prot · G80922 · 1984-12-31 00:00:00 — Då får vi väl ta med oss den positiva skrivningen tillriksdagens lönedelegation, så att den har i alla fall detta lilla att grundasig på när den eventuellt tar ett initiativ. Jag noterar detta med tillfredsställelse. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten omarbetsmarknadsutskottets betänkande 5.) Kammaren övergår nu till att debatteraarbetsmarknadsutskottets betänkande 2 om arbetstid och ledighet. 38SONJA REMBO (m): Frågor rörande arbetstiden handläggs nu heltav arbetsmarknadsutskottet. svarade socialutskottet förarbetstidslagen och frågor som sammanhängde med denna, medanarbetsmarknadsutskottet behandlade frågor rörande iedighetslagarna. Eftersomdetta är första gången som arbetsmarknadsutskottet lägger fram ett betänkandesom avhandlar hela arbetsfidsfrågan har utskottet valt att ganska detaljerat gåigenom hela arbetsfidsområdet. Men det är inte enda anledningen. Under senareår har arbetstidsfrågorna i ökande utsträckning kommit i centrum för debattensåväl i som utomlands. Den främsta orsaken till detta är arbetslösheteni den industrialiserade världen och den vitt utbredda föreställningen attarbetslöshetsproblemen kan lösas med en kortare arbetsfid. Vi moderater tar avstånd från detta synsätt. Det grundarsig på den felaktiga föreställningen att arbete är en bestämd mängd som kanfördelas enligt fördelningspolitiska principer, Delegafionen för arbetstidsfrågor,DELFA, har i en rad rapporter visat att det inte går att dra några bestämdaslutsatser beträffande sambandet mellan arbetsfidens längd och arbetslöshetensomfattning. De praktiska försök som har gjorts t. ex. i visar att enminskning av arbetstiden ger en ytterligt marginell sysselsättningsökning tillett mycket högt pris. Andra undersökningar pekar på att en minskning av denfaktiska veckoarbetstiden i stället t, o. m, kan komma att öka arbetslösheten.Teorin att skapa sysselsättning genom att dela på jobben med hjälp av engenerell arbetstidsförkortning kan således avskrivas som ett utslag avönsketänkande. Sambanden på arbetsmarknaden är betydligt mer komplicerade änså. Ändå finns det anledning att räkna med att vi också iframtiden kommer att få se en förkortning av arbetstiden över helaarbetsmarknaden. har vårt sätt att leva förändratsradikalt. Det är framför allt kvinnornas ökande deltagande i arbete utanförhemmet som har medfört en omvälvning av familjeliv och levnadssätt. Kvinnor har alltid arbetat, men deras arbete har interäknats in i någon statistik. Det är först sedan de bytt ut hemmet somarbetsplats mot löntagarrollen som kvinnors arbete blivit intressant förnafionalekonomer och statistiker. Vi har fått en utveckling från enförsörjar- tilltvåförsörjarfamilj som innebär att den traditionella arbetsfördelningen inomfamiljen håller på att förändras. Också arbetslivet förändras i rask takt. Ny teknik innebärnya produktionsmetoder, nya organisationsformer och nya administrafivasystem. Antalet arbetsfillfällen i varuprodukfionen kan väntasminska, medan tjänste- och servicesektorn väntas öka. Denna utveckling berörhela den industrialiserade världen - inte bara . Produktiviteten kommeratt öka, befintliga arbetsuppgifter kommer att minska, och nya arbetsuppgiftertillkommer. Detta är i och för sig ingenting nytt för svensktarbetsliv. Vad som är nytt är att utvecklingen går så mycket fortare än vad vitidigare varit med om. Tekniken ger också möjligheter till decentralisering avarbetsplatser och därmed boende, genom att datatekniken i kombination medkommunika-fionstekniken gör det möjligt att kommunicera på stora avstånd på ettenkelt, smidigt och billigt sätt. Vi kommer att få betydligt större möjligheteratt välja bostadsort och arbetsuppgifter än vad vi har . Ny teknik ger ökade variationsmöjligheter och störreflexibilitet. Men ny teknik ställer också krav på större flexibilitet. Endyrbar maskinpark med låg bemanning kan och måste köras under en större del avdygnets timmar. En