prot · G80976 · 1984-12-31 00:00:00 — Vimoderater ser inte unga människor först och främst som tillhöriga grupper ellerkommande från den ena eller den andra sociala miljön. Först och främst är deolika personligheter som skall behandlas som sådana. De skall erbjudas detbästa vi kan åstadkomma av utbildning på basis av beprövad erfarenhet. Utifrånen sådan grundsyn formulerar vi moderater kraven på en ny skola. Vi harformulerat de kraven under fem huvuddeviser. Allförmedla kunskap, säger vi inledningsvis, skall kompromisslöst anses somskolans viktigaste uppgift. Ämnesstudier skall sältas före ytlig överblick.Konkret innebär delta bl. a. följande förändringar i förhållande till dagensskola: skall ange attkunskapsförmedlingen och färdighetsträningen är skolans alll överskuggandeuppgift. Det ger lärarna stöd att sålla ut sådant ur skolans vardag som inomramen för en begränsad tid måste komma i andra hand. Vi moderater har ställtdetta yrkande förut och har varje gång blivit lika förvånade när del slutat medalt vi i denna kammare bUvit ensamma om att hävda alt kunskaps- ochfärdighetsförmedlingen är det viktigaste skolan har att ta sig före. Viupprepar kravet också . Barnen skall börja skolan redannär de är . Härigenom tas barnens intresse för att lära bäst lill vara.Dagens sena skolstart innebär för många elever förluster som inte senare kankompenseras. motion till årets riksdag av och redovisasintressant stafistik om i hur få länder som barnen börjar skolan så sent som iSverige. "Av de 202 länder i världen", säger motionsförfattarna,"som finns medtagna i Unescosstatisfik beträffande skolpliktsålderri och skolstart är det bara 43 som låterbarnen vänta med skolstarten fill ålder." Högstadieelevernaskall få undervisning i ämnen i stället för i block. Det är vår övertygelse att eleverna behöver "fack" all stoppa in sinakunskaper i. Den totalintegraiion av de s. k. orienteringsämnena som uppenbarligen gradvis tvingas fram genom läroplanstolkningar och en ny lärarutbildning leder enligt vår mening till ytlighet och därmed kunskapsförflackning. Den läroplanstolkning som pågår saknar f.ö. stöd i läroplanen. Det finns ingenfing i den läroplan som har fattat beslut om som säger att vi skall vandra vägen mot en totalintegraiion av deaktuella ämnena i högstadiet. Också vid universitet och högskolor skallämnesstudierna förslärkas. Den snäva nyttoinriktning somuniversitetsutbildningen har fått, inte minst genom s. k.högskolereform, har kommit att utsätta enskilda ämnen och ämnesinstilulionerför en gradvis erosion. Häri ligger del viktigaste skälet till att humaniorasställning är så utsatt som den f. n. är. Om tiden medger, herr talman, tänkerjag återkomma till detta spörsmål . Vår andra huvudtes är att respekten för den enskildessärart måste återupprättas. Del ger de bästa förutsättningarna för alt uppfyllakunskapskravet men också för att uppnå angelägna sociala mål. Konkret innebärdelta bl. a. följande förändringar: Elevernasvalmöjligheter i högstadiet måste vidgas. Tanken all alla ungdomar i tonåren avdiffusa jämlikhetsskäl skall hållas samman med utomordentligt små möjlighetertill personlig ulbildningsprofilering bör vi överge. Enstudieuppläggning av det slag som vi moderateF skisserar förstärker varje elevsmöjligheter alt utveckla just det som han eller hon känner alt han eller hon ärbra på. Men inte bara det: Genom den bättre studiestimulansen uppnås dessutombättre resultat inom de ämnen som alla elever, oavsett hur de väljer i övrigt,måste studera. Därmed inträffar det paradoxala, att ökade valmöjligheter ledersåväl lill att den gemensamma kunskapsbasen för alla elever vidgas som till attmöjligheten alt profilera den enskildes särart understryks. Men kanske änviktigare från inte minst socialdemokratiska utgångspunkter är all den socialarörligheten främjas genom ett högstadium konstruerat efter dessa riktlinjer, avdet enkla skälet att flera elever känner att de faktiskt lyckas med sittarbete, får känna glädjen av