prot · G80962 · 1984-12-31 00:00:00 — Det blev naturligt att det skulle bli etttillkännagivande från utskottet. Men majoriteten i utskottet tyckte inte atttillkännagivandet skulle göras medanledning av motionerna, vilket vi ifrån sida tycker hade varitfullkomligt naturligt - det är ju motionerna som har varit anledning till attden här frågan över huvud taget kommit upp, och det är med anledning avmotionerna som vi står här och diskuterar. Vi borde alltså haft ettfillkännagivande till regeringen med anledning av motionerna. blev det inteså, utan det blev ett tillkännagivande med anledning av det allmänna resonemangsom vi har fört i utskottet. Vi får naturUgtvis vara nöjda med det -formsakerna får inte förhindra att man får fram en enig ståndpunkt, vilketmåste vara det vikfigare och väga betydligt tyngre. Mot den bakgrunden har vialltså varit nöjda. Slutligen en synpunkt på den reservation som vi har,reservation 3, där vi menar att ett småskaUgt skogsbruk inte har de problem somredovisas i övrigt och att privata skogsägare bedriver en skogsvård som stämmeröverens med det mönstret. Det borde alltså vara riktigt att man delade upp ochförsålde eller arrenderade ut marker från domänverkets markinnehav till påorten boende människor, som på det sättet skulle kunna bedriva en skogsvård somskulle skapa mindre problem i dessa områden. Med detta vill jag yrka bifall fill utskottets hemställani dess huvuddel, men beträffande mom. 2 yrkar jag bifall fill reservafion 3. Anf.5 (): När jag nu skall kommentera jordbruksutskottets betänkandeoch reservationer om fjällskogarna kan det ske med ettkonstaterande av att betänkandet, vars grundtext alla partier står bakom, visarstörre hänsynstagande till bevarandefrågorna . Från folkparfietssida menar vi att utskottet borde ha gått längre och gett naturvården ochrennäringen vetorätt i avvaktan på en säkerställandeplan, i första handgällande områden som är i statens ägo. När revisorer slog larm omgjorda och planerade avverkningar i fjällskogarna reserverade sig folkpartietsrepresentanter. Vi ville redan då ha ett beslut som innebar att ingaavverkningar som rennäringen och naturvården motsätter sig skulle få göras. Denvetorätten skulle gälla tills en säkerställandeplan hade upprättats. Någonsådan säkerställandeplan finns ännu inte, och därför har vi reserverat oss. Jagyrkar bifall fill reservation 2. är det så, herr talman, att utskottets skrivningegentligen inte innebär något nytt, förutom skärpta motiveringar. I stort sett- jag säger i stort sett, eftersom det finns mindre förändringar - innebär detställningstagande som majoriteten förordar att beslutsgången skall varadensamma som fidigare. Det har vid utskottets behandling framkommit attnuvarande lagstiftning inte ger möjligheter att gå längre. Folkpartietspartimofioner, där vi vill att naturvårdens och samernas intressen skall få enstarkare ställning, har avslagits av tidigare. Vi har diskuterat defrågorna förr, och jag återkommer inte till dem . Det blir alltså även i fortsättningen ettsamrådsförfarande, där rennäringen och naturvården inte är likaberätfigadeparter. Besluten ligger hos skogs- Varförmenar vi då i att vetorätt skall finnas i avvaktan på ensäkerställandeplan? Jo, det är därför att ett stort utrednings- och inventeringsarbetehar slutförts inom flera områden. Jag vill räkna upp dem: Det är inventeringenav urskogsartad fjällnära barrskog. Det är hänglavsinvente-. ringen, som skaUföljas av en beräkning av kvanfiteterna hänglav. Det är markanvändningsplaner ide fjällnära skogarna. Det är slufiigen fjällutredningen. Vimenar att en sammanvägning av de här utredningarna måste göras. TiU denna börfogas de rön som kommer från den pågående forskningen. Detmåste vara regeringens uppdrag att sammanföra alla de här utredningarna fillett åtgärdsprogram, som vi kallar säkerställandeprogram. Vi menar att ettsådant program är den bästa möjligheten att skydda de oersättliga skogarna förframtiden. Det har i debatten om fjällskogarna talats om ett