ökad servicesektor ställer krav på arbetsinsatser också pådet som vi betraktar som obekväm arbetsfid. Kravet på och därmedmöjligheterna till individuella lösningar ökar. Produktivitetsförbättringar har medförtmöjligheter till arbetstidsförkortningar. Det finns ingen anledning att troatt det inte skulle kunna bli så också . Däremot kommerförutsättningarna, önskemålen och kraven att skifta inom olika delar avarbetsmarknaden. Kravet på en lagstadgad arbetstidsreglering grundar sig påde förhållanden som rådde under industrialismens barndom. De fackligaorganisationerna var svaga, och de ekonomiska och arbetsrättsliga förhållandenaledde till ett orättfärdigt utnyttjande av den mänskligaarbetskraften. Det fanns ett behov av att skydda arbetare och tjänstemän motorimliga krav. Utvecklingen visar att vi har helt andra krav påarbetstiden. Det förändrade familjemönstret ställer krav på möjligheteratt anpassa arbetstiden till familjens sammansättning och önskemål under olikaskeden. Ökande levnadsålder och bättre hälsa gör det möjligt och önskvärt förmånga av oss att arbeta längre än till . Andra behöver och vill pensionerasig tidigare. Behovet av återkommande utbildningsperioder ökar, och då kan detvara bra att t. ex. kombinera deltidsarbete med studier. Ny teknik och enökande servicesektor erbjuder arbete på alla tider och olika kombinationerav arbetstider. Behovet av kortare arbetstid varierar starkt mellan olikaindivider under olika perioder av livet. Många barnfamiljer har behov avkortare arbetstid. Däremot finns det ingen anledning att av det skälet begränsaockså alla andras arbetstid. Tvärtom behöver de som inte har barn arbeta merför att vi skall få råd att låta barnfamiljer klara sig med kortare arbetstid. Det skulle dessutom vara ett enormt slöseri med mänskligaresurser att hindra t. ex. människor med en kvalificerad och eftertraktadutbildning från att arbeta så mycket de vill. Men det är ju i realiteten vadsom sker vid en generell förkortning av arbetstiden i kombination medbegränsningar av övertidsuttaget. Inte heller alla branscher och alla yrkesområden kommeratt ekonomiskt mäkta med kortare allmän arbetstid som inte medför i motsvarandemån lägre timkostnader. Ur sysselsättningssynpunkt skulle en allmän kostnadskrävandearbetsfidsförkortning kunna bli en katastrof. Däremot finns det många områdensom kommer att kunna erbjuda kortare arbetsfid med oförändrad lönoch som också kommer att ha sådana önskemål. De flesta arbetsområden kommer attkunna erbjuda variafioner i fråga om arbetstidens förläggning. Arbetstiden har blivit föremål för en mycket detaljeradlagstiftning. Ingenting har lämnats åt slumpen. Den ordinarie arbetstiden harbegränsats till högst 40 fimmar . Jourtid och övertid - såväl allmänövertid som nödfallsövertid - har reglerats, likaså mertid fördeltidsarbetande. Vi har regler beträffande vila och veckovila, raster ochmålfidsuppehåll. Vi har specialbestämmelser beträffande vägtransporter ochluftfart. Vi har lagar som reglerar arbetstiden inom sjöfarten och förhemarbete. Vi har särskilda regler för minderåriga. Arbetstidslagen gjordes tack och lov dispositiv, vilkethar resulterat i en flora av avtal som omfattar större delen, kanske hela,arbetsmarknaden i större eller mindre utsträckning. Detta, herr talman, visaratt arbetstidslagen i sin nuvarande utformning i stort sett har spelat ut sinroll. För att ta vara på de möjligheter utvecklingen erbjuderbehöver vi skapa utrymme för flexibilitet, för experimentlusta, för människorsmöjligheter att söka sig fram och finna de former som är bäst för dem själva.Det är inte en ytterligare lagreglering av förhållandena i arbetslivet och isamhället som behövs, utan vi behöver lösa upp de bindningar som nuvarandelagstiftning ger. Lämna oss i fred, utropar en av våra mest folkkäraförfattare och artister i en kvällstidning . "Vi har inte bettvåra valda ombud att sköta vårt människoliv åt oss, de skall i görligaste månlämna oss i