prot · G809110 · 1984-12-31 00:00:00 — Jagvill gärna påpeka för att jag har en viss förståelse för attfiskevårdsområdesbildningen i varje fall tillbakainte har haft någon vidare omfattning. Jag skulle undraom de inte varriktigt friska i huvudet som har bildat fiskevårdsområden på efterriksdagens beslut om inlösen av vatten. Oni staten ändå skulle lägga beslag påvattnen. var detsannerligen ingen mening med att bilda fiskevårdsområden - det kanske var dennye huvudmannens intresse. har det blivit som det blivit. gav 1980eller 1981 regeringen möjlighet utt vänta med åtgärder för attge den frivilliga fiskevårdsområdesbildningen en chans. Sedan hade nisocialdemokrater så bråttom att ni inle ville vänta ul fristen. Följaktligenhar det blivit på det sätt som vi nu upplever, och det är sorgligt. AnL 96 () replik: Jag vill fråga så här: HållerHåkan med om att beslutet som kommer att fattu tarresurser från fiskevård i genomförandeskedet? nämner nästan med föraktadministrationskostnader som kan ha haft. Men dekostnaderna har ju haft som ett utflöde omsorg om fisket, skötsel, tillsyn ochfiskevård, och också inneburit en viss säkerhet i den bevakning som man kankosta på sig med de resurser man skaffat sig genom fiskekorlsförsäljningen. Det är ett ganska besynnerligt resonemang . Plötsligt förs del ett 1960-lalsresonemang-pengarfinnsdel tydligen ulllid:Reformer i förstu hund, vad de kostar betyder mindre! Förutom att det kostar pengar alt genomföru reformenförlorar vi en rättskänsla. Man förlorar en trygghet som många vill kännagentemot staten, när man blir utsatt för en behandling liknande den som liggerinbyggd i del förslag som en majoritet i , bestående avsocialdemokraterna och kommunisterna, går all godkänna i afton. AnL 97HÅKAN () replik: säger att jag inle villförstå vilket ingrepp det här är. Jo, , jag vill visst förstå.Vi har åkt runt på och tittat och också träffat människor som ägervatten i de stora insjöarna. Vi har träffat representanter förfritidsförvaltningen i och för fritidsfiskarna, och vi har efterbästa förmåga försökt att sälta oss in i förhållandena och de svårigheter somett genomförande av det här förslaget eventuellt kan innebära. Om det finns vilja till samförstånd mellan vattenägare,skärgårdsboende och fritidsfiskare anser vi att detta förslag kan vara ett braförslag. Det hjälper fler människor att komma ut och utöva frilidsuktivitet. Jag kan inte förstå, , varför mittpotatisland har blivit inblandat i diskussionen. Det är gånger fyrameter och ger en mycket bra avkastning, men hur del skulle kunna inskrivas iallemansrätten kan jag absolut inte begripa. Sedan några ord till i . Lagrådet harsagt att det inte kan bli fråga om konfiskation, eftersom vi inte fråntar någonvaltenägare hans rätt lill fiske i sitt vatten. Lagrådet är ju den juridiskaexperten. Därför är svaret på frågan: Vi kommer inte att fatta ettbeslut som innebär konfiskation om vi bifaller utskottsmajoritetens förslag. Till BörjeStensson om bidrag till fiskevård: På utskottets bord ligger en propositionangående fisket, som vi skall behandla efter påskuppehållet. får välföra den diskussionen då. 1 det nu föreliggande förslaget som skall Torsdagenden antas ar det inte fråga om bidrag till allmänfiskevård. Tredje vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik. AnL 98 (): Jag har, som talmannen och kammarensledamöter säkert har observerat, varit mycket återhållsam medatt delta i kammarens debatter, även när jag ibland, för övrigt rätt ofta,varit provocerad. Atl jag nu gör ett avsteg därifrån beror på att jag betraktardet förslag vi nu diskuterar som ett så principiellt allvarligt avsteg frånenskilda medborgares rätt, att jag inte har ansett mig kunna sitta tyst ochavvaktande i min bänk.. Begreppet rättssäkerhet har kommit att spela en alltstörre roll i den allmänna debatten i , både negativt och positivt.Negativt därför att företrädare för regeringspartiet menar att statsmakternabör ges längre gående befogenheter att övervaka och