prot · G809166 · 1984-12-31 00:00:00 — Imotion 1579 konstaterar - om än inte så rakt på sak som jag görnu - att regeringen och majoritet infe ens försöker undvika atffatta inkonsekventa beslut, Å ena sidan är man fullt medveten om attkommunernas finansiella utrymme måste minska och att den kommunala tillväxtenmåste kraftigt begränsas, Å andra sidan fortsätter man att driva fram en radbeslut som tvingar kommuner och landsting atf utöka sin verksamhet, I mofionenefterlyses därför utförliga konsekvensbeskrivningar och kostnadsanalyser av deförslag som läggs fram i regeringens propositioner. majoritet inte kan ställa upp på dessa självklara krav ärförvånande. En sådan underdånighet bör infe ens regeringspartiets riksdagsledamötervisa. Utskottet konstaterar att utskottet tidigare "gett uttryck för sammaprincipiella inställning som motionärens" och att utskottet tidigarepåpekat "att det är angeläget att statsmakterna i def löpande arbetetklarlägger olika reformers effekt på den kommunala volymutvecklingen och denkommunala ekonomin". Dessvärre har inte regeringen följt finansutskottets förmaningar. I motionen finnsen rad exempel. Varför inte då omformulera kraven på regeringen och desspropositioner på det sätt som motionären krävt? Varför inte krävakonsekvensbeskrivningar? Propositionernaskulle bli bättre. Författarna ute på departementen skulle tvingas att konkretbeskriva vad förslagen får för praktiska konsekvenser. Antagligen hade vi fåttfärre propositioner här i , och det hade bara varit bra. Och depropositioner som förelagts hade antagligen varit bättre bearbetade,och det hade inte varit till nackdel, Istället anser utskottsmajoriteten att allt är väl. Man blundar för aftkommunerna drabbas av dekret som ger oförutsedda kostnader, när vi behöverhushålla aHt bättre. Kort sagt: kommunernas ekonomiska planering förrycks.Detta är oansvarigt. Jag beratt få tillstyrka yrkandena i reservation 19, Kommunernas goda - mycket goda - finansiella utvecklingunder hela 1980-falet har sent uppmärksammats av allmänhet, av massmedia ochinfe minst av de socialdemokratiska rikspolitikerna. Man kan med rätta fråga:Hur kommer det sig? Svaret på denna fråga är ganska självklart. Kommunal- ochlandstingspolitikerna har från sin synpunkt sett inte haft någon störreanledning aft upplysa regering och riksdag om de rätta förhållandena. Sannolikthar de i stället haft anledning atf dölja dem. Till detta kommer atf denkommunala - och landsfingskommunala - redovisningen minst av allt ärlättillgänglig. Hade detta varit fallet, hade bevakningen av kommunernasbokslut m,m, i exempelvis massmedia varit betydligt intensivare och av merakvalificerad natur. Antagligen hade då landsfingens och kommunernas bokslut,finansiella ställning m, m, bevakats med samma kompetens som sker när detgäller börsföretagen på tidningarnas handelssidor. En delposifivt har skett : 1, anordnar för tredje gången tävlan om årets bästa kommunalaredovisning. Det är bra. Tävling och konkurrens stimulerar förhoppningsvis frambättre och öppnare redovisning, 2, Efter entillstyrkt riksdagsmotion har på regeringens uppdrag bedrivitett utvecklingsarbete gällande den kommunala redovisningen. Tyvärr har regeringen mycketknapphändigt och inte alls redovisat hur utredningsarbetet fortskridit. Utredningsarbetetbehandlas emellertid i motion 2344, Motionen har av utskottet sänts på remissfill . Vissaprincipfrågor i samband med remissvaret måste beröras, 1, hävdar atf denkommunala redovisningen infe behö ver regleras i lag. Motivet är att kommunerna inte kan gå i konkurs och att borgenärsinfresse alltså inte föreligger. Till detta kan genmälas atfredovisningslagen för företagen i mycket styrs av statens beskattning avföretagen. Vissa krav på kommunernas och landsfingens redovisning kan verkligenmotiveras av medborgarnas berättigade krav på att veta hur kommunernasskattepengar sköts. hävdar vidare att en redovisningslagskulle vara detsamma som detaljreglering och stå i strid med självstyrelsefanken.Exakt