att klara sina uppgifter, får möjlighet att stärkasitt eget självförtroende. Häri, herr talman, tror jag att den vikfigasteinsatsen vi skulle kunna göra för att förhindra utslagningen i skolan faktisktligger. Elever med stärkt självförtroende är inte lika utsatta för deutslagningsmekanismer som så många drabbas av. Gymnasieförsökenskall ges en ny inriktning. Vi accepterar inte ambitionerna att släta ut deolika gymnasieutbildningarnas karaktär ulan säger oss tvärtom att de olikagymnasieutbildningarna bättre måste anpassas till de skilda behov somutbildningarna är inriktade mot. Lärlingsutbildning skall erbjudas elever med huvudsakligenpraktisk eller yrkesinriktad läggning. Anställningsförhållandet mellan lärlingoch företag skapar den typ av förtroendefull ansvarsrelation som samarbetet iden fasta anställningsformen efter utbildningstidens slut til syvende og sidstkräver. De teoretiska utbildningsvägarna i gymnasieskolan finnervi moderater i huvudsak bra. Däremot fördärvar antagningssystemet lill högrestudier elevernas möjligheter att välja med utgångspunkt i de krav derätteligen borde ställa på sig själva och som högskolan kommer altställa på dem. Elt antagningssystem som premierar finurlighet och fiffighetsnarare än kunskaper skickar fel signaler till eleverna om vad del är somegentligen är vikfigt i skolan. Elever medsärskilt intresse för t. ex. matematik eller språk skall ges sammaförutsättningar i skolan som bl. a. idrollsungdomen. Hur kan man över huvudtaget motivera att man får anordna s.k. specialgymnasier för dem som är intresseradeav att åka skidor eller alt spela golf, medan motsvarande möjligheter inte ståröppna för dem som är intresserade av matte, geografi eller historia. Alla eleverskall ha möjlighet att välja skola. Friskolorna skall ges bättrearbetsmöjligheter. I princip skall samma statliga stöd utgå lill friskolornasom det allmänna ger lill de egna skolorna. krävs enligtstatsbidragsreglerna alt de frislående skolorna skall visa sin nyttighet förpolitiker, annars får de inget statligt stöd. Vi moderater hävdar att föräldraroch elever, inte staten, skall avgöra friskolornas värde. Vår nästa tes, herr talman, är att skolans krav ochförväntningar på eleverna skall manifesteras genom betyg på skolans allastadier. De på detta sätt redovisade kunskaperna skall avgöra urvalet lillfortsatta studier. Del innebär bl. a. krav på följande förändringar i skolan. Betygens värdeför all stimulera eleverna, för rättssäkerheten och för informationen till bl.a. föräldrarna måste understrykas. Strävan att successivt avveckla betygen börersättas av en positiv syn på betygsätlning av elevernas prestationer. Eleverna skallfå betyg . Redan på lågstadiet skall eleverna få besked om sina insatsersresultat. Ju äldre eleverna blir, desto mera kan och bör betygsältningenformaliseras. Elt exempel på hur del har blivit: av Sollentunakommuns elever anser att de skulle ha nytta av att få betyg före årskurs 8. Vimoderater skulle i motsvarande situation som regeringen inte reagera med ett"Nej, ni tänker fel. Några betyg före årskurs 8 kan vi inte under någraomständigheter tänka oss." Vill eleverna ha betyg tidigare skall elevernafå del. Vi anser oss inte ha räll att säga att eleverna i delta hänseende intevet sitt eget bästa. Antaletbetygssleg skall utökas. Flera belygssteg förbättrar möjligheterna alt göra enrättvis bedömning. Eleverna skallbetygsättas på sina kunskaper i förhållande fill läroplanens krav, inte iförhållande lill kamraternas prestationer. Vi är inte intresserade av vilkaresultat , och har åstadkommit i förhållande till varandra. Viär intresserade av att veta hur de alla tre har lyckats i förhållande fill dekrav skolan ställer på dem. Delta kräver ett kunskapsrelaterat betygsyslem istället för del relativa betygsyslem vi f. n. har. Antagningenfill gymnasieskolans olika utbildningsvägar skall baseras på krav på bestämdaförkunskaper i fråga om både bredd och djup. Kompletteringsundervisning efterårskurs 9 