yttr · G805SoU2 · 1984-12-31 00:00:00 — Motionärernaanser att spermagivaren bör få veta hur många barn han har gett upphov tillför att han skall kunna bedöma om han vill fortsätta som donator och hur mångabarn som han kan tänkas få kontakt med. förslag att lägga denpsykosociala prövningen på socialnämnden har utsatts för ganska stark kritikunder remissbehandlingen. En klar majoritet av remissinstanserna har förordatatt den uppgiften skall skötas vid det sjukhus där inseminationen skall ägarum. Departementschefen, som har stannat för det sist nämnda alternativet,framhåller bl. a. att inte minst det nära samband som råder mellan demedicinska och de psykosociala faktorerna talar för att bedömningen bör göraspå samma ställe. Som redan har framgått av det föregående ansluter sigutskottet till departementschefens ståndpunkt i denna fråga. Härutöver kantilläggas att även det tidigare berörda intresset av betryggande sekretess iverksamheten talar för att de känsliga uppgifter det är fråga om inte sprids tillflera myndigheter. När det gäller frågan om i vad mån antalet barn per givarebör begränsas får utskottet hänvisa till att det i specialmotiveringen till 3 §i lagförslaget framhålls att en gräns på 4-6 barn per givare kan vara enlämplig utgångspunkt och att det kan vara lämpligt att meddelarallmänna råd i frågan. Utskottet delar departementschefens uppfattning att detinte är erforderligt att reglera denna fråga direkt i lagtexten. Någon rätt förspermagivaren att få upplysning om födda barn anser utskottet inte böra komma ifråga. Utskottet avstyrker således motion 1984/85:22 (vpk) i här aktuelladelar. Frågan om uppföljning ochutvärdering av inseminationsverksamheten tas också upp i motion 1984/85:22(vpk). Motionärerna hemställer att uttalar dels att en parlamentariskkommitté bör tillsättas för att följa verksamheten med insemination i dessolika aspekter, dels att frågan om insemination på nytt bör bli föremål förriksdagens prövning och att ett betänkande från nämnda kommitté dåbör föreligga. har redan i det föregående uttalat sig föratt det är önskvärt med forskning och uppföljning av inseminationsverksamheten.Detta arbete bör givetvis också mynna ut i en utvärdering av verksamheten, särskiltmed avseende på inseminationsbarnens situation men också föräldrarnas ochspermagivarnas. Det behövs också mer forskning i frågan om orsakerna tillofrivillig barnlöshet. Utskottet har i sitt betänkande SoU 1984/85:4 om vissamedicinsk-etiska frågor enhälligt uttalat att det behövs ett permanentmedicinsk-etiskt organ, gärna med tvärvetenskaplig inriktning, där bl. SoU1984/85:2 y 10 parlamentariker, sjukvårdsansvariga, forskare och teologerkan samråda i medicinsk-etiska frågor och där grundläggande, gemensammavärderingar kan formuleras. föreslås ge regeringen till känna vadutskottet anfört i denna del. Den nödvändiga uppföljningen och utvärderingen avinseminationsverksamheten torde lämpligen kunna anförtros detta organ. Attriksdagen på förhand binder sig för en omprövning avinseminationsverksamheten kan däremot inte anses lämpligt. Utskottet avstyrkermed hänvisning till det anförda motion 1983/84:22 (vpk) i här aktuell del. Lagförslaget i propositioneninnehåller inte några regler angående användning av fryst sperma förinsemination. I specialmotiveringen till 6 § i lagförslaget uttalas emellertidatt vid makeinsemination i princip endast färsk sperma bör användas, medan det vidgivarinsemination kan finnas skål att använda fryst sperma för att underlättaoch förenkla verksamheten. Med hänsyn till att behandlingsperioden för enkvinna normalt är och sperma från samme givare bör användas underhela perioden, förordas att sperman inte förvaras fryst än ettår. Det sågs dock i specialmotiveringen att läkaren bör kunna bestämma enlängre förvaringstid om det är motiverat i ett enskilt fall. Enligt utskottets uppfattning bör fryst sperma användasbara om ett sådant förfarande påtagligt underlättar och förenklar verksamheten.Vid