prot · G80950 · 1984-12-31 00:00:00 — Det är riktigt att det inte finns några utredningar om hurmycket som kan sparas genom denna reform. Men inte heller i tidigareställningstaganden från sida, exempelvis i det ärende som gälldebeslut om förundersökningsbegränsningar i anledning av den borgerligaregeringens förslag, fanns det med några sådana utredningar. Till följd av polisens och åklagarnas svåra resursbristoch med hänsyn till den stegrade brottslighetsutvecklingen är det nödvändigt attgöra prioriteringar. Även utan nya bestämmelser är det ofrånkomligt att dettamåste ske. Ur rättssäkerhetssynpunkt är det vida bättre att man genom lag ochanvisningar så långt det är möjligt reglerar hur dessa prioriteringar skallgöras. Den ståndpunkt som de borgerliga intar i denna fråga medför risker föratt rättssäkerheten blir mindre, liksom också likheten inför lagen, just därföratt man inte är beredd att införa nödvändiga bestämmelser som reglerar dettaområde. Vpk har i sin motion om åtalsunderiåtelse uttalat attpropositionen innehåller ett flertal viktiga tankar och förslag. Vpk yrkar inteavslag på propositionen men vill ha ett tillägg om att en bestämmelse börinföras som i förekommande fall gör åtalsunderiåtelse beroende av målsägandensmedgivande. Detta.villkor bör enligt vpk i så fall gälla för de fall som avsesi 20 kap. 7 § 1-3 mom., men däremot inte för de fall somavses i 4 mom. Motsvarande bör enligt vpk gälla förundersökningen. Dettabetyder att vpk inte yrkar sådant medgivande när det gäller de psykiatriskafallen och inte heller då det är fråga om unga lagöverträdare. medgivandetill åtalsunderiåtelse från berörda målsägande skulle enligt utskottets meningföra för långt. Av principiella och praktiska skäl är det inte tänkbart att iett system för åtalsunderiåtelse, där enhetlighet i tillämpningen måsteeftersträvas, målsäganden i ett enskilt fall skall kunna avgöra om åtal skallväckas eller inte. Utskottet kan därför inte ställa sig bakom införandet av enregel med ett sådant innehåll. Som departementschefen närmare utvecklar i propositionenhar målsäganden ett väsentligt intresse av att åtal väcks, t. ex.om en skadeståndsfråga i något speciellt fall bör bedömas av domstol. Jag vill därvidlag särskilt hänvisa till vaddepartementschefen anför om beaktande av väsentliga målsägandeintressen: "Väsentliga intressen skall beaktas. Omständighetersom är av betydelse i sammanhanget är skadans storlek och parternas ekonomiskaförhållanden." Det betyder givetvis att vad som är ett väsentligtintresse för en person med lägre inkomst inte behöver vara det när det gälleren mer välbeställd målsägande. Sociala aspekter som vpk-motionen efterlyser börsålunda kunna beaktas. När försäkring väsentligen täcker skadan och ingendomstolsprövning fordras av försäkringsföretaget, måste målsägandens intresseav rättegång mot gärningsmannen anses vara begränsat. I den gemensamma borgerliga reservationen yrkas avslag påcenterns och motionsyrkanden, som inte gäller avslag påpropositionen. En utvidgning av möjligheten till åtalsunderiåtelse av extraordinära skäl är motiverad enligt folkpartimotionen utifrån hänsyn till denenskilde samt hänsynen till den allmänna laglydnaden. I anledning därav yrkas ifolkpartimotionen att beslut om extra ordinär åtalseftergift förutom avriksåklagaren också skall kunna fattas av regional chefsåklagare. Det är justett sådant förslag som finns i propositionen och som utskottet tillstyrker. fall där riksåklagaren f. n. ensam beslutar om åtalsunderiåtelse blir ävencheferna för de regionala myndigheterna och för åklagarmyndigheterna iStockholm, och behöriga. I centermotionen hemställs att hos regeringenbegär förslag om utvidgning av möjligheterna till åtalsunderiåtelse vidbrottskonkurrens och då den misstänkte skall bli föremål för öppen psykiatriskvård. Som jag har berört är det just sådana förslag som också finns ipropositionen och som utskottet tillstyrker. Men den borgerliga reservationen har inte präglats av desynpunkter som har framförts i och motioner i dessaavseenden. Det är blanka avslagsyrkande vad gäller propositionen,med endast en principiell motivering, som har blivit den gemensamma borgerligaståndpunkten. Med hänvisning till vad jag här har anfört fårjag yrka bifall till justitieutskottets hemställan i betänkandet omåtalsunderiåtelse. Detta innebär att jag vidare yrkar avslag på den borgerligareservationen och på vpk:s motion 1984/85:29. 