prot · G80925 · 1984-12-31 00:00:00 — Den socialdemokratiska regeringen vidtar nu ochplanerar en rad åtgärder för att säkerställa att devalveringens vinster blirbestående, så att konkurrenskraften inte på nytt försämras. De flesta av de framgångsrikaåtgärder som enligt detta pressmeddelande skulle vidtas återstår väl att vidta,eftersom resultatet är så mediokert. Sedan fill ytterligare en underlighet i jämförelserna, sominte berörts tidigare i debatten. Det ansågs ju vara fel när vi hänvisade tillinternationella jämförelser före valet , såvitt det gällde arbetslösheten.Nu hänvisar själv till internafionella jämförelser. "då arbetslösheten ökat i så gott som samtliga europeiskaländer har sysselsättningen ökat och arbetslösheten minskat i . "Den debatten har förts tidigare. Det är inte så enkelt - det beror på hur manjämför. I varje fall har det inte skett någon förbättring i fråga om den öppnaarbetslösheten mellan . Finansministern vidhåller däremot sin inställning fillinternationella jämförelser när det gäller inflationen, och man kan förståvarför. Där nämner han ingenting om den internationella utvecklingen. Vi har ungefär samma inflationstakt som , trots att OECD-området somhelhet haft sjunkande inflation efter den tidpunkt jag nämnde. Därför blir inteen jämförelse särskilt smickrande för . Det är också detta som är såalarmerande . Vi har helt enkelt inte lyckats värna omdevalveringens konkurrenshöjande effekter. Inflafionsmålet på haruppgetts. Regeringen håller fast yid som mål Om åtgärder för att förbättra den svenska ekoitomin Omåtgärder för att förbättra den svenska ekonomin Men man skjuteravräkningens fidpunkt till en osäker framfid - ja, till efter valet . Jagkan förstå att man väljer den linjen. Anf.9 (): har i sin interpellation ställt ett antal berättigadeoch för finansministern besvärande frågor. Att de ekonomiska problemen trotsregeringens skönmåleri är stora och olösta framgår inte minst av depropositioner som lagts fram för . Kjell-OlofFeldt och jag har fört en debatt i där jag har blivitbeskylld för att fara med osanning när jag har hävdat att prisstegringen inteavtar i . Faktum är dock vad som redan åberopats, att närsocialdemokraterna återkom i regeringsställning låg inflationstakten straxunder - och det gör den nu också. Än allvarligare är att medan framfill regeringsskiftet följde den internafionella inflationen nedåt har sedandess den genomsnittliga prisstegringen inom OECD-området fortsatt att sjunka,vilket medfört en allt större skillnad jämfört med . I viktigakonkurrentländer som och är inflationstakten nu , iTyskland och . Det betyder att den kostnadsfördel som den storadevalveringen gav snabbt försvinner. Finansministernskamp mot inflationen har mest bestått av ord och av stora men tomma åtbörder isyfte att visa handlingskraft. var det angeläget att med hjälp avt. ex. pris- och hyresstopp slå vakt om inflafionsmålet på . Ihöst har det varit minst Uka angeläget att överträffa detta tal - - genomatt tidigarelägga framtida prishöjningar till slutet av 1984. Syftet med att nupåskynda prisstegringen är att underlätta uppnåendet av nästa års inflationsmålpå , Till den ändan skall vi t, o, m, börja betala hyror den 1december . Redaninnan hyresstoppet hade upphävts och alla nya skattehöjningar föreslagitsberäknade att konsumentpriserna skulle stigamed , Prisuppgången bedömdes bli , Efter vadsom sedan har hänt kan prisstegringen väntas bli bortåt , dvs,dubbelt så mycket som det ursprungligen satta målet. De sammanlagdainflationsmålen kommer att ha spräckts redan före det andraårets början. Dennautveckling är särskilt oroande mot bakgrund av övervägandena i 1984 årslångfidsutredning, vars förslag av regeringen vidarebefordrats i formav proposition till . Det är uppenbart att prisutvecklingen följerkatastrofalternativet i stället för det alternativ som skulle leda fill åsterställdbalans. Jag har mycket svårt att se hur vi skall kunna lyckas med den tänktainsvängningen på en balanserad bana , i synnerhet som