prot · G80954 · 1984-12-31 00:00:00 — I ett samhälle där mycket handlar omindividualism och konsumism kan man nu ganska lättfärdig! också köpa sig barn.Det lär kosta . att köpa sig en insemination på Sofiahemmet med30-procentig garanti för att bli med barn. Man kan alltså köpa sig ett egetbarn. - här vill jag vidga diskussionen litet - finnsdet miljoner barn som behöver tas om hand, miljontals föräldralösa barn somropar efter föräldrar. Jag tycker att vi borde underlätta möjligheterna för debarnen att få föräldrar, underlätta förhållandena vid adoption. En adoptionkostar för enskilda föräldrar . Jag tycker att riksdagenborde ta ett ansvar för att underlätta adoption. Det vore bättre att ta hand omde barn som redan finns än att i stället genom konstgjorda befruktningsmetodertillfredsställa vuxna människors behov av ett eget barn. Det finns andra dimensioner i denhär frågan som är viktiga att ta upp i denna diskussion. 14MARGIT () replik: hade egentligen inte behövt ställaden fråga som redan är besvarad i min motion. Där nämns just det argument somInga Lantz tog upp, nämligen att miljontals människor svälter, och det står: "Mot de nu angivna synpunkterna kan följande hävdas:Ställningstagande gällande enskildas rätt kan och bör aldrig diskuteras motbakgrund av världens ekonomiska situation i stort. En sådan diskussion kommeratt brista i rationell klarhet, därför att frågeställningarna avservitt skilda förstoringsnivåer och därför måste behandlas var för sig." Det är alltså mitt svar på frågan. Det är sannolikt ocksåsvar på frågan om sjukdom och fertilitetshjälp. För att spara tid kan jaghänvisa till tredje stycket på s. 36 i motionshäftet. En annan fråga gällde livslögn. Samhället, ett kollektiv,kan aldrig avgöra om en människa bär på en livslögn, utan det måste varjeindivid avgöra genom introspekfion. Jag kan alltså inte svara för andramänniskor. Jag tror att enskilda ofta med god vilja kan avgöra detta självamycket bättre. 15LENNART (): talare i denna debatt har utförligtanalyserat de mycket betydelsefulla och komplicerade frågor som vi nubehandlar, och för att förhindra upprepning skall jag mycket kraftigt skära nedmitt inlägg. Jag vill emellertid inledningsvis klart säga att jag heltinstämmer i de motiveringar som justitieministern och i sinaanföranden har givit för behovet av lagstiftning nu på detta område. Det är vidare min uppfattning att den nu aktuellapropositionen är första steget i en kommande mycket aktiv lagstiftningsperiod,när de svåra frågorna som rör befruktning utanför kroppen, fosterdiagnostik ochhela det gentekniska området skall behandlas. Såväl regeringen som riksdagenoch dess olika utskott måste ägna stort intresse åtnämnda frågor. Det gäller nämligen, som sammanfattningsvis försöktesäga i sitt inlägg, vilket samhälle vi skall ha i framfiden, vilket samhälle viär beredda att arbeta för. När man , med utgångspunkt i lagutskottets betänkandeoch den hittillsvarande debatten, bedömer situationen vågar jag påstå attriksdagen troligen med stor majoritet kommer att bifalla lagutskottetsförslag. Detta faktum har en mycket stor betydelse för behandlingen av dekommande frågorna, som jag nämnde. Vidare har det en stor betydelse fördet nordiska samarbetet i dessa viktiga frågor. Det har redan inom väckts medlemsförslag, där det krävs att de nordiska länderna skallintensifiera sitt arbete på dessa områden för att uppnå en så likvärdiglagstiftning som möjligt. Trots alla olika uppfattningar som har kommit till uttrycki motioner och reservationer har ändå denna debatt hitfills präglats dels av enmycket stor förståelse för de andras uppfattningar, dels av en ärlig strävanatt komma fram till bästa tänkbara beslut. Man kan konstatera att det inom densocialdemokratiska gruppen råder enighet om förslaget i dess helhet medundantag av en punkt, nämligen 4 § om givarens anonymitet. Centerpartigruppen har i viss mån olika uppfattningar.Majoriteten av centerpartisterna i lagutskottet stödjer propositionens förslag.Andra ledamöter i