fred," Frågor rörande arbetstiden är just sådana där människorskall lämnas i fred för att finna sina egna vägar. Senaste numret av innehåller intervjuermed människor på en större arbetsplats. Jag tror att svaren är betecknande förmänniskors syn . Det kan sammanfattas i intervjusvaret:"Idealet vore nog att behovet hos var och en fick avgöra hur enarbetstidsförkortning skall se ut." På arbetsgivarhåll har man av ekonomiska skäl ochkonkurrensskäl svårt att tänka sig en sextimmarsdag generellt. Däremotuttrycker man att man inte ser några hinder att variera arbetsfiden efterindividuella behov inom ramen för den arbetstid vi har . En arbetsgivaresäger: "Jag sätter mig gärna ner och diskuterar modeller för varierandearbetsfidsuttag, t. ex. längre arbetsdagar och kortare påsommaren." Från LO-håll slår man däremot fast att två LO-kongresserhar drivit kravet på sextimmarsdag, och det ser man inte någon anledning att gåifrån. De krav som framställs i löneförhandlingarna visar också att man från fackligt håll kanske inte har förståttden utveckling som sker ochde önskemål som medlemmarna har på en ny syn på arbetstidsfrågan. I DELFA;s uppdrag ingår att delegationen skall belysa hurett första steg mot kortare arbetstid för alla skall kunna tas under1980-talet. Enligt vår uppfattning bör DELFA:s arbete i stället inriktas på attbegränsa lagstiftningen inom arbetstidsområdet till vad som är absolutnödvändigt med hänsyn till hälso- och skyddsaspekter liksom de oavvisligarättigheter till semester och ledighet som arbetstagarna bör ha. I stället börarbetstagare och arbetsgivare kunna träffa avtal individuellt och kollektivt. mån förhindrar övergången till en sådan moderniseradlagstiftning bör förhandlingar tas upp om ändringar i konventionerna. Sverigehar goda förutsättningar att bli ett föregångsland i fråga om enarbetstidslagstiftning som är väl anpassad till en ny tids förhållanden. I avvaktan på en reformerad arbetstidslagstiftning är detemellertid nödvändigt att korrigera vissa förhållanden inom den nu gällandeledighetslagstiftningen, som medför avsevärda olägenheter på arbetsplatserna. De lagar som stiftats vad gällermöjligheterna till ledighet från arbetet har utan tvivel var för sig varitmotiverade och haft stor betydelse för de anställda. De har emellerfid ocksåskapat problem. Den höga frånvarofrekvensen innebär en kraftigt ökad belastningpå såväl samhället som företagen och deras anställda. Särskiltkorttidsfrånvaron leder ofta till stora merkostnader i form av produktions- ochproduktivitetsbortfall. Den anställningstrygghet som de fast anställda har somtar ledigt från arbetet har inneburit otryggaanställningsförhållanden för alla de vikarier som måste anlitas. Detta problemför en allt större grupp kan i längden inte lämnas utan avseende. För att begränsa de negafiva verkningarna avledighetslagarna måste större hänsyn kunna tas till förutsättningarna på denenskilda arbetsplatsen. Särskild hänsyn måste tas till de förhållanden sområder på mindre arbetsplatser. De ledighetsformer som bör prioriteras är sådanasom tillkommit av hänsyn till vård av barn. Lagen om ledighet för studier skapar på mindre ochmedelstora arbetsplatser i det närmaste oöverstigliga problem.Rätten till ledighet för studier bör därför begränsas. Den översyn som påbörjades inomarbetsmarknadsdepartementet 1982 med uppgift att anpassa ledighetslagarna fillde faktiska förutsättningarna bör således återupptas och avslutas . Det behov av flexibilitet och valfrihet som föreliggergäller arbetsfiden i dess helhet och gäller självfallet också möjligheten attta ledigt från jobbet. I största möjliga utsträckning bör därför även frågorrörande ledighet överföras från det lagreglerade området till avgörande mellanarbetsgivare och arbetstagare. Jag yrkar bifall till reservationerna 2, 3 och 6. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 4 protokoll 1984/85:22 39 (): I arbetsmarknadsutskottets betänkande1984/85:2 behandlas ett flertal motioner som berör arbetstid och ledighet. Imotion nr 868 har vi begärt en översyn av ledighetslagarna, och denna begäranhar vi följt upp i reservation nr 5, har ett flertal ledighetslagar tillkommitoch kollektivavtal träffats för att bereda anställda ledighet med olikamotiveringar. Dessa möjligheter är samtliga i sig värdefulla för den enskilde. Vårt förslag om en översyn bör leda till en begränsning avledighetsuttaget med prioritering av vård av barn, sjuka och anhöriga. Vi harockså sagt att man bör pröva förutsättningarna att helt överföra rätten tillledighet för studier till det avtalsreglerade området. I vår motion har viockså tagit upp frågan om de fackliga förtroendemännens möjlighet att fåledighet. Denna bör koncentreras till att gälla förhållanden med direktanknytning till den egna arbetsplatsen. Vår begäran om översyn skall ses mot bakgrund av attmöjligheterna till tjänstledighet på en rad olika enskilda arbetsplatser harutnyttjats i en omfattning som inte kan förenas med krav på full effektivitet iverksamheten. De problem som har uppstått finns i första hand i de mindreföretagen, eftersom dessa inte har möjligheter att ha samma framförhållning somett större företag. Det kan gälla korttidsfrånvaro eller frånvaro på grund avstudier. prioriterar vård av sjukt barn om det blir aktuellt med enbegränsning av ledighetsmöjligheterna. Man kan naturligtvis fråga sig, om detkan vara riktigt att få tjänstledighet för studier hur länge som helst, ochinom områden som helt skiljer sig från de arbetsuppgifter den anställde har påföretaget. Här kunde man alltså tänka sig att överföra rätten fill ledighet förstudier från lagreglering till tecknande av kollektivavtal. Arbetsmarknadensparter har möjlighet att träffa avtal som kan få mera rimliga proportioner änvad dagens lagstiftning har. Det är alltså sådana här frågeställningar som vi anservara rikfiga att utreda, och det är därför vi har begärt översynen. Vi beklagaratt utskottsmajoriteten inte har kunnat ställa sig bakom detta krav. I ett par andra centermotioner tas frågan om en utredningom en förkortad arbetsfid upp. Utskottet har på denna punkt understrukit detutredningsuppdrag att stimulera fill debatt och ge ökade kunskaper omarbetstidens roll för sysselsättning m. m. som DELFA har. Därmed torde ocksåkraven i motionerna i stor utsträckning vara tillgodosedda. ser det som angeläget att vi kan få en allsidigbelysning av för- och nackdelar med en arbetstidsförkortning. Delade meningarråder som bekant om arbetstidsförkortningens betydelse ursysselsättningssynpunkt. Därför är det viktigt att DELFA, med parlamentariskrepresentation, fortsätter med sitt arbete att ytterligare klarlägga vad enverklighet med en arbetsfidsförkortning kan innebära ursysselsättningssynpunkt. Vi måste, med andra ord, få fram mer material innan viär beredda att ta ställning i denna fråga. Med det anförda yrkar jag, herr talman, bifall tillreservationerna 4 och 5 och i övrigt bifall fill utskottets hemställan. 40ELVER (): Om vi om tidigare betänkanden här i debattenhar kunnat säga att det har varit gamla bekanta, gäller det förarbetsmarknadsutskottets del inte betänkande nr 2 vad avser arbetstidsfrågorna.Det är första gången som utskottet har haft ätt behandla de frågorna. Intedesto mindre är det intressant vilka upplysningar om arbetsfidens utveckling somdär lämnas. Vi har haft ett mönster på den svenska arbetsmarknaden.Det kan konstateras att detta har genomgått stora förändringar under detsenaste decenniet - kanske större än vad som kunde förväntas med anledning avförändringar i arbetsfidslagstiftningen. Av betänkandet framgår också att antalet arbetade timmar isnitt var nära . Antalet sjönk sedan framtill , då det var i genomsnitt . Med grovkarakteristik skulle man kunna säga att vi redan har sex fimmars arbetsdag, menså enkelt är det inte. Det rör sig ändå om en högst noterbar sänkning. Debatten om den förkortade arbetsfiden som ett medel föratt