vi fårräkna med att vi nu går mot en konjunkturavmattning. Ävenregeringens tal om att den besegrat arbetslösheten är missvisande, I självaverket är den öppna arbetslösheten nu högre än vad den någonsin varit i enhögkonjunktur. Lägger man till de öppet arbetslösa även dem som är sysselsattavia AMS, blir antalet t, o, m, större än vad det någonsin varit i en Detta harju fidigare belysts på ett tydligt sätt av , Denröda tråden i långtidsutredningen och i regeringens proposition om denekonomiska polifiken på medellång sikt är att pris- och lönebildningen måstehållas tillbaka. Lönerna skulle få stiga , Vad det slutligen blirvet vi ännu inte, bl, a, därför att de offentliga tjänstemännens avtal för 1984ännu ej är klara. Det är ju ett egendomligt resultat av regeringensansträngningar att vara först på plan med den gruppen. Men trots införande avlöntagarfonder och trots alla Rosenbadsrundor verkar det som omindustriarbetarlönerna som vanligt sfiger med sina . Förnästa år har regeringen angett att lönerna får stiga med högst . LO:sparfiella yrkande ligger på bortåt . , som säkertansträngt sig för att vara sin uppdragsgivare regeringen till lags, har ändåinte lyckats pressa sin prognos längre ned än till . Även insfitutetsprisprognos översfiger regeringens inflationsmål med åtminstone 2procentenheter. LO-ekonomerna ställer sig i sin avlämnade höstrapportpå ståndpunkt i dessa båda avseenden. Isjälva verket tror jag att det var ambition att göra sinaförutsägelser så optimistiska som möjligt som rent beräkningstekniskt leddefram till det stora utrymme för privat konsumtion som av regeringenangetts vara det främsta skälet till det framlagda skattepaketet. Vimoderater har ingenting emot en åtstramning av finanspolifiken. En sådan åtgärdförordar vi . Men vi anser att den bör komma till ståndmed hjälp av utgiftsnedskärningar och inte med hjälp av skattehöjningar. Det gårinte att med hjälp av höjda skatter skapa varaktiga arbetsfillfällen inom denoffentliga sektorn. Resultatet blir i stället att man slår ut riktiga jobb inäringslivet. Det går inte heller att med höjda skatter dämpa inflafionen. Isjälva verket-och i synnerhet med det skattetryck vi har i - driverytterligare höjda skatter på prisstegringarna. Skattepaketethar nu vållat uppståndelse hos de fackliga organisationerna, som ser denförväntade köpkraftsökningen gå upp i rök. För att bevara rosornas fred harfinansministern skyndat sig att försäkra, att om det inte blir någonreallönehöjning , så skall han ändå se till att det blir en sådan! Ettlöfte av det här slaget är ju så motsägelsefullt det kan bli. Löftet bUr ännuomöjligare att hålla än utfästelsen att inflationen 1984 skulle stanna vid . Eftervad jag förstår strider det framlagda skattepaketet mot de riktlinjerför den ekonomiska polifiken på som regeringen vill att riksdagenskall ansluta sig till. Kan finansministern förklara för mig hur man genom atthöja indirekta skatter - vilket höjer priserna - kan sänka prisstegringen? Trorverkligen finansministern att man genom att höja skatter som begränsarkonsumfionsutrymmet kan hålla fillbaka den lönebildning som är avsedd att gelöntagarna ökad köpkraft? Om vi skall få bukt med ekonomiska problem, måste vi sänka dethårda skattetrycket. Det är givet att det stora budgetunderskottet utgör enrestriktion i det sammanhanget. O/nåtgärder för att förbättra den svenska ekonomin Om åtgärder för att förbättra den svenska ekonomin som görs i statens utgifter måste bli så stora, att de gerutrymme för både en minskning av budgetunderskottet och en sänkning avskatteuttaget, framför allt av den del som träffar produktionen. Vi moderater har vid vår partistämma fastställtsom ett långsiktigt mål att helt avskaffa den statliga inkomstskatten påvanliga inkomster. I en första omgång bör marginalskatten sänkas till , medett tak vid . För att de här sänkningarna skall bli bestående, måsteskatteskalan åter ges ett fullständigt inflationsskydd. Regeringens förslag om att avskaffaindexregleringen innebär att