prot · G809127 · 1984-12-31 00:00:00 — kommer inte att kunnage något verklighetsgrundat besked; För honom och hans parti gäller det att somvanligt smita undan, när det verkligen blir fråga om att ta ställning motregeringspartiet. 121JÖRN (vpk) replik: Eftersom Hans Nyhage anser att det jag sägeroch mina tolkningar ingenting är värda, skulle jag vilja be honom att se efter vad som står i den motion som ett flertal moderater har lämnat in och som har nummer 1983/84:2029. Låt oss titta på vad som står där, på s. 4, och säg sedan om det är min fantasi eller om det är moderat verklighet! I första stycket på den sidan framställer ni som kränkandeoch någonting som ni alltså därmed är emot och vill ha bort, att fackföreningarlämnar ekonomiskt stöd till politiska partier och att fackföreningar görställningstaganden i olika politiska frågor. Det står också bland yrkandena att ni vill begränsaförhandlingsskyldigheten på det statliga området. Det står att ni vill införanegativ föreningsrätt i MBL. Det står att ni vill upphäva vissa regler omfacklig vetorätt. Det är vad ni yrkar! Det står att ni vill upplösa och förändrasemesterlagstiftningen, som är ett skydd för arbetstagarna. Det står att nivill att skall besluta att begränsa närvarorätten förpersonalrepresentanter i.statliga styrelser. Det finns ett dussin andra sådana yrkanden som riktar sigdirekt mot nu gällande fackliga rättigheter. Det står i er motion. Försök inteatt genom nedsättande yttranden om mig hävda att detta är fantasi. Detta ärmoderat verklighet. Detta är edra syften. Detta är er tankevärld. Genom attvi ser denna tankevärld inser vi för vår del att ert sätt att 10 protokoll 1984/85:126-127 användakollektivanslutningsfrågan är bara en sorts murbräcka. Det här är vad ni skallöppna vägen för, och det kommer vi alltid att bekämpa. Anf.122 HANS NYHAGE (m) replik: Min fråga återstår att få svar på: Vad i lagförslaget rörandekollektivanslutning är stötande och ger möjlighet att tillgodose andra syftenän att slå vakt om den enskildes rätt att själv välja parti? Var vänlig ge svarpå den frågan, ! Anf.123 (vpk) replik: Jag skall inte lägga mig i Hans Nyhages skall vi säga sömnvanor, mennog måste han ha varit ett offer för dem när han inte lyssnade på den långautläggning jag gjorde om vilka svåra definitionsproblem man stöter på ifallman får en sådan här lag. Jagbehöver inte upprepa vad jag sade. Jag skall i stället tala om en annansynpunkt som också har en politisk relevans. Varförvill inte vpk lagstifta? Vi fruktar med rätta att ni har syften som jag här harförsökt att beskriva, och vi vill därför inte gå med er. Vi har andra syften änni när vi arbetar mot kollektivanslutning till politiskt parti. Viförstår heller inte er ensidiga fanatism att driva lagstiftningskravet.Politiskt och moraliskt förkastliga ting bekämpas ju inte allfid bäst medlagar. För vad är kollektivanslutningen, denna rest av en gammal historisktradition i arbetarrörelsen? Jo, den är ett polifiskt och moralisktproblem för det socialdemokratiska partiet. Detär socialdemokraternas problem. Låt dem brottas med den moraliska problematiksom ligger i det. Det är deras sak att lösa dem. Om vi inte kan lösa dem, fårde betala det politiska priset. Varför skulle andra rycka ut och befria dem fråndetta problem genom en lagstiftning? Jag förstår inte vare sig den taktiskaeller moraliska poängen i det. Jag tror att ni borgerliga biter er själva isvansen när ni driver det här lagstiftningskravet, som är dunkelt och leder erut, som jag sade, på ett juridiskt gungfly. 124 (): I föreliggande betänkande yrkas i en gemensam borgerlig reservation atten parlamentarisk utredning rörande negativ föreningsrätt skall tillsättas.Utskottsmajoriteten avstyrker detta och gör det på mycket goda grunder. Debestämmelser som gäller är ganska nya - de trädde i kraft - och somframgår av utskottets betänkande har hithörande frågor utretts av nyaarbetsrättskommittén och yttrandefrihetsutredningen. Vissa förslag bereds förnärvarande också i . Vi kan från utskottsmajoritetens sidainte finna något som helst skäl för att nu tillsätta en parlamentariskutredning i frågan. Jag yrkar därför bifall till utskottets hemställan undermorh, 2, vilket innebär avslag på reservation 3, Sedangår jag över till det som är huvudfrågan i dagens debatt kringutskottsbetänkandet. Samarbetet inom svensk arbetarrörelse har alltid varit en nagel i ögat på våra polifiska motståndare. Man harsärskilt ondgjort sig över kollektivanslutningen, som är lokalt förankrad.Under de senaste 10-15 åren har frågan om kollektivanslutningen minst en gångom året i upprört framför allt de borgerliga