öka sysselsättningen har varit intensiv, inte bara i utan i helaVästeuropa. Det har vi också fått besked om i de DELFA-rapporter som vi harnåtts av. Vanliga åtgärder är förändringar och sänkningar avpensionsåldern, omfördelning av befintliga arbetsuppgifter, begränsningar avövertidsuttaget, förlängning av semestern samt införande av mer deltid ochtjänstledigheter. I många länder pågår också på enskilda arbetsplatser en radprakfiska försök när det gäller arbetstidsfrågor. De tolv motioner som utskottet behandlar speglar mycket avden allmänna debatten, då främst diskussionen om arbetstidens längd ochledighetslagarna. I reservation 5 har mittenpartierna, ochcentern, begärt en översyn av just ledighetslagarna. En av reservanterna, ArneFransson, har redogjort för våra krav när han talade för dennareservation. Jag vill också yrka bifall till reservation 5. Vi slår i reservationen fast att de lagar vi har i och försig har en stor uppgift att fylla, som det på enskilda arbetsplatserhar varit svårt både att överblicka och att hantera dem. Det är noterbart att utskottsmajoritetentrots att den säger nej till utredningskravet ändå skriver att detta intehindrar "att man prövar de jämkningar inom regelsystemets ram som visarsig motiverade och möjliga att göra med hänsyn till småföretagen". Dettaär naturligtvis ett erkännande av de problem som vi beskriver. På samma sida ibetänkandet skriver utskottsmajoriteten också att den inte vill utesluta attdet kan finnas behov av en lagteknisk översyn av ledighetslagarna. Översyn - ja, det är just det som vi begär. avstyrkerutskottet vår begäran, men låt mig säga att i förhållande till vadreservanterna begär är också utskottsmajoritetens skrivning mycketförpliktande. För att vara på den säkra sidan yrkar jagbifall till reservation 5 och till reservation 4 vad avser motiveringen. 41LARS-OVE (vpk): Den officiella debatt som förs om förkortadarbetstid präglas av tre myter. Om de framförs tillräckligt ofta blir desanningar. Den första myten säger att det inte finns något ellermycket litet samband mellan förkortad arbetstid och flera arbetstillfällen. Denandra säger att en arbetstidsförkortning för alla ärför dyr, och den tredje myten säger att vi behöver flexibla arbetstider. Alla dessa tre myter är helt osanna. De sprids för attmöta den allt större insikten om att en generell förkortning av arbetstiden ärnödvändig av många skäl. För att ytterligare sprida dimridåer överarbetstidsfrågan har DELFA sedan regeringsskiftet fått nya direktiv.Delegationen skall ge underlag för debatten. Med det materialet sprider manbara ytterligare förvirring i grundfrågan. DELFA utgår nämligen från dessa tremyter. Vi vet att det finns en rad tungt vägandeskäl för en sextimmars arbetsdag. Den kanske allra viktigaste aspekten ärjämlikhetsaspekten, som berör mycket av det sociala livet, det deladehemarbetet och jämställdheten mellan man och kvinna, vilken har mångadimensioner. Allt detta kan man inte av ekonomiska skäl bara gå förbi. Vi kaninte vänta på en eventuell tillväxt i ekonomin, utan denna aspekt är så tungatt den kanske i sig skulle mofivera en förkortning av arbetsdagen. Andra motivär att vi kan få en minskning av deltidsarbetet, vilket är nödvändigt. Med en på rätt sätt förkortad arbetstid får vi isolidaritetens tecken också bättre tid för barn och äldre, något som det ärmycket illa beställt med i dagens samhälle. I solidaritetens namn kan vi ocksåminska den sociala utslagningen. Med en rätt genomförd arbetstidsförkortningkan vi t. o. m. skapa en bättre folkhälsa. Av rättviseskäl är det mycket viktigt att en stor del avproduktionsresultatet och den tekniska utvecklingen i form av kortarearbetsdag kommer dem till del som står för denna tekniska omvandling ochproduktionsresultat. Den tekniska utveckling som vi står mitt uppe i kommeralldeles säkert att skapa en ännu större arbetslöshet i vårt land, om vi integör någonting bestämt. Vi kan t.o.m. kalla det en massarbetslöshet. Det