makeinsemination föreligger i regel inte skäl för att använda frystsperma, eftersom maken eller den samboende mannen normalt kan förväntas följamed kvinnan till behandlingen. Vid givarinsemination kan det däremot ofta varamotiverat att använda fryst sperma, eftersom spermagivningen och behandlingenav kvinnan då kan göras tidsmässigt oberoende av varandra. Ju somfår förflyta mellan spermagivningen och inseminationen, desto större är riskenatt förutsättningarna hinner ändras. Givaren kan t. ex. ha avlidit. Han kanockså ha ändrat inställning till sin verksamhet, även om den ' ansvarigeläkaren av något skäl inte fått meddelande om detta. I förlängningen skymtaretiska problem som kan uppkomma vid befruktning med nedfrystsperma. Utskottet anser därför att sperma inte bör få förvaras fryst underlängre tid än högst . Införsel av fryst sperma frånwr/anrfer får enligt lagförslaget i propositionen (6 §) göras av dels allmännasjukhus, dels efter tillstånd av även av annan. I propositionenframhålls bl. a. att det kan finnas barnlösa par som tillhör en etniskminoritetsgrupp bland invandrare och för vilka lämplig givare inte finns att tillgåhär i landet. I motionerna 1984/85:21 (m) (andrahandsyrkandet) och1984/85:22 (vpk) yrkas att skall förbjuda införsel av fryst spermafrån utlandet. Motionärerna framhåller bl. a. att de barn som föds efterinsemination med fryst sperma från utlandet inte kommer att ha någon möjlighetatt få reda på sitt biologiska ursprung. I motion 1984/85:21 (m) påtalas ocksåatt förfaran- SoU 1984/85:2 y 11 detmed import av fryst sperma utesluter en medicinsk kontroll av givaren. Utskottetanser för sin del att det med tanke på etniska minoritetsgrupper finns ettvisst intresse av att kunna införa fryst sperma från utlandet. I andra fall terdet sig emellertid mycket tveksamt med införsel av fryst sperma. Under allaförhållanden bör en omfattande handel med fryst sperma förhindras. Detta talarför att det även beträffande allmänna sjukhus bör krävas att socialstyrelsenefter prövning finner skäl att tillåta införsel. Tillstånd bör meddelas främstför de fall det är svårt att här i landet finna en lämplig donator med hänsyntill önskemålet om att barnet inte bör avvika för mycket utseendemässigt frånden som avses bli barnets sociale far. Utskottetföreslår med hänvisning till det anförda att 6 § i lagförslaget ges följandelydelse: "Fryst sperma fårinte utan tillstånd föras in hit i landet." Motionerna1984/85:21 (m) och 1984/85:22 (vpk) i här aktuella delar får härigenom anses ihuvudsak tillgodosedda. Sammanfattningsvis tillstyrker socialutskottetförslaget till lag om insemination med den ändring av 6 § som nämnts ochavstyrker samtliga motioner i här behandlade delar. Vadsom i övrigt anförs i propositionen och motionerna föranleder inte någotuttalande från socialutskottets sida. Närvarande:Ingemar (), (), (), (), (), (), (), MariaLagergren (s), (), (), (vpk), GöranEricsson (m), (), () och (). 1.av () och () som anser att utskottetsyttrande bort ha följande lydelse: Ipropositionen framhålls att s. k. makeinsemination - insemination med spermafrån kvinnans make eller annan man som bor tillsammans med kvinnan underäktenskapshknande förhållanden - inte ger upphov till några särskilda etiskaeller psykosociala problem. Utskottet delar denna uppfattning. Vid s.k. givarinsemination- insemination med sperma från en anonym SoU 1984/85:2 y 12 givare- uppstår dock medicinska, etiska och;psykosociala problem. Utskottetfinner propositionens lösning av dessa frågor olycklig och kan inte godtaförslaget såvitt avser givarinsemination. Enligt utskottets mening talar ettflertal skäl mot att givarinsemination skall av lagstiftaren accepteras som enmetod att alstra barn. Utskottetanser att det inte kan befraktas söm någon allmän mänsklig rättighet att fåtillgång till givarinsemination. Avsaknaden av forskning om situtionen såvälför barn som tillkommit genom givarinsemination som de familjer de växer upp igör att stor försiktighet måste iakttas vid lagstiftning gällande ifrågavarandeområde. 