skall erbjudas de elever som inte klarar kraven. Andraantagningsgrunder än betyg bör avskaffas. Del här innebär, herr talman, en gymnasieskola för alla,men också en ärlighet och uppriktighet gentemot eleverna i så måtto att vitalar om för dem före inträdet i gymnasieskolan vilka kunskaper som krävs föratt de skall lyckas. Del är bättre att se till alt eleverna före inträdet igymnasieskolan är Nr 76 rätt rustade för de krav gymnasieskolan skall och måste ställa, än atteleverna Torsdaeen den lurasin i gymnasieskolan med falska förespeglingar om att del nog ordnar sig *'"' oavsett kunskapsnivå. Tillslut den sista tesen. Lärarutbildningen skall reformeras. Allmänpolitisk tetenskall stärkas. Tanken på en enhetlig grundskollärarutbildning avvisas. dgljQlt Våra krav på förändringar inom delta område är bl. a. dessa: Låg- ochmellanstadielärarutbildningen skall slås samman. Vissa moment i den nyautbildningen bör göras gemensamma med förskollärarutbildningen. Enutbildningsinriktning av detta slag förbättrar inte minst förutsättningarnaför förmedling av baskunskaper och färdigheter. Högstadielärarnas utbildningskall ges en klar ämnesinriktning. Möjligheter bör öppnas för en vissöverlappning nedåt för att underlätta stadieövergången. Sambandet medgymnasielärarutbildningen måste upprätthållas. Detta är vårt program för en ny skola.Del är ell program för kvalitet i undervisningen. Enligt vår mening är elevernavärda ett sådant program. 65 (); Jag skall börja med ett par små frågor till Per . Jag brukarvisserligen aldrig få några svar på mina frågor, men de kan möjligen bidranågot till att öka den allmänna medvetenheten. PerUnckel sade: Det är väl rimligt att elever som har specialintressen i matemafikoch språk får samma möjligheter all odla sina intressen som de som går på idrottsgymnasier.Jag får säga att det var en ganska blygsam målsättning. Jag hoppas alt PerUnckel är medveten om att den jämkade timplanen för den som utövar idrott påidrottsgymnasierna gäller . Är man speciellt intresserad avmatemafik och språk tycker jag att man skall välja en Unje där man får ägna siglitet mera än så ål de ämnena. Sedansade Per att gymnasieförsöken inte får innebära en utslätning avkaraktärsskillnaderna mellan olika utbildningar. Det skulle vara intressant atthöra om Per kan exemplifiera med något sådant försök ellerutvecklingsarbete som har startat, där man har det syftet. Det räcker att angekommun och gymnasieskola. När man läser årets budgetproposifion kan man göra del konstaterandet attelt flertal av de viktigaste yrkandena från fjolårets centermotion påskolområdet nu blir beaktade. Del gäller t. ex. frågan om grundskolansvikarier, om den fortsatta skolledarutbildningen, om hemspråksutbildningen ochintagningen fill gymnasieskolan på vårterminsbetyget i årskurs 9. Allt dettaär gott och väl, men skolväsendet i sin helhet hade vunnit på om besluten hadekommit elt år fidigare. Närdel gäller frågan om vikarier, tror jag att de flesta hargenomskådat regeringens finurliga ekonomiska transaktioner, och skolministernsinsats blir nu att till skillnad från konstatera att vikarier börman ha, att det i första hand är en fråga om pedagogisk bedömning, som rektor ärbäst skickad att göra, och att kommunerna får betala besparingen till sistakronan! Däremot är det förvånande att Bengl , somtidigare argumenterat ufifrån den utgångspunkten att korltidsvikarier intealltid är den bästa lösningen på skolans vikarieproblem - och därvid sökt stödi den uppfattning som var vägledande för den föregående regeringen -, nu intedrar den logiska slutsatsen av sina insikter. Om man inte tycker att korltidsvikarier är den bästalösningen, bör de fillgängliga resurserna - även om de reellt kommer frånkommunerna -tillföras förstärkningsresursens undervisningsbundna del. Om mansamtidigt avskaffar den nuvarande begränsningen i kommunernas rätt att anställafasta lärarvikarier, kan man åstadkomma en riktigt bra lösning på ett angelägetproblem. öppnar vi möjligheter