142GUNILLA (): har hög juridiskförsvarskompetens, men inte ens det räcker i det här fallet. Det går inte attfå ett så här dåligt förslag att verka bra - hur än försöker. påstod att vi från opposifionen stodtomhänta när det gällde att lägga fram besparingsförslag. Låt mig påminna omatt jag i mitt inledningsanförande just lyfte fram åtminstone två områden därvi anser att man kommit in på vägar som man kan fortsätta på - nämligenavkriminalisering och depenalisering. Sedan fick jag svar på min fråga hur mycket vi kommer attkunna spara på utgifterna om förslaget genomförs. sade attnågra sådana beräkningar över huvud taget inte finns. Men vad är det då somsäger, , att det kommer att bli besparingar? Jag sade att jaginte tror att förslaget kommer att leda till besparingar, därför attkostnaderna kommer att öka hos åklagarmyndigheterna och polismyndigheterna. En fråga som jag ställde men som intebesvarade, och som jag därför vill upprepa, är följande: Vad kommer effektenatt bli av att brott och förseelser inte längre kommer att beivras? Vad kommerdet att leda fill? Kommer människorna att ta lagen i egna händer? Hur blir detmed poHsens brottsuppklarning i det här fallet? Något som verkligen förtjänar att lyftas fram ärsocialdemokraternas skrivning angående rättstillämpningen; den återfinnsnederst på s. 12 i betänkandet. Först betonar man betydelsen av att allmänhetens tilltrotill rättsväsendet upprätthålls och säger att det är av stor vikt att ökadanvändning av åtalsunderiåtelse inte leder till en oenhetlig rättstillämpning.Därför krävs en konsekvent och likformig praxis i tillämpningen. Sedan följeren mening som är väLvärd att citera ordagrant: "Svårigheterna att formaoch vidmakthålla en sådan fasthet i praxis är uppenbara; i sakens natur liggert. ex. att vissa rekvisit för när åtal skall få underlåtas måste ges en merallmänt hållen formulering." Efter det konstaterandet framhålls återigen vikten av attde föreslagna reglerna fillämpas på ett enhetligt sätt, så att inte tilltrontill rättsväsendets förmåga att upprätthålla likhet inför lagen rubbas. Kort kan den här intellektuella kullerbyttan sammanfattasså här: Vi måste ha en enhetlig rättsfillämpning, men det går inte attåstadkomma med det här förslaget, men det skall i alla fall fillämpas på ettenhetligt sätt. - Det blir sannerligen inte lätt att vara åklagare om det härförslaget skall genomföras! 143HANS i (fp): Det är möjligt att man vinner vissaprocessekonomiska fördelar, men jag tycker fortfarande att det är tveksamt -jag har alls icke blivit övertygad om att det är på det sättet. Men samtidigtmister man ju en massa saker. Man mister förutsebarheten i rättsskipningen, manmister rättssäkerheten som en domstolsprövning innebär, man misterlekmannain-flytandet och man mister stora delar av offentlighetsprincipen.Detta är ju 12 protokoll 1984/85:49-50 våldsammanackdelar, som skall ställas mot vissa processekonomiska fördelar. Sedan påstår att vi kommer tomhänta. Jagskall bara erinra om några motioner som väckts från under årenslopp, nämligen motioner som gällt domstolsväsendet, åklagarna och polisväsendet.Om de hade bifallits hade det betytt resurser, och vi kunde ha sluppit ifrånden typ av lagsfiftning som här förordas. Detta är ett område som vi från har satsat på.Vi vill värna om rättssäkerheten. Låt mig sedan om de extraordinära åtalseftergifterna sägaatt det är riktigt att det yrkas avslag på förslaget. Men om det nu skulle gåså lyckligt att hela proposifionen avslås skall vi från sida gärnaåterkomma och tillsammans med lösa problemet med denåterstående biten. 