1propositionen framhålls att makarna eller de samboende skall få råd ochupplysningar om "de särskilda problem som möter vid engivarinsemination" och att de måste ges tid att tänka igenom situationen.Detta är i och för sig en lovvärd ambition. Utskottet måste emellertid uttryckastor tveksamhet till om det alls är möjligt för människor att till fulloföreställa sig vilka svårbemästrade problem som i sinom tid kan aktuahseras.Det är uppenbart att väldiga - sannolikt ofta olösliga - konflikter kan uppståinom en familj på grund av att givarinsemination ägt rum Ävenbeträffande spermagivaren måste enligt propositionen omfattande utredningföretas. Medicinska undersökningar gällande givarens kroppsliga och själsligatillstånd måste ske och hans lämphghet från psykosocial synpunkt beaktas. Detunderstryks att givaren skall bli informerad om att barnet kankomma att kontakta honom. Även i detta sammanhang är utskottet mycket tveksamtvad gäller en människas möjlighet att rätt sätta sig in i de konsekvenser somhandlandet kan medföra flera tiotal år . Departementschefenframhåller att han anser att det från principiell synpunkt är viktigt att ettbarn som kommit till genom givarinsemination får reda på detta genom sinaföräldrar. Barnet skall även ha möjlighet att få veta vem som har varitgivare.. I propositionen betonas vidare att barnet kan behöva hjälp med attbearbeta känslomässiga problem som gör sig gällande i sammanhanget.Departementschefen förklarar att han inte tror att detta skall inverka menligtpå barnets familjerelation. Denna uppfattning kan utskottet inte dela.Utskottet menar tvärtom att såväl barnet och dess familj som givaren och hansfamilj kan komma att utsättas för stora påfrestningar. Risken är enligtutskottets mening påtaglig att barnet kan fara illa av att få kännedom om attdet tillkommit genom givarinsemination och att den biologiske fadern är enfrämling. Att barnet sedan kan få reda på vem den ■ biologiske fadern är ger inte några garantier föratt barnet skall slippa bestående skadeverkningar av psykisk och psykosocialkaraktär. Desynpunkter utskottet ovan framfört belyser vilka allvarliga problem - etiska, psykologiska och sociala - som givarinsemination kan ge upphov till för berörda personer. Utskottet finner därför övertygande skäl föreligga för att förbjuda denna verksamhet. SoU1984/85:2 y 13 Mot denna inställning kan anförasatt om givarinsemination likväl sker kommer barnet att vara faderlöst, såvidamodern inte är gift. Till detta kan sägas att en sådan situation kan uppståredan i dag, exempelvis om en faderskapstalan vid domstol lämnas utan bifall.Även om rätten till givarinsemination lagfästs skulle samma läge kunnainträffa. Detta blev följden om människor ordnade givarinsemination på annatsätt än lagtexten föreskriver. Det är fullt tänkbart med en sådan utvecklingexempelvis beträffande personer som inte erhållit tillstånd tillgivarinsemination eller av någon orsak - kanske önskemål om viss givare - intevill att inseminationen skall komma till myndigheternas kännedom. Det önskemål om barn som ligger bakom att somliga ärberedda att nyttja givarinsemination skulle kunna tillgodoses på annat sätt. krävs ett tidsödande, komplicerat och för adoptivföräldrarna dyrbartförfarande vid adoption. Om möjligheterna till adoption underlättas skulle detsäkert medföra att givarinsemination blev mindre efterfrågad. Utskottet är medvetet om att den av regeringen nuföreslagna lagstiftningen, om den genomförs, kanske leder till attgivarinsemination praktiskt taget upphör. Även om detta skulle vara en avseddeffekt innebär propositionen att statsmakterna skall sanktionera en enligtutskottets mening tveksam verksamhet. En sådan sanktion strider mot den förutskottet självklara strävan att låta lagstiftningen styras av etiska normersom vilar på västerländsk, grund. Utskottet föreslår således att givarinsemination i lagförbjuds. Förbudet