prot · G80926 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag vill fill bostadsministern säga att jagär överens med honom om att vi behöver regler för säkerhet och kvalitet. Jagkommer ifrån , som har en stark byggnadstradition, och där ärirritationen stor över det regelsystem som finns. Som bostadsministern vethänger bostadsfinan- Om förutskickad översyn av Svensk byggnorm (SBN) sieringenockså samman med låneformerna. Detta är något för många ganska komplicerat.Just , när man håller på med ROT-programmen ute i kommunerna, stöter man påproblem. Jag är överens med bostadsministern om - och det ärviktigt - att vi måste få ett vettigt regelsystem, men vi måste också få färre,enklare och klarare regler. Jag måste till få säga att deregler och bestämmelser som folk tycker är jobbiga och besvärliga och sombyggnadsindustrin klagar på har tillkommit på initiativ just från byggnadsindustrin. hade vi, , lokala byggnadsordningari varje kommun, som varje kommun fastställde för sig. Det innebar att detknappast var möjligt att åstadkomma en rationell och effektiv produktion,eftersom byggföretagen, liksom de som tillverkade monteringsfärdiga trähus etc,fick ta hänsyn till byggnadsordningarna i varje enskild kommun. Mot denbakgrunden begärde man enhetliga regler. Så tillkom den s. k.anti-byggkrångelutredningen och därefter det som är aktuellt. Det är inte riktigt bra, tycker jag, att nu i efterhand -när man tycker att man har besvär av regler som blivit införda - ge sig på ochkritisera de myndigheter som sköter handläggningen. Dessa regler har varitgrunden till att vi har kunnat bygga upp en effektiv och kraftfullbyggnadsindustri. Vi får bära litet besvär. säger att det kan förekomma problem när detgäller fina.isieringen och reglerna i byggnadslagstiftningen. Ja, tacka fördet! Inte skall vi väl från samhällets sida bara skicka ut pengar, utan att hanågot pohtiskt mål med vår verksamhet. Vad säger är väldigt överdrivet. Jag kantala om att jag inte sällan har kontakt med byggföretag som bebyggerbostadsområden för kanske 100 milj. kr. När de bebygger ett sådant bostadsområdeskall de ha 10 milj. kr. i subvention från staten. Inte kan det varanågot att gnola över, om företagen då behöver använda för attfylla i blanketter för låneansökan. 41MARGARETA (); Jag kan förstå detta när det gäller storaområden. Men det finns ju också enskilda människor ute i kommunerna som drabbashärvidlag. Vi har i - som jag sade - gammal byggnation, förvilken då alla dessa regler och förordningar skall tillämpas, så att det helabhr svårhanterligt. Men jag har förståelse för att vi måste ha ettregelsystem, så att det blir en god standard på våra bostäder. Men säomfattande som systemet är tycker jag inte att det behöver vara. Jag vill bara i all korthet understryka, attdet helt riktigt förhåller sig på detta sätt när det gäller stora områden. Menför en enskild villaägare, som talar om, rör det sig om belopp istorleksordningen . Visserligen trappasbeloppen upp i inledningsskedet, men nog får man vara beredd att ta på siglitet besvär härvidlag. Om råvara till i Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på fråga 1984/85:159 om rå vara till i har frågat mig vad jag tänkergöra för att regeringens beslut enligt 136 a § byggnadslagen om tillstånd förBodens att elda med träfiberråvaror följs och i får nödvändig råvara. Enligt vad uppger används numera förvärmeproduktion vid Bodens Energiverk sådan träflis som har levereratstill i , Detta bolag skulle därför nu sakna råvaraför sin verksamhet. Regeringen prövar användningen av träfiberråvaror sombränsle med stöd av 136 a § byggnadslagen. Syftet med prövninen är främst attse till att skogsindustrins möjligheter att erhålla träfiberråvaror inteallvarligt försvåras, I tillstånd att elda med träfiberråvaror brukar föreskrivasatt endast sådana råvaror som inte kan avsättas för skogsindustrien produktionfår användas. Det åligger i den kommun där anläggningen ärbelägen att övervaka att sådana föreskrifter följs. Överträdelse av föreskrifternaär straffbelagd. När det gäller det fall som PaulLestander tar upp lämnade regeringen Bodens Energiverk tillståndatt elda med träfiberråvara i hetvattencentralen i . I beslutet harföreskrivits att sådana träfiberråvaror inte får användas som kan avsättas förskogsindustrieli produktion, t. ex. framställning av massa och fiberskivor. Detankommer således på i att bevaka att denna föreskriftföljs. För egen del saknar jag möjligheter att bestämma hurförvaltningsmyndigheter, t. ex. en nämnd, skall förfara i ett enskiltfall som detta. 