centerpartigruppen vill ha ett mycket begränsatlagförslag när det gäller insemination - man vill endast accepteramakeinseminafion, och man vill utesluta lagreglering vid givarinsemination ochlämna hela det området oreglerat . Det är en uppfattning som vi ilagutskottet inte kan dela. folkpartigrupp stödjerpropositionen i allt väsentligt. Med ett par undantag stöds den även avföreträdarna för vpk-gruppen. Flera personer i vpk-gruppen vill attinsemination även skall tillåtas för ensamstående kvinnor och attsocialnämnden skall medverka vid psyko-sociala utredningar. Vi kan konstatera att den moderata riksdagsgruppen är mestsplittrad i denna fråga. har utförligt redogjort för sinuppfattning, och han yrkar avslag på propositionen i dess helhet, såväl när detgäller förändringarna i som när det gäller den särskilda lagenom insemination. Den andra huvudlinjen inom , vilken företräds avPer-Olof , och i , accepterar iprincip en ändring av , men man vill göra den på ett någotannorlunda sätt än vad propositionen föreslår. Dessa personer yrkar avslag påförslaget om insemination med en rad motiveringar, och de hänvisar bl. a. tillden 12:e artikeln i , m. m. Det finns en tredje linje bland . Den ärföreträdd av två läkare i riksdagsgruppen, ochGunnar i . Deras motion överensstämmer med majoritetens uppfattningi lagutskottet. Det är med stor tillfredsställelse jag läser deras motion, ochdet är befriande att konstatera att två läkare har stått emot allapåtryckningar och verkligen står för sin egen uppfattning. Här är det läkarnaserfarenhet, läkarnas sociala ansvar som talar. De har också barnets bästa somutgångspunkt. Om man försöker bedöma utvecklingen i framfiden tror jagatt den fortsatta debatten inom kommer att leda fill att får allt fler anhängare av sin uppfattning i denna fråga. Jagkommer att hälsa en sådan utveckling med stor tillfredsställelse. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan i dess helhet. 16 () replik: Jag skall inte gå in i sakdebatten. Jagreagerade mot ett uttryck som använde, nämligen att vissarepresentanter av den moderata gruppen hade "stått emot allapåtryckningar". Jag vill understryka att det migveterligt inte har förekommit några påtryckningar inom den moderata gruppen.Var och en tar ställning efter sitt eget omdöme. 17ROSA ÖSTH (c): Den fråga som vi har att ta ställning till har tidigare behandlats av en utredning. Den direkta anledningen fillutredningen var att man i något fall hade konstaterat att ett barn somtillkommit genom insemination saknade en rättslig far. En sådan situation ärnaturligtvis inte godtagbar. Det är därför enligt min och de flestasuppfattning helt riktigt att införa de nya bestämmelser i som nuföreslås. Däremotfinns det andra delar av lagförslaget som inte ter sig lika Jag befarar att effekten i en del fall blirden rakt motsatta mot vad som avsetts. Som flera har sagt är det utomordentligtsvåra frågor som här aktualiseras. Det är frågor som rör människors allrainnersta privatliv och som vi därför måste behandla med stor varsamhet. Detfinns inte några samlade erfarenheter på området. Det handlar fill stor del omhelt nya frågeställningar för oss beslutsfattare. Den osäkerhet som utredningen känt är uppenbar. Man hardär valt att utgå från att det går att dra en parallell mellan adoption ochinsemination. Man säger där att föräldrar till ett barn som avlats genomgivarinsemination befinner sig i ungefär samma situation som adoptivföräldrar.Om man har den uppfattningen som utgångspunkt för sitt resonemang, måste detvara svårt att hamna rätt. En adopfion sker så gott som alltid helt öppet föromgivningen, medan givarinsemination är en metod man väljer därför att man villhålla det hela inom familjen och vill ha ett barn på ett sätt som så mycket sommöjligt liknar det naturliga. Den fullständiga sekretessen, skyddet mot insyn,är själva förutsättningen för verksamheten. har regeringen bestämt sig för att vi måste ha en lagsom i varje fall ger ett intryck av att samhället skaffar sig insyn