skall vara förenat med en straffbestämmelse som torde kunnaha samma innehåll som 7 § i lagförslaget i den nu föreliggande propositionenoch rikta sig mot dem som vanemässigt, eller för att bereda sig , utförinsemination i strid mot lagen. Förbudet skall inte omfatta s.k. makeinsemination. Föreliggande proposition bör alltså avslås och regeringenlägga fram ett nytt förslag i enlighet med de i motion 1984/85:21 (m) anfördariktlinjerna. Skulle majoritet ändå godkänna propositionenbör enligt utskottets mening undantag göras i fråga om införsel i landet avfryst sperma. Det bör under alla omständigheter vara förbjudet. Utskottet tillstyrker således motion 1984/85:21 (m).Övriga motionsyrkanden påkallar inte något uttalande från utskottets sida. 2. av () som anser att det avsnitt iutskottets yttrande som börjar på s. 2 med "När det" och slutar på s.11 med "sida" bort ha följande lydelse: Grundläggande värderingsskillnader borde i utredningen ochpropositionen om artificiell insemination fått en vidare belysning, allrahelst som en ny lag om insemination kan komma att påverka framtida lagar på detmedicinska fältet. Den av regeringen valda utredningsmodellen med eri SoU1984/85:2 y 14 särskild utredare endast biträdd av sakkunniga gerbegränsad belysning av frågeställningar, som gäller grundläggande moraliska,etiska och religiösa värderingar. Meningarna om givarinseminationernas berättigande ärdelade. Uppfattningen att givarinseminationer helt skall förbjudas motiverasmed att en tredje part dras in i ett förhållande, som skall vara exklusivt förman och hustru (eller för motsvarande förhållande fastän äktenskap ej föreligger).Ett sådant "trepartsförhållande" anses i grunden moraliskt felaktigt,vilka motiven än varit. En annan motivering för förbud eller mycket restriktivhållning till insemination är att man ser inseminationen som ett hot motrelationerna i äktenskapet. Barnet blir biologiskt moderns och givarens, vilketkan -hävdas det - skapa svårartade samlevnadsproblem. Detta anses sedan kunnastöra barnets utveckling. Mot detta kan anföras att ett barn som kommit till genomgivarinsemination är ett mycket efterlängtat barn. Ofta har man och hustruunder gjort allt för att få ett barn. En graviditet även om den kommittill genom insemination kommer därför att upplevas som en lycklig tilldragelse.Det faktum att paret delar erfarenhet av havandeskap på samma sätt som allaandra par stärker deras förhållande som föräldrar. I propositionen föreslås att givarens anonymitet skallhävas, om barnet, när det nått tillräcklig mognad, så begär. Att barnet skallha rätt att få grundläggande uppgifter om givarens etniska ursprung ochgenetiska hälsa kan eventuellt ges lagstöd, men att häva givarens anonymitetanser utskottet vara felaktigt. Anonymiteten ger dels legalt skydd förspermagivaren, dels minimeras effekterna av att en tredje part kommer in ifamiljen. Utan anonymitet kommer det dessutom att bli betydligt svårare attfinna lämpliga spermagivare på grund av att deras anonymitet kan röjas och dekanske subjektivt kan uppleva sig tvungna att ikläda sig faderskapetsförpliktelser. Utskottet vill därför understryka att det ur flera aspektermåste anses felaktigt att genom lagstiftning urholka det anonymitetsskydd somen spermagivare f. n. har enligt medicinsk praxis. Lagförslaget tilldelar också läkaren en myndighetsroll,som är oförenlig med läkarens roll som patientens förtrogna och förtroendeman.Alltför många små steg har redan tagits i svensk lagstiftning på den väg somförvandlar läkaren till representant för myndigheter med myndighetsutövningsom viktig uppgift. Detta är en mycket betänklig utveckling. Det diskuterade lagförslaget berör principielltutomordentligt väsentliga frågor, nämligen om samhället (staten) skall ha rättatt kontrollera förhållanden som berör människors allra mest privata sfär. Dethar hävdats att frågan om insemination inte kan betraktas som den enskildesangelägenhet därför att åtgärden berör en tredje