44PAUL LESTANDER (vpk): Jag vill först tacka bostadsministern för svaret. För att det inte skall råda något som helst tvivel omriktigheten i mitt påstående att det faktiskt används industriflis, ber jag attfå citera ur en intervju med verkställande direktör iNorrbottens-Kuriren. Om skogsmarkens behandling vid planeringen enligt plan-och bygglagen "Det finns två sorters flis, en huggen och en riven.Den huggna går till industrin, men en viss del måste blandas med den rivna föratt matningen i flisvärmefickorna till pannan ska fungera. Genom att det gick för stora mängder huggen flis fillMasonite fick värmeverket mest riven flis . ledning, BE-AB skrev då ett argt brev till Skogsägarnasom man har kontrakt med att köpa flis av och klagade på fliskvalitén. Från Skogsägarnas sida såg man sig tvingade att strypaleveranserna av huggen flis till för att klara sina åtaganden åtvärmeverket." Det här, herr bostadsminister, visar ju att mitt påståendeom användningen är helt rikfigt. Jag accepterar självfallet bostadsministernsförklaring att han själv inte kan ingripa i den här frågan. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på fråga 1984/85:158 om skogsmarkens behandlingvid planeringen enligt har frågat mig på vilketsätt jag är beredd att tillgodose skogsbrukets begäran att skogsbruket blirmedtaget som ett riksintresse i den mening som avses i förslaget till plan- ochbygglag (PBL). För det fall skogsbruket inte avses bli ett riksintresse harPer-Richard Molén frågat på vilket sätt jag avser att reglera förhållandenamellan stat och kommun så att skogsmarken får en likformig behandling i landetsmånga kommuner. fråga avser hur skogsfrågorna kommeratt behandlas i det förslag till lag om hushållning med naturresurser m. (NRL) som f. n. bereds inom . Jag kommer att presenteramitt förslag till NRL för regeringen för ett beslut om lagrådsremiss. Mot denbakgrunden är jag nu inte beredd att svara på fråga. 46PER-RICHARD MOLEN (m); Jag vill tacka bostadsministern för svaret påmin fråga, men får väl med förvåning konstatera att svaret i egentlig meninginte är något svar alls på mina frågor. Det som är värt att notera är att manvill vänta med att komma med några besked över huvud taget. Detta kan naturligtvis, bostadsministern, tolkas på tvåolika sätt. Det ena är att man kan vara oroad över opinionen och inte gärnavill väcka den björn som sover på ett tidigt stadium. Det andra är- och det ären litet positivare förklaring - att man kanske trots allt har tagit starktintryck av de synpunkter som framförts inte bara av skogsbrukets intressenterutan även av jordbrukets intressenter. Jag för min del hoppas att det är detsenare alternativet som gäller i detta sammanhang. Både jag och statsrådet har i våra läroböckerfrån folkskolan fått lära oss att jord- och skogsbruk, fiske och boskapsskötselhar under en mycket varit viktiga delar av den svenska ekonomin, ochär det t. o. m. . Men det är inte utan förvåning man konstaterar attregeringen inom sitt kansH trots allt funderar över att nu börja betraktaskogsbruket fillsammans med jordbruket som någonting mera sekundärt. Naturvård,friluftsliv, kulturminnesvård och rennäring - i och för sig viktiga delar - hartydligen blivit betraktade som riksintressen, men inte jord- och skogsbruk. Jagvill gärna ställa frågan: Varför har den här tanken över huvud taget kommitupp? Det hela fungerar ju ganska bra . Jag kan inte heller riktigt få det här