prot · G80930 · 1984-12-31 00:00:00 — Detta för den anställde relativt rättstryggande system de aktuella utnämningarna helt kringgåtts. Man har i stället tillämpat ettsystem som man hävdar att man har enats med de anställdas organisationer om atttillämpa från . Men eftersom utnämningarna har skett före majmånads utgång rör det sig alltså om en retroaktiv tillämpning av nyssnämnda nyautnämningsregler. Detta är ur alla synpunkter rättsvidrigt. F. ö. skedde inte ens ledigförklarandet av befattningarnasom marknads-, ekonomi- och personalchefer vid de nya regionkontoren på ettnormalt sätt. Man fick "anmäla sitt intresse". Jag har här en PM frånden , där det står: "Formen med intresseanmälan har intesamma rättsverkan som formen med ansökan efter ledigförklarande. Sålunda är maninte bunden av ansökningstider m. m. och därmed också oförhindrad att utnämnanågon som inte inkommit med intresseanmälan." fått ta ställning till detta flagranta frångående av normalbefordringspo-lifik? I svaret skriver statsrådet att man har kommit överens medpersonalorganisationerna om att göra på detta sätt och att man därför inte kantala om en retroaktiv tillämpning. Man säger; "Beslutet om själva urvals-och tillsättningsproceduren" - märk väl detta - "togs vid årsskiftet1983-1984, dvs. före tillsättningarna." Ja, det är sant. Mendärmed är inte sagt att man hade rätt att fatta detta beslut. I ett brev medlem har ordföranden i skrivit; "När vi nu äntligenträffat ett nytt avtal var det praktiskt att tillämpa andemeningen i dettaavtal även om det formellt gäller först fr.o.m. Dessutom stårdet i ett annat PM från beträffande dessa utnämningar;"Detta innebär att någon vitsordsinfordran inte skall ske." Detinnebär i klartext att en person som söker en tjänst på ett annat kontor intefår något vitsord från den egna chefen att åberopa, utan att det blir helt upptill den utnämnande regionchefens godtycke om han över huvud taget tar framnågra referenser beträffande den internsökande. De gamla bestämmelserna gällde alltså till den 30september 1984. Enligt mitt sätt att se kan posten inte, bara därför att man äröverens med facket, börja att tillämpa helt andra metoder . Mendet är detta som har skett. Det är klarlagt att tillämpning av här aktuellaregler har skett retroaktivt och att postverkets ledning har lyckats fåpersonalorganisationerna att acceptera denna handläggning. Detta förfarande ärinte lagligt. Motdenna bakgrund upprepar jag de tre första frågorna imin interpellation: Avser statsrådet att vidta några åtgärder för attförhindra en retroaktiv tillämpning av nya befordringsregler? Det aktuellafallet kan statsrådet inte göra så mycket åt - men vi har passerat , ochdet finns nu nya regler. Men det kan bli flera fall - reglerna kan ändras pånytt, lika godtyckligt. Har postverkets lekmannastyrelse fått ta ställning tilldet flagranta frångående av gällande handläggningsordning av befordringsärenden som skett vid utnämningarna av marknads-, ekonomi- och personalchefer vid regionkontoren? I statsrådets svar står det att de har informerats, mendet är inte riktigt detsamma som att man har tagit ställning och fattat beslut.Det står i promemorian från att det tvärtom är verkschefen somhar fattat beslutet om att tillämpa de nya reglerna. På den punkten är detuppenbart att det icke är styrelsen som har fattat beslut. Vill statsrådet medverka till att postverket inte såsomskett externrekry- terar av ledande befattningar vid regionförvaltningarna när postverket aviserar att man kommer att ha ett ganska stort överskott av administrativt utbildad personal ? Det är fortfarande en rad utnämningar som ännu inte hargjorts och som måste göras. Osäkerheten för personalen på regionförvaltningarnaoch på underlydande kontor är mycket stor. De vet över huvud taget inte vilkaarbetsuppgifter de kommer att ha . Egentligen skulle de ha fåttreda på det , men det har de i regel inte fått någonstans.Delegationsförteckningar finns inte upprättade, osv. Jagåtergår