granska enskildamedborgares handlande och därför velat begränsa nu gällande regler om skydd förenskild integritet, egendom och . Till det positiva hör att sådanaanspråk lett till molreaklioner. Allt fler har blivit uppmärksammade på vadutvidgningen av den offentliga makt- och kontrollverksamheten kan komma attinnebära, inte bara för människor vilka, som det brukar heta, inle haft rentmjöl i påsen, ulan också för vanliga, oförvitliga svenska medborgare och derasrättssäkerhet. Enligt vedertagen svensk rättsuppfattning har begreppet rättssäkerheti vid mening ansetts innefatta garantier för den enskildes egendom ochrättigheter, inte bara i förhållandet mellan medborgarna utan också och framförallt gentemot statsmakterna. Det anglosaxiska begreppet the rule of law kansägas vara ett uttryck för den västerländska grundsyn som under demokratinsgenombrottsår präglade rättsstatens gestaltning. Jag har med tillfredsställelse konstaterat attjustitieminister i ett interpellationssvar tog avståndfrån åtskilliga i debatten förekommande glidande och tänjbara formuleringar,syftande till alt urholka rättssäkerheten. Justitieministern gick så långt atthan t. o, m, dementerade sina egna tidigare gjorda, låt mig säga oförsiktigaoch tanklösa, uttalanden och slutsatser. Jag vill inte yttra mig och kan inteyttra mig om huruvida hans omvändelse bara var beroende av debattens tryckeller om den var byggd på övertygelse. Hur som helst var det bra attomvändelsen kom. Jag hoppas att den kommer att prägla regeringens handlande ocksåi fortsättningen, men jag tvivlar när jag märker att del här förslaget försfram till beslut. Begreppet rättssäkerhet kommer till uttryck inle bara igrundlagens skyddsregler för den enskildes fri- och rättigheter utan också i delagregler i övrigt som den svenska rättsordningen uppställer till skydd förenskilda medborgare. Det regelsystem som vi har i vårförfattning och i våra lagar bygger på den respekt för de enskilda medborgarnasoberoende, frihet och självständighet som ett demokratiskt samhällsystemförutsätter. Omvänt innebär dylika garantier ett underkännande av åsikter frånpersoner som hävdar att demokrati enbart är ett styrelseskick - ett sätt attfatta beslut - som ger en majoritet obegränsad rätt att besluta över enminoritet, hur stor denna än må vara och vilka väsentliga ting det än må varafråga om. Mitt motiv för detta, som många av er kanske tycker,abstrakta resonemang har varit att understryka inte bara det rättsliga utanockså det demokratiska ansvar som statsmakterna - och den majoritet varpåmakten vilar- måste företräda då det gäller ingrepp i den enskildes rättssfär.Oavsett om ingreppen är klart stridande mot rättsordningen eller om det råderdelade meningar i det hänseendet, bör ändå - och det här är min personliga ochbestämda övertygelse - all lagstiftning som begränsar eller upphäveregendomsskydd eller andra för det demokratiska rättssamhället betydelsefullarättigheter ske med mycket stor återhållsamhet och bara när övertygande starkaallmänna skäl så påfordrar. Statsrådet blev tillfrågad av någrajournalister om han kunde ge något enda exempel på att den frihet han utsettsatt propagera för hade förverkligats. åberopade just det ärendesom nu skall fatta beslut om. Fritt fiske, sade han, innebär attmänniskor som varit förhindrade att fiska i stora vattenområden nu fårfrihet att utöva sådant fiske. Men förfarandet innebär att en knapp riksdagsmajoritet avkommunister och socialdemokrater - som kan förbytas i enminoritet -berövar i runt tal 100 000 skärgårdsbönder och fiskevattensägare denensamrätt till sina fiskevatten som de har utövat av ålder, fiskevatten som harpåverkat deras livsbetingelser, deras fastigheters taxeringsvärden och derasbeskattning. Denna del av deras äganderätt överförs nu till ett större antalmänniskor, vilka och som hobby ägnar sig åt handredskapsfiske. Attta en rättighet från en grupp människor och ge denna rättighet åt en annangrupp människor är alltså vad socialdemokraterna avser