iverksamheten. Genom lagen vill man också ge inseminationsbarnen möjlighet attfå uppgifter om sitt biologiska ursprung. Jag har förståelse för dessaambitioner, men jag anser alltså inte att man lyckats särskilt bra med sinaföresatser. Det behövs inte mycket fantasi för att föreställa sig en situationsom ger upphov till givarinsemination. Det är ett par som hoppats på ochlängtat efter att få ett barn tillsammans men som upplevt besvikelsen över attinte kunna få det på det naturliga sättet. De kommer fram till att inseminationär den metod som passar dem bäst. Man kan nog utgå från att detta sker efterett moget övervägande. Mannen blir genom sitt medgivande till inseminationenbarnets rättslige far. Det bör finnas goda förutsättningar för att det härbarnet skall få växa upp i ett tryggt familjeförhållande. Med en lag som anger att spermagivarens identitet skallkunna röjas förändras förutsättningarna på ett negativt sätt. Nog måste den mansom är barnets far rättsligt, socialt och känslomässigt känna sin situationhotad av tanken på att en för familjen helt främmande person kan komma in ibilden efter en fid. Nog måste det finnas risk för att hans fadersroll påverkasav detta. Barnet, som under hela sin uppväxttid känt en far, skall plötsligtvid låt oss säga få reda på att en helt annan person är den"riktige" fadern. En del klarar det säkert, men jag är rädd för attvetskapen för många kan vara mer grym än human. Även om man nu bestämmer sig för att det alltid är bästför barnet att få veta sitt biologiska ursprung, garanterar inte lagförslagetpå något sätt att det blir så. Samhället tar alltså inte det ansvar som fleratalare anser helt nödvändigt. Ingen myndighet åläggs att berätta för barnet attdet är ett inseminationsbarn, och dess bättre kan man inte heller begära attföräldrarna skall göra det. En ännu större lucka i lagen i detta avseende blir det ide fall där barnet kommit till genom att det använts importerad fryst sperma.Hur skall det barnet få reda på sitt ursprung? Andra länder har ju, sompåpekas i propositionen, inte några lagbestämmelser på detta område. Att införaen lag som är så ofullständig borde inte vara godtagbart ur lagteknisksynpunkt. För egen del anser jag att mänskliga och sociala skältalar för att spermagivarens anonymitetsskydd bevaras i sin helhet. Jag är dessutom ganska övertygad om att denföreslagna lagen, om den genomförs i sin helhet, kommer att leda till attsamhället får ännu mindre kontroll över verksamheten än vad som är fallet . Intresset för att anlita svensk sjukvård för insemination kommer attminska radikalt. Det finns alltså en påtaglig risk för att stora delar avverksamheten kommer att flyttas utanför vårt lands gränser. Med stöd av vad jag här har anfört yrkar jag bifall tillreservationerna 7, 8, 9, 12, 14, 15, 17, 20 och 21, och i övrigt filllagutskottets hemställan. 18LILLY BERGANDER (s): Nej, , utredningen har inte varitosäker på de här punkterna, det kan jag lova. Eftersom jag själv har följt -och sitter i -utredningen vet jag detta. säger att det är litet skillnad mellanadoptioner och inseminationer. Ja, självfallet. försökte man ocksåhemlighålla adoptionerna inom familjen. Det finns fortfarande människor som i70-årsåldern gör allt vad de kan för att söka sitt biologiska ursprung. Men det var inte det jag tänkte tala om. Jag vill säga,herr talman, att det är med en känsla av stor fillfredsställelse som jagkonstaterar att vi kommer att fatta ett beslut som innebär att inga flerbarn som kommer till genom insemination skall kunna dömas som faderlösa. vill jag peka på det förhållandet att efterdetta beslut ingen kvinna i en skilsmässosituafion kan hävda ensamrätt tillbarnet. Det är någonting som helt har kommit bort i den diskussion somförevarit i det här ärendet. Betänkandet innehåller rätt många reservationer på olikaavsnitt, och det är i och för sig inte förvånande; jag har stor förståelse föratt så är fallet. Även i socialutskottets remissyttrande till lagutskottet varmeningarna delade -från att helt