144BJÖRN KÖRLOF (m): Om jag förstod rätt är hansfilosofi följande. Om brottsligheten fortsätter att öka - och det har vi tyvärranledning att räkna med - skall man mer och mer koncentrera rättsväsendetsresurser på den grövre brottsligheten och genom olika typer av åtgärder, t. ex.åtalsunderlåtelser, ordningsbot och strafförelägganden bit för bit ur systemetrensa bort den lindrigare brottsligheten. Jag tror att man tänker fel om mangör på det viset. Självfallet måste vi på olika sätt arbeta mot den grövrebrottsligheten, men i det långa loppet leder det fel att arbeta på det viset -brottsligheten tar sin början i ungdomsgenerationerna. Varje brott som en ungmänniska begår kan vara ett steg på vägen in i en kriminell karriär. Vi vet atthuvuddelen av den brottslighet som vi har att arbeta med - som jag beskrevbegås det 800 000 brott - begås av ungdomar, väldigt många t. o. m. av ungdomarunder . På brottskurvan är det en stor puckel av brott som begås avungdomar mellan och . Jag tror att det är oerhört viktigt attdet kommer en reaktion på dessa brott. Är 1983 lagfördes sammanlagt 21 320 personer i åldern15-17 år. Åtalsunderiåtelse beviljades i 8 301 fall. Ca II 000 av dessaungdomar fick böter och strafförelägganden. Det betyder att ca 8 000 ungdomaricke fick någon annan reaktion på sitt brott än att samhället förklarade attbrottet icke skulle leda till åtal. Det tycker jag är mycket allvarligt. Vimåste finna någon form av reaktion mot denna typ av ungdomsbrott, som gör attdessa ungdomars brottslighet bryts mycket . Jag kan alltså inte hålla medHans Göran i det synsätt han här utvecklar. När jag förde mitt resonemang om strafföreläggande gälldemin kritik -och samma kritik framförde jag när ni utvidgadestrafföreläggandesystemet -att ni sökte er uppåt i påföljdssystemet så attstrafföreläggande kunde utfärdas för numera mycket allvarliga brott, dvs. brottvars påföljder i straffskalan närmar sig fängelse. Vad jag är beredd att prövaär en vidgning av användandet av strafföreläggande "horisontellt",dvs. att man skulle se om det finns gärningar iolika typer av specialförfattningar i vilka inte söker sig uppåt iallvarlig brottslighet, utan fortfarande kan betraktas som smärre brottslighetoch vilka man därmed kan utdöma strafföreläggande för. Strafföreläggande ärfortfarande en påföljd, vilket inte åtal är. Åtal är ett led i rättsprocessen.Det är där de stora och allvarliga rättssäkerhetsaspekterna kommer fram. Åtalinnebär nämligen att det finns en möjlighet till prövning, att gå vidare tilldomstol med tvåpartsförhållande och annat. Därför är det omöjligt att görajämförelser mellan åtal och strafföreläggande. Åtal ingår som ett led iprocessen för att åstadkomma ett rättssäkert system. 145 HANS (): I mitt tidigare inlägg framförde jag som min åsikt att ni, trots denlånga reservafionen om tänkbara lättnader i rättsväsendet, ändå var tomhänta.Ni ställde ett ganska omöjligt förslag om strafföreläggande. Jag har utförligtbelyst att det inte är en framkomlig väg för att lätta trycket pårättsväsendet. GunillaAndré har i sitt inlägg tagit upp frågor om avkriminalisering ochavpenalisering och sagt att hon är positivt inställd till det. Vi får väl sehur det blir när förslagen kommer på bord. Det går att studera enhel del förslag och idéer i två utredningar som riksåklagaren har gjort påregeringens uppdrag. Jag skall komma ihåg att har ställt sigpositiv till dessa saker, och det välkomnar jag. Men jag undrar hur det kommeratt gå med den borgerliga enigheten på den punkten. Sedansäger och någon annan att formuleringarna är allmänna vad gällerrättssäkerheten och enhetligheten i rättstillämpningen. Det är rikfigt attformuleringarna är allmänna i lagtexten. Men formuleringarna i nuvarandelagtext är varken mer eller mindre allmänna lagtekniskt sett än deformuleringar som funnits i tidigare lagsfiftning. Så däri är det lagteknisktsett inte någon skillnad. Tidenmedger inte att jag går in på det här, men jag vågar säga att för den som läsermotiveringarna som anförs