part, barnet, vars intressestaten anser sig i dessa fall behöva skydda. Till detta kan sägas att ingetbarn någonsin kan välja sina föräldrar. Att vid insemination stadga om visskontroll av de blivande SoU1984/85:2 y 15 föräldrarnas lämplighet kan däremot leda till atttoleransen för människors rätt att fritt grunda familj uppluckras. Iförlängningen kan alltså den allra yttersta konsekvensen komma att bli attbarnalstrande steg för steg ställs under statlig kontroll. Till detta kommeratt lagförslaget ytterligare uppluckrar läkarens från staten sälvständigaställning till förmån för rollen som företrädare för staten. Detta kommer inteminst till synes i förslaget om förbud för privatpraktiserande att företainsemination. Den vetenskapliga utvecklingen på fertilitetsområdetkommer att erbjuda nya metoder för att häva infertilitet. En del av dessakommer givetvis att kunna användas så att de skapar allvarliga etiska problem.Enskilda människor brukar dock mycket klart reagera mot oetiska beteenden.Konventioner som fördömer missbruk brukar dessutom vara betydligt effektivarenär det gäller att hindra en sådan utveckling än lagar som stiftas utanursprung i konventioner. Till detta kommer att missbruk av medicinsk kunskapsnarare har satts i system av företrädare för statsmakter än av enskilda. Det är uppenbart att nya tekniker för att hävainfertilitet skapar förhållanden, som kräver förändringar i den familje- ocharvsrättsliga lagstiftningen. Att i detalj fastslå vilka förändringar som börgenomföras i denna typ av lagstiftning är inte möjligt. Därför bör riksdagenuppdra åt regeringen att se över denna typ av lagstiftning och inför riksdagenframlägga erforderliga förslag. Med hänsyn till vad som anförts anser utskottet attövervägande skäl talar emot en särskild lagreglering avinseminationsverksamheten. Med tillstyrkande av motion 1984/85:26 (m) i häraktuell del avstyrker således utskottet förslaget till lag om insemination idess helhet. De motionsyrkanden som rör det närmare innehållet i lagförslagetpåkallar därför inget uttalande från utskottets sida. 3. av () som anser dels att det avsnitt i utskottetsyttrande på s. 2 som börjar med "När det" och slutar med "iyttrandet" bort utgå, dels att det avsnitt i utskottetsyttrande som börjar på s. 3 med "Frågan om" och slutar på s. 9 med"aktuella delar" bort utgå, dels att utskottet bort anföra följande: När det gäller frågan om särskild lagstiftning avseendegivarinsemination anser utskottet helt allmänt att för införandet av alla nyalagregler bör gälla, att det skall finnas ett påvisbart och angelägel behov.Detta är av särskild vikt för regler som innebär intrång i och begränsning avden personliga integriteten. De samlade effekterna av föreslagna regler måstesåledes övervägas noga. Inseminationsverksamhethar förekommit länge såväl utomlands som i SoU1984/85:2 y 16 vårt land, även om antalet kända fall hos oss fortfarandeär ganska litet. Enligt vad utredningen uppger bedrivs verksamheten kvinnokliniker och av ett litet antal privatpraktiserande gynekologer.Verksamheten har handlagts enligt de regler som allmänt gäller enligtläkarinstruktio-nen och de författningar i övrigt som reglerar hälso- ochsjukvård, t. ex. bestämmelserna om sekretess i sekretesslagen. Av intresse isammanhanget är att något krav på särskild lagstiftning inte rests från direktberörda parter. Det viktigaste och avgörande i propositionsförslaget äratt spermagivarens identitet skall kunna röjas. I motiven återkommer man oftatill det i och för sig tungt vägande argumentet att det är barnets rätt ochbarnets situation som skall sättas i centrum. Man utgår vidare ifrån att detunder alla omständigheter är bra för barnet att kunna få veta vem som är denbiologiske fadern. Detta tillgodoses genom den föreslagna lagen, menar man. Så är det inte. Genom en bestämmelse i lagen och enföljdändring av sekretesslagen stadgas visserligen att ett barn som avlatsgenom insemination skall, när det uppnått en tillräcklig