med att skapa frihet.Det är frihet som förutsätter tvång. Vi fick höra säga attdet är populärt att göra så. Det var ett cyniskt uttalande. Det är alltidpopulärt att ge gåvor som man inte behöver betala för. Jag tycker att det är enoerhörd valtaklisk cynism som ligger bakom ett förslag som vilar påpopularitet. Jag tycker att klädde av på ettmycket effektivt sätt i detta hänseende. Det alldeles övervägande flertalet arbetsföra svenskamedborgare har möjlighet att genom sparande och klok hushållning skaffasig en egen stuga eller en bit mark - om man nu ute i landet tillåter folk attbygga som man fick göra . Ett ännu större antal människor tordeutan några nämnvärda försakelser ha råd att lösa fiskekort för att kunna ägnasig åt den mycket uppskattade fritidssysselsättning som fiske innebär. Storaarealer av lämpliga vatten står till förfogande, och organisationer somföreträder fiskevattensägarna har - som flera borgerliga talare påvisat -förklarat sig bereddaatt väsentligt öka tillgången på fiskevatten. Här finns alltså goda möjligheteratt frivilligt och utan tvång skapa den frihet som socialdemokraterna talarom. Men den socialdemokratiska regeringen, som vitt och brett talar om denenskildes frihet, väljer att gä ivängsvägen. Avståndet är väldigt långt mellan det somsocialdemokraterna en gång utgjorde och dagens maktparti, mellan Per AlbinHanssons parti och , mellan en Per som talade för en"förening av borgerlig framsynthet och socialdemokratisk moderation"och en statsminister som tydligen i många hänseenden inte har någon nämnvärdförståelse för innebörden av begreppet moderation. Än en gång, herr talman, vill jag säga att det är ettdjupt kränkande ingrepp i den allmänna rättssäkerhet jag här talat om somriksdagen nu avser atl vidta. När jag utvecklar de rättsliga synpunkter som jag främsttänkt uppehålla mig vid, följer jag i stort sett de kritiska synpunkter somframförts av den alldeles överväldigande majoriteten av de rättsinstanser somyttrat sig över förslaget. Mitt inlägg kan ses Som en komplettering lill denlunga och sakliga kritik som bl, a, i och framfört, Alla rättsinstanser, som borde veta bättre än HåkanStrömberg, har dementerat nästan alla påståenden som för enstund sedan gjorde här i talarstolen. Svensk lagstiftning utgår nämligen frånatt enskild egendom inte får tas i anspråk för allmänna ändamål ulan attägaren, samt innehavaren av begränsade sakrätler till egendomen hålls heltskadeslös för vad han förlorar. Även om 2 kap, 18 § regeringsformen kunde ha varit klarareoch mera bestämt utformat än vad grundlagskompromissen ledde till, torde detvara alldeles obestridligt att grundlagens stadganden, betraktade motbakgrunden av den svenska rättsordningen i övrigt, innebär att fast egendomeller särskild rätt till fast egendom icke kan tvångsvis överföras till annanfysisk eller juridisk person annat än i särskilda fallt)ch att fullkompensation då skall ges den drabbade. Visserligen har inte minst på socialdemokratiskt initiativs, k, rådighets-inskränkningar genomförts . Det har letttill atl fastighetsägare i ökande utsträckning fått finna sin ensamrätt tillfasligheten begränsad. Sådana rådighetsinskränkningar har intejämställts med expropriation. Man har ju inle överfört någon rätt till annan.Man har bara minskat ägarens eller sakrätlsinnehavarens möjligheter attutnyttja en rätt som han alltjämt är bibehållen. Förslaget att frisläppa fiske med handredskap syftar intetill att tillgodose något allmänt intresse som inte är knutet till enskildapersoner. Det syftar inte till förbättrad fiskevård, inte till förbättradnaturvård, utan kan tvärtom medföra ökade påfrestningar på både fiskebeståndoch natur. Vad frisläppandet innebär är alt en obegränsad krets av personer-nu som vid den senast genomförda fiskereformen 1950- ges en fiskerätt som detidigare inte haft. Detsamma var förhållandet vid den genomfördafiskereformen och andra liknande tidigare förfaranden på fiskerättens område -man har alllid i sådana fall givit