både av departementschefen och av utskottet, och isynnerhet om man gör sig mödan att läsa specialmotiveringen, står det klartatt det finns utförliga motivuttalanden i det här avseendet. Till detta kommeratt riksåklagaren kommer att ge ytterligare anvisningar av prakfisk natur somblir av betydelse. Detta kommer att leda till vissa förbättringar, som jag trort. o. m. kan öka rättssäkerheten på området. Detär riktigt som i säger, att det finns brister iförslaget när det gäller att en åklagare beslutar om åtalsunderiåtelse i frågaom mindre brott. Men de bristerna finns ju i lika hög grad f. n. Jag vet inteatt har kommit med några förslag om att det skall görasförändringar när det gäller offentlighetsprincipen eller när det gällerförutsebarheten, eller rättssäkerheten för detta. Jagvill erinra om att det 1976 förekom över 36 000 åtalsunderlåtelser. 1977 vardet 25 000. är vi nere i drygt 21 000. Det har gjorts vissaansträngningar att förbättra lekmannainflytandet inom Nr 50 åklagarväsendet. Ettsocialdemokratiskt förslag som går ut på att lekmanna- Onsdaeenden insynen skall öka på området, intedå det gäller de enskilda fallen men när det gäller åklagarnas verksamhet i allmänhet,är inte utan betydelse i saken. 146GUNILLA (): berörde i sitt senasteinlägg frågan om alternativa besparingsförslag och det som jag nämnde angåendeavkriminalisering och depenalisering. Han sade att det skall komma förslagfrån regeringen vid senare tillfälle och att han var mycket intresserad av hurjag kommer att ställa mig till de förslagen. Jag vill då bara säga att vigivetvis skall studera de förslag som kommer ytterst noggrant. Det gör vialltid när det gäller olika sakfrågor. En sak har jag inte fått något svar på av Hans GöranFranck. Jag talade om risken för att människorna upplever att brott ochförseelser lämnas obeivrade. Jag vill peka på att det finns ett samband mellanreglerna om åtalsunderiåtelse och förundersökningsbegränsning. En utvidgning avmöjligheterna till åtalsunderiåtelse ökar automatiskt utrymmet för begränsningav förundersökningarna. Ett brott kan således begås utan att det sker någon reaktionöver huvud taget från samhällets sida. Brottsbegreppet luckras helt upp. När det föreslagna systemet verkat ochallmänheten märker att inget händer om ett lagbud överträds, kommer det intelängre att upplevas som ett brott. Det föreligger en uppenbar risk att detallmänna rättsmedvetandet avtrubbas, och det ser vi från sidasom ytterst allvarligt. 147 HANS i (fp): Jag medger att jag inte riktigt kunde följatankegångarna i replik. Det verkade som om rättssäkerhetenskulle öka, om allt flera mål drogs undan domstolen. Då skulle ocksåoffentlighetsprincipen bli bättre tillgodosedd, och lekmannainflytandet skulleöka.. Till slut: skallinte bekymra sig inför det borgerliga samarbetet i justitieutskottet iframtiden; det skall vi klara av själva. Däremot skall han bekymra sig överjustitieministerns nya och märkliga förslag, som ständigt är en källa till oroför rättssäkerheten. 148BJÖRN KÖRLOF (m): Bara två synpunkter! Jag håller med i , för jag kundeinte heller följa med i hans senaste argumentering. Om jagförstod honom rätt skulle vi agera så, att ju fler brott som inträffar här ilandet och ju fler ungdomar som dras in i brottslighet, desto fleraåtalsunderlåtelser skulle vi börja medge i syfte att bekämpa dennabrottslighet. Det är ju konsekvensen av hans resonemang, och det är mycketmärkligt. Vi måste väl ändå vara överens om att här det gällerbrottslighet - och att den börjar med ungdomsbrottslighet är klarlagt - måstevi göra någon typ av ingripande.Då är åtalet den första punkt som vi börjar arbeta med för att ungdomarna skallfå klart för sig att samhället ser med stort allvar på det som de har gjort. Jag redovisade här siffror som visar att nästan hälften avde ungdomar som har dragits in i rättssystemet får åtalsunderiåtelse somen av de första reaktionerna från samhället när de har begått brott. Det kan juinte vara rimligt. Det verkar som om menar att detta skall vifortsätta med och t.o.m. utöka. Jag har väldigt svårt att följa med i dentankegången. 