att gå ihop med densocialistiska ideologin. Man får en känsla av att det är någon form avegendomlig decentraliseringsneuros som har gripit tag i bostadsministerGustafsson eller kanske t, o, m, hela det socialdemokrafiska parfiet. Vi vetbägge två att ambitionerna ute i våra kommuner är stora när det gällernaturinventeringar och att det är bevarandesidan som ligger ifrontlinjen och ställer anspråk på mer och mer mark. Jag har en stark känsla av- det tror jag att också bostadsministern har - att detta kan innebära att enbetydande mängd av skogsmark kommer att tas i anspråk för någonting som skullevara betydhgt mera värdefullt att tillhandahålla för de råvaror som vårskogsindustri behöver. Det var inte alltför länge sedan som vi märkte attskogsråvaran inte räckte fill. Om skogsmarkens behandling vid planeringen enligt plan-och bygglagen Vår skogsmark och vår skogsindustri ärutomordentligt viktiga tillgångar för vårt land, och vi har all anledning attförsöka slå vakt om dem på bästa möjliga sätt. Men de är inte överordnade allaandra intressen. får även dessa intressen vika för andra, som kan te sigstarkare, t. ex. skyddet av vår natur och vår miljö. 1 den frågeställning som tagits upp av han inte presenterat något enda skäl till att förslaget till naturresurslagskulle innebära någon ny inskränkning i skogsägarnas möjligheter att förfogaöver sin mark. Innan jag kan svara på de frågor som tar upp,vill jag få reda på vad det är i förslagen som han anser skulle innebärainskränkningar eller svårigheter för skogsskötseln, decentraliseringsneuroseller vilka uttryck han nu använder i sammanhanget. Tala om vad det är iförslagen som innebär att skogen skulle få en svagare ställning.' Jag begriper nämligen ingenting annat än att det förslagtill naturresurslag som vi hitintills har presenterat och diskuterat med företrädareför skogsindustrin innebär en förstärkt ställning för skogen i det svenskasamhället. Detta sker mot bakgrund av att skogen har så oerhört stor betydelseför vårt land att vi skall göra allt som står i vår makt för att se till attskogshanteringen kan ske på bästa möjliga sätt och att avvägningen mot andraintressen kan ske på ett riktigt sätt. Innan jag kan svara, måste jag veta vad det är som oroarPer-Richard Molén. Om skogsmarkens behandling vid planeringen enligt plan-och bygglagen 48PER-RICHARD MOLÉN (m); Bostadsministern måste ha lyssnat dåligt påde synpunkter som skogsbrukets representanter har framfört. Skogsindustrierna har en lokal betydelse. Många av landetskommuner som har ett stort och omfattande skogsbruk är för små för att hafillgång till den nödvändiga expertisen. Detta innebär med andra ord attturismen kommer att bli den stora kommunala ambitionen påbekostnad av skogsbruket. Med det förslag som tydligen nu ligger hos lagrådetavhänder man sig möjligheten att påverka den kommunala planeringen genombegränsningar när det gäller områdesbestämningar och begränsade möjligheter närdet gäller att påverka översiktsplanerna, I stort sett det enda somlänsstyrelserna som statlig institution och bevakare på länsplanet skall kunnagöra är att på något sätt fungera som ett samrådsorgan. Kompetensen att bedömasådana här frågor på det kommunala planet är inte särskilt utvecklad. Risken är att vi får olika skogsbrukspolitik i olika delarav landet, och det är inte svensk skogsindustri betjänt av. Det var som jag trodde; harmissförstått det förslag som vi har haft till diskussion. Det är inte särskiltmärkvärdigt, för det hade stora delar av den mycket kompetenta skogsindustrinockså gjort. Det är fakfiskt så att skogsnäringen även i fortsättningenskall regleras av skogsvårdslagen, inte av någonting annat. Den omfattas inteav de speciallagar för vilka naturresurslagen är en paraplylag. Vi har gjortundantag just för skogsvårdslagen. Skogsägarna tycker att skogsvårdslagen ärbra, och den får de leva efter även i fortsättningen. Vilka problem är det då som uppstår? Jo, säger , vi vill att skogsmarken skall bli ett