avstyrka propositionens förslag att genom enlagreglering tillåta inseminationer till att förorda att vi skall fortsätta medatt ha ett oreglerat tillstånd. Men en majoritet inom socialutskottet harställt sig bakom proposifionens förslag, och det är med tillfredsställelse somvi kan konstatera att lagutskottet, som realbehandlat propositionen, har gjortdetsamma. Även om stor förståelse bör finnas när det gäller deofrivilligt barnlösas längtan efter barn, måste det ofödda barnets rätt varadet primära. Ett barn får aldrig vara ett medel när man t. ex. vill försökarädda ett äktenskap eller ett samboförhållande. Majoriteten i både socialutskottet och lagutskottet anseratt det är helt orimligt med en lagstiftning i vårt land som skulle göra detomöjligt för ett barn som kommit till vuxen ålder att forska efter sittbiologiska ursprung på faderns sida - om vederbörande av olika skäl finner detangeläget. andrasammanhang verkar våra lagar inom familjerättens område för öppenhet och ärlighet.Och jag skulle, herr talman, vilja säga att de föräldrar som får barn genominsemination bör på ett mycket tidigt stadium på ett naturligt sätt berätta förbarnet hur efterlängtat det var och att det fanns vissa skäl som gjorde detomöjligt att få barnet på så att säga naturligt sätt. Men längtan efter barnetgjorde ändå att man försökte få en insemination, och den har lyckats. Jag troratt det barn som får klart för sig hur älskat och efterlängtat det var, i ettsenare skede av livet då det kan uppstå bekymmer och föräldrarna kanske skiljs- alla förhållanden håller ju inte - kommer att klara den psykiska påfrestningsom det innebär i och med att det har funnits en öppenhet och ärlighet mellanföräldrarna och barnet. Det finns ingenting som kan göra ett barn så illa somatt man ljuger för det. Jag har arbetat med sociala frågor attjag tror mig kunna påstå att det är så. Viär säkert alla besjälade av en önskan att de par som får barn genominsemination skall ha den mognaden att de kan tala om för dem hur det liggertill. Då kanske behovet hos dessa barn att forska i sitt ursprung inte kommeratt kännas så angeläget. Men om det så skulle komma att gälla ett enda barnskall denna möjlighet att forska efter sitt ursprung finnas. Idagens debatt har somliga talare mer eller mindre uttryckt saken så att detkommer ett brev på posten som talar om för barnet att det har tillkommit genominsemination. Det är ju inte det frågan gäller. Vad den gäller är att vi inteskall förstöra möjligheterna till efterforskning, vilket har skett under dentid då den här frågan inte varit reglerad i lag. Låt oss visa att även på detta område, som rymmer så mångaetiska och sociala frågor, är ett föregångsland. Med det yrkar jag bifall filllagutskottets betänkande på alla punkter. Anf.19 () replik: och jag har båda arbetat med sociala frågor i många åroch ändå kommit fram fill olika uppfattningar i delar av det föreliggandeförslaget. Det oroar snarare än lugnar mig att inte har varitosäker under detta arbete. Jag tror att nästan alla andra talare har deklareratsin tvekan och ödmjukhet inför dessa stora och svåra frågor. Vad som har avgjort mitt ställningstagande ärövertygelsen att barnens möjlighet att få växa upp i en harmonisk familjemiljöär det mest avgörande för deras utveckling. Jag tror nämligen att de bästaförutsättningarna för en trygg familj uppfylls genom nuvarande förhållanden,inte genom att man slår in en sprängkil i familjen, som lagförslaget om attslopa spermagivarens identitetsskydd innebär. Något behov av en sådan lag harinte heller påkallats vare sig i eller i något annat europeiskt land.Jag anser alltså att de starkaste skälen sett ur barnets synpunkt talar för attnuvarande förhållanden bibehålls. 