regeringen helt fräckt vill använda prisstegringenför att sko sig på medborgarna. Därmed fullbordas den utveckling som inleddes isamband med att moderata samlingspartiet fann sig föranlåtet att lämna denandra trepartiregeringen. Några sifferexempel visar hur snabbt försämringeninträder. Enligt vad som beslöts den underbara natten skulle 1985 brytpunkten-dvs. gränsen för marginalskatt, där avdragsbegränsningen också börjar verka- vara . Med fullständigt inflationsskydd skulle den ha blivitca , men efter de försämringar som socialdemokraterna i regeringsställningåstadkommit kommer brytpunkten att ligga strax . Jämfört med omfullt inflationsskydd hade funnits skärps marginalskatten för den som tjänar . med 11 procentenheter-från . Vid en inkomst på . - alltså dubbelt så mycket som den summa jag angav - stigermarginalskatten från . Det är välkommet att och efterutsvävningarna den underbara natten nu åter bekänner sig till principen om ettfullständigt inflationsskydd. Kan finansministern ge ett enda sakligt hållbartskäl till att den inflation han inte förmår bemästra skall fillåtas smyghöjaskatten? Finansministern har gjort stor sak här i dagav att budgetunderskottet har minskat under någon fid. Men orsakerna till dennaminskning är många och inte alltid så smickrande för regeringen. Först höjdeman medvetet utgiftsöverskottet vid makten, i hopp om attdet hela skulle kunna skyllas på de borgerliga regeringarna. Sedan har man medhjälp av engångsåtgärder och med hjälp av konjunkturuppgången fått kurvan atttillfälligt vika av nedåt. Men förefaller det faktiska underskottet attöverträffa prognoserna igen. I sin finansplan från förutsåg regeringenatt räntan på statsskulden under det budgetår som pågår skulle bli 65miljarder. I den reviderade finansplanen justeras denna siffra ned fill 60miljarder. Vi moderater anförde i finansutskottet, att med den ränte- ochvalutautveckling haft fanns det skäl att åtminstone hållafast vid den ursprungliga prognosen på 65 miljarder. Den bedömningen har nuvisat sig rikfig, eftersom uppskattar räntekostnaderna isina prognoser för statsskulden under det pågående budgetåret till 68miljarder. Denna uppräkning är också den främsta orsaken fill att budgetunderskottetnu förutses bli större än enligt statsbudgeten. Oavsett omnu budgetunderskottet blir litet mindre eller litet större än 70 miljarder stigerstatsskulden obevekligt i snabb takt. Trots att regeringen nu försöker ge deborgerliga regeringarna skulden för den stora statsupplåningen och därmed dehöga räntekostnaderna kan finansministern inte förneka att statsskulden undersocialdemokraternas två regeringsår ökat med närmare 200 miljarder kronor.Ökningen har således varit snabbare än under de borgerliga åren, detta trotsatt de konjunkturella förutsättningarna varit betydligt bättre. Långtidsutredningenbedömer det som nödvändigt att åstadkommabudgetförstärkningar med 6 miljarder . Finansministern tar inteställning till detta, men jag fäste mig vid ett intressant resonemang som försi den avgivna proposifionen. Det skulle jag vilja få närmare belyst.Det sägs att utgiftspolifiken bör föras från förutsättningen av ett i stortsett oförändrat skattetryck . Såvitt jag förstår betyder detatt det nu är slut med talet om att budgetunderskottet skall minskas med såvälinkomstförstärkande som utgiftsminskande åtgärder. Det är t. o. m. så - detskulle jag gärna höra finansministern kommentera - att när man går mot enlågkonjunktur krävs skattesänkningar för att inte skattekvoten skall stiga.Intrycket att finansministern i princip utesluter skattehöjningar sombalansskapande åtgärder förstärks av att han i detta sammanhang anger tvåinslag i den långsiktiga politiken för att sanera statsfinanserna, nämligenutöver nedskärningar av statsutgifter åtgärder för att effekfivisera denoffenfiiga verksamheten. Inget tal om skattehöjningar således! Fårjag mot denna bakgrund slutUgen fråga finansministern: Hur rimmar de mångaskattehöjningar som föreslås med de riktlinjer för den