149HANS (): ställer frågan om vad somhänder om brott lämnas obeivrade. Dess värre har vi i vårt samhälle och i deflesta andra samhällen, inte minst i den västliga världen, en mycket omfattandebrottslighet; har varit inne på detta här . Det görs 800 000anmälningar enligt , och vi har därtill en mycket stordold brottslighet. Förmodligen är det av brottsligheten som anmäls. Det är klart att inte all brottslighet kan beivras medsamma styrka, oavsett om den är stor eller liten och oavsett omständigheterna.Man kan ibland få det intrycket när man hör på debatten att det skulle varamöjligt. I dagens läge med en ytterligt allvarlig ekonomiskbrottslighet, våldsbrottslighet och narkotikabrottslighet måste man göraprioriteringar, och det är de prioriteringarna som vi är beredda att göra. Detgår inte att bekämpa all brottslighet med samma styrka och tyngd, för om mangör det kommer man inte att bli tagen på allvar när man talar omprioriteringar. Den logiska konsekvensen av den mycket kraffiga borgerligakritiken mot förslaget om åtalsunderiåtelse skulle i själva verket bli att manvill ytterligare begränsa de nuvarande möjligheterna, ja, t.o.m. avskaffareglerna om åtalsunderiåtelse. Jag frestas att dra den slutsatsen när krifikenblir så stark. Jag har inte yttrat - där måste i Röstångaha hört fel - att offentlighetsprincipen var lika väl tillgodosedd inomåklagarväsendet som inom domstolsväsendet. Det är ju inte offentliga förhörinom åklagarväsendet, utan det som är offentligt är utredningar och beslut, iden mån som inte utredningarna är hemligstämplade. Jag vill inte sticka understol med att det är på det viset. Men så är det ju också nu när det gäller deåtalsunderlåtelser som vi är ense om att vi skall fatta beslut om - om man inteändrar sig på grund av den starka krifiken emot det här insfitutet. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls med 221 röster mot 91 förreservationen av m.fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom.1 (utvidgad åtalsunderiåtelse m.m.) Utskottetshemställan bifölls med 172 röster mot 145 för reservationen av m.fl. i motsvarande del. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 2 Utskottets hemställan bifölls. 19 §Dag för avslutning Enligtde planer som redovisades vid talrrianskonferensens sammanträde den 21 novemberskulle det bli möjligt att avsluta höstens arbete . Pågrundval av uppgifter från utskotten har det nu visat sig att det bör finnasmöjlighet att sluta.redan tisdagen . hardärför beslutat att planeringen av riksdagsarbetet skall inriktas på attkammarens sista arbetsplenum skall hållas senast fisdagen den 18december. Det förutsätter en viss disciplin. 1984/85:8 Fortsatt försöksverksamhet med användningav telefon vid rättegång (prop. 1984/85:41) 1984/85:9 Fortsatt giltighet av lagen med särskildabestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål (prop. 1984/85:42) 1984/85:11 Fortsatt giltighet av lagen omtvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall (prop. 1984/85:73) 1984/85:13 Tilläggsbudget I till statsbudgeten /85 (prop. 1984/85:25 delvis) Kammarenbiföll vad utskottet i dessa betänkanden hemställt. betänkande 1984/85:5 om folkrörelser. 151 (): Om man skall våga ta till orda här i kammaren vid denna fidpunkt ochmed anledning av ett enigt utskottsbetänkande, måste man känna väldigt starktför de frågor som skall behandlas. Det gör jag, och det gör vi säkert alla. Folkrörelsernaär omistliga tillgångar i vår svenska demokrati. I en vital demokrati är detytterst angeläget att ständigt analysera folkrörelsernas situation och attfrån samhällets sida skapa goda förutsättningar för folkrörelserna i ochframtiden. Våramånga folkrörelser är av mycket varierande storlek och styrka och har skiftandeinnehåll i verksamhet och målformuleringar. Det är av yttersta värde attfolkrörelsernas betydelse i vårt samhälle verkligen uppskattas och kommer tilluttryck. De traditionella