samma resonemang skulle kunna användas när det gäller företag. Ingenmenar väl ändå aft regeringen detaljstyr våra företag. Lag eller redovisningsreglemenfe kan vara en smaksak. Vadsom är vikfigt är aft kommunernas redovisning sker på eft öppet, konsekvent ochlogiskt sätt. För detta behövs regler, 2, som Kommunförbundetinfe ville ha regler givna i lag har man utarbetat en rekommendafion som man räknar med skall fullföljas till den ,10juni 1985 för kommunernas redovisning. Denna kan fåytterligt långtgående styreffekter, I motion 2344 påpekas att den valdamodellen är förknippad med betydande nackdelar, särskilt i ett läge därkommunerna i växande utsträckning kommer att jämföras med motsvarandeverksamhet i näringslivet och f,o,m, tvingas aft konkurrera med näringslivet. Därför föreslås i motionen vissa alternativamodifieringar. Motiveringarna är följande: Den av förändringar av om förmögenhetsskydd, budget, medelsredovisningoch fondbildning. förslag fill ny redovisningsmodell måstedärför föreläggas riksdag och regering. Ett nytt redovisningssystem av denallomfattande natur som föreslår får långsiktiga konsekvenser.Valet av redovisningsmodell får betydelse för den oundvikliga uppbrytningen avde kommunala servicemonopolen. Det är viktigt atf de kommunanställda fårmöjlighet aft arbeta på samma effektiva sätt som tillämpas ute i näringslivet.En lugn och positiv omstrukturering av den kommunala sektorn förutsätter bl, a,tillgång till ett enkelt och decentraliserat ekonomiskt styrsystem. Vilka förändringar krävs då? Först och främst krävs attredovisnings- och budgetsystemen hålls åtskilda. Då slipper man svårförståeligaöverföringsposter mellan olika redovisningsår. Man bör vidare införa enintäktssida i den kommunala redovisningsmodellen, Def innebär helt enkelt enutveckling av rambudgettekniken som ju nu är allmänt accepterad. Kort sagt: Demodifieringar som föreslås i motion 2344 skulle leda fram till "profitcenters" även i verksamhet. Konkurrensen mellan kommunalverksamhet och näringslivet skulle ske på jämnare villkor och, vilket kanske ärdet allra viktigaste, de anställda inom den kommunala sektorn skulle fåbetydligt bättre konkurrenskraft. De skulle inte enbart vara hänvisade till attarbeta inom den offentliga sektorn. Deras marknad skulle även utgöras avnäringslivet. Vad jag berört är infe några teoretiska förslag. Förslagenhar använts och prövats i kommun med gott resultat. Förslagenpresenterades för övrigt på Gastro härförleden i fördrygt 100 personer sysselsatta inom den kommunala och landstingskommunalastor-köksverksamhefen. Det var just denna typ av ekonomiska styrsystem dekommunanställda ville ha för atf konkurrera med näringslivet och för atf göraett bra jobb. De förstod, men utskottet har tyvärr inte förstått. Jag yrkarbifall till reservation 20, I motion 2344 behandlas också frågan om revision,Kommunerna kommer att erhålla större ekonomisk självständighet,inte minst beroende på statens dåliga affärer. Där pengarna finns där finns sombekant också makten. Kommunernas ökande självständighet och deras verksamhetsstora betydelse för vårt lands ekonomi kräver en modernare revision.Motion 2344 utmynnar i ett krav på en utredning som syftar till att effektivisera den kommunalarevisionen. Jag tillstyrker även detta krav i reservation 20, Anf.18 (): Jag har begärt ordet för att plädera för och minmotion 1984/85:1574 och i någon mån för den centerreservation som har nr 16 idet betänkande som vi nu behandlar. Jag har tagit kammarens tidi anspråk för en enskild motion, men dels är motionen ur flera synpunkterviktig, dels har vi av någon anledning gott om debattid så här dagen föreriksdagsavslutningen, Imotionen drar vi upp riktHnjerna och beskriver konsekvenserna av en totalövergång till generella kommunala statsbidrag i stället för nuvarandespecialdestinerade bidrag. Vi gör den bedömningen atf ett konsekvent ochlångsikfigt handlande är nödvändigt i denna fråga, om den skall lösas på ettsätt som är till fördel för eller i vart fall