moratorium. Mankan säga att förslag avser en form av moratorium, där dock deområden som alla intressenter är överens om kan avverkas är undantagna.Eftersom utredningarna är slutförda borde en sådan här utvärdering kunna göras inomrimlig fid. Självfallet skulle säkerstäUan-deprogrammet också innebära enavvägning mellan olika intressen. Rennäringen är helt beroende av hänglavarna,och naturvården har haft stora svårigheter att hävda sig. Närjag lyssnade på engagerade anförande fann jag att han, medde synpunkter han framförde, rimligen borde kunna ansluta sig fill vårreservation, som tar upp de ställningstaganden som han ville förorda. Vihar också reserverat oss för att de områden som ochdomänverket kommit överens om att skydda måste få permanent skydd, exempelvisgenom att de överförs till naturvårdsfonden. Somjag ser det borde utskottets ställningstagande kunna tolkas så att fjällskogeni stort sett skall bevaras som resurs för naturvård och rennäring. Deavverkningar som kan komma att göras måste.anses som undantag, med beaktande avdet huvudsakUga syftet med markanvändningen i områdena. En typ av avverkningsom kan förekomma är också, enligt folkparfiets mening, den småskaligaverksamhet som även har bedrivits av enskilda skogsbrukare. Demöjligheterna bör dessutom förbättras på det sätt som redovisas i reservation3, som jag också yrkar bifall fill. Domänverketbör genom försäljning eller långfidsarrenden upplåta mark till sådanaskogsbrukare. De här skogsbrukarna bör ha större möjligheter att gå varsamtfram. På så sätt skapas dessutom arbetsmöjligheter för ortsbefolkningensamtidigt som de krav som naturvården och rennäringen ställer tryggas på ettbättre sätt. Samernaborde också ingå i den grupp som genom ägande kan få disponera lämpliga arealeri området. Den här handlingsUnjen skulle, som det står i reservation 3, kunnaleda till en mer utbredd användning av sådana småskaliga skogsskötselmetodersom är bättre anpassade till förhållandena i de fjällnära skogsområdena. Är nu hotetmot de fjällnära skogarna avvärjt? visa om såär fallet. Från sida är vi inte övertygade om detta. Domänverkethar visat ökat intresse för bevarandefrågorna - det kan konstateras. Samtidigtfinns det, enligt information som vi har fått, stora arbetsuppgifter i sambandmed eftersatt gallring, och det bör medföra att sysselsättningen kan klaras.Det har i debatten sagts att inlandssågarna skulle bli utan arbete omavverkningar inte får göras i fjällskogarna. Det har dock framkommit att 90 %av det virke som avverkas går till sågar utanför området. Det borde gå attstyra timmer fill inlandssågarna. Jag tror, herr talman, att det finns risk för att trycketkommer att kvarstå för genomförande av kortsiktiga avverkningar. Inte minstvisar de skrivelser vi riksdagsledamöter fått från fackliga organisationer det.Eftersom beslutsgångarna trots ställningstagande för bättre samrådsförfarandeän tidigare är desamma kommer det, det är jag övertygad om, att bli fortsattadiskussioner om avverkningar. Det kommer också att gälla byggandet avskogsbilvägar och frågor som hör samman med avverkningar inom känsliga områden. Det radikala stäUningstagandet hade därför varit omrepresentanterna för de andra partierna också ställt sig bakom folkpartietsyrkande om säkerställandeprogram. Det StäUningstagandet har vi tyvärr blivitensamma om. Vi kommer att fortsätta att driva våra synpunkter om skydd förfjällskogarna. 6JOHN (vpk); Inledningsvis viU jag framhålla två saker,och det gör jag för att förekomma eventuella misstolkningar av mitt anförande. För det första är utskottets ställningstagande ochskrivningar en framgång för naturvården och rennäringen. Överenskommelsen mellandomänverket och om bevarande av vissa skogsmarksarealer,regeringens beslut om tre skogsområden samt de anvisningar och förslag somutskottet föreslår är en seger för den opinion som av olika anledningar krävtåtgärder angående de fjällnära skogarna. För det andra har jag anslutit mig till utskottetsskrivning utom vad gäller det avsnitt