ekonomiska politikensom regeringen anger och som visar helt andra vägar ut ur den statsfinansiellakrisen? Omåtgärder för att förbättra den svenska ekonomin Jag kan förstå att de två övriga borgerliga parfierna inte unnade BengtWesterberg att här få uppträda solo i någonting som man vill göra fill enekonomisk-politisk debatt. Ser man till det sakliga innehåll som filifördesdebatten måste man dock konstatera att de båda herrarna kunde ha nöjt sig medatt resa sig upp i sina bänkar och instämma i anförande. Dethade i varje fall inte försämrat oppositionens anseende, vilket jag är rädd föratt de två inläggen gjorde. Medan man i resonemang ändå kanspåra en underton av analytisk inställning fill problemen, att de är ganskasvåra och att det inte är alldeles säkert att det är enkelt framhamradelösningar i talarstolar som är utvägen, var både och LarsTobissons inlägg av den vanliga sorten, där man i stort sett bara skällde raktigenom. Man hävdar - det har man nu gjort i stort sett - attregeringen har misslyckats i allt. Detär litet svårt att förstå varför man väljer denna kompromisslösa retoriskahållning. Snarare förstärker den bilden av de framsteg som den ekonomiskautveckUngen har genomgått under den här regeringsperioden. Vi har balans iutrikeshandeln . Budgetunderskottet har minskat med 20 miljarder. Även omresultaten kunde vara bättre, är det otvetydigt att 11Riksdagens protokoll 1984/85:23-25 Omåtgärder för att förbättra den svenska ekonomin arbetslösheten sjunker.Dessutom minskar inflationstakten. Den blev ,och den blir - en klar och otvetydig nedgång även i inflationstakten.Detta kan jämföras med de borgerliga regeringsårens genomsnittliga inflation,som envist låg kvar på . Det bör också betänkas att denna nedpressning avinflationstakten åstadkoms efter två stora devalveringar av den svenska kronan,på sammanlagt . Detär klart att ni måste få skälla vidare. Jag tycker bara att ni riskerar attskapa ett visst gap i fråga om trovärdigheten i er argumentation när det gällerden verklighet som människor kan iaktta. 1övrigt kom det fram ett par saker i inlägg som jag har anledningatt kommentera. Den ena var en oförskämdhet han tillät sig motkonjunkturinstitutet. Han sade nämligen att även om han utgick från attkonjunkturinsfitutet har ansträngt sig för att vara sin uppdragsgivare tilllags, har man ändå inte lyckats prestera tillräckligt bra siffror. Jagmåste fråga : Var det vanligt under de borgerliga regeringsårenatt ekonomi- eller budgetdepartementen, , Mundebo och allt vad de hette,sysslade med sådant? Gav de order att i strid medvetenskap och beprövad teknik lägga fram friserade siffrorför den borgerligaregeringen? Jagkan lova att jag icke i något avseende har försökt påverkakonjunkturinstitutet. Har inget annat underlag för sinapåståenden än vad de borgerliga sysslade med, ber jag ta tillbakadenna anklagelse mot en myndighet och dess personal. Jag betraktar det sommycket allvarligt att man slänger ur sig sådant från talarstol. Jagvill ha ett självständigt och fritt tänkande konjunkturinstitut, och så skalldet förbli. Detandra sade som kan vara värt att notera var att även moderatasamlingspartiet nu erkänner att stora budgetunderskott innebär en restriktionför löften om skattesänkningar. Detta innebär, herr talman, ett intellektuelltframsteg, för något sådant har aldrig gjort tidigare. Jag minns hurLars när han var som mest Laffer-inspirerad sade att skattesänkningarfinansierar sig själva - det behövdes minsann inga åtgärder för att skaffainkomster på annat håll eller skära ner utgifterna. Depolitiska konsekvenserna av denna insikt kommer att bli ganska långtgående.Herr har rätt i att skall man gå fram med löften om storaskattesänkningar, måste man skära ner utgifterna ännu mer för att kunna minskabudgetunderskottet. Nedskärningarna måste vara så stora att de räcker för bådesänkta skatter och minskat budgetunderskott. Det blir ganska ordentliganedskärningar, det! Nubörjar jag förstå vad menar när han säger att tänkerföra tillbaka den offenfiiga verksamheten fill nivå. Det betyder attåtskilliga hundratusental människor här i landet i stort sett kommer attställas på bar backe. 