för ett vettigt utnyttjande av deutbildade lärare som framöver riskerar att bli övertaliga i den ordinarieorganisationen. Vi har framställt sådana förslag, och jag hoppas all vi slippervänta innan vi får gehör. En annan fråga som kräver en snar lösning är den somgäller de små nedläggningshotade skolornas situation. De flesta är i dagöverens om all skolväsendet riskerar en allvarlig utarmning om vi inte kanbryta den UtveckUng som är på gång. Jag tror alltså inte att jag behöverargumentera för de små skolorna utan närmast söka ge förslag om hur vi böragera. På något behövs ett nytt mer flexibeltstatsbidragssystem, och även här kan vi konstatera att våra tidigare förslagbörjar vinna gehör i alll vidare kretsar. Men det dröjer uppenbarUgen några årinnan vi är där, och riskerar många srhå skolor all försvinna. Vimenar att det här behövs snabba insatser och föreslår därför ett särskiltanslag på 30 milj. kr. för delta ändamål. En tredje, lika angelägen, fråga som jag vill beröragäller behovet av kompletteringsutbildning för nu tjänstgörande ämneslärare påhögstadiet. Många har pekat på problemet med den s. k. kvackningen, dvs. attlärare av olika skäl tvingas undervisa i ämnen som de inte har utbildning i. Vi vet alt det finns en hög beredskap hos berördalärargrupper att bredda sin kompetens till alt omfatta flera ämnen. Vi vetockså all det finns resurser vid våra lärarhögskolor alt ge sådan erforderligkompletteringsutbildning -och del utrymmet kommer att öka, eftersom vi numinskar intaget lill olika lärarutbildningar. Jag är medveten om alt den kommandelärarulbildningspropositionen kommer alt ta upp den här frågan, men den ger ossbara svaret på myckel lång sikt. Även här behövs del snabba åtgärder, och vihar konkreta förslag, som skulle innebära att man redan under det kommandebudgetåret disponerar 10 milj. kr. för sådana utbildningsinsatser. 1985 är proklamerat som elt specielltungdomsår. Flera talare har berört detta, och i går kunde vi höraSSU-ordföranden ge sin syn på ungdomens situafion. I långa styckenvar det ell engagerat och vältaligt anförande, med många åsikter som även jagkan ställa mig bakom. Men jag saknade några vikliga delar, där även de ungasocialdemokraterna slår tomhänta, liksom sina äldre riksdagskolleger. En sådan fråga är gymnasieskolans dimensionering satt irelation till andra åtgärder riktade till ungdomar, såsom del kommunalauppföljningsansvaret och verksamheten i ungdomslag. Under en följd av år har vihaft en glädjande ökning av antalet ungdomar som direkt efter sökersig till en vidareutbildning i gymnasieskolan. Men alla har inte fåll plats,och en del har vall alt avslå därför all de varit skoltrötta och inte känt denrätta motivationen för vidare studier. Andra åter har inte kommit in på denutbildningsväg som de önskat i första eller andra hand och därför valt attvänta. För dessa ungdomar har då det kommunalauppföljningsansvarel trätt in -med ungdomsplalser, med kortkurser och medlokalt anpassade kurser, allt med syftet att slussa tillbaka dessa ungdomarlill gymnasieskolan för att ge dem en avslutad utbildning. Och även här harutvecklingen varit glädjande. Allt fler ungdomar har kommit tillbaka somäldresökande fill gymnasieskolan, och utbildningsanordnarna - kommuner ochlandsting - har varit beredda att möta dem med ytterligare utbildningsplatser. Men vad gör regeringen? Är man beredd att ställa upp medtillräckliga resurser? Nej, ingalunda. I stället minskar man antalet platser igymnasieskolan i förhållande lill föregående år och möter de äldresökande medbeskedet: prioriterar vi 16-17-åringar. För er som är har tåget gått.Ni blir hänvisade till arbete fyra limmar i ungdomslag - eller tillkommunal vuxenutbildning! Tyvärr är del tak också på den ulbildningsfor-men, såi den mån ni ryms där är del på bekostnad av någon äldre lågulbildad, som ocksåhade behövt utbildningsplatsen. Om dettahade ingenting att säga. Vi centerpartister menar alt gymnasieskolan bör varatotaldimensionerad, dvs. att