som redovisas i reservafion nr 1. Jagvill redan nu fastslå detta eftersom jag i mitt anförande inte kommer attuppehålla mig vid vad utskottet anför. Min huvudsakliga invändning mot utskottets behandling avmotionerna om de fjällnära Skogarna och det ställningstagande som har gjorts äratt åtgärderna inte är tillräckliga. Vad som ytterligare borde ha gjorts finnsredovisat i ett särskilt yttrande från mig. De skogsområden som vi diskuterar ingåri ett område som benämns som sista vildmark. brukar ju medkraft agera internafioneUt när det gäller att skydda värdefull natur, så därförär det ur såväl nationellt som internationellt perspektiv av stor betydelsevilket ansvar vi tar för det här området. Om man nu skall försöka göra en grov sammanfattning avkonfliktorsakerna i det här området så skulle de enligt min mening varaföljande: Å ena sidan finns skogsbruket samt skogsindustrin därbehovet av virkesråvara samt arbetstillfällen i sysselsättningssvaga regionerär det starka Enligt minmening har råvaran fill industrin den största betydelsen. Själva avverkningsarbetetger inte så många arbetstillfällen eftersom arbetet är starkt mekaniserat ochutomregionala och även utländska intressen ibland anlitas. Åandra sidan anser samerna att gruppens näring och kultur hotas genom enfortsatt exploatering av dessa skogar. Här finns också naturvårdens anspråk påorörda marker. Dessutom är dessa skogar ovärderliga som referensområden för denvetenskapliga forskningen. Ett annat intresse är värdet för turism- ochfriluftsliv och deras möjUgheter att utvecklas. MinhuvudsakUga invändning är alltså, att beslutsunderlaget är ofillräckligtför att vi skall kunna ta ställning fill hur vi skall disponera över dessaskogsområden ur markanvändningssynpunkt. Enligt min mening finns det många ochstora frågetecken i den här frågan som hade behövt rätas ut, om man vill kommafram till ett ställningstagande som vilar på så säkra grunder som är möjligaatt uppnå. Jag vill också i det här sammanhanget understryka att ett sådantbeslutsunderlag är möjligt att få utan nämnvärda hinder för skogsbruk ochskogsindustri. Jag har i mitt särskilda yttrande gett min syn på hur dettaskulle kunna göras, men jag är självfallet beredd att diskutera även andraalternativ. Utskottet har dock inte haft det intresset eller denviljeinriktningen. Vadborde då undersökas ytterligare? Till att börja med anser samerna att derasnäring och kultur hotas genom en fortsatt exploatering av dessa skogar. Demenar att det inte finns någon annan verksamhet som genom sin inriktningoch omfattning påverkar de samiska näringarna i negativ riktning somskogsbruket gör - och då framför aJiC storskogsbruket. De menar att man nubörjar närma sig den punkt där ytteriigare avverkning direkt påverkarförutsättningarna att bedriva de samiska näringarna. Jagtror att det kan vara på sin plats att erinra kammarens ledamöter om vad somsägs i rennäringslagen om rennäringens åretruntmarker. Där sägs att man inomåretruntmarkerna inte får ändra användningen av marken på sätt som medföravsevärd olägenhet för renskötseln. Det underlag som behövs för bedömanden idenna fråga, anser jag helt saknas. Vad har redan företagna ingrepp irennäringens åretruntmarker haft för verkan och vad kommer den fortsattaverksamheten att innebära för rennäringen? Att det här är en fråga som inte fårnonchaleras borde stå helt klart. har man redan tvingats börjastödutforda renarna, eftersom skare och is förhindrar renarna att nå markensmossa och lava. Här har minskningen av de träbärande lavarna ivinterbeteslandet säkert gjort sitt fill för att stödutford-ring måstetillgripas. Jag tror att man mycket grundligt måste utreda rennäringen och dessvillkor. Vi kanske då ställs inför den mycket svåra frågan om vi skall ha enrennäring eller inte, men det skuUe vara ett ärligare ställningstagande attgöra detta än att försöka komma undan med skrivningar om samråd och hänsyn. Ettannat intresse som tyvärr har uppmärksammats för Utet i debatten är värdet förturism och