11 (); bemödar sig inte särskilt mycket om att föra debattenvidare. Han inskränker sig fill att sätta betyg på sina debattmotståndare. Detmå så vara, men jag tycker att han borde vara litet försiktigare med de betyghan har gett sig själv, med tanke på de haltande jämförelser han har satt påpränt i interpellationssvaret till . Dem bekvämar han sigheller inte att kommentera. Istället fortsätter han efter samma linje och försöker påstå att inflationensjunker. Men han jämför inte med den tolvmånaderssiffra som gällde i september1982, strax , utan med den som gällde , dvs. efterdevalveringseffekten, nämligen , för att få fram den tydliga effekt som hanvill visa. Det är möjligt att detta går i mörkare lokaler än den här, menKjell-Olof bör nog vara försiktigare med att sätta jämförelser på präntän han var i fråga om tillväxtmönstret och även i fråga om arbetslösheten, därhan jämför . Det finns faktiskt personer som ärless på de ständiga undanflykterna: "Vi är de enda som klararsysselsättningen" - och på att man sedan behöver använda förvrängdstafistik för att leda detta i bevis. Jagnoterar vidare att inte fortsatte diskussionen omavtalssituationen. och jag hade ett meningsutbyte om dessasaker före valet . Jag erkänner gärna att det hos mig sitter kvar enirriterande tagg från . Jag minns det sätt som jag den gången blevbemött på när jag talade om att det krävdes en fast statlig arbetsgivarpolitik,där man drar upp ordentliga riktlinjer och gränser för den kommande avtalsrörelsen. Nihar haft chansen att visa att ni kan klara en avtalsrörelse. Ni harvarit påhejade av skribenter som och andra, vilka sagt; Ensocialdemokratisk regering är den enda som kan klara en avtalsrörelse i det härlandet. Vad har hänt? Ja, det som har hänt är i varje fall inte smickrande förregeringen. har själv ett ansvar i det sammanhanget i och medlöftet om att klausulernas tid inte var förbi, utanatt fortsatt kompensationstänkande skulle föras in i avtalsrörelsen, vilket isin tur gör att alla bud blir golv och inte tak. Regeringengör dessutom tricket att föra fram jämförelsefidpunkten till efter den fidpunktdå svenska folket kan bedöma hur man har lyckats. får nogvänja sig vid att vi i den ekonomisk-politiska debatten och i den politiskadebatten över huvud taget lär återkomma fill detta trick. Omåtgärder för an förbättra den svenska ekonomin 12 (): Finansministern inledde med att säga att inläggen från mig inte filiförde något nytt utöver vad hade sagt. Jaguppfattade det som ett gott betyg. Det vittnar om den enighet som råder på denborgerhga sidan om den ekonomiska politiken. Sedan gjorde emellertidfinansministern en disfinkfion så fill vida att Om åtgärder för att förbättra den svenska ekonomin Westerbergskulle ha sysslat med analys och vi två andra med kompromisslös retorik. Jagskall be att få återvända till det . Finansministern sade - jag förmodar med adress fill mig -att inflationstakten nu är nedpressad från de som gällde 1982. Låt osskomma ihåg att inflafionstakten då - liksom kommer att bli fallet i slutet avdetta år -pressades upp . Den gången skedde det till följd avde åtgärder som den nyfillträdda regeringen satte in. Vad vi skall jämföra med är naturligtvis den period då detännu fanns en borgerlig regeringspolifik. Det var , möjligen ini . Jämfört med är det ingen minskning. Jag vågar hävdaatt det, efter de höjningar som kommer , är en slutsats somlär stå sig. Det allvarliga är emellertid inte detta, utan - som vi harsagt -det förhållandet att avståndet till andra vikfigakonkurrentländer nu är betydligt större än vad det var . Det fannsi stort sett inget avstånd alls då. Finansministern hävdade att jag skulle ha gjort migskyldig till en oförskämdhet mot . Jag har inte beskylltfinansministern för att söka påverka institutets tjänstemän - och jag har verkligeninte byggt mina antaganden på några erfarenheter