full ersättning. Alla rättsbevakande instanser har understrukit det närmastsjälvklara förhållandel, som också påvisade, att allemansrättenaldrig ansetts innefatta rätt till fiske i någon form. Som jag framhöllsyftade inte heller lagändring till att tillgodose allmänna intressenoch berörde för övrigt bara i mycket begränsad omfattning del slags vatten,dvs. strandvatten, där handredskapsfiske företrädesvis kan komma alt bedrivas. Det är, säger alla dessa remissinstanser, helt missvisandeatt påslå alt det nu aktuella förslaget bara innebär en utvidgning avallemansrätten till frifiske. Så är icke fallet. har på ettövertygande sätt visat att han inte vet vad allemansrätt innebär, att han intevet den historiska bakgrunden. För att uttrycka sig litet drastiskt kan mansäga att allemansrätten är en restpost, som blir över när ägarna har fått sinrätt skyddad. I motsats till vad fallet är med naturvårdslagen bekräftarden nu föreslagna lagstiftningen inte någon redan förefintlig rätt för alla ochenvar. Förslaget tillskapar en sådan rätt. Delta kan inte ske utan atl dehittillsvarande fiskevattensägarnas ensamrätt tas ifrån dem. De har kvar baraen förminskad del av den nyttighet som fiskerätten innebär. Ingalunda kan dettakompenseras av att de får ökade möjligheter att fiska med handredskap även iandras fiskevallen. I särskilt uttalande sammanfattas detresonemang jag här fört. Hovrätten säger sig ta klart avstånd från regeringensuppfattning att förslaget "inte innebär mer för fiskerättsägarna än enskyldighet att tåla atl allmänheten fiskar på deras fiskevatten".Förslaget kan inte betraktas som en rådighetsinskränkning, säger hovrätten.Nej, det är fråga om något långt mera, nämligen om ett överförande av en del avägarens fiskerätt till andra fiskande. Ägaren går med andra ord förlustig enför honom viktig del av sin fiskerätt - sin äganderätt, med andra ord. Och,säger hovrätten, med uttrycket fiskerätt i vedertagen bemärkelse avses"rättsligt garanterad möjlighet att fiska". Att, som regeringen gör,knyta sina synpunkter på bl. a. ersättningsrätten till "det faktiskautbytet av en fiskerätt är" - självfallet, säger hovrätten - " något heltannat". Vad förslaget innebär är att "den av rättsordningengaranterade möjligheten att fånga fisk som uppehåller sig i en faslighetsfiskevatten omdisponeras från den hittillsvarande fiskerätisägaren och fördelasmellan andra subjekt". De slutsatser som och andra rättsinstanserdrar av sitt logiskt uppbyggda resonemang är att om den s. k. reformengenomförs, ägarna måste, på samma sätt som alltid skett tidigare vid de olikatillfällen då ändringar i fiskerätten vidtagits, ges full ersättning för sinförlust av den nyttighet de tidigare varit tillförsäkrade genom svenskegendomsrätt. Tyvärr har lagrådet inte ägnat förslaget samma ingåendegranskning som de rättsliga aspekterna bort föranleda. Om detta har berott påden arbetsbelastning lagrådet utsatts för genom regeringens beskäftighet påandra rättsområden eller om andra långtgående, i rättsligt hänseendetvivelaktiga, lagar ansetts föranleda större uppmärksamhet än fiskerättensfrisläppande - därom vågar jag inte uttala någon bestämd mening. däremotkonstatera att även om lagrådet icke ansett grundlagens regler om egendomsskyddvid expropriation vara uttryckligen tillämpliga, konstaterar lagrådet likvälatt reglerna är svårtolkade, att det inte är fråga om rådighetsbegränsning,samt att det föreligger en gråzon mellan rådighetsbe-gränsning ochexpropriation som motiverar särskild försiktighet, främst iersättningshänseende. Jag vill gärna säga att jag betraktar denna gråzon intesom någonting negativt, som någon talare har gjort, utan som något positivt iskyddshänseende. I stället för att, som fallet borde ha varit, bestämtåberopa denna osäkerhet till den enskildes förmån - i tvivelaktiga fall skallman enligt svensk lag alltid döma till den enskildes förmån - kan lagrådetgenom sin försiktighet i ordvalet sägas ha lagt avgörandet i händer.Och det innebär att