20 () replik: Till skillnad från har jag arbetat med dessafrågor i utredningen. Där har vi haft tillgång till många människors kunskaper av olika dignitet. Vi har också getts tillfälleatt verkligen tränga in i frågorna på ett riktigt sätt. Utredningen bestårfaktiskt av både läkare, psykologer, gynekologer och inte minst etiker.Självklart har också mitt 30-åriga engagemang på det sociala området spelatstor roll för mitt ställningstagande. Jag ser hur mönstren går igen. Jag är helt på det klara med att det framlagdalagförslaget är väldigt nödvändigt. Att påstå att det inte skulle föreligganågot behov av det är märkligt. Inte enbart Haparandafallet finns i bakgrunden.Vi har minst fyra fem sådana fall, fastän det inte har blivit samma öppenhetomkring dem. Det finns också många andra saker att diskutera. Men jaghar inte tänkt att gå in på sådana detaljer här . Få saker har emellertidgjort mig så glad som när jag förstod att vi i detta läge kommer att få enmajoritet i för hela propositionen. Därmed är inte sagt att jag intehar förståelse för och accepterar att andra människor kan komma fram till ettannat ställningstagande. Men jag förbehåller mig rätten att kräva respekt förmin absoluta övertygelse i denna fråga. 21 () replik: Jag respekterar till fullo kunskaper och även hennes ställningstagande. Det är inte detta dethandlar om. Jag vill påminna om att vi inte har gjort någonerinran mot förslaget om ändring i . Jag ställde emellertid en frågatill i mitt anförande som jag inte har fått svar på och sombevisar att lagförslaget inte på något sätt är fullständigt: Hur vill man gedet barn rätt som har avlats genom sperma som importerats? Den frågan skullejag gärna vilja ha ett svar på från , om det finns ett svar attge. 22LENNART (): Det har väckts tre socialdemokratiskamotioner med anledning av regeringens förslag till lagstiftning ominseminationsverksamheten. Det är relativt ovanligt, men det visar att det ärviktiga frågor som tas upp i regeringens lagförslag. Jag kommer upp i dennadebatt såsom förste socialdemokratisk motionär som har haft invändningar på enbestämd punkt i regeringsförslaget. Jag hälsar med tillfredsställelse förslaget att i lagreglera det ovillkorliga föräldraansvar som skall gälla för föräldrar somskaffar sig barn genorn insemination. Det är en angelägen och viktigkorrigering som kommer att göras i och med beslutet . Om denna del avlagstiftningen är enigheten stor. Det kan man däremot inte säga om regeringensförslag att anonymitetsskyddet för spermadonatorer skall slopas. Det är någotsom den internationellt sett är ensam om att föreslå och somdessutom har kritiserats häftigt. Det är ingen överdrift att säga att förslaget om att slopaanonymitetsskyddet har väckt mycket starka negativa känslor hos de närmastberörda. Läkarna befarar en dramatisk nedgång i antalet spermagivare, vilketstarkt kommer att försvåra verksamheten. De spermadonatorer somställer upp riskerar att konfronteras med okända barn, som de intekan ha någon personlig känsla för. Ofrivilligt barnlösa föräldrar som övervägerinsemination är förtvivlade, därför att regeringsförslaget enligt deras uppfattningklassar ned dem såsom fullvärdiga föräldrar och dessutom riskerar att bygga inhelt omöjliga konflikter i förhållandet mellan barnet och dess föräldrar.Regeringsförslaget innebär därmed en kallsinnighet mot de sociala föräldrarnassituation och känslor. Propositionen har heller inte kunnat visa att ettupphävande av anonymitetsskyddet för spermadonatorer skulle vara till fördelför de berörda barnen. I själva verket riskerar det att bli alldeles tvärtom.Man vill tvinga de sociala föräldrarna att tala om för barnet, att det är ettinseminationsbarn, och att det har rätt att få reda vem spermagivaren är. Detär förvisso att spela ett högt spel med såväl föräldrarnas som barnens känslorendast för att kunna tillämpa en viss princip. Det borde ha varit uppenbart för justitieministern att dethan vill lagstifta om tillhör en ofrivilligt barnlös familjs allra mest privataoch känsliga angelägenheter, och det borde inte ha varit möjligt att klampa ini frågan så som här har skett. Tyvärr har det inte heller hjälpt att de i dettasammanhang tyngsta remissinstanserna har avrått. Det gäller exempelvis , . Jag skall här inte gå in i detalj på dessa