prot · G80972 · 1984-12-31 00:00:00 — Om jag sägeratt fortsatt dåliga levnadsbetingelser för de anställda och misshushållning mednaturresurser gör projektet meningslöst, så är väl detta i realiteten detsammasom att säga att en förutsättning för att vi i fortsättningen skall varaengagerade där är att man utnyttjar de resurser som finns, både i form avmänniskor - av humanitära skäl men också för den produktiva insats de kan göra- och i form av råvaror. Annars blir det svenska kapital som där är nedlagtinte använt på ett meningsfullt sätt. 35PÄR (): Även om det sista beskedet kanske inte hellervar alldeles spikrakt, tillåter jag mig att göra den tolkningen att det innebäratt drägliga levnadsförhållanden för de anställda kommer att ställas somvillkor för Om ökat ansvar för ägare av större aktieposter fortsattsvensk medverkan vid de förhandlingar som kommer att föras inför det nyaavtalet och att det alltså inte blir något nytt avtal om inte fårgarantier för att de missförhållanden som har påpekats i rapporten undanröjs. Om detta är fallet, och om min tolkning är riktig, villjag konstatera att dettaär ett mycket positivt konkret resultat av den debattsom vi har fört här . Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar pä interpellation 1984/85:84 om ökat ansvar för ägare av störreaktieposter har frågat mig följande: Delarregeringen de i interpellationen anförda synpunkterna om en ökad ansvarighetför aktieägarna, speciellt för innehavarna av större aktieposter? Avserjustitieministern att ta initiativ för att förbereda en ändring avlagstiftningen i denna riktning? Den personliga ansvarsfriheten för delägarna i ettaktiebolag är helt grundläggande i aktiebolagsrätten. Självfallet kan dennaprincip diskuteras, och onekligen kan den i vissa sammanhang vara förenad medolägenheter för olika intressenter i ett aktiebolag. Aktiebolaget är emellertiden företagsform som förekommer i de flesta industriländer. Denna företagsformhar visat sig ändamålsenlig när det gäller att driva konkurrenskraftig verksamhet.Särskilt gäller det inom kapitalkrävande grenar av näringslivet. Varjeväsentlig inskränkning i de grundläggande aktiebolagsrättsliga principerna kanmedföra att svenska aktiebolag får ett försämrat läge jämfört med utländskaföretag. Redan av detta skäl kan det inte komma i fråga att vidta några meragenomgripande ändringar av principen om delägarnas ansvarsfrihet. Denna princip är emellertid inte undantagslös. I bådelagstiftning och rättspraxis har vissa avsteg gjorts, vilka ibland kallasansvarsgenombrott. Det kan finnas skäl att göra fler avsteg från principen ände som finns. Det är således allmänt känt att aktiebolagsformen under senaretid allt oftare utnyttjas i samband med ekonomisk brottslighet. Ett viktigtskäl till detta är delägarnas ansvarsfrihet vad beträffar bolagets skulder.Rättsläget när det gäller ansvarsgenombrott är inte heller helt klart i allahänseenden. Mot den bakgrunden har regeringen beslutat tillkallaen parlamentariskt sammansatt kommitté som skall kartlägga i vilka fall detkan finnas behov av regler om ansvarsgenombrott. Kommittén skall också föreslålämpliga regler och ange konsekvenserna av dessa. Utredningsarbetetbör vara avslutat före utgången av . Mitt svartill är alltså att regeringen har funnit skälföreligga för en utredning om delägarnas ansvar i aktiebolag samt att enkommitté har tillkallats för att utreda frågan. I direktiven anges emellertidatt utgångspunkten för kommittén bör vara att man inte genom en uppluckring avansvarsfrihet skall hämma eller försvåra seriös näringsverksamhet. Regler omansvarsgenombrott bör i första hand ta sikte på fall där det står klart attsamhällets och andra borgenärers intressen illojalt har åsidosatts. I sininterpellation har nämnt olika omständigheter-1, ex.röstskillnader mellan aktier-som enligt hans uppfattning har lett till ennegativ utveckling inom akfiebolagsväsendet. Med anknytning fill deomständigheter som har nämnt vill jag peka på någraytterligare initiativ från regeringen i fråga om aktiebolagen. o Under år 1984har regeringen tillkallat en kommitté - röstvärdeskommittén - för att utredafrågan om röstvärdet för aktier. Utredningsarbetet bör vara avslutat föreutgången av . o Inom förbereds nu en ny lagstiftningmed förbud mot s.k. insider-handel i vissa fall. Det är alltså fråga om reglersom skall motverka att personer med nära anknytning till ett aktiebolagmissbrukar förtrolig information om bolagets förhållanden genom privataaktietransaktioner. Enproposition i ämnet beräknas kunna föreläggas i vår. o Inomindustridepartementet pågår en översyn av vissa delar av lagstiftningen omutländska förvärv av svenska företag. o Ett alltmer institutionaliserat ochorganiserat ägande har ökat riskerna i näringslivet för minskad flexibilitetoch bristande förmåga till anpassning till nya förhållanden i omvärlden. Vidarehar det korsvisa ägandet - dvs. att företagen blir ömsesidiga ägare av varandra- ökat . Industriministern har därför för avsikt att föreslåregeringen att tillkalla en kommitté med uppgift att utreda ägar- ochinflytandefrågor i näringslivet. Avslutningsvis vill jag säga att regeringennoggrant följer utvecklingen på bolagsrättens område. Jag är övertygad om attde åtgärder från regeringens sida som jag här har redovisat kommer att på ettverksamt sätt motverka olika olägenheter som kan vara förenade medaktiebolagsformen. Om ökat ansvar för ägare av större aktieposter 37CARL-HENRIK (vpk): Jag tackar justitieministern för svaret, ävenom jag är osäker om hur pass positivt det är när det gäller den huvudfråga jagställt, alltså om det inte är rimligt med en ökad ansvarighet vid konkurseretc. för innehavarna av större aktieposter i ett aktiebolag. Bakgrunden är den förändring som skett beträffande mångaaktiebolag . Aktiebolagsformen har blivit meraallmän, blivit den dominerande företagsformen inom viktiga näringar, mensamtidigt har den i avgörande stycken förändrats. Jag får intrycket av svaretpå min interpellation att justitieministern och hans medhjälpare inte förmåreller inte vill se hela vidden av denna förändring. I traditionell borgerlig teori om aktiebolagsväsendetbrukar man framhäva tre omständigheter som dettas fördelar: andelskaraktären,majoritetsprinci- 7 protokoll 1984/85:70-73 Om ökat ansvar för ägare av större aktieposter pen sommöjliggör fri aktieomsättning samt den begränsade ansvarsfriheten. Dessa tre huvudprinciper ligger även till grund för denlagstiftning som reglerar aktiebolagens verksamhet. Första paragrafen igällande aktiebolagslag lyder sålunda: "I aktiebolag svarar delägarna ejpersonligen för bolagets förpliktelser." Denna princip kunde förefalla riktig och nödvändig underkapitalismens grundarperiod och kan fortfarande göra det när det gäller mindreaktiebolag eller aktiebolag med en stor och jämn spridning av aktierna, alltsåaktiebolag som fungerar enligt den ursprungliga teorin. Jag vill däremotifrågasätta om den är riktig i de stora aktiebolag som är dominerandeinom det s. k. privata näringslivet. Det har nämligen skett grundläggandeförändringar inom aktiebolagsväsendet som kräver en förändring också avlagstiftningen. Vilka ärdå dessa ekonomiska förändringar? Processen av koncentration och centralisation inomnäringslivet har fortgått allt snabbare. Särskilt de stora transnationellaföretagen har ökat sin maktställning. Även om antalet aktieägare under en tidökat genom den propaganda som gjorts för denna ägandeform, har det i mängaföretag skett en ökad koncentration av ägandet till de avgörande aktieposterna.Ju flera aktieägare det finns i ett bolag, desto mindre andel av aktiernabehöver den stora aktieägaren ha för att behärska bolagsstämmorna. Uppgifternafrån de stora börsnoterade bolagen visar också att i många fall en, två ellermöjligen tre aktieägare innehar röstmajoritet på stämmorna. Nya former som bidragit till denna koncentration är dens.k. institutionaliseringen av aktieägandet, dvs. att allt större del avaktiestocken i de stora bolagen ägs av