riksintresse, likvärdigt med andrariksintressen. Men det är en omöjlighet, eftersom till ärbeväxt med skog. Vi skulle få betrakta nästan hela yta somriksintresse om vi lade ihop skogsmark och jordbruksmark. För att inom ramen för naturresurslagen ändå geskogsbruket ett starkare skydd än det har , inför vi i naturresurslagen enbestämmelse som likställer skogsmark och jordbruksmark och som säger att maninte får ta i anspråk högproduktiv skogsmark eller jordbruksmark om det finnsandra alternativ. Det finns ingen grund för detta påstående. återstår frågan om de s.k. områdesbestämmelserna, som kommunerna kan utfärda. I förhållande tilltidigare förslag har vi gjort den ändringen - och jag tycker att det är rimligtatt i det avseendet fillmötesgå de synpunkter som har framförts - attkommunerna får utfärda områdesbestämmelser, men bara i direkt anslutning tilltätorten för att tillgodose fritidslivet. 50PER-RICHARD MOLÉN (m): Jag vet att både moderater ochsocialdemokrater är intresserade av en central statsmakt. Vi moderater vill haen mycket begränsad,men stark statsmakt. Enligt de förslag och tankar som kommer frånbostadsdepartementet är det enbart när det gäller riksintressen som man frånstatens sida har möjlighet att påverka den kommunala planeringen. Därför kanjag ändå inte - hur övertygande och förtroendefullt än bostadsministernförsöker ge uttryck för en motsatt uppfattning - vara övertygad om att statensmöjligheter trots allt kommer att vara lika väl utvecklade. Vi avhänder staten dess möjligheter att skapaen enhetlig, för hela landet gemensam, skogsbrukspolitik. Jag begär inte att skalltro på mig. Han får studera vårt förslag och se vad det innehåller - det är väldet bästa. Som jag sade innebär detta inte någon som helst möjlighetför kommunerna att gå förbi skogsvårdslagens bestämmelser om hur skogen skallskötas. Det vi har gjort är att förstärka skogsbrukets intressen ilagstiftningen genom att skriva in i naturresurslagen, att man icke får taproduktiv skogsmark i anspråk om andra möjligheter föreligger. Någon sådanbestämmelse finns inte . När det gäller kommunernas planläggning får kommunerna ifortsättningen visserligen själva anta stadsplanen eller detaljplanen, som skall fastställas av , men fortfarande finns besvärsrättenkvar på samma sätt som hitfills, dvs. man kan föra ärendet upp till regeringen.Skulle skogsägarna finna att kommunerna agerar på ett sätt som står i strid medderas intressen kan de anföra besvär, och kommunerna kan då via praxis fåkännedom om hur utvecklingen skall vara. vill jag säga en sak till . Hansäger att han, liksom vi, är intresserad av en stark statsmakt, men att detskall vara på ett begränsat område. Ni är intresserade av det när det gällernattväktarstatens innehåll, dvs. inom försvar, polisväsende och brandväsende.Eljest-när det handlar om sociala frågor och annat - vill ni inte ha en starkstat. 52 (): När nu bostadsministern utvecklar sinatankegångar, finns det all anledning att ifrågasätta varför intebostadsministern på ett renhårigt sätt har kunnat ge uttryck för dessatankegångar, som tydligen finns ganska klart uttänkta på departementet, i detsvar som jag fick på mina frågor. Om skogsmarkens behandling vid planeringen enligt plan-och bygglagen Jag skall svara på det,, Vi har många tankar om hur detta skall utformas idepartementet. Vi har mycket noga lyssnat på skogsindustrin. På varje punkt därvi tycker att det är skäligt har vi försökt att tillgodose önskemål som harframförts från det hållet. Jag kan, som jag sade i svaret, inte ge någon fylligredogörelse, eftersom regeringen ännu icke har behandlat den lagrådsremiss, somskall läggas fram. Innan regeringen i sin helhet har behandlat den kan jag ikammaren inte Om innebörden av visst statsrådsbesök i redovisahur förslaget kommer att se ut. Detta är det enda skälet. Jag hoppas att vi skall kunna redovisa innehållet om ettpar veckor, när regeringen har tagit del av och behandlat frågan i samband medbeslutet om lagrådsremiss. Då är jag naturligtvis beredd attredovisa ärendet. Om regeringen hade behandlat förslaget , hade jagvarit beredd att, göra det . 