till det andra ärendet. När jag med kommunikationsminister diskuterade dennya organisationen för postverket anförde jag bl. a. farhågor för att det inteskulle bli fråga om en delegering av arbetsuppgifter utan tvärtom encentralisering av befogenheter till de nya regionkontoren. Statsrådet säger nuatt posten strävar efter en decentralisering framöver. Låt mig då anföra vad , ordförande iStatstjänstemannaförbundets postala avdelning, skriver i sin fidning: "Endelegering enligt verkets modell ska tydligen innebära att de nyaregionkontoren får en närmast oinskränkt makt, medan postområdena riskerar atthamna i ett tomrum utan egentliga befogenheter etc." Det är just vad jagbefarade! "En sådan modell ställer vi inte upp på, eftersom detta enligtvår uppfattning inte är att delegera utan snarare centralisera. Alla uttalandensom tidigare gjorts om postområdenas ställning, och löftena om att de skabibehållas oförändrade, står verket uppenbarligen inte kvar vid." Längre fram i artikeln skriver också om vad somhänder den som dristar sig att protestera mot den maktfullkomliga centralaledningen i postverket; "Man kan rentav uppfatta det så att den som inteställer upp på ledningens idéer och den nya organisafionen inte 'platsar in' iPosten ! I så fall en minst sagt skrämmande framtidsvision." Detta är alltså vad de berörda tjänstemännens fackligeföreträdare anser vara fallet - dvs. Genom mina många kontakter medtidigare kolleger har jag emellertid fått sådan information att jag dess värremåste instämma i uppfattning. Jag vill ge ytterligare ett citatur Statstjänstemannen nr 11 : "Som framgår av en artikel på sidan 16anser man i ST-facket bl. a. att gd ändrat på spelreglerna iefterhand genom att ge regioncheferna fullmakt att avgöra framtiden för de 27postområden som finns kvar i den nya organisationen. ST-fackets ilska är fullt förståelig. Många av dem som nujobbar på postområdesförvaltningarna har levat i tron att 'deras'postområde skulle finnas kvar i den nya organisatonen. Detta hade de ju ocksåregeringsord på, eftersom detta förutsätts i den proposition som regeringenöverlämnade till ." Det finns därför anledning att upprepa ävenden fjärde av de ursprungliga frågorna i min interpellation; Vill statsrådetfortfarande medverka till att låta de gamla postområdesförvaltningarna behållasina befogenheter på det sätt som statsrådet ansåg vara självklart närriksdagen tog beslutet om postverkets nya organisation? klagade över att jag i mittinterpellationssvar hade angett frågeställningen ofullständigt. Det kan jagockså beklaga, men har den skadan rättats till genom att harläst upp sin interpellation i dess helhet, så den kompletteringen har vi fått. Interpellationssvaret tar upp alla de frågor som harställts. Jag har i svaret i första hand velat, som jag också nämnde, beskrivade generella bestämmelser som gäller vid fillsättning av statliga tjänster.Posten har följt anställningsförordningen och använt sig av s. k.intresseannonsering. Posten hade före beslutet vid årsskiftet 1983-1984förhandlat med personalorganisationerna, och enighet rådde om bådeintresseannonseringen och urvalssystemet. Jag vill inte ge mig in i en diskussion om debeskrivningar av de enskilda fallen som har gjort i sininterpellafion. Men jag vill gärna säga att tillsättning med externsökande har,enligt uppgift, skett endast i ett fåtal fall i regionorganisationerna, och dethar varit på orter med övertalighet. Där det har skett har det främst berott påbrist på tillräckligt kompetenta internsökande. På huvudkontoret finnsövertalighet, . Den externtillsättning som där har skett har endastavsett tjänster där kompetenta internsökande saknats. De tjänster på regionalnivå som tas upp i interpellationen har tillsatts av de nya regionchefernaefter förhandling med de lokala fackliga organisationerna. Ävenlönesättningsbefogenheterna har överförts till de 33 regionerna. Någoncentralisering av fillsättningsförfarandet är det alltså inte fråga