sinnena. Det harpåståtts att kollektivanslutningen är odemokrafisk, och i kampens hetta harman ibland också hävdat att denna form av anslutning till politiskt parti ståri strid med våra grundlagar. Dessa beskyllningar mot kollektivanslutningen somorganisationsform är både ovederhäftiga och felaktiga. Vi har pågoda grunder och inte utan framgång kunnat avvisa de här attackerna. Varje gångsom debatten om kollektivanslutning förts i har intresset förmedlemskap i vårt parti ökat. Vi välkomnar därför den här årliga debatten, inteminst nu när de borgerliga partierna som trädda på ett snöre öppet visar attderas egentliga syfte är att kväsa fackföreningsrörelsen och genom en omedelbarlagstiftning begränsa rättigheterna att besluta i egna angelägenheter. I sin iver att komma åt den demokratiska arbetarrörelsendrar man sig inte ens för att attackera föreningsrätten, som är en avhörnpelarna i svensk demokrati. Ändamålet medlen, tycks de borgerligaresonera, och sedan må medlen vara hur ruttna som helst. En genomgång av protokoll från riksdagsdebatterom kollektivanslutning visar att de borgerliga inte har lärt eller förståttnågonting i fråga om den värdegemenskap som finns inom svensk arbetarrörelse.Denna bristande kunskap är naturligtvis delvis en förklaring till attlagstiftningsiv-rarna alltid kommer så snett i debatten om kollektivanslutningtill politiskt parti. Hade det funnits någon saklig substans och reell styrka iargumenten mot kollektivanslutningen, skulle den naturligtvis ha upphört.Kollektivanslutning som organisations- och samarbetsform kan endast levavidare och utvecklas så länge som medlemmarna i de lokala fackligaorganisationerna upplever den som meningsfull. Att tro att man kan lagstiftabort samhörigheten inom svensk arbetarrörelse är i allra högsta grad ettuttryck för politisk naivitet. Resultatet blir i stället det motsatta.Borgerlighetens försök att kväsa facket genom att begränsa den demokratiskarörelsefrihet som finns bara svetsar samman den demokratiska arbetarrörelsenallt hårdare. Vi socialdemokrater kommer inte utan strid att ge upp minstalilla bit av den föreningsfrihet som vunnits genom lång och hård demokratiskkamp. Samhörigheten mellan fackföreningsrörelsen och det socialdemokratiskapartiet är ideologiskt befingad. Den växte fram, som redan sagts här, som enhistorisk nödvändighet . Man-insåg tidigt att degrundläggande målen för frihet, jämlikhet och broderskap inte kundeförverkligas enbart genom facklig kamp. Den polifiska kampen framstod som minstlika nödvändig för att man skulle kunna förverkliga de grundläggande målen omett rättvisare samhälle. När man diskuterar samarbetet mellan fackföreningsrörelsenoch socialdemokratin måste man komma ihåg att det är folket ute i de fackligaorganisationerna som grundade det socialdemokratiska partiet för att också politiskt kunna företräda sina medlemmars intressen. bildades var det socialdemokratiska partiet ocksåcentralorganisation för fackföreningarna. Politiskt står det socialdemokratiskapartiet för precis samma grundläggande värderingar som fackföreningsrörelsenstår för i den fackliga kampen. För de lokala fackliga organisationernaframstår därför den organisatoriska knytningen till det socialdemokratiskapartiet som helt naturlig, och i högsta grad förenlig med deras syfte att bästtillvarata viktiga medlemsintressen. Jag vill tillägga att det bör vara derassjälvklara demokratiska rättighet att göra detta. De borgerliga partierna har gjort mångamärkliga turer i fråga om kollektivanslutningen. Det har gjorts gemensammauttalanden. Det har varit oenighet om hur man skall ha det. Det har krävtsändring i grundlagen, och man har begärt ingående utredning innan en eventuelllagstiftning skulle äga rum. kräver man omedelbar lagstiftning. När det gäller synen på det föreningsrättsliga området ärdet egentligen en ganska bedrövlig utveckling som skett inom borgerligheten.För att komma åt arbetarrörelsen fackligt och politiskt är man beredd att gåmycket långt. Mest militanta är naturligtvis ; Men det mestoroväckande är att också i denna fråga blivit vägvisare för folkpartietoch . Snällt och beskedligt har både och krupit in ihögerburen. För vidkommande är det förmodligen fråga omaningslöshet i kombination med ideologisk förflackning som lett till att man nuär beredd att nagga föreningsfriheten i kanten. För del är detmåhända allvarligare. sätter sig i högerburen mot bättre vetande ochger på grund av orkeslöshet upp sitt motstånd mot högerkrafterna. Jag skullegärna vilja säga till att det inte är som har varitledstjärnan i samarbetet om en omedelbar lagstiftning, som föreslås i denborgerliga