54 (); Kan jag därmed tolka det så, att bådeskogsbruket och jordbruket kommer att få samma behandling som de övriga områdensom betraktas som riksintressen, och att det blir en rättvis och ärligbehandling dem emellan? Det blir en rättvis och ärlig behandling avskogsbrukets intressen, liksoni av andra intressen. Skogsbrukets intresse - somär ett mycket starkt intresse både för oss och för hela vårt samhälle - måsteändå i vissa lägen vägas mot andra intressen. Det föreligger exempelvis enintressekonflikt mellan skogsbruksintresset och önskemålet om bevarandet avfjällnära skogar. Den frågan måste vi ta hänsyn till, och det finns andrafrågor av liknande art. Det här är f. ö. ingenting nytt, utan det gäller redannu enligt riktlinjer för den fysiska riksplaneringen. Överläggningen var härmed avslutad. 13§ Svar på fråga 1984/85:139 om innebörden av visst statsrädsbesök i har frågat mig dels påvilket sätt regeringen förbereder de svenska insatserna vid de kommandeESK-mötena i och om mänskliga rättigheter resp. mänskligakontakter, dels om det faktum att kommunikationsministerns besök i trots att en åtföljande svensk journalist vägrades inresetillståndi innebär en nedtoning av den svenska respekten förHelsingforsdokumentets andra och tredje korg. Regeringen tillmäter båda ESK-mötena stor vikt. Vad gällerOttawamötet, som äger rum , har inom utrikesdepartementettillsatts en arbetsgrupp bestående av tjänstemän som handlägger ESK-frågor ochfrågor som rör mänskliga rättigheter. För att säkerställa kontakterna med desvenska organisationer som är engagerade i frågor beträffande mänskligarättigheter har jag inbjudit dem att delta i en informell referensgrupp. Bernmötet äger rum . Det är ännu för tidigt attsäga något om förberedelserna för detta möte. Det finns sannolikt anledningåterkomma till denna fråga. Jag har uppfattat fråga i dess senaredel så, att den del av Helsingforsdokumentet hon avser är dess bestämmelser omförbättrade arbetsvillkor för journalister. I denna del säger sig de deltagandestaterna ha för avsikt att "i välvillig anda och inom en lämplig ochrimlig tidsram pröva ansökningar från journalister om viseringar". Beträffande den svenska inställningen tillHelsingforsdokumentet vill jag med skärpa understryka, att i umgängetmed andra stater konsekvent har hävdat vikten av respekt för detta dokument ialla dess delar. Informationsflöde över gränserna har central betydelse för attbygga upp en anda av förtroende, som gynnar utvecklingen av goda förbindelsermellan staterna. Regeringens handlande i det fall åsyftarstår i överensstämmelse med denna politik. Om innebörden av visst statsrådsbesök i 57ANITA BRÅKENHIELM (m); Jag tackar utrikesministern för svaret på minfråga även om det i vissa delar fyller mig med häpnad. Grundprinciperna om erkännandet av de mänskliga ochmedborgerliga rättigheterna finns med i samma korg i Helsingforsdokunientet som embryot till de förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder som är Stockholmskonfe rensens speciella beting i den fortsatta ESK-processen. De utvecklas dock närmare i de båda övriga korgarna, och frågorna hör inte hemma i . Säkert är det den bästa vägen till framgång om varje delav processen koncentrerar sig på sina uppgifter. Försök att dra in diversefrågor som mer eller mindre faller utanför mandat harförvisso ändå inte saknats. Men det hindrar inte att de fora där frågorna ommänskliga rättigheter skall föras vidare bör tillmätas samma tyngd. Utanframsteg vad gäller mänskliga kontakter, respekten förtros-, yttrande-, ochrörelsefrihet, människors rätt att träffa varandra och återförenas medanhöriga, kan det förtroende som är förutsättningen för framsteg mot ettnedrustningsmandat inte åstadkommas. Jag tackar för den redogörelse utrikesministern lämnadeöver det svenska arbetet inför . Det är tillfredsställande attsvenska organisationer som är engagerade i frågan