friluftsliv. Från många håU hävdas att det nationalekonomiskautbytet skulle bli avsevärt om dessa skogar bevaras och utnyttjas för 5Riksdagens protokoll 1984/85:61-62 att lockafler turister fill och till det här området. Helt klart är att mycketkan göras för att utveckla turistnäringen här. Jag vet att företrädare förturistnäringen anser att det borde satsas ordentligt för att bl. a. lockautländska turister till det som anses som sista vildmark. Det saknasfullständigt undersökningar om vad turism skulle betyda bl. a. i fråga omarbetsfillfällen men även ur andra aspekter. Man måste också mer systematiskt undersöka behoven avorörda marker ur bevarandesynpunkt. Vidare måste man klarlägga behovet ochomfattningen av områden för den vetenskapliga forskningen. Jag övergår nu till att beröra skogsbruketsvillkor i dessa områden. En mycket omtalad gräns i detta sammanhang är den s.k. skogsodlingsgränsen. Bakgrunden fill införandet av denna gräns är attdomänstyrelsen beslöt "att de klimafiskt och ekonomiskt svagastemarkerna skola avskiljas genom en s. k. skogsodlingsgräns, ovanför vilkensärskilda bestämmelser skola gälla". Redan när skogsodlingsgränsen drogsupp förutsattes att den skulle kunna flyttas upp när kunskaperna omskogens förnyelse i klimatiskt svåra lägen ökat genom forskning. Dagens debatt här i , och även den diskussion somi olika sammanhang förts i vårt land, föranleds av attskogsmark ovanför den s. k. skogsodlingsgränsen indelats för skogbruk. Ettannat resultat av den debatt som förts, och även av den opinion som bildats motavverkning av dessa skogar, blev att domänverket inbjöd ett antal forskare attbesöka de indelade skogarna för att där studera de faktiskaföryngrings-möjligheterna. Detta skedde , ochett 25-tal objekt besöktes. Forskarna avlämnade en rappport under titelnSkogsföryngring i fjällnära skogar, och jag vill här något beröra dennarapport. Forskarna betonar att rapporten koncentreras till frågorrörande skogsföryngring, medan övriga aspekter - såsom virkesbehov,arbetsfillfällen, rennäring, naturvård, turism, etc, som också är viktigafrågor i fjällnära skogar - helt utelämnas eller kommenteras mycket kortfattat. Rent allmänt genomsyras rapporten av en restriktiv syn påmöjligheterna att i dessa områden bedriva skogsbruk. Brist på forskning liksomtveksamhet i stort när det gäller skogsbruk i dessa områden betonas. Dettatorde vara anledning till följande något oprecisa mening i rapporten. "Vianser dock att det bör vara möjligt att få ny skog på huvuddelen av de förskogsbruk indelade områden vi besökt." Redan inledningsvis sägs det om kunskaperna om skogensförnyelse i klimatiskt svåra lägen att en sådan forskning inte kommit tillstånd i önskvärd omfattning. Man säger bl. a. följande: "De fjällnäraskogarnas yta, och i än högre grad deras produktionspotential, utgör enmarginell del av svenskt skogsbruk. Detta förklarar varför de problem somgäller såväl skogens produktion som föryngring i dessa områden i så ringa gradtagits upp inom skoglig forskning. Även vid undervisning på skogliga utbildningslinjerbehandlas de fjällnära skogarna kortfattat." När.detgäller skogsförnyelse i fjällnära lägen vill jag citera ytterligare några slutsatser somforskarna drar. "Detbör emeUertid betonas, att i höjdlägen just de mest väsfliga granskogarna,särskilt de i sluttningar växande, är synnerligen svårföryngra-de efterkalavverkning." Minkommentar till detta är att detta visar hur svårt det är att bedömamöjligheterna att få fram ny skog efter avverkning. "Otvivelaktigtfinns det en biologisk gräns där skogsodUng och naturlig föryngring med deträdslag som vi arbetar med är orealistiskt. När man arbetar medföryngring så riära skogsgränsen och tundran som vi gör i vårt land måste manha en på vetenskapliga och praktiska erfarenheter vetfigt avvägd buffertzontill befintlig skogsgräns. Att enbart utgå från en viss vertikal nivå underbefintlig skogsgräns, där avverkning borde tillåtas, är av olika skäl knappastrealisfiskt. En mer biologiskt anpassad