olika institutioner såsom stiftelser,försäkringsbolag, finansbolag eller näringsdrivande bolag. En allt mindre delav aktiestocken ägs av personer, och en del experter räknar med att detpersonliga aktieägandet kommer att minska ännu mer. En speciell form av dennaprocess är det s. k. korsvisa ägandet, som innebär att olika bolag ömsesidigtäger stora aktieposter hos varandra. Detta är en annan verklighet än den som aktiebolagslagen,även den senaste , förutsätter. Hela grundtanken om den personligaansvarsfriheten förutsätter att personer - ännu mera bestämt: många personer -är de ägande och bestämmande inom aktiebolaget. När institutioner trätt ipersonernas ställe eller när en person eller en institution är den heltbestämmande, kommer ju frågan om ansvarsfriheten i ett annat läge. Det finnstvå förhållanden som här särskilt måste observeras. Det ena gäller förhållandet mellan den dominerandeaktieägaren och de övriga aktieägarna. Ägarna av stora och dominerandeaktieposter i ett företag har en helt annan ställning än de små aktieägarna. Dehar i allmänhet en helt annan insyn i företagets utveckling ochframtidsutsikter. Vid en eventuell krissituation för företaget har de störremöjligheter att gardera sig genom olika operationer. De kan exempelvis i godtid sälja sitt aktieinnehav i ett konkurshotat bolag. De kan förbereda övertagandetav vissa delar av en krisdrabbad koncern och därmed skaffa sig fördelar jämförtmed de små aktieägarna.Denna annorlunda ställning gör det rimligt med en högre grad av ansvar. Det andra gäller förhållandet mellan aktieägarna, särskiltde dominerande ägargrupperna, och de anställda. Vid ett fallissemang och enföretagsnedläggning förlorar en del aktieägare möjligen sina satsade andelar,delvis eller helt. De dominerande aktieägarna kan i många fall genom olikaoperationer bevara hela eller delar av sitt kapital. De anställda däremot, somkanske ägnat hela sitt arbetsliv åt slit för företaget i fråga, ställs införden kanske omöjliga uppgiften att få ett nytt jobb på en arbetsmarknad med högpermanent arbetslöshet. De har kanske kommit upp i åldrarna, och alla chansertill ny anställning är borta. Det jag nu sagt är ju inga hypoteser utan en beskrivningav den verklighet som vi lever i. I min interpellation har jag som illustrationtagit med ett uttalande av ordförande, när fackensförhandlingar med Salénkoncernens konkursförvaltare inleddes. Jag villupprepa vad han säger: "De stora förlorarna i Salénkonkursen ärskattebetalarna, några banker ochsjöfolket.- För de anställda är läget katastrofalt. de 425sjöfolksanslutna är äldre. Vad finns det för jobb åt en 55-årig matros på enarbetsmarknad med 12-13 procents arbetslöshet? klaradesig ur den här konkursen tack vare att de kunde skilja ut sitt bolag ,huvudägaren i Saléninvest, som är koncernens moderbolag. Därför kan de nu gå inoch plocka bitar ur konkursboet." Denna konkurs berör ca 200 bolag, varav en stor del iutlandet. Och knappt hade nyhetsmedia hunnit meddela om Saléns konkurs förrän inästa TV-sändning meddelades att ett nytt bolag bildats för den tyngsta verksamhetsgrenen,kylfartygen. Menar justitieministern att detta är en verklighet som motsvarasav gällande aktiebolagslag? Enligt min mening spelar de stora aktiebolagen numera enså viktig samhällelig roll att deras ägare, särskilt då de stora aktieägare somkontrollerar företaget, måste ta ett större ansvar för företagets anställda än'som motsvaras enbart av det insatta aktiekapitalet. Det kan inte accepteras attde anställda arbetarnas och tjänstemännens intressen åsidosätts, som oftastsker vid företagsnedläggningar. Jag kan här citera en av de nya kommentarernatill aktiebolagslagen, skriven av , som om konflikten mellanfordringsägarnas och de anställdas intressen vid en konkurs säger:"Gällande lag ger i denna konflikt fordringsägarna ett klartföreträde." Justitieministern har meningen att någon "väsentliginskränkning i de grundläggande aktiebolagsrättsliga principerna" inte kangöras. Hans avgörande argument är