om. Beträffande fråga om arbetsfördelningen inompostregionerna är det viktigt att konstatera att region- ochområdesförvaltningen åren förvaltningsnivå. De administrativa resurser somfinns skall betraktas som gemensamma resurser. Regionchefen har det totalaansvaret för att all verksamhet bedrivs så effektivt som möjligt. Därför är detnaturligt att posten söker flytta ut arbetsuppgifter och beslutsbefogenheter sålänge det bedöms bidra fill effektiviteten. ser det utan tvivel somviktigt att ha enlevande diskussion om sin organisation och att, , vara beredd tillsuccessiva anpassningar av den. 9 (); Om jag skall vara ärlig måste jag säga att jag är besvikenpå att regeringen accepterar ett förfaringssätt där en myndighet som postverketanser sig kunna förhandla med sina personalorganisationer, och innan dessaförhandlingar hunnit resultera i författningsändringar, information till deanställda m. m. tillämpa dessa bestämmelser som innebär en nästan totalförändring av befordringshandläggningen inom verket. Det är uppenbart att även tjänstemannafackets ordförande,som erkänner att facket accepterar denna omläggning, också måste vidgå attförändringarna formellt inte börjar träda i kraft förrän den 1 oktober 1984.Likafullt har verksledningen och fackorganisationerna ansett sig kunna trampalag och anvisningar under fötterna, så att de anställda hamnar i en situationsom de inte vet hur de skall hantera. Ordet intresseanmälan gjorde många förvirrade. Mångavisste inte när de lämnade in sin ansökan att de redan vid ansökningstillfälletborde skaffa fram handlingar som visade vad de dög till. De hade räknat med attdet skulle komma att infordras vitsord i vanlig ordning osv. Så har alltsåinte varit fallet. Ekonomiavdelningarna är en typisk enhet där man nu tydligenhar ansett att de anställda har för dålig utbildning. Det är ju märkligt attett verk som har utbildat personal som har studentexamen ibotten inte har varit kapabelt att utbilda sina anställda så att de klarar enekonomichefsbefattning på ett regionkontor. Regionkontoren skall ju intesyssla med bankärenden i den mening som vanliga bankkontor och derasekonomichefer gör. Detta förbjuder lagen. Man har gjort vissa försök, menPK-banken lär inte släppa ifrån sig vanliga bankärenden. Vad regionkontorenskall göra är att se till att internrevision och annat fungerar. Denverksamheten försvagas avsevärt när man får folk ufifrån som inte vet hurorganisationen egenfligen fungerar. Jag har också hastigt fittat på hur utnämningarna har skett.Eftersom många av de anställda nu befinner sig i åldern räknade de medatt nu få sin slutbefordran, men vi kan konstatera att 42 av de utnämningar somhar skett fram till avser personer som är . Dessabefattningar finns i huvudsak på olika håll i centralförvaltningen. 70nyutnämnda är och hela 44 är . Detta harmedfört att en mycket stor grupp av dem som är inte fårnågon s. k. slutbefordran. De har inte ens en befattning att fallatillbaka på, därför att även den har försvunnit i hanteringen. har mantjänster, och då blir man något slags "alt-mulig-mand" som danskarnasäger; de får göra allt möjligt som man kan hitta på åt dem, eftersom de inteingår i organisationen. Jag skulle gärna vilja läsa upp vad en f. d. sektionschefhar skrivit i PS nr 11 1984. "Mångasektionschefer vid områdesförvaltningarna är mycket bittra Känslan av olust och likgiltighet är stor. För mångainnebär företagsledningens personalpolitik en tragedi och ett personligtmisslyckande. Motivationen hos dessa personer är inte särdeles hög ochdet är inte bra för Posten. I många fall gäller utslagningen (för det handlarju om en sådan) personer som har mycket lång erfarenhet och stora kunskaperinom sina respektive områden. I stället för att ta tillvara deras självklarafördelar vid valet av nya chefer har alltför många regionprojektledareförblindats av möjligheten att 'rensa ut' och till varje pris väljaexternsökande eller mindre erfarna internsökande i tron att allt ska fungeramycket