acceptabelt för alla berördaparter, Igenomsnitt utgörs en fjärdedel av kommunernas och landstingens intäkter avstatsbidrag eller försäkringsersättningar. De utgår dels till specifikaverksamheter i proportion till den aktuella verksamheten, dels somskatteutjämningsbidrag baserade på kommunernas skattekraft, geografiska lägeoch befolkningsstruktur, Skatteutjämningsbidragenhar i huvudsak fungerat väl ufifrån målsättningen aft utjämna kommunernasresurser och öka möjligheterna för skattesvaga kommuner att ge en bra service. Despecialdestinerade statsbidragen uppvisar en motsatt effekt. De har blivitnågot av ett bakvänt regionalpolitiskt stöd. De redan ekonomiskt starkafilldelas extra resurser. Detta beror dels på aft de rika kommunerna har haftresurser nog för att svara för sin del av kostnaden för denverksamhefsutbyggnad som varit grunden för ökat statsbidrag, medan deekonomiskt svaga har tvingats begränsa utbyggnaden och därmed fått mindrebidrag, dels på att reglerna för statsbidrag i hög grad har varit anpassade förde större och befolkningsfäta kommunerna. Detär inte bara rättviseskäl som talar för aft de specialdestinerade statsbidragenmåste förändras, Def finns också ett trängande behov av att minska statenskostnader. Skall kommunerna ha en ärlig chans aff vidmakthålla en god serviceom statsbidragen minskar eller stagnerar, krävs def en effekfivisering av denkommunala verksamheten. Denna måste ske utifrån lokala förutsättningar och utanbindningar genom detaljsfyrda statsbidrag. Detär infe lätt att hitta former för eft generellt statsbidrag som inte gerbetydande övergångsproblem. Även om ingreppen i vissa kommuners ekonomiövergångsmässigt blir betydande, bör vi emellerfid inte avhålla oss från aftförsöka få eft bättre fungerande och rättvisare statsbidragssys-fem.Målsättningen måste vara enkelhet och att ge kommunerna möjlighet aft på sålika villkor som möjligt erbjuda sina invånare en god service, Skatfeutjämningsbidraget,som har fungerat väl, bör förstärkas i samband med en övergång till generellastatsbidrag. De specialdestinerade statsbidragen, exkl, investeringsbidragen,bör ersättas med generella statsbidrag baseradepå kommunernas befolkningstal och ålderssammansättning. Ett generellt statsbidrag kommer atf frigöra mycketbetydande administrativa resurser såväl lokalf som centralt. Det kommer ocksåatt underlätta för kommunerna atf erbjuda en likvärdig service. Det kommunala självstyret kommer atf förstärkas. Statensmöjligheter atf styra via specialdestinerade statsbidrag försvinner. Vi kommerpå detta sätt atf skapa nya olikheter mellan kommunerna, men dessa kommer attbero på skillnader i lokala förutsättningar och behov samt påkommuninnevånarnas egna värderingar. De lokala politikernas ansvar blir större.De kan inte längre skylla på "farbror staten". Vill man ökaservicenivån, krävs effektivare verksamhet eller skattehöjning, Def generella statsbidraget måste följas upp med enstorstädning i de statliga reglerna för verksamhet. Grundläggandemålsättningar måste vara gemensamma för alla, men inom dessa ramar måstekommunerna ha full frihet under väljarnas demokratiska överinseende. Den ökade friheten bör kommunerna kunna utnyttja fill afteffektivisera verksamheten, 1983/84 erhöll kommuner och landsfing ca 55miljarder i statsbidrag. Kan kommunerna med stöd av den ökade frihetenåstadkomma en årlig effektivisering motsvarande av totalkostnaden denärmaste fem åren, ger detta , inräknat minskade kosfnadsräntor,en total kostnadsförändring på i storleksordningen 100 miljarder. Om staten får tillgodoräkna sig hälften av dennarationaliseringsvinst, skulle statsbidraget kunna minskas med ca 50 miljarderunder en femårsperiod och kommunerna ha pengar över för förbättradservice, I princip innebär detta att staten ställer halva det besparingskrav påkommunerna som har ställts på stafliga förvaltningar.Det har varit , Skulle välja att kräva helarationaliseringsvinsten, blir beloppet ca 100 miljarder - första året dockendast 5 miljarder - för aft femte året, ränteeffekter inräknade, vara uppe iöver 30 miljarder. Självfallet måste kommunerna få garantier för att stateninte gör några andra infäktsindragningar , Def måste varaintressant för kommuner och landsting med ett kärvt femårsavtal i stället förårlig godtycklig brandskaftning. Det är faktiskt mycket intressanta resultatsom kan uppnås om de förslag som och jag har framförtgenomförs. Jag kansammanfatta dem så här: - Ökat kommunaltsjälvstyre och bättre demokrafi, - Effektivarekommunal verksamhet, - 50-100miljarder lägre kostnader för staten , men bibehållenkommunal service, - Fastaspelregler för kapitalsfrömmarna mellan stat, kommuner och landsfing samt meralika möjligheter för kommunerna aft lämna en god service. Nog måste de här möjligheterna vara en stimulans fill effärligt och samfällt försök aft uppnå dessa mål. Närdet gäller den likviditetsindragning som socialdemokraterna föreslår, vill jaggärna säga att det väl knappast finns någon ansvarig kommunalman som interäknar med att om dessa medel återbetalas kommer detta attbalanseras genom kraffigt sänkta statsbidrag. Utskottsmajoritetenär minst sagt avvaktande eller negativ till vårt förslag i avbidan på attskatteutjämningskommittén skall lägga fram sina förslag, I reservation 16ställer sig representanter i princip bakom vårt förslag, och detär därför följdriktigt att jag nu yrkar bifall till reservation 16 av RolfRämgård och , Överläggningenvar härmed avslutad, (Beslutetredovisas efter debatten om finansutskottets betänkande 35,) Kammarenövergår nu till att debattera finansutskottets betänkande 35 om den offentligasektorns förnyelse. 20 (): Den skrivelse om den offentliga sektorns förnyelse som regeringenberett tillfälle att ta del av är märklig på många sätt. Fördet första är dess tillkomst märklig. Både vice statsministern ochcivilministern har slagit på stora trumman för en avbyråkratisering ochförvandling av den offentliga sektorn, precis som om något stort ochepokgörande var på gång. Men, berget födde en råtta. Efterett regeringsbeslut hade civilministern en presskonferens den 23april, där den stora nyheten om regeringens program till förnyelse av denoffentliga sektorn och begränsning av byråkratin presenterades. Först14 dagar senare blev en skrivelse utan egenfliga förslag tillgänglig förriksdagen, en skrivelse utan motionsrätt. Dröjsmålet är infe bara osedvanligtlångt, utan det är enHgt min mening också oförsvarligt. har rätt attfå ta del av regeringens förslag när de presenteras, inte långt efteråt, GunnarBiörck i har i en interpellationsdebatt med statsminister upp problemet med för sent avgivna propositioner och propositioner sompresenteras innan de kommit till kännedom. Statsministern lovade viddet tillfället att se över handläggningsmtinerna för att undvika atfpropositioner presenteras innan de nått och att publiceringstiderskulle hållas. Tydligen har statsministern inte hållit sitt löfte, för det ärinte bara den här skrivelsen som är försenad. Det samlade datapolitiska förslagsom finansutskottet och har beställt av regeringen för att kunnabehandla det under innevarande kom oss till hända, efter flerautfästelser, först , när av återstår. 3 protokoll 1984/85:166 Jag ser av föredragningslistan, herr talman, attcivilministern skall komma hit . Det skulle säkert uppskattas av kammarenom vi kunde få en godtagbar förklaring till dessa förseningar. Civilministerndelar min uppfattning, hoppas jag, att det inte får gå till så här. Fördet andra anser de borgerliga representanterna i finansutskottet atf de frågorsom normalt behandlas i skrivelseform bör gälla processfrågor, kommittéberättelseroch redogörelser av olika slag, varför skrivelsen om den offentliga sektornsförnyelse svårligen kan betraktas som en regeringens skrivelse i vanlig mening. Mankan undra över regeringens motiv att lägga fram förslaget i form av en skrivelseoch inte i form av en eller flera propositioner med åtföljande motionsrätt. Menskälet kan vara att det saknas konkreta förslag