majoriteten av ledamöter, enbart i sin egenskapav majoritet, därmed har fått ett slags tolkningsföreträde. Om rätt eller fel,därom måste vi votera, har det ibland hetat. Såväl departementschefen somjordbruksutskottets majoritet har utnyttjat denna majoritetssituation för attavvisa lagrådets klara propåer om förbättrad ersättningsrätt. Särskilt intressant är lagrådets bedömning av Europeiskakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.Lagrådet anser att konventionstexten "torde kunna sägas" ge"stort utrymme- för konventionsstalerna att bestämma om vad som skall utgörasådant allmänt intresse för vilket ingrepp i egendomsrätt får göras". Något skäl att "från här angivna synpunkter"-dvs. attavgörandet av vad som är allmänt intresse eller inte ligger hos konventionsstaterna - "underkänna--- förslaget torde sålunda inte föreligga". Innebörden av detta lagrådets uttalande är all om ettingrepp inte syftar lill att tillgodose allmänt intresse - vilket jag påståratt det inte är fråga om - då är ingreppet även enligt lagrådet inte tillåtetenligt , även om full ersättning skulle ges.Europakonventionen bygger alltså på att det är bara när det föreligger allmännaintressen som man får flytta egendom från vissa personer till andra personer. Lagrådet säger vidare: "En annan aspekt av frågan omförenligheten med nämnda konvention rör ersättningsfrågorna." Här finns"inga uttryckliga bestämmelser om rätt lill ersättning, med anledning avingrepp i äganderätten. Dock anses ligga ett sådant krav i andra meningen iförsta stycket av Artikel 1." Att hyser den uppfattningentorde framgå av domstolens dom mot i ett i avgjortmål om just kränkning av egendomsskyddet, ett mål i vilket svenska statendömdes till ett högt skadestånd. Om man jämför detta lagrådets uttalande med den försiktighetsom kännetecknat lagrådets yttrande i övrigt, måste det betraktas som klart ochtydligt i ersättningsfrågan. I full konsekvens med det har lagrådet föreslagitutvidgade ersättningsbestämmelser. Bara om dessa nya ersättningsreglergenomförs torde, menar lagrådet, "några problem i del nu diskuteradekonventionshänseendet inte uppkomma". Lagrådets slutsats är alltså att omman skall kunna garantera att detta går igenom nere i , då måste 9 protokoll 1984/85:109-110 man genomföra de ersättningsregler som lagrådetföreslagit. Men vad som är ytterligt uppseendeväckande är delsdepartementschefens avvisande av de av lagrådet föreslagna ersättningsreglerna,dels och ännu mer hans trots detta utan reservationer gjorda uttalande attlagrådet "funnit alt några invändningar med fog inte kan resas".Detta är inte sanning, ! Lagrådet har ju tvärtom restinvändningar i just ersättningsfrågan. gör inte saken bättre. Det säger sig -jag vågar påstå mot bättre vetande - dela jordbruksministerns uppfattning attnågra invändningar beträffande förslagets förenlighet med Europakonventionenicke synes kunna resas, trots att lagrådets krav på kompletterande ersättningsbestämmelserinte följts. Mot den bakgrunden är det kanske förklarligt - men urpolitiska och. rättsliga synvinklar ytterligt anmärkningsvärt - att utskottetsmajoritet avvisat den remiss till som den borgerligaminoriteten i utskottet begärt. vågade tydligen inte inhämtade konstitutionella erinringar som nyssnämnda utskott inte rimligen kunde haavhållit sig från att framföra. Jag har nämligen så pass stort förtroende förkonstitutionsutskottet att jag anser att det skulle ha kommit konstitutionellainvändningar från det hållet om ärendet hade remitterats dit. Detta tycker jag är ytterligare ett uttryck för denmaktfullkomlighet som tyvärr generellt sett har kännetecknat hela denegendomliga behandlingen av den här frågan. Av den rättsliga redovisning som jag här lämnat tordekammarens ledamöter - om jag nu skall uttrycka mig mycket försiktigt - i vartfall inte kunnat dra några andra slutsatser än att det föreligger storosäkerhet, för att inle säga starka tvivel, rörande lagförslagetsöverensstämmelse med den svenska grundlagen och den