bättre på det sättet." Längre fram säger han, och det tycker jag är det mestväsentliga: "Värdigheten är ett mycket ambitiöst begrepp som också måstehanteras därefter. Är t ex erbjudanden om att fungera som handledare ochhjälpreda till en externrekryterad chef en värdig behandling? Ett sådantförslag ter sig enbart som ett skämt, men som sådant var det uppenbarligen intemenat." Jag kan själv försäkra att det inte är menat som något skämt. Jagvet en rad kunniga tjänstemän som går just som hjälpredor åt externtrekryterade chefer, vilka, om de var tvingade att ta det fulla ansvaret för denbefattning de har, inte skulle få verket att fungera. Jag frågar därför: Skall även postområdena berövas sina befogenheter?Det är vad som håller på att ske, och jag frågar: Står statsrådet fast vid vadhan sade i debatten om dessa frågor ? Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på interpellation 1984/85:57 om kompletteringstrank från har med hänvisning tillönskemålet om att utveckla sommarens satsning på turisttrafik på inlandsbanantill att gälla också angränsande bygder frågat mig om jag är beredd att dels ta initiativ för att få fram kompletteringstrafikfrån till dess dels låtaen sådan kompletteringstrafik ske med ekonomiskt stöd från staten. Jag vill först erinra om att jagnyligen här i kammaren klargjort att sommarens satsning på visaratt järnvägen kan spela en ökad roll för turismen. SJ arbetar nu ocksåtillsammans med berörda parter och turistorganisafioner på att till nästasäsong ytterligare främja turismen och öka tågresandet. Sedan till fråga om anslutningstrafik somkompletterar järnvägen. Jag anser att anslutningsresorna till och från SJ:sfjärrtrafik måste fungera effektivt. För en tillfredsställande kollektivtrafikkrävs alltså att våra färdmedel passar bra ihop. Detta gäller inte bara i frågaom förbindelser utan även för tidtabeller, taxor och information. Ansvaret för den lokala och regionala kollektivtrafikenhar genom beslut ålagts länshuvudmännen. Huvudmännen har därmedfått såväl det politiska som det ekonomiska ansvaret för att ordna länstrafiken.Detta betyder att det i första hand är berörda huvudmän som får bedöma om deraskollektivtrafik skall anpassas och byggas ut till . Självfallet har dock SJ som ett fjärrtrafikföretag ansvarför att söka samordna sin trafik med länstrafiken. I flera län har redan SJtillsammans med länshuvudmännen utvecklat ett nära samarbete. I landet pågåreller planeras också försök med att förbättra denna samordning vad gäller t.ex. information, tidtabeller och linjer. Jag vill också nämna det förslag somnyligen förts fram i rapporten av densocialdemokratiska arbetsgruppen för trafikpolitik. Förslaget innebär attsärskilda samrådsgrupper bör bildas mellan SJ och länshuvudmännen för att fåtill stånd ett vidgat samarbete. Enligt min mening är det viktigt att både SJoch huvudmännen i sin planering ser till att administrativa gränser inte ocksåblir gränser eller trösklar för resenärerna. Endast därigenom kan resenärernasbehov tillgodoses på ett bra sätt. som svar på frågan om ekonomiskt stöd. Förturisttrafik som drivs som beställningstraflk ges inget statsbidrag. Däremotkan enligt gällande regler statsbidrag ges till anslutningstrafik tillinlandsbanan på samma sätt som till annan lokal och regional kollektivtrafik.Någon utvidgning härutöver är jag inte beredd att förorda. 11PAUL LESTANDER (vpk): Tack för svaret, kommunikationsministern. Satsningen på har varit positiv. Den är ettexempel på hur man skulle kunna öka turismen inom . Om den insatsenfullföljs med lämpliga kompletterande trafikmöjligheter till och från banan,skulle detta ha mycket stort värde både för turistnäringen och för befolkningeni området. Kommunikationsministern anser också att samordning avolika tidtabeller och samråd mellan SJ och länstrafikbolag är nödvändiga föratt få en effektiv samplanering för dessa resebehov. Däremot ställer sig kommunikationsministern helt kallsinnigtill några