yttr · G805JuU1 · 1984-12-31 00:00:00 — Hovrättensbeslut föranledde förnyade diskussioner inom tingsrätten.Tingsrätten har för en stor del ärenden utformat beslut av ny lydelse (bilaga7). Om munflig förhandling skulle behöva hållas i samfiiga parkeringsärendenskulle arbetssituationen bli svår. Ett normalt ärende som avgörs påhandlingarna erfordrar ungefär 30 minuters juristarbetskraft Och 60 minuterskansliarbetskraft. Munflig förhandling kan beräknas medföra ett plus om ungefär75 minuter totalt. Iregeringens proposition 1984/85:6 beslutad föreslås bl. a.fullföljdsförbud till hovrätt fr. o. m. i nu aktuella ärenden. Ipropositionen sägs bl. a. att domstolspraxis nu är utvecklad och alt tillströmningenav ärenden fill hovrätten inte är anmärkningsvärt stor. Närmasti anledning av propositionen men också den aldrig sinande strömmen av ärendeninbjöd fingsrätten representanter för kommunikations- ochjustitiedepartementen till ett besök på fingsrätten . (Sebifogat program, bilaga 8.) Vid detta fillfälle dryftades förutom de aktuellaförhållandena också olika möjligheter alt lagstiftningsvägen rationaliseraverksamheten. Fullföljdsförbud underlättar visserligen för hovrätten men vilkablir konsekvenserna för tingsrätten? Färre mål att skicka vidare till hovrätten- ja - men skall notarier få avgöra ärenden i sista instans och ärdomstolspraxis verkligen klar? - Propositionen ligger nu på bord. Någraförenklingsförslag har diskuterats inom tingsrätten. - Som har framgått av detovan sagda missbrukar systemet genom att iprincip aldrig "visa korten" - dvs. utveckla grunderna för talan ochredogöra för de närmare omständigheterna i de enskilda fallen. Sker det så skerdet först i tingsrätt eller möjligen i hovrätt, trots att man enligt lagenskall ange grunderna redan hos polismyndigheten och klaganden dessutom iprincip aUtid i skrivelse bereds tillfälle att "utveckla sin talan"redan där. Enuttrycklig regel av motsvarande innehåll som 50 kap. 25 § 3 st. RB - attomständighet eller bevis som ej tidigare förebragts får åberopas endast omgiltig ursäkt för tidigare underlåtenhet finns - skulle naturhglvis vara avstort värde och underlätta handläggningen i samtliga instanser. Enlagändring innebärande att besvär skall inges direkt fill polismyndighetenskulle också vara av godo. Tingsrätten skulle då erhålla akt och besvärsinlagapå en gång i stället för alt som behöva rekvirera akter från polisen med ettantal vänte- och sorteringsmoment som följd. Avslutningsvisi denna del kan det vara på plats att nämna något om förfarandet vid"överklagande av parkeringsanmärkningar" utfärdade vid JuU 1984/85:1 y 12 Ansökan om betalningsföreläggande följer om man ej betalaravgiften och efter bestridande härav hänskjuts målet till rättegång. Målethandläggs enligt lagen om rättegången i tvistemål om mindre värden och i detförfarandet har den parkerande möjlighet att utveckla sin talan. För behandlingav hovrätten erfordras prövningstillstånd av hovrätten, vilket vanligtvis intetorde ges. I det förfarandet har man alltså i princip bara ett fillfälle att fåsin sak prövad fill skillnad från det fidigare beskrivna förfarandet enhgtlagen om felparkeringsavgift som ger tre fillfällen eller, om man ocksåanvänder rättelsemöjlighet, fyra tillfällen. Domarnavid fingsrätten har inte kunnat undgå att uppmärksamma att det stundtalsutfärdas felakfiga parkeringsanmärkningar. Med det omfång som dennaärendehantering nu har och på det sätt majoriteten av parkeringsanmärkningaröverklagas av är emellertid risken stor attdomarna ej upptäcker, om ett överklagande verkligen är berättigat. Justeringari den riktning tingsrätten ovan skisserat skulle säkert ge positivt resultatsåväl för allmänheten som för domstolsväsendet. Eftersomproblemet kan ses som ett effektivitetsproblem (jfr effekfivitet enl. MBA-S)finner tingsrätten att det kan vara lämpligt att på detta sätt aktualiserafrågan hos . Från tingsrättens sida är vi naturhglvis bereddaatt ytterligare utveckla våra tankegångar om så skulle vara önskvärt. mlnab/gotab 1984 79276