och att det inte finns någonsubstans i regeringens arbete med att skapa förenklingar och minska byråkratin.Det talas bara i allmänna ordalag om olika frågeområden såsom privatisering avoffenfliga tjänster, inflytandefrågor, statlig personal-poHtik, m,m, Ianslutning till detta görs påståenden, ibland långtgående sådana, som i sigkräver en utförlig debatt i . Utöverkonkreta förslag saknar jag en analys av de ekonomiska förutsättningarna förden offentliga sektorn, vHket måste vara av avgörande betydelse vidfinansutskottets behandHng av frågor som rör denna. Varför skulle skrivelsenannars remitteras till just finansutskottet, när så mycket i den i all desssubstanslöshet berör flera utskottsområden? Det är väl inte så attfinansutskottets socialistiska majoritet eller dess ordförande känner sigspecieHt skickade att behandla frågor om den offenfliga sektorns förnyelse ochdärmed känner sitt ansvar? Nuhade den här skrivelsen trots allt kunnat passera utan större väsenoch åthävor, om majoriteten hade velat behandla den som andra skrivelser ochlåtit utskottet föreslå att utan eget ställningstagande lägga dentill handlingarna. Men så blev icke fallet. Närheten till valet gjorde attmajoriteten tvingade fram en skrivning med närmast propagandistiska fraser. Vadsägs om dessa: "Regeringenhar genom skrivelsen gett en värdefull och bred information om detarbete som pågår med atf förnya den offentliga sektorn. En väl fungerande och storoffentlig sektor är, enligt utskottet, en avgörande förutsättningför en framgångsrik välfärdspolitik," Vidare talas om "envälgörande krifisk granskning av vad begreppet 1 privatiseringinnebär". Dettakunde vi i den borgerliga oppositionen naturligtvis inte godta, och vi hardärför avgivit en reservation fill betänkandet, vilken jag yrkar bifall fill. Nunär regeringens skrivelse trots allt debatteras av är det påsin plats att göra några randanmärkningar till vad som står i den. På s, 7står: "Omfördelning av resurser inom den offentliga verksamheten ocheffektivering av den offentHga sektorn blir därmed en viktig uppgift bl, a, föratt undvika en privafisering av viktiga samhälleliga verksamheter," Härhävdar alltså civilministern i skrivelsen att det är den offentliga sektornsproblemlösningar, infe enskilda sådana, som har legifimitet och detta just på grundav sitt ursprung inom den offentliga sektorn, "Att grunda enskilda skolor,att starta enskilda sjukhem eller ålderdomshem är för inte ett uttryckför samhällsanda, enbart för kommersialism", skrev i enledare. Jag kan inte annat än instämma. Låtmig, herr talman, ge ytterligare något exempel på vankelmodet hos författarentill skrivelsen: "Biandsystem meHan kommersiell och offenflig verksamhethar i vissa fall negativa konsekvenser. Det blir ofta svårt att få till stånden tillräcklig finansiering av det offentliga systemet," Litet längre borti texten står det: "En kompletterande privat verksamhet kan däremot verkasom en stimulans till utveckling och rationalisering." Jag tycker exemplentalar helt och hållet för sig själva. Jaggår så över till en helt annan men minst lika viktig fråga. Det vore intressantom civilministern, som kommit in i kammaren, kunde kommentera vad somdöljer sig bakom följande citat på s, 32 och 33 i skrivelsen: "Därutöverbehöver regeringen använda sig av en mer aktiv utnämningspolitik vidrekrytering och tillsättning av myndighetschefer. Utbildningen av dessa börockså intensifieras. Enförändring enligt dessa linjer knyter ett klarare politiskt ansvar förverksamhetens inriktning till regeringen. Därigenom stärks den politiskademokratin. Omman sedan läser vidare på s. 38, får man veta följande: "EnHgt min meningbör ett samarbete utvecklas mellan myndigheter och departement som gör ettplanerat och i tiden väl avpassat byte på chefsposter inom myndigheter till ettnaturligt och av alla förväntat inslag i myndigheternas personalpolitik," Någon,herr falman, har sagt att tydhgare kan def infe sägas eller skrivas. Politiseraalla tjänster ner till