följd av beslut om införande avädellövskogslagen. De sålunda omarbetade föreskrifterna m. m. har helt nyligenträtt i kraft. Med hänsyn härtill och med hänvisning jämväl till vad i detföregående i övrigt anförts under detta avsnitt finner utskottet motionerna1984/85:372 (fp) yrkandena 10 och 12, 1984/85:447 (c) och 1984/85:2046 (fp)inte påkalla någon ytterligare åtgärd frän sida. I motion 1984/85:884 av () hävdas att denav beslutade lagen om spridning av bekämpningsmedel överskogsmark fått olyckliga effekter för landet och därför måste omprövas. Motionärenanser att den verklighet som föreligger inte motsvarar intentionerna i gjordariksdagsuttalanden om ökat lekmannainflytande m. m. Av landets 284 kommuner har239 fattat beslut i frågan. 165 av dessa har infört totalförbud inom kommunen.Bara 17 har beslutat om en mycket begränsad flygbe-sprutning plus fickning iavlägsna omräden, medan 57 tillåter endast fick-ning inom begränsade områden. Regering och riksdag har därmed enligt motionärens mening avsagtsig det övergripande ansvaret för den betydelsefulla rävaraoch exportprodukt,som skogen utgör för hela värt land. Man har därmed också medverkat till enrättstillämpning, som varierar frän den ena kommunen till den andra. Enligt I § lagen (1983:428) om spridning avbekämpningsmedel över skogsmark är spridning av sådana medel, avsedda förbekämpning av löv-sly, förbjuden. Skogsvärdsstyrelsen får enligt 2 §, om inteannat följer av 3 §, medge undantag frän I § om kravet enligt 7 §skogsvärdslagen (1979:429) i fråga om äterväxt av skog inte rimligen kantillgodoses genom röjning med mekaniska metoder. Vid bedömningen skall hänsyntas till skogsmarkens läge och beskaffenhet, skogsbeståndets sammansättning, arbetarskyddetoch tillgäng på arbetskraft. Ett medgivande om undantag skall förenas med devillkor som behövs till skydd för naturmiljön. Hänvisningen till 3 § syftar på att kommunfullmäktigeenligt nämnda paragraf kan besluta att undantag enligt 2 § inte får medges ifråga om omräden inom kommunen, om detta framstår som påkallat med hänsyn tillområdets betydelse för friluftslivet, naturvården, den lokala befolkningenstrivsel eller annat kommunalt intresse. Vid föregående behandladesen motion av i huvudsak motsva rande innebörd. Utskottet erinrade därvid om (JoU 1984/85:15), som också berörts i den nu väckta motionen, att lagen (1983:428) om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark, som trätt i kraft den , tillkom med det uttalade syftet att ge kommunerna ett starkare inflytande över de kemiska bekämpningsmedlens användning i skogsbruket. 1 propo sition 1982/83:145, vari lagförslaget lades fram, framhöll sålunda jord- 15 bruksministernatt tidigare gällande lagstiftning var otillräcklig i detta avse- JoU1985/86:9 ende. Varje kommun måste ges möjlighet att säga nej tillskogsbesprutning inom sitt område, vilket innebar att röjning med mekaniskametoder i stället måste användas. Innebörden i lagförslaget var att kommunerna skulle harätt att bestämma inom vilka områden skogsbesprutning skulle vara heltförbjuden. Kommunerna hade enligt propositionen den bästa möjligheten att medutgångspunkt i de lokala förutsättningarna bedöma om skogsmarken i fråga hadesådan betydelse för friluftslivet, naturvården, lokalbefolkningens trivsel ochandra lokala allmänna intressen att spridning av bekämpningsmedel inte borde fäske. Kommunerrna borde inom ramen för den översiktliga fysiska planeringenbestämma de omräden där användningen av lövbekämpningsmedel skall varatotalförbjuden. Besluten om förbudsomräde-nas omfattning borde fattas avkommunfullmäktige. Ett sådant beslut kunde enligt en allmän kommunalrättsligprincip inte överklagas på annat sätt än genom s. k. kommunalbesvär. Genom denföreslagna ordningen garanterades ett totalt lekmannainflytande över beslutetom för vilka områden totalförbudet skulle gälla. Utskottet (JoU'1982/83:34) instämde i propositionensuttalanden om de principiella