folkrörelserna föddes som de många människornasreakfion mot förtryck och misär. Människorna gick samman för att hävda sin rättoch kämpa för sina ideal. Ett nät av folkrörelser växte fram och kom attmotsvara människornas mest grundläggande behov. Det gällde social trygghet ochgemenskap samt ekonomiska förutsättningar. Men det gällde också att fådelaktighet i och kunskap om de frågor som var föremål för diskussion ochbeslut. Det gällde också bildning. Folkrörelsernagav rika möjligheter fill delaktighet i beslut och i deras genomförande. Länkenmellan hjärtats tanke och handens arbete var stark och självklar. Sedan deförsta folkrörelserna föddes har många decennier gått och tiderna skiftat ochförändrats. Samhället blir dock aldrig färdigbyggt. Det måste ständigtomskapas, förnyas, av ständigt nya generationer medborgare. Folkrörelsernaär och bör självfallet vara insiktsfulla om denna stora utmaning. För att klaradenna utmaning måste en ständig förnyelse ske inom folkrörelserna och i derasarbete för att möta förändringarna i samhället. Låtmig ta ett exempel. Koncentrationen och storskaligheten inom näringslivet ochsamhällets organisation har fjärmat den enskilde från arbetsplats ochsamhällsfunktioner. Här har folkrörelserna en stor uppgift att fylla utluckorna men också att ändra förhållandena. Många lokala föreningar tar ocksåinitiativ till förnyelse av verksamhetsformer, som sfimulerar till engagemangoch lust att påverka boendemiljön och arbetsmiljön, som ger opfimism ochframtidstro till människor i bygder, hotade av utarmning, och som kan skapagemenskap och bidra fill social trygghet. Denna småskaliga verksamhet kan skedirekt av rörelserna eller genom kooperafiv verksamhet på skilda områden. Mångaprakfiska uppgifter kan med fördel utföras genom folkrörelsemedverkan. Man kanockså få ut mer av knappa ekonomiska resurser på det sättet. Men sådanaåtaganden måste allfid ske på rörelsernas egna villkor. Folkrörelsernafår aldrig bli samhällets eller kommunernas förlängda arm genom direkt styrningav verksamheten, inte minst genom bidragskonstruk-fioner. Jag tycker attdebatten och propåerna ibland är litet oklara beträffande denna kungsprihcip iFolkrörelsesverige. Det är bra att utskottet enhälligt slagit fastegna-villkors-principen. Denkrifik från fackligt håll som i skilda sammanhang riktats mot visst frivilligtideellt arbete inom folkrörelserna måste ut. Det kan inte vara rimligtatt hindra sådana insatser. Det är därför bra att utskottet nu enats om attfrågan bör ut i anslutning till demokratiberedningens arbete ochförslag. Utskottethänvisar till att frågor om föreningslivets medverkan för verksamhet på detlokala planet tas upp i betänkandet Lokalt folkstyre genom brukarmedverkan. Vi får tillfälle att efter remissbehandling och eventuellproposition med anledning av betänkandet ta upp innehållet till diskussion.Redan nu vill jag dock säga att.betänkandet innehåller inslag som vittnar omatt gränsdragningen mot ett korporativisfiskt samhälle inte är glasklar. Ur både den representafiva demokratins synpunkt och uräkta folkrörelsesynpunkt är detta en stor och principiellt tung fråga somkräver vaksamhet. Många frågor med folkrörelseanknytning tas upp i de motionersom ligger till grund för detta utskottsbetänkande. I motionen från erinrar vi om att statligtgrundstöd infördes till kvinnoorganisationerna under den icke-socialistiskaregeringsfiden och att detta skulle följas upp av grundbidrag också fillmiljö-, radio- och fredsrörelser. När det gäller bidrag till radiorörelser hart. o. m. en enig riksdag 1983 hemställt om detta utan att det beaktades iinnevarande års budgetproposition. Men vi skall återkomma i den frågan. Stora framtidsfrågor är nya medier och datafrågor. Det ärsynnerligen viktigt att de synpunkter som redovisas i rapporten ,folkrörelserna och framtiden följs upp i praktiska beslut i dessa frågor. Dessagigantiska frågor kan endast med folkrörelsernas hjälp. Här behövsverkligen kunskap hos och delakfighet från de många människorna.