att svenska aktiebolag då skulle få ettförsämrat läge jämfört med utländska företag. Det är ett egendomligt argumentför att komma från en regering vars verksamhet borde bygga på det socialdemokratiskapartiets program. Om man hårdrar det betyder det att varje reformverksamhetsom inkräktar på kapitalets makt i är omöjlig så länge den intesamtidigt drivs i alla länder med kapitalistiskt produktionssätt. Omökat ansvar för ägare av större aktieposter Om ökat ansvar för ägare av större aktieposter hoppasjustitieministern inte menar så. Vissa avsteg kan enligt justitieministerns mening görasfrån principen om aktieägarnas ansvarsfrihet. Det är det som brukar kallasansvars- eller ansvarighetsgenombrott. Regeringen har tillkallat enparlamentariskt sammansatt kommitté för att bättre klarlägga i vilka fall detkan finnas behov av regler för sådana ansvarsgenombrott, där alltså aktieägarnaskall vara skyldiga att ta ett större ansvar än vad som enbart gäller derasdirekta insats i form av aktieinnehav. Jag är osäker om hur långt detta betraktelsesätt för. I enannan av kommentarerna till gällande aktiebolagslag, av , kan manläsa följande: "Särskilt nära till hands ligger läran omansvarighetsgenombrott i de fall där ansvarssubjektet är ett kapitalsvagtdotterbolag till ett finansiellt bättre utrustat moderbolag." Det är enståndpunkt som möjligen öppnar vissa möjligheter att fortsätta i den riktningjag anser vara nödvändig. Hur ser justitieministern på sådana fall som nämns i denciterade kommentaren och på hela frågan om följderna av det alltmerakoncentrerade och institutionaliserade ägandet? För mig förefaller det klart, om jag får sammanfatta minståndpunkt, att en anpassning snabbt måste ske av aktiebolagslagen till denfaktiska nutida verkligheten och att ett nödvändigt led därvid är ett ökatansvar för innehavarna av större aktieposter. Till i långa styckenmycket intressanta inlägg vill jag bara knyta några ytterligare reflexioner. Till att börja med vill jag erinra om att jag i mitt svarsade att principen för aktiebolagsformen - den personliga ansvarsfriheten -förvisso kan diskuteras. Jag vitsordade verkligen också att här kan föreliggaproblem. har i sin bok riktat ett våldsamt angrepp mot det moderna aktiebolaget, som är en1800-talsuppfinning. säger: "Med aktiebolaget togsamhällena ett väldigt steg mot anonymiteten." Han fortsätter:"Aktiebolagslagen var den perfekta dödsfällan för vår civilisation ty medden hade en mekanism introducerats som inte blott lyfte ansvaret från enskildasskuldror utan som styrde sig själv utan ingripande av enskildas vilja. Den varen perfekt kvarn för att mala undergång åt släktet." Det är naturligtvis våldsamma överord. Jag ser betydligtmera nyanserat och även mindre kritiskt på aktiebolagsformen än vad diktarenoch, tror jag, även gör. Det måste ändå erkännas att förvaltningen av denövervägande delen av näringslivet, som ju skett i aktiebolagsform, på det helataget har fungerat väl. Aktiebolagsformen har därmed haft stor betydelse förvårt lands utveckling. Ä andra sidan är det tydligt att en del av ansvarstagandetför och solidariteten med företaget, dess anställda och andra intressenter har förbytts i en strävan mot snabba förtjänster för kapitalägarenpersonligen. De snabbaklippen låter sig ofta inte förenas med t. ex. rimliga sociala hänsyn. Vidaresker - jag tycker att utvecklade det resonemanget bra -en koncentration av ägande och inflytande. Det går mot en ökad komplexitet iägarformer och ägarstrukturer. Dessutom sker det en snabb och omfattandetillväxt i enskilda företag, både av kapitalet och av företagen söm sådana. De här företeelserna förtjänar naturligtvis uppmärksamhet,bl. a. ur de aspekter som belyser i sin interpellationoch i sitt inlägg här. Jag har i mitt svar redovisat en rad initiativ somregeringen har tagit för att möta de problem som vi står inför. Ytterst gällerdet i vissa fall den ekonomiska brottsligheten. efterlyser fler initiativ - jaguppfattar att det är innebörden av hans inlägg - och då vill jag framhålla tvåsäker. Det är alltid lätt - och ger ofta applåder - att krävalagstiftning när det gäller att komma till rätta med olika problem. Det är bara det att lagstiftning ofta visar sig vara verkningslös när man kommer till den praktiska tillämp ningen, och det gäller enligt min mening också aktiebolagslagen. Jag har svårt att se vad det är i det som säger som skulle kunna ligga till grund för en i prakfiken fungerande lagstiftning. Det lagstiftningsprogram som innefattas i de initiativ som regeringen har tagit är realistiskt. Vad som därutöver kan uppnås upplever jag, i varje fall , som mycket vagt i konturerna. Låt oss i stället avbida de djupare analyser som kommer att göras i de utredningar som industriministern har aviserat när det gäller ägarformer och ägarkonstellationer. Vid sidan av lagstiftning är det naturligtvis deekonomisk-politiska åtgärderna som har en reell möjlighet att motverka missbruk och missförhål landen. Socialdemokratin arbetar här uthålligt och målmedvetet i det syftet. Jag vill i sammanhanget peka på skattelagsstiftningen, somi hög grad främjar att kapitalet stannar i aktiebolagen, till fromma för derasframtida utveckling. Jag vill vidare peka på det stora antal olika fonder sombyggs upp som en följd av statsmakternas beslut. stannade hälften avföretagens redovisade vinster - det gäller alltså de redovisade vinsterna - isådana fonder eller drogs in till samhället i form av skatt. Sammanfattningsvis, fru talman, vill jag säga: Jag delarCarl-Henrik kritiska syn på åtskilliga punkter, låt vara att jaginte håller med honom om allt. Det är viktiga frågor som tas upp iinterpellationen. Regeringen har tagit en hel del initiativ som är av betydelsei sammanhanget, och regeringen avser att också i fortsättningen följa dessafrågor med stor uppmärksamhet. Om ökat ansvar för ägare av större aktieposter 39CARL-HENRIK (vpk): Jag är rädd för att de utredningar som redanär tillsatta eller som aviseras i interpellationssvaret inte kommer atttillföra vår kunskap särskilt mycket nytt om dessa förhållanden. Det som vi kanse omkring oss -koncentration av ägandet, institutionalisering,koncernbildningar, interna- tionaliseringav de stora svenska företagen osv. - innebär att det redan är fullt tydligt attden ekonomiska verklighet som existerar och som kommer att vara ännutydligare , kräver en förändring av gällande lagstiftning. Inte heller jag inbillar mig att det avgörande för attförändra samhället är att förändra lagarna. Men det är rimligt att lagarna - idet här fallet aktiebolagslagen - anpassas till de ekonomiska och socialaförändringar som redan har ägt rum. Det har skett så stora ekonomiska förändringar attaktiebolagslagen och dess bestämmelser enligt min mening inte längre uttryckerde reella förhållandena inom det privata näringslivet, och lagen svarar inteheller mot de krav på demokrati som ställs från en majoritet av svenska folket. Jag tror därför att statsmakterna inte kommer ifrån attgöra en förändring av lagstiftningen också på detta område, och ju förr mangriper sig an med det, desto bättre tror jag det är. Låt oss ändå, , avbidade analyser som förestår i de aktuella utredningarna. 1 vart fall lär vi välinte-åtminstone tror inte jag det - kunna åstadkomma någon revolutiontillsammans här . 41 (vpk): Nej, det kan vi förmodligen inte, även om detär frestande. Men jag tror att justitieministern och regeringen måste visastörre handlingsberedskap på detta område. Det är bra att utreda maktförhållandena - det har jagsjälv krävt i riksdagsmotioner, och jag hoppas nu att en sådangenomgång skall bli verklighet - men det gäller också att förändraverkligheten. Och det gäller att anpassa lagstiftningen till den verklighet somredan har förändrats i så utomordentligt hög grad. Annars är faran attlagstiftningen blir ett hinder för den fortsatta anpassningen. Jag menar att utvecklingen redan har gått så långt attviktiga delar av aktiebolagslagen inte längre överensstämmer med den faktiskaverkligheten. Det måste man göra någonting åt. Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på interpellation 1984/85:88 om i har frågat mig om jag, motbakgrund av beslut om nedläggning av i , 1. vill medverka till att i énskolplanering ett fungerande högstadium inte nedläggs för att förse andrahögstadier med sviktande underlag med flera elever via "bussning". 2. vill medverkatill att i en arbetarstadsdel barnen inte tvingas resa till andra stadsdelaroch att de inte splittras upp på olika skolor i skilda stadsdelar, som saknarden egna stadsdelens identitet, 3. vill vidtaåtgärder så att i en stadsdel med hög invandrarbefolkning ett fungerandehögstadium, vars betydelse för invandrarungdomen varit starkt positiv, intenedläggs samt 4. vill medverkatill att en stadsdel med hög andel arbetar- och invandrarbarn inte berövas dekontaktnät och den kulturella funktion som är knutna till ett väl fungerandehögstadium. Beslut om nedläggning av en skolafattas av kommun och länsskolnämnd. Jag är därför inte beredd att uttala mig omdet enskilda fall som är bakgrund till interpellation, utan jagbegränsar mig till att lämna vissa generella synpunkter. Under resten av 1980-talet och sannolikt under hela1990-talet kommer elevunderlaget i att minska kraftigt. Enligtprognoser från () kommer minskningen att bli 136000 elever fram , vilket motsvarar av antalet elever.Detta kommer att utsätta för kraftiga påfrestningar. a. kommer'åtskilliga skolor att behöva läggas ned. När det gäller beslut i det enskilda fallet om en skolaskall läggas ned är det självfallet nödvändigt att det grundas på noggrannaanalyser, där också andra alternativ än nedläggning övervägs. Det är ocksånödvändigt att ta hänsyn till konsekvenser av en nedläggning, bl. a. när det gällerskolskjutsar. Denna typ av bedömningar måste i första hand göras på kommunalnivå. Jag ser det således inte som lämpligt och knappast heller praktisktmöjligt att riksdag eller regering utfärdar detaljerade riktlinjer förkommunernas beslut i dessa frågor. Jag vill nämna att Svenska kommunförbundetnyligen redovisat ett material i denna fråga. Vidare skall skolöverstyrelsenunder våren presentera en närmare analys av konsekvenserna av det minskadeelevunderlaget. Denna analys kan eventuellt ge underlag för vissa allmänthållna riktlinjer. Jag räknar med att regeringen senare skall kunna återkommatill i denna fråga. 43'(vpk): Jag tackar för svaret. Naturligtvis har jagall förståelse för ätt inte kan gå in på det enskilda fallet.Det skulle inte vara grannlaga, med tanke på att det kommunalanedläggningsbeslutet på grund av flera överklaganden nu övervägs ikammarrätten. Att jag i min interpellation har beskrivit stadsdelenRosengård och beror på att de erbjuder ett så slåendeexempel på en rad principiellt viktiga samhällsfrågor. I skarpaste relief visashär hur de konkreta problem ser ut som statsrådet generellt berört i sitt svar.Dessutom visar fallet på en utomordentligt bred och intressant problematik avkulturell, social, bostads- och planpolitisk natur. Därför har jag menat attdet är värdefullt att ventilera dessa ting på ett principiellt plan i . Innan jaggår vidare in på denna problematik vill jag göra en liten notering till vadstatsrådet anfört om minskningen av underlag. I denna del avsvaret går han nämligen i någon mån runt den fråga han har fått. Han refererarrent allmänt till minskningen av elevunderlag framöver. Ingenbestrider naturligtvis att denna utveckling kommer att medföra nedläggningar avskolor. Men vad det här gäller är en annan typ av fråga. Här finns etthögstadium, som har ett eget underlag för sin existens. Men likväl insisterasdet på nedläggning, därför att det finns ett annat högstadium i en annanstadsdel, där underlaget sviktar. Det är denna manipulering med underlag ochnedläggningsbeslut som är så egendomlig. Frågan gäller inte om man skall lägganed där det är nödvändigt, utan om man skall lägga ned där det inte ärnödvändigt. Den typen av situationer vore det intressant om kommentera.