speciella statsbidrag när det gäller säsongsmässigkompletteringstrafik. Med detta är bollen åter hos länstrafikbolagen. För attallt då verkligen skall bli bra måste länstrafikens företrädare ha en starkvilja att satsa på dessa områden. Vi kan ju, som kommunikationsministern,hoppas att så är fallet. Men nog kunde den här frågan tacklas mer offensivt.Självfallet kunde regeringen ha gett ett stimulansbidrag till riktadkompletteringstrafik från och mot . Detta stöd kunde man ha lämnatunder en bestämd tid, exempelvis , för att vinna erfarenhet avresultatet. Om erfarenheterna då blivit positiva, kunde man ha tagit uppdiskussionerna om formerna för den fortsatta trafiken. Om hanteringen inom departementet av förslag till bostadspolitiskapropositioner Jag är besviken över kommunikationsministerns ovilja attta initiativ till ökade insatser för att främja inlandstrafik ochinlandsturism. Anser inte kommunikationsministern att trafiksatsningarfrämjar den svenska turistnäringen? Om han anser det, satsa då offensivt! Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på fråga 1984/85:184 om hanteringen inomdepartementet av förslag till bostadspolitiska propositioner har frågat mig om jag anser attbostadspolitiska propositioner skall delges skilda parter på bostadsmarknadenför att utgöra underlag för beslut innan de presenterats för . I regeringens proposition 1984/85:18 om statligfastighetsskatt framhöll jag bl. a. att fastighetsägare som omfattas avräntebidragssystemet skall kompenseras för de kostnadsökningar som dengenerella fastighetsskatten kan komma att medföra. Beredningsarbetet med dessa frågor skedde somparterna på hyresmarknaden förhandlade om 1985 års hyror. För att parterna såsnabbt som möjligt skulle kunna fullfölja förhandlingarna var det nödvändigtatt ge information om de åtgärder jag ämnade föreslå regeringen. Mot denna bakgrund kallade jagsamman representanter för SABO-företagen och ochinformerade dem om principerna för de åtgärder inom räntebidragssystemet somjag ämnade föreslå regeringen. Motsvarande information har också lämnats tillövriga fastig-hetsägarrepresentanter på hyresmarknaden. Det ankommersjälvfallet på parterna att ta ställning till om en uppgörelse kan träffas motbakgrund av en sådan information. 13KNUT (): Jag tackar bostadsministern för svaret på minfråga. Bakgrunden är att överläggningar hölls mellan och hyresgäströrelsenden . Det var som principerna för detta beslutredovisades från bostadsministerns sida. En central överenskommelse träffadesmellan parterna . Propositionen beslutades ochförelades . Tidningen , som är organ för SABO-företagen,skriver i sitt senaste nummer: "Det var som bostadsminister kallade till sig representanter för och hyresgästernasriksförbund. Han informerade då om vilka principer som ska gälla för denkompensation för fasfighetsskatten som ska utgå till fastigheter med statligräntegaranti. Förslaget föreläggs ." I svaretsäger nu bostadsministern att den här åtgärden vidtogs för att parternaså snabbt som möjligt skulle kunna fullfölja sina förhandlingar, och då var detnödvändigt att ge den här informationen. Han kallade då till sig dem, och hanhar också, säger han, informerat övriga fastighetsägarrepre-sentanter påhyresmarknaden - precis som om detta skulle göra saken bättre. Den ordning som bostadsministern valt innebär attbostadsministern får ett direkt ansvar för parternas beslut. Det innebär vidareatt bostadsministern bekänner sig till det korporativa samhället - det samhälledär det är organisationerna och regeringen som styr landet, medan riksdagenreduceras till en samling nickedockor, åtminstone den del som representerarregeringspartiet. Det naturliga och självklara enligt grundlagen vore väländå att ett statsråd presenterade sina förslag för regeringen, som överlämnardem till för beslut. Eventuella parter på marknaden får väl diskuteranär det behagar dem och, om de vill - det är deras ensak -, avvakta riksdagensbeslut. Men varken regering eller