skall ha kontakt medarbetet. Men på vilket sätt kommer kontakterna mellan processens olika delaratt fortlöpande upprätthållas? Kommer det att vara ett svenskt intresse attkontrollera att framsteg sker någorlunda parallellt i de olika delarna? Oroväckandei marginalen av de massiva övergrepp mot demonstrationsfrihet, förenings-ochyttrandefrihet och hinder för människors rörelsefrihet som är legio bakomjärnridån är den behandling som svenska journalister har utsatts för.Det är närmast den engagemang eller brist på engagemang idessa frågor som jag vill ta upp. Menar utrikesministern att det är i överensstämmelse medtillämpande av ESK-processen i en anda av förtroende att inte bry sig om att ensvensk journalist inte får inresevisum när en svensk minister reser tillSovjetunio-nien? Om innebörden av visst statsrådsbesök i Jag är visseriigen ingen oreserverad beundrare i allasammanhang av tidningen , men nog tycker jag att dess journalist bordeha haft rätt att följa med, om man skall tillämpa ESK-processen i en god anda. Har regeringen på något sätt reagerat efter det att enannan svensk journalist utan godtagbar förklaring har utvisats från ett annatkommunistland med vilket vi inom ESK-processen har ett intimt samarbete? Jag kan inte finna att regeringens handlande i dessafrågor står i överensstämmelse med någonting som kan kallas tillämpande av ESK-processeni en god anda. När anklagar regeringen föratt inte fullgöra sina uppgifter vid konferensen i vill jag erinra omatt den äger rum . När vidare anklagar oss för attinte fullgöra våra uppgifter när det gäller konferensen i vill jag tillyttermera visso tillägga att den äger rum 1986. Kritik av vårt uppträdande viddessa två konferenser kan lämpligen anstå åtminstone tills de båda har börjat. Vad så gäller sambandet mellan dessa konferenser är detuppenbart att det finns ett samband, men det är knappast meningen - och dettycktes själv också anse, att man skall ställa villkor vidden ena konferensen för uppträdande vid den andra. Om vi sedan, herr talman, här i kammaren och underkammarens överläggningar skall ta upp ett enskilt ärende, vill jag nämna att enjournalist som sökt men förvägrats visum till Sovjetunionien i samband medkommunikationsministerns besök vände sig till kommunikationsministern en ochen halv timme innan flyget skulle lämna . Kommunikationsministernkontaktade då pressbyrå, som i sin tur vände sig tillSovjetambassaden, Ambassaden underrättades om att den visumsökande varjournalist på en stor dagstidning - huruvida vi beundrar den eller inte saknarall betydelse - och att det var på tidningens uppdrag som resan skulle företas.Detta är det korrekta förfaringssättet. Jag tror inte att vederbörandejournalist skulle ha blivit mer hjälpt, om man från svensk sida skulle havädjat till ambassaden att bevilja visum eller rent av hotat med attkommunikationsministerns resa skulle inställas, om visumansökan avslogs. 59 (): Jag förstår inte hur mitt inlägg kanmissförstås så till den grad som att jag har kritiserat det svenska agerandetinför ESK-mötena i och . Tvärtom tackade jag för den redogörelse somhar givits, och jag frågade bara på vilket sätt sambandet mellan de olikadelarna av ESK-processen skulle upprätthållas. Det var inte någon kritik - detvar en kompletterande fråga. Vad jag kritiserade var att utrikesministern gav uttryckför uppfattningen att det var en tillämpning av ESK-processen i god anda attinte bry sig om huruvida en journalist fick inresevisum eller inte. Det ärklart att det hade varit klarläggande, om det i det ursprungliga svaret hademeddelats att vederbörandejournalist sökte sitt inresevisum före avresan. Det ärnaturligtvis inte i särskilt god tid, och det kan klandras. Menutrikesministern säger att han inte vet om ansökan hade kunnat behandlas mervälvilligt, om man hade vänt sig till ambassaden. Man vände sig alltså intetill vederbörande ambassad - man försökte inte att se till att journalistenkunde få följa med. Det kunde man naturligtvis ha gjort.