byråchefsnivå! Är det detta - ett split system efteramerikansk modell - som döljer sig bakom texten? Det vore i så fall ett brottmot en gammal fin svensk ämbetsmannatradition. Här i kammaren finns möjlighetatt klarlägga vad som menas. Ett avståndstagande av civilministern från dentolkning jag gjorde vore välgörande. Låt mig bara till slut konstatera aft sällan har så många plattityderoch så mycket aHmänt prat presenterats i en skrivelse till , Def Hknarkanske mer en socialistisk valbroschyr, och det är kanske så den skall bedömas.Det är ju snart val. Dessutomavslöjar den en total brist på kunskap och förståelse för den principiella ochgrundläggande skiHnaden mellan myndighetsutövning å ena sidan och valfrihet ochfri konkurrens inom marknadsekonomin å den andra. Socialdemokraternatror sig kunna åstadkomma de nödvändiga reformerna genom charmkurser enligtSAS-modell - det är ju modernt - och genom aft skapa möjligheter att tillämpagällande författningar och regler på ett mjukare sätt. Vi moderater villdäremot ha enklare, färre och rakare regler för att underlätta för människornanär def gäller att ta ställning till lagar och förordningar, för när vi riktarkritik mot den offentliga sektorn är det inte de anställda där, de enskildamänniskorna, vi kritiserar utan själva systemet. När socialdemokratema nuvill möta den kritiken går de motsatt väg. De vill inte ändra på systemet utanpå de anställdas uppträdande, servicevilja och allmänna förståelse. Om jag voreanställd i den offentliga sektorn skulle jag reagera. Vadsom sägs i skrivelsen bekräftar på ett tydligt sätt bärigheten i defrihetsargument och de ekonomiska realiteter som vi framfört för en begränsningoch privatisering av delar av den stora tunga, dyra offentHga sektorn i vårtland. 21 (): Det aktstycke som nu har att behandla - den offentligasektorns förnyelse - måste nog betraktas som ett av regeringens tunnastedokument , och det säger kanske inte så Htet, Närregeringsföreträdare först började tala om atf ett program för den offenfligasektorn skulle presenteras lät det väldigt storstilat. Man kan nu konstateraatt ambitionerna har sänkts kraftigt under arbetets gång, I själva verketpresenterar man inte något förslag till som kan behandlas. Man väljeratt presentera ett dokument i form av en skrivelse. Detta är synnerligenanmärkningsvärt, efter den storvulna marknadsföring i ord som har förekommitfrån regeringens sida. Det är inte bara civilministern utan ocksåstatsministern och vice statsministern som har gått ut starkt i dessa frågor. Attvälja att lägga fram ett dokument i form av en skrivelse till utanförslag till åtgärder bekräftar också atf det är ganska litet som man harkunnat åstadkomma i under de gångna fre åren, Eft omfattandearbete hade igångsatts på många betydelsefulla områden vid regeringsskiftet1982. 1 sfäHet för att bygga vidare på det arbete som hade påbörjats valde dennya regeringen att sätta i gång med helt nya utredningar. Uppenbarligen hararbetet dragit ut . Därmed har man blockerat handlingskraften. Arbetetmed att reformera den kommunala verksamheten har exempelvis resulterat i det s,k, frikommunsförsöket. Tyvärr måste man konstatera att några riktigafrikommunsexperiment knappast ännu har startat. Närdet gäller att utforma den offentliga sektorn är decentraliseringenen ledstjärna för oss i . Decentralisering innebär att beslutskall fattas så nära de enskilda människorna som det över huvud taget ärmöjligt. De skall känna sig delaktiga i besluten. Den offentliga sektornupplevde och en mycket kraftigexpansion, I har vi numera västvärldens kanske största offenfligasektor. som den offenfliga sektorn kraftigt har byggts ut har ocksåcentraliseringsinriktningen varit påtaglig. När nya aktiviteter har igångsatts,har man ofta valt centralisering och storskaliga lösningar. Det finns mångaexempel på aft ensamt har fått föra kampen mot sådana förslag.Det finns glädjande nog åfskilHga exempel på aft , ickeminst i regeringsställning, har kunnat bryta dessa centraliseringstenden-