riksdag har ju något ansvar för parternasförhandlingar - dessa sköter de själva. Det är alldeles uppenbart att bostadsministern och jag harhelt olika uppfattningar i denna principfråga, för bostadsministern tycker inteatt han har handlat fel. Bostadsministerns svar innebär, såvitt jag förstår,att han kommer att fortsätta på den inslagna vägen - korporafivismen är här föratt stanna, åtminstone så länge är bostadsminister. Om hanteringen inom departementet av förslag till bostadspolitiskapropositioner Låt mig till att börja med säga att det hadevarit ytterst olämpligt att parterna på hyresmarknaden, som var tvingade attkomma fram till ett snabbt avtal bl. a. på grund av att hyresstoppet hadeupphävts, först hade träffat avtal och därefter fått kännedom om denproposifion som här diskuteras. Dessutom vill jag säga fill att detförfarande som tillämpats här är ett allmänt förfarande, som tillämpas av allaregeringar- inte minst de borgerliga; innan propositioner framläggs ger manparterna tillfälle att framföra sina synpunkter. Vi har inte, vilket varvanligt under de borgerliga regeringsåren, meddelat innehållet i propositionernatill pressen först , innan propositionerna avlämnats tillriksdagen. Här har parterna fått eninformation om det förslag som vi tänkte lägga fram. har full frihetatt avslå eller bifalla förslaget. är självfallet inte bunden av deninformation som lämnats, utan det är som avgör ärendet. Parternasjälva bedömer värdet för deras arbete av den information som de kunnat få. 15KNUT (): Bostadsministern säger att detta är ettallmänt förfaringssätt. Det är möjligt att det är det för , menjag bestrider att det är den normala ordningen att principer som framläggs i enproposition delges parterna innan proposifionen avlämnas till riksdagen.Det normala hade väl varit att först fått ta del av förslaget. 9 protokoll 1984/85:28-31 Om hanteringen inom departementet avförslag till bostadspolitiskapropositioner av detförslag som regeringen framlägger får väl parterna förhandla. Att på detta sätti förväg delge parterna principerna och att parterna träffar ett avtal pågrundval härav innan fattat beslut innebär enligt min uppfattningett klart åsidosättande av ställning. Det är alldeles uppenbart att vi har olika uppfattningar iden saken och att bostadsministern tycker att det kanske inte spelar så storroll vad anser, tänker och säger. Det är bara att beklaga att vi hardessa skilda uppfattningar. Det är inte mycket mer att göra åt den saken än attjust beklaga bostadsministerns inställning till , Jag vill rätta när han säger attdetta är någonting som är vanligt för bostadsministern men inte för andra. Jagtycker att skall tala med dem som satt i regeringen under deborgerliga sex åren om hur de förfor på den här punkten. Dessutom är det ju en ganska orimlig ståndpunkt att förstlåta anta en proposition och därefter låta parterna få möjlighet attpåverka propositionens innehåll. Det är väl ganska rimligt att under arbetetmed en proposition de som är berörda får tillfälle att framföra sinasynpunkter. Om synpunkterna är väl avvägda kan det föranleda att propositionenfår ett innehåll som passar bättre och som är förenligt med den politik manvill föra. Detta är inte på något sätt ovanligt. Det förekommer idiskussioner med kommunförbunden och med intresseorganisationer, i syfte att fåfram propositioner som har ett så brett stöd som möjligt. 17 (): Det normala är ju att vi följer fastställdordning även närdet gäller den proposition bostadsministern avlämnat,nämligen den om fastighetsskatt. Det innebär att olika organisationer påmarknaden mot bakgrund av bostadsministerns förslag redovisar sin syn förriksdagens utskott, i detta fall bostadsutskottet, talar om vad de tycker ochtänker och föreslår olika förändringar. Det är enligt min uppfattning enonormal ordning att en regering har överläggningar med olika organisationer påmarknaden och upprättar sina propositioner i enlighet med dessa organisationersönskemål.