utgångspunkterna för den nya lagen. En av deviktigaste utgångspunkterna i lagförslaget var enligt utskottets mening attkommunerna gavs rätt att bestämma inom vilka omräden skogsbesprutning skullevara helt förbjuden. Utskottet fann för sin del att motionen inte bordeföranleda någon ytterligare åtgärd från sida. Detta blev ocksåriksdagens beslut. Det bör i sammanhanget nämnas att lag omspridning av bekämpningsmedel över skogsmark var föremål förprövning i samband med regeringens förslag i proposition 1984/85:118 omkemikaliekontroll, innefattande dels en ny lag om kemiska produkter, dels enny myndighet för kemikaliekontrollen, benämnd kemikalieinspektionen. Den nyalag som därvid beslöts böra gälla fr. o. m. den är tilllämpligpä spridning av bekämpningsmedel. Undantag görs endast i fråga om bekämpning avlövsly. 1 fråga om sådan bekämpning bör således gällande lag om spridning avbekämpningsmedel över skogsmark behållas. Den nya lagen om kemiska produkterföranleder endast några ändringar av redaktionell art lag. Enligt utskottets uppfattning pågår inom skogsbruket ensuccessiv anpassning av bl. a. röjningsmetoderna m. m. till de nyaförhållanden som blivit en följd av kommunernas beslut i fråga omförutsättningarna för spridning av bekämpningsmedel över skogsmark. Utskottet utgår från att regering och berörda myndigheterföljer utvecklingen med noggrant beaktande av de olika intressen som här ärberörda och om så befinns påkallat yidtar de åtgärder som kan vara lämpligaför att ernå en bättre avvägning mellan intressena. Någon sådan ändring avgällande spridnitigslag som föresläs i motion 1984/85:884 (m) finner utskottetemellertid inte erforderlig. Motionen avstyrks därför. Användandeav vegetabilisk smörjolja inom skogsbruket JoU1985/86:9 1 motion 1984/85:1388 av och i (båda c) pekas på det miljöproblem som uppkommer genomden deponering av mineralolja i naturen som sker inom skogsbruket. Årligendeponeras ca sådan olja i värt land. En stor del härav är olja förkedjesmörjning av kedjesägar. Enligt motionärernas mening finns flera tungtvägande skäl för att gå över från mineralolja till vegetabilisk olja (rapsolja)inom skogsbruket för i första hand kedjesmörjning på motorsågar. Enligtmotionen bör regeringen överväga olika möjligheter för att stimulera en sådanövergång. Enligt vad utskottet erfarit har statens maskinprovningari för ett antal större skogsföretags m. fl. räkning genomfört enlaboratoriemässig undersökning av hur rapsolja fungerar som kedjesmörjolja förmotorkedje-sågar. Resultatet av undersökningen har presenterats ien rapport (Meddelande 2990). Vidare kan nämnas att det inom ramen för en satsning påforskning och utveckling vid oljefabriker med de gröna växterna somutgångsmaterial, den s. k. Gröna kemin; bl. a. ingår utveckling av en smörjoljaur rapsfröet. Utskottet delar för sin del motionärernas uppfattning attdet finns tungt vägande skäl att minska de olägenheter som är förknippade medanvändningen av mineralolja som smörjmedel m. m. i arbetet inom skogsbruket.En övergång till användning av vegetabiliska oljor i sammanhanget är såväl avarbetsmiljö- som naturvärdsskäl motiverad. Som anförts pågår också olikaformer av försöksverksamhet pä området i såväl statlig som enskild regi. Enligt utskottets uppfattning bör det emellertid närmastankomma på regeringen samt berörda myndigheter och forskningsorgan att följautvecklingen och vidta de initiativ som kan befinnas erforderliga i den imotion 1984/85:1388 (c) väckta frågan. Motionen synes därför inte böraföranleda någon ytterligare åtgärd. Enligt motion 1984/85:2038 av m. (m) har antalet lagar, författningar, råd och anvisningar för skogsbruketblivit alldeles för stort, så att regelsystemet blivit sä komplicerat, att detinte längre kan överblickas av en majoritet av landets skogsägare. Devägledande principerna i en överarbetning bör enligt motionärernas mening varaförenkling, avbyrä-kratisering, förbilligande och avschablonisering.