gräns där oHka biologiska indikatorerutnyttjas vore att föredra. Här borde forskning relativt snabbt kunna ge enindikafion om detta är en framkomlig väg." Mansäger vidare; "Sammanfattningsvis måste man konstatera att det icke finnsnågot material som kan användas för bedömning av produktionsförmågan i deungskogar som skapats i fjällnära trakter." Jagskall lämna den här forskarrapporten med att citera vad mart säger allmänt omdet framtida föryngringsarbetet i fjällnära områden; "Vidallt skogsförnyelsearbete finns risk för bakslag. Arbetet måste därför oftagöras om eller kompletteras. Risken för sådana bakslag ökar starkt när manskall förnya skogen i områden som är så marginella för våra skogsträd som defjällnära skogarna. Det är viktigt att komma ihåg att klimatet här kan varierabetydligt mellan år och mellan perioder. Skogsföryngringarna kan också drabbasav skadegörare. Därför är osäkerheten stor vid skogsförnyelse i dessa områden.Vi anser dock att det bör vara möjligt ätt få ny skog på huvuddelen av de förskogsbruk indelade områden ovan tidigare SO-gräns som vi besökt. Men vi villbetona att det då ställs höga krav på de åtgärder som vidtas för att skapadenna nya skog allt från utformningen av avverkningen till dess ungskogen vuxitupp. Trots detta kommer förnyelsearbetet ofta att få göras om ellerkompletteras." Jagvill kommentera denna bedömning med att peka på att forskarna inte säger attdet är möjligt utan att "det bör vara möjligt att få ny skog påhuvuddelen" av de områden som de har besökt. Det finns alltså indeladeområden, där de inte anser det möjligt att få ny skog. De betonar också att manmåste ställa höga krav på åtgärder i dessa områden. Men trots att man ställerdessa höga krav, kommer förnyelsearbetet ofta att få göras om ellerkompletteras. Bl.a. av de skäl som jag här har redogjort för och på grund av olikamarkanvändningskonflikter anser också forskarna att en senareläggning avavverkningarna kan vara befogad. Av det här kan den slutsatsen dras - vilket också i skilda sammanhanghar krävts - att ett allmänt awerkningsstopp i de fjällnära skogarna, ett slagsmoratorium, införs. anser jag att ett sådant ställningstagande är varkenmöjligt eller nödvändigt. Jag anser i stället att det bör vara möjligtatt t. ex. göra noggranna utredningar och undersökningarom hela det här frågekomplexet kring de fjällnära skogarna. EnUgt min meningkan detta utredningsarbete genomföras jämsides med att det bedrivs skogligverksamhet i området - det senare givetvis under vissa viUkor. Jag har i mittsärskilda yttrande berört vad som borde göras, och jag kan spara kammarens tidgenom att hänvisa till detta. Genom mitt förslag fill åtgärder - som jag fidigare sagtär jag villig att diskutera även alternativa förslag - skulle inte någraarbetstillfällen eller någon virkesråvara gå förlorad. Vad vi skulle vinna voreett mycket bättre beslutsunderlag än det som föreligger. Jag tycker att detär oförsvarbart att inte ta till vara den möjligheten, när vi skall besluta omdet som kallas för sista vildmark och som utskottet fastslår "hörfill de värdefullare områdena i vårt land". Avslutningsvis vill jag också beröra denreservation som jag har avgivit till betänkandet. Den innebär ett förslag tillskärpning i utskottets skrivning, som jag i övrigt har anslufit mig till. Jagyrkar bifall till den reservationen, som är betecknad nr 1. 7 JANFRANSSON (s); har regeringenbeslutat att skogsområdena , och Kirjesålandet är av sådanbetydelse från naturvårdssynpunkt att de skall bevaras för framtiden.Regeringen kommer senare att ta närmare ställning fill formerna för skydd ochförvaltning av förutom dessa tre områden ytterligare 52 urskogsartadebarrskogsområden i zonen mellan domänverkets f. d. skogsodlingsgräns och denbarrskogsbildande gränsen mot fjällen som och domänverketvarit överens om bör skyddas för framtiden. Dessa områden omfattar en areal omnärmare , dvs. nära hälften av den sammanlagda arealen avsamtliga nationalparker. Till grund för regeringens beslut