beroralldeles på vilka vi räknar som arbetslösa. Men vi vet i alla fall att i dagensläge står mellan en halv miljon och en miljon människor utanför det egentligaarbetslivet. Vi har inom kommunisterna tillsatt enutredningsgrupp som har arbetat väldigt seriöst och som funderat på hur enarbetstidsförkortning skulle gå till och vilka effekter den skulle få. Gruppenberäknar att enbart en förkortning skulle ge mellan 130 000 och240 000 fler arbetstillfällen. Då säger någon att det här inte är relevant. alldeles att vi kunde avliva myten om att kortare arbetstid skulle gefler arbeten. För att bevisa det kastade hon sig ut i och till DELFA;sutredningar. Men man måste väl ändå vara litet seriösare än så och säga: Vilkenär den konkreta situationen i vårt land? De arbetstidsförkortningar som genomförs i andra ländermåste ju bedömas efter hur de genomförs där - vilkastrukturomvandlingsprocesser som pågår,vilken ekonomisk polifik som förs, osv. Då vill jag bara erinra om att i vårtland har vi genomfört en enorm strukturomvandlingsprocess som i det här lägetskulle kunna tillföra industrin arbetsfillfällen i stället. Så de generellajämförelserna med utlandet ger jag inte mycket för i s. k. vetenskaplig mening.Därför tycker jag att DELFA;s roll här är mer förvirrande än klargörande förarbetarrörelsens debatt. Dessutom skall naturligtvis vid en arbetstidsförkortningövertiden minska. En effekt är också att de som har de hårdaste arbetena och ärmest betjänta av en arbetstidsförkortning kan i större utsträckning än hittillsdelta i samhällsarbetet. Det är ett demokrafiskt skäl för enarbetstidsförkortning. Jag är också helt övertygad om att med dagensstrukturomvandlingar och koncentration kommer man att kunna utnyttja fritiden bättreper dag, inte bara koncentrera fritiden till eller ett veckoslut. Manskall kunna leva ett hyfsat liv . Det finns alltså en rad tunga skäl för sexfimmarsdagen.Dessutom bör den genomföras med full kompensafion för mellan- och låginkomsttagare.Det blir då en bättre fördelningspolitisk effekt . Sedan skall man också se till kostnaderna i samhället. Jagär klart övertygad om att för samhället som helhet kommer enarbetsfidsförkortning att ha ringa ekonomisk betydelse, därför att vi kanengagera så många fler i produktion och arbetsliv i stället för att de stårutanför med mycket dryga kostnader som följd. Därför är egentligen detekonomiska argumentet inte giftigt. Men det är klart att vill man bara se strikt till denmarknadsekonomi vi har och säga att vi inte kan ta någonting frånkapitalet - storfinansen skall ha full kontroll över den produktion som denprofiterar på - då blir det stora ekonomiska problem. Det är väl den fällan somde borgerliga och socialdemokratiska riksdagsledamöterna och även många ute iden allmänna debatten sitter fast i. Men det finns andra som inte sitter fast. Jag återkommertill och dess kongress, som skall genomföras den23-24 november i . SAF har klart uttalat sina mål för hur arbetstidenskall se ut. Av en händelse - återigen - råkar de sammanfalla precis medmoderaternas krav. Jag skall inte säga vem som var först, men jag vet sedantidigare vad har formulerat för krav: Det ärönskvärt med varierande arbetstider. Arbetstiden skall vara individanpas-sad.Den skall anpassas till förhållandena på den enskilda arbetsplatsen. Det skallvara flexibilitet, säger man naturligtvis. Det skall vara varieradearbetstidslösningar med utgångspunkt i verksamhetens krav, och de skall sålångt som möjligt kunna anpassas till individens önskemål. Det är formuleringar. Man skall erbjuda ett varierat utbud avarbetstider av olika längd och förläggning för alla kategorier av arbetstagare,och man skall inventera möjligheterna. Vad det här handlar om i grund och botten är ju attarbetsgivarna -storfinansen, ledarna i företagen - skall ha möjlighet attutnyttja de arbetande som de vill, att människorna i samhället över huvud tagetskall underordna sig produktionen i varje del.