mognad, få rätt att fådel av de uppgifter om spermagivaren som finns i den journal, som sjukhusetåläggs att föra och bevara. Men det är väl att märka, att varken sjukhuseteller någon annan myndighet åläggs att informera barnet om att det tillkommitgenom insemination. De allmänna uttalanden som görs i utredningen ochpropositionen om önskvärdheten av att föräldrarna informerar barnen är av alltatt döma verkningslösa. Av de undersökningar som redovisas i utredningen och inågra remissvar framgår klart att föräldrarna inte har för avsikt att tala omför barnen att de tillkommit genom insemination. De vill att barnen i allaavseenden skall betraktas som deras egna. Detta framstår som en grundläggandeförutsättning för inseminationen. Därmed blir också bestämmelserna om attbarnet skall ha tillgång till uppgifterna om spermagivaren av ringa värde.Förutsättningen för ett utnyttjande av denna möjlighet är ju att barnet vet omatt den biologiske fadern är en annan än den rättslige och sociale. Det är fögatroligt att föräldrarnas attityd kommer att förändras till en större öppenhet avdet skälet att en ny lag gör det möjligt för barnet att eftersöka denbiologiske fadern. Detta kan tvärtom medverka till att föräldrarna blir ännumera bestämda i sin uppfattning att inte tala om för barnet att det tillkommitgenom insemination. Ett röjande av detta skulle ju kunna leda till urföräldrarnas synpunkt helt onödiga och oönskade komplikationer. Av psykologiskaoch sociala skäl och av omsorg om barnet kommer således föräldrarna säkerligenliksom att eftersträva en långtgående sekretess. Detta måste mansåledes acceptera som en utgångspunkt för bedömningen av den föreslagna lagenseffekt. Många menar att det fortsättningsvis kommer att bli mycketsvårt, kanske helt omöjligt, att få spermagivare till sjukhus och gynekologer,när givarna vet, att deras identitet kan komma att röjas. Sekretessen har variten förutsättning för deras medverkan. Redan bristen på spermagivare kan SoU1984/85:2 y 17 således medföra att sjukhusen tvingas upphöra med verksamheten.Därtill kommer att de presumtiva föräldrarna i fortsättningen inte vill anlitasjukhusen därför att deras önskan år, som ovan redovisats, att givaren inteskall kunna spåras. Risken för illegal verksamhet utanför de etablerade ochlojala klinikernas ram är uppenbar. Även om det skulle vara så att verksamheten i enstaka fallkan komma att fungera så som lagförslaget utgår ifrån, kan man starktifrågasätta om detta är till gagn för någon part. Hur påverkas föräldrasituationen om båda föräldrarna vet, atten för dem helt okänd person, spermagivaren, kommer in i deras liv, när barnetuppnår en viss ålder? Vilken effekt kommer detta t. ex. att ha för denrättslige faderns helhjärtade engagemang för barnet? Risken för negativpåverkan på föräldrarollen är uppenbar, vilket inte är till båtnad för barnet. Är det verkligen, som förslaget förutsätter, alltid braför barnet att i tonåren plötsligt få veta, att den som barnet underbarndoms- och ungdomsåren reservationslöst uppfattat som fadern inte är barnetsbiologiske far? Och hur blir situationen för spermagivaren? Tiotals årefter spermadonationen, när givaren kanske för länge sedan bildat familj ochhar egna barn, kan flera för honom helt okända ungdomar, som han inte har någrakänslomässiga relationer till, söka upp honom och tala om att han är derasbiologiske far. Hur påverkar detta honom och hans familj? Utskottet vill också fästa uppmärksamheten på den risk förinformationsläckor till obehöriga som uppkommer med den journalföring och denarkivering av journalerna som lagförslaget förutsätter. Även om antaletpersoner som formellt skall få tillgång till journalerna är begränsat så blirdet ändå ett betydande antal människor som får insyn. Redan den omständighetenatt journalerna skall arkiveras och förvaras och därmed kunna hanterasav många olika personer gör att risken för spridning av uppgifterna ijournalerna till andra än som avsetts är mycket stor.