från de borgerligaregeringsåren. Jag konstaterar bara att det naturligtvis är ett dilemmaför att göra sina prognoser efter det attfinansdepartementet och regeringen har angett fullkomligt oreahstiska mål förde olika ekonomisk-politiska parametrarna. Det märkte vi av , isamband med att det då gällde att försöka få det att se ut som att det fannsnågon chans att nå målet inflation. har efter handfått gå ifrån siffran , eftersom det har blivit alldeles omöjligt attupprätthålla den fiktionen. På samma sätt skapar det nu angivna målet på 3 %motsvarande påfrestningar i prognosarbetet. Min uppfattning är att det är därför att institutet hartvingats försöka att så långt det går ta hänsyn fill det av regeringen angivnamålet som man, av olika beräkningstekniska skäl, kommer fram till det utrymmeför privat konsumtion som regeringen sedan har tagit till intäkt för attklippa till med skattehöjande åtgärder. Det var verkligen förvånande att höra att jag för förstagången skulle ha erkänt att det stora budgetunderskottet innebär en restriktionför möjhgheterna att sänka skattetrycket så mycket som man egentligen bordegöra med hänsyn fill angelägenheten av att åstadkomma en större växtkraft ochen större rörlighet i svensk ekonomi. Det här är ett problem som vi länge harpåvisat från moderat håll. Vi har också mycket tydligt angivit att vi i dennasituation får prioritera sänkningar av sådana skatter som belastar produkfionen,och vi har också angivit vad vi inom detta område i första hand måste ta itumed. Självfallet kan vi inte åstadkomma allt som vi egentligen skulle viljagöra just på grund av det stora utgiftsöverskottet. Jag vill erinra finansministern om det moderatabudgetalternativet, eftersom han resonerat mycket om folkparfietsbudgetalternafiv. överens om hur denekonomiska politiken skulle läggas upp, men det skilde sig beträffandebudgetalternafiven. Vi förespråkade större utgiftsminskningar än de andra justför att få utrymme för de sänkningar av skatterna med ungefär 7 miljarder förinnevarande år som vi föreslog. Det vore överraskande om man nu skulle få höraatt vårt budgetalternafiv inte håller, att vi inte skulle ha presterat deförslag till utgiftsminskningar som är baserade på vår inställning attbudgetpolifiken måste stramas upp. Annars brukar det ju heta att justutgiftsminskningarna skulle komma att äventyra sammanhållningen i landet ochlivssituafionen för väldigt stora grupper medborgare. Finansministernbeskrev mitt fidigare inlägg som ett utslag av kompromisslös retorik. Det ärdå ganska anmärkningsvärt att han i sitt eget inlägg, som rimligen borde habyggts upp på annat sätt, systemafiskt undvek att ge besked på de frågor jaghade ställt. Jag skall därför be att få upprepa dem, sä att ingen kan sägaannat än att finansministern har uppfattat dem. Hurkan man genom att höja indirekta skatter, vilket höjer priserna, sänkaprisstegringen? Trorfinansministern att man genom att höja skatter som begränsarkonsumtionsutrymmet kan hålla fillbaka den lönebildning som är avsedd att gelöntagarna ökad köpkraft? Kanfinansministern ge ett enda sakligt hållbart skäl till att den inflafion haninte förmår bemästra skall tillåtas smyghöja skatter? Omregeringens åtgärder för att minska budgetunderskottet Överläggningenvar härmed avslutad. 2 § Svar påinterpellation 1984/85:28 om regeringens åtgärder för att minskabudgetunderskottet har frågat mig om budgetunderskottet även ifortsättningen skall hållas nere genom en smygbeskattning av försäkringssparareoch pensionärer. Försäkringsbolagenhar varit underkastade placeringsplikt . Bakgrunden tillikraftsättandet var att försäkringsbolagen inte ville ingå någonöverenskommelse med om 1980 års placeringar, eftersom de inte villeacceptera att realräntan för prioriterade placeringar var negafiv. Dendåvarande treparfiregeringen visade då ingen tvekan utan satte intebara placeringspHkten utan också ränteregleringen i kraft när riksbankenbegärde det. Tillämpningenav placeringsplikten har ändrats i vissa avseenden.