svenska rättsordningen generelltsett och dessutom att ännu större osäkerhet är för handen beträffandeförslagets förenlighet med den Europarådskonvention som rättsstaten sig att respektera. Och, herr jordbruksminister, nog borde ledamöterna avregeringspartiet efter fidigare fällande domar nere i vara så månaom anseende att de inte tog ytterligare steg ut i det rättsligtriskabla, så att en ny prickning kan bli följden. Det är inte hälsosamt förSverige att få den ena domen efter den andra.på sig. Sådana risker skall maninte ta. Kammarens ledamöter kan vara förvissade om att även omförslagets överensstämmelse med grundlagen inte kan prövas på annat sätt ängenom att en svensk domstol utnyttjar sina grundlagsenliga möjligheter att i enrättstvist underkänna den tolkning som majoritet ställer sig bakom -en fråga som svenska domstolar med hänsyn till grundlagens mycket stränga kravtorde nalkas med stor försiktighet - kommer en anmälan till attfölja som ett brev på posten efter ett riksdagsbeslut. De rättsliga instansersom i handlägger en dylik anmälan är inte bundna av sammaprövningsbegränsningar som svenska domstolar är. Jag har personligen kunskaper och erfarenheter av de fiskerättsligafrågor som står inför sitt avgörande. Det förefaller mig ibland som om jagmer än många andra har klart för mig hur den kränkning av enskild rätt det härär fråga om kommer att uppfattas av folk i våra skärgårdar, om de motsättningarden kan komma att leda till samt om hur stora de risker är för fiskevård ochnatur som förslaget kommer att leda till, om det genomförs. Jag har emellertidi mitt anförande avstått från att fördjupa mig i sådana mer konkreta frågor ochuppehållit mig främst vid de rättsliga. Andra talare har ju tagit upp det merkonkreta. Jag vill ändå återge ett talesätt, som av ålder varitvanligt i . Man brukade förr säga - och på sina håll sägerman så fortfarande -att den som fiskar på annans vatten, han fiskar på"Rundblads åttondel". Uttalandet har använts som ett föraktfullttillmäle om folk som fiskar överallt var de kommer åt, oberoende av om de harfiskerätt eller inte. När de nya fiskerättsbestämmelserna träder i kraft -betecknande nog - kommer hela ostkusten atl bli en enda jättestor"Rundblads åttondel". De som fiskar där kommer med säkerhet av mångafastboende att betraktas som människor som fiskar på andras fiskevatten - medandra ord som ett slags inkräktare. De förhoppningar om förståelse och samsynsom jordbruksutskottets vice ordförande framförde kommer tyvärr inte attbesannas. Och man måste förstå fiskevattensägarnas reaktioner. Derasinställning torde överensstämma med den gamla domarregeln: "Det rätt ochskäl icke är, det kan icke heller vara lag; för de skäl som lagen haver medsig, gillas hon." Där förut rått förståelse mellan fastboende och detrörliga friluftslivets många människor, kommer den nya lagen att på många hållförändra klimatet. Men inte ett enda ord har utskottet - och för övrigt inteheller regeringen -ägnat sådana konflikter mellan det bofasta skärgårdsfolketoch det rörliga fiskets utövare. Inte heller tycks de ha förstått hur svårt,för att inte säga omöjligt, det i praktiken kommer att bli att förhindraskadegörelse och intrång i de fastboendes fiske med nät och ryssjor och hurdärmed de bofastas möjligheter drabbas att ostörda bedriva det fiske med fastaredskap som ofta är av avgörande betydelse för skärgårdsbornas ekonomi,tillvaro och hushållning. Då det gäller de risker för miljö och natur som jag nyssberörde framgår av utskottets betänkande att även om dess ledamöter hyser vissoro för vad förslaget kan vara ägnat att medföra, detta ingalunda påverkatställningstagandet i själva sakfrågan. De har varit i stort sett opåverkade avremissmyndigheternas allvarliga varningar i fråga om förslitning av naturenoch skador på fågellivet. De har i det hänseendet begränsat sig till några tillintet förpliktande erinringar om olika möjligheter att ingripa, att reglera ochatt kontrollera vad som sker i skärgårdshavet.