har legat denurskogsinventering som i samråd med genomförtunder och som redovisats . Även domänverket har beslutat att ca , varav ca produktiv skogsmark, ovanför den tidigare skogsodlingsgränsenskall avsättas som domänreservat och samordnas med de naturreservat som blevföljden av urskogsinventeringen. Detta bör också lyftas fram som en positivåtgärd för naturvården. Genom regeringens beslut kommer en kedja av orördabarrskogslandskap från gränsen för barrskog i norr och söderut, i detsom av många betecknas som sista orörda vildmark, att få ettfillfredsställande skydd för framfiden. Bevarandevärdet anses enligtnaturvårdsverket vara mycket högt, såväl nationellt som internafionellt.Beslutet ligger väl i linje med det miljöpolifiska program som densocialdemokratiska parfikongres-sen antog . Under det förra allmänna motionsfid väcktes ettantal mofioner från samtliga partier om skötseln av de fjällnära skogarna.Innehållet i dessa motioner skulle, enligtden socialdemokratiska gruppen, knappast ha föranlett utskottet att föreslåriksdagen någon annan åtgärd än en upprepning av vad fidigare sagt.Under det gångna året har emellertid, som jag redan inledningsvis nämnt,åtskilUgt nytt sakunderlag kommit fram som motiverar att utskottet nu föreslåratt gör vissa uttalanden, som ger berörda myndigheter stöd för envidgad praktisk tillämpning av skogspolitiken i de fjällnära skogarna. Somtidigare sagts, har dessa skogar av utskottet definierats som belägna ovanfördomänverkets f. d. skogsodlingsgräns. Förutomden tidigare nämnda urskogsinventeringen har utskottet tagit del av deninventering av de hänglavbärande barrskogarna inom det fjällnära området somlantbruksstyrelsen genomfört. Vidare har utskottet haft tillgång till denrapport om föryngringsmöjUgheterna som ett antal forskare har utfört på uppdragav domänverket. Utskottethar dessutom, som fidigare sagts, genomfört en studieresa tillfjällnära barrskogar i och och på ort och ställesammanträffat med företrädare för olika, berörda myndigheter och kommuner ochför skogsbruket, rennäringen och andra intressen. Vi har också haftuppvaktningar från olika grupper. Vad som därvid framkommit har legat tillgrund för utskottets ställningstagande. Ilikhet med regeringen gör utskottet den bedömningen att de fjällnära områdenahör fill de värdefullare områdena i vårt land. Deras värde är mångskiftande,och de har naturligtvis en storslagen och orörd natur. Men utskottetunderstryker också att de har en avgörande betydelse för de människor som skaUtjäna sitt uppehälle i dessa trakter. att det sker ett bättresamråd mellan skogsbruket och rennäringen, att skonsammareskogskötselmetoder används och attdet statliga ekonomiska stödet till skogsbruksåtgärder begränsas på marker somär av särskild betydelse för rennäringen. Vidareförordas fortsatt stor återhållsamhet med skogsbruksåtgärder i de av samebyarnai hänglavsinventeringen utpekade särskilt viktiga områdena i avvaktan påresultatet av den markanvändningsplanering som igångsatts i olika delar avrenskötselområdet. Somframgått av fidigare inlägg har det här betänkandet tagits i stor enighet, ochdet är fillfredsställande. Jagskall i det följande redovisa några övergripande utgångspunkter som varitvägledande för oss socialdemokrater vid utskottets prövning och som övrigapartier i allt väsentligt anslutit sig till. Mina partikamrater kommer senareatt redovisa de speciella hänsyn till mera lokala intressen och förhåUanden,bl. a. sysselsättningen och rennäringen, som tagits gentemot de övergripandenaturvårdsintressen av rikskaraktär som de fjällnära skogarna representerar. Engrundläggande principiell utgångspunkt för vårt ställningstagande är attskogsbruket måste bedrivas med hänsynstagande till naturvårdens intressen ochandra allmänna intressen. Denna princip finns redan nu Ett sådant hänsynstagande till naturvården somskogsvårdsstyrelsen kan föreskriva i samband med tillstånd till avverkning fårdock icke vara så ingripande att pågående markanvändning avsevärt försvåras.