remissyttranden,eftersom tidigare talare har varit inne på saken. Jag kan bara konstatera attSveriges anför en rad omständigheter som klara indikafioner på hurkänsliga dessa frågor enligt de sociala föräldrarnas uppfattning är. Läkarförbundetpekar dessutom på att ett slopande av anonymitetsskyddet för spermagivaren kanleda till att det blir betydligt färre kontrollerade givare, eller att detuppstår en illegal verksamhet på området. anser också att det ärtroligt att de par som har råd kommer att söka sig utomlands för att få dennabehandling. Det är därför ingen tillfällighet att flerasocialdemokratiska motioner går emot regeringsförslaget. Det är risk för att enklassklyfta öppnar sig mellan de barnlösa familjer som har råd och de familjersom inte har råd att åka utomlands för behandling för att därmed klara detanonymitetsskydd som de helt uppenbart vill ha. Familjerna med de lågainkomsterna har inte sådana möjligheter. När det gäller utlandet är det intressant att notera attinget annat land än är inne på tanken att slopa anonymitetsskyddet förspermadonatorer. Detta är alltså ett rent svenskt påhitt, som uppenbarligeninte ens kommer att följas av övriga nordiska länder. En som bl. a. sysslar med genteknik hade frågan uppe i sittbetänkande. Där avvisades tanken på att upphäva spermadonatorernasanonymitetsskydd. Vi talar ofta i lagstiftningsarbetet om nödvändigheten avnågorlunda gemensamma internationella lagregler för att den nationellalagstiftningen skall fungera bra. Så har exempelvis den tilltänkta svenskalagstiftningen om att ta bort bly ur bensinen tidigare stoppats medhänvisning till att viktiga västeuropiska länder inte ännu var redo att slopablyet härvidlag. Det är bara att konstatera att när det gäller lagstiftning somrör människor är det uppenbarligen inte lika viktigt med samordning ochsamarbete som när det gäller bilar. Justitieministern har ju bl. a. motiverat den linje,enligt vilken han kommit i motsatsställning till de sociala föräldrarna ianonymitetsskyddsfrågan, med att han vill främja en större öppenhet i frågorsom gäller insemination och barn som tillkommit på detta sätt. Till det är baraatt säga, att genom att föräldraopinionen är så starkt och entydigt emot ettslopande, så riskerar den föreslagna lagstiftningen fakfiskt att motverka sigsjälv. Eftersom barnet har enligt lag tvingande rätt att få reda på namnet påspermadonatorn, kommer föräldrarna att bli ännu mera obenägna att över huvudtaget nämna för barnet att det tillkommit genom insemination, för att interiskera att spermagivaren på ett senare stadium kommer in i bilden. Ni tror attni skapar en lag som leder till större öppenhet. Vad det kommer att bli är enlag som leder fill större hemlighetsmakeri i den här frågan, dvs. frågan om hurbarnet har tillkommit, jämfört med vad som är fallet. Det är också något somexempelvis engelsmännen klart har insett. Den engelska somjag tidigare hänvisade till, den s. k. , har i sitt iår avlämnande betänkande rekommenderat att föräldrarna inte skall hemlighållaför barnet att modern befruktats genom insemination. På den punkten är viförvisso överens. Men kommissionen rekommenderar också att spermadonatornsamtidigt skall åtnjuta anonymitet. Några uppgifter om namnet på denne skall ejsparas eller lämnas ut. På det viset får man en öppenhet. Det blir naturligt ochriktigt och utan större komplikationer för föräldrarna att tala om för barnetatt det tillkom genom insemination. Föräldrarna behöver inte riskera att dettaskall leda fill stora problem i relationerna med barnet. Den grundläggandeöppenheten kan föras fram. Jag menar att en svensk lagstiftning som gått på denlinjen också hade reducerat spermadonationen till dess rätta proportioner, utanatt riskera att därmed slå sönder andra viktiga värden. En sådan lagsfiftning skulle ha tagit fasta på det socialaföräldraskapet, som vi hyllar i andra sammanhang, och det skulle ha avvisat ettförlegat blodsbandstänkande, vilket åtminstone jag trodde var något som inteskulle tas upp i lagsfiftningen.