man bör vara beredd att ta emot alla som vill haen utbildning. Del bör också vara en rättighet för ungdomar att kunna varvastudier med arbete utan alt de riskerar sina möjligheter att få en avslutadutbildning. Många utbildningsvägar, t. ex. inom vården, vinner på alt en del aveleverna är något äldre. Från regeringshåll brukar man avstalsfinansiella skäl resa invändningar mot en sådan dimensionering. Det kostarför mycket, säger man. Detta är en felsyn. Kostnaderna för gymnasieskolan å enasidan och kostnaderna för ungdomsuppföljningen och arislagen lill ungdomslag åden andra fungerar som kommunicerande kärl. Ökar anspråken på den ena sidan,minskar de i motsvarande grad på den andra. Gymnasieskolan är dessutom den minstkostnadskrävande delen. kommer all fortsätta alt hävda alla ungdomarsrätt lill utbildning. För de något äldre ungdomarna - de som studerar vid vårahögskolor - är den rätten beskuren av de knappa ekonomiskaresurser som ställts lill förfogande. Vi brukar vara överens om all alla skallges samma möjligheter, oavsett föräldrarnas ekonomiska situation. Om den rätlenskall garanteras, behövs det radikala förändringar av det nuvarande sludiefinansieringssystemel.Man löser inga problem med differentieringar inom det nuvarandesystemet, och därför har i sin ungdomsmolion dragit upp riktlinjernaför hur ell nytt studiefinansieringssystem bör kunna se ut. Jag noterade att som företrädare för desocialdemokratiska ungdomarna inte heller i den frågan hade något all säga.Däremot berörde hon hasfigt en annan fråga, som jag också tänkte la upp. Dengäller ungdomarnas möjligheter alt själva vara med och påverka, att kännadelakfighet och att fatta beslut. Vi vet att många ungdomar saknar tilltro till sinegen förmåga all kunna påverka samhället. Institutionerna och myndigheternaupplevs som anonyma och oåtkomliga, starka och osårbara och omöjliga all rubba.Denna upplevelse av maktlöshet leder till misstro mot politiker och politisktarbete och till att man frånhänder sig sina möjligheter all påverka ochförändra. Maktlösheten kan också leda till att man hyser en falsk tilltro lillmaktcentra i samhället, dvs. till att dessa i grund och bollen vet bäst och själv gör bäst i alt lyda och anpassa sig. har demokraliseringsprocessen iskolan räll mycket handlat om att parter och grupperingar har fått ellerskaffat sig elt större inflytande eller medbestämmande på olika sätt -personalorganisationerna t. ex. genom medbestämmandelagstiftningen och ettomfattande, regelslyrt konferenssystem, föräldrarna och eleverna genom rektorsinformationsskyldighet, klassråd och skolkonferens. Myckel av det här är bra,men jag tror all del är dags att lägga tyngdpunkten på elevernas utbildning ioch fostran till demokrati. Demokrati bygger på en positiv människosyn, och påmänniskors vilja och förmåga all påverka sin situation, på människors tilltrolill och hänsyn lill andra människor. Detta är en nödvändig förutsättning fören fungerande demokrati och något man måste lära sig. Om vi skall lyckas alt nåökad lokal delaktighet genom decentralisering lill lokala organ, måste vi börjaredan i skolan och göra skolan lill en demokratiserande kraft. Demokrati ochdemokratiarbete måste alltså ses som elt mål i sig i skolans pedagogiskaprogram och inte ensidigt som ett medel att nå andra mål. har konkretiserat de tankegångarjag nu har redovisat och flera därtill i elt stort antal yrkanden, som vikommer all få ta ställning till under det fortsalla riksdagsarbetel. Det är vår förhoppning att det skall leda till beslut somgagnar svenskt skolväsende. Av erfarenhet vet vi alt liden och verklighetenbrukar bekräfta att vi har tänkt rätt. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Utbildning och forskning är av stor betydelse både för enskilda människoroch för utvecklingen i vårt samhälle. Därom torde alla vara överensliksom om all kvaliteten i utbildningen är av utomordentlig vikt. Moderaternahar inte på något sätt ensamrätt lill alt ställa kvalitetskrav, även om Per gärna vill framställa del så i sinaprogrammatiska uttalanden. beslöt på den socialdemokratiskaregeringens förslag om ett treårigt program för forskningen med ett rejältresurstillskott. Delta treårsprogram löper . Nya önskemål får tillgodosesgenom omprövning av befintlig verksamhet. Högskoleenheterna är ålagda att inomde nya ramar som fjolårets resursförstärkning gav göra omprioriteringar på 3 %per år. Ansvaret för de två närmaste årens prioriteringar inomforskningens område ligger alltså lokall. Och elt avgörande inflytande skallnaturligtvis forskarna själva ha. Också högskolans grundläggande utbildning måste ständigtomprövas för alt kunna svara mot nya och förändrade krav. Det gällerutbildningens innehåll och kvalitet. Det gäller också förändringar iutbildningsutbudet. Förhållandena på arbetsmarknaden förändras. Efterfrågan pålärare, vårdpersonal och socialarbetare är nu mindre än vad den nuvarandeutbildningen är dimensionerad för. Därför måste den skäras ner. är efterfrågan på olika slag av tekniker mycketstörre än vad utbildningsväsendet f. n. kan tillgodose. Regeringen vill därföröka civilingenjörsutbildningen så mycket som möjligt med hänsyn lilltillgången på lärare, lokaler och utrustning vid de tekniska högskolorna. Vi satsar också kraftigt på kortare tekniskahögskoleutbildningar. En ny allmän utbildningslinje - produktionsleknikerlinjen- som omfattar inrättas i högskolan. Vi ökar antalet platser på lokalalinjer med 375 för alt ge ökat utrymme för framför alll nya tekniskautbildningar. Ökningen av antalet lokala, linjer inom del tekniskaområdet har varit myckel stark . De nya linjerna vittnar om innovativ förmåga inom högskolan och om flexibilitet och lyhördhet för nyabehov. Vi vet all de nya tekniska utbildningarna i högskolanmotsvarar önskemål och behov i näringslivet, så som de uttrycks såväl av olikaföretag som av näringslivets centrala organisationer. Mot denna bakgrund är delbåde beklagligt och en smula förvånande all både och isina partimotioner går emot inrättandet av produktionsleknikerlinjen. Högskolan är elt prioriterat område, vilket också kommertill uttryck i årets budgetproposition. Högskolan undantas även från delgenerella besparingskravet. Några resurstillskott tillåter emellertid inte delstalsfinansiella läget. Förnyelsen måste ske genom omprövning av befintligverksamhet. Detta behöver dock inte innebära alt angelägna reformer inte blirgenomförda. Inte minst i elt ansträngt resursläge är det angeläget att bevaradynamiken och förnyelsekraften. Detta är också möjligt. Det visas bl. a. av att vi genomomprioriteringar inom vårdsektorn kunnat frigöra resurser för den integreradevårdutbildningen i , det s. k. regionala hälsouniversitetet. Dennareform är av stort principiellt intresse, inte bara utbildningspolitiskt utan ilika hög grad vårdpoliliskt. En strävani vårdpolitiken har länge varit att ställa primärvården i förgrunden.En decentralisering av vården förutsätter alt de olika personalkategoriernakan samarbeta utifrån en helhetssyn på de vårdsökande. En utveckling i sådanriktning förutsätter ökad samverkan både mellan vården och utbildningen ochmellan olika slag av vårdutbildningar. Det finns anledning alt ställa stora förhoppningar tillatt samarbetet mellan i och länslandsting skall innebära värdefull utveckUng av utbildningen för vårdyrken ochdärmed för hälso- och sjukvården i vårt land. Jag sade inledningsvis att högskolans verksamhet är viktigbåde för de enskilda människorna och för samhällsutvecklingen. Vår högalevnadsnivå är i hög grad resultatet av att många människor i alla delar avlandet har fått möjlighet fill en god utbildning. Utbildningen är också elt viktigt instrument för denregionala utvecklingen. Allt fler framhåller högskolans betydelse i dettasammanhang. De mindre högskoleenheterna har under den relafivt kortafid de funnits lill i den nuvarande formen gjort sig oumbärliga i sin omgivningsom instrument för kunskapsspridning och utveckling.