reservationen, därför att krav på lagstiftning ju rests sedan längefrån . Vad man måhända skulle kunna tillskriva är attni har varit arkitekter för konstruktionen av den lag som vi nu diskuterar. Mendetta är ju egentligen ingen anledning att slå sig för bröstet. Det somverkligen har skett är att har lurat skjortan av centerpartietockså i den här frågan - och snällt och prydligt har ni gått och satt er ihögerburen även i det här fallet. Beträffande vpk:s uppfattning i den här frågan finnsnaturligtvis mycket att anföra. Man kan konstatera att socialdemokraterna ochvpk i viktiga avseenden har oförenliga ståndpunkter ikollektivanslutningsfrågan. Detta till trots vill jag ge vpk det erkännandetatt vpk åtminstone har varit konsekvent i inställningen tillföreningsfriheten. Vpk har avvisat lagstiftning. I vpk-reservationenfinns formuleringar som också jag skulle kunna ställa mig bakom. Vi tycks t.ex. vara ense om att en lagstiftning mot kollektivanslutning skulle bana vägför omfattande inskränkningar i organisationernas frihet. Jag vill gärna säga att jag i vissa delar också kan anslutamig till den analys som gjorde av det borgerliga förslaget och avde konsekvenser som i det här fallet inte har utretts tillräckligt. Om jag harförstått saken rätt är detdetta som har legat bakom när så här i riksdagenhar menat att det var nödvändigt att göra en omfattande utredning, innan manfrån borgerligt håll bestämde sig för en lagstiftning. Detta har ju inte skett,och jag tycker att analys har visat att man nu är beredd attlagstifta på mycket bristfälliga grunder. I den debatt som har förts har det talats endel om hur lagstiftningsåtgärder ställer sig mot bakgrund av reglerna iregeringsformen om grundläggande fri- och rättigheter och då närmastföreningsfriheten. Denna fråga accentueras mer än tidigare, när deborgerliga partierna har kommit överens om att gå fram med förslag omlagsfiftning som skall förhindra kollektivanslutningen till det socialdemokratiskapartiet. När det talas om lagstiftning mot kollektivanslutningbrukar det sägas att en sådan lagstiftning skall innebära förbud motkollektivanslutning. Den lag som de borgerliga partierna nu enats om innehållerinte något förbud i den mening som man normalt avser när man talar om förbud.Någon egentlig sanktion finns inte i lagförslaget. Lagen säger i stället, attom någon skulle kollektivanslutas till politiskt parti, skulle medlemskapet bliogiltigt. Lagen är härigenom vad man kallar en civilrättslig lag. Med en sådanuppläggning skulle lagen inte komma i konflikt med grundlagen - detta harlagrådet hållit med om. Oavsett hur lagförslaget tekniskt är utformat kommerdet att på ett avgörande sätt gripa in i fackföreningarnas möjligheter att idemokratisk ordning fatta beslut i sina egna angelägenheter. Härigenom kommerman i konflikt med vad som är själva andemeningen i regeringsformens regler omskydd för föreningsfriheten, nämligen att föreningarna utan inblandning frånstatsmakten fritt skall kunna engagera sig i olika samhällsfrågor och frittfatta beslut i sina egna angelägenheter. Det finns här anledning att kraffigt understryka att detinte alltid är säkert att regeringsformen gillar allt det den inte uttryckligenförbjuder. Man måste ställa sig frågan om det verkligen är rimligt attandemeningen i regeringsformens regler inte skall få någon verkan påstatsmakternas åtgärder i sådana situationer då en mycket formalistisk tolkningav regeringsformen kan tänkas ge till resultat att regeringsformens bokstavinte uppställer något hinder. Enligt min mening skulle en lagsfiftning som denföreslagna vara en olycka för de grundläggande friheter på vilka vårtdemokratiska samhälle skall vila. Våra politiska motståndare brukar göra ett stort nummer avatt det också inom arbetarrörelsens egna led finns de som är kritiska motkollektivanslutningen. Dagens debatt utgör inget undantag härvidlag. Vi harheller aldrig förnekat detta. I en rörelse som vår, där det ständigt förs endiskussion om organisations- och samarbetsformerna, är detta naturligt. Vi äralltid öppna för kritik, och om kritiken är saklig tar vi också intryck av den. Kollektivanslutningsfrågan diskuterades senast på vårpartikongress hös ten 1984, varvid vissa viktiga beslut fattades. Jag skall här kort redovisa några. Kongressen beslutade som en rekommendation att denkollektiva anslutningen bör ligga så nära medlemmen som möjligt. Det innebäratt beslut om kollektiv anslutning av facklig organisation ordenfligt börförankras i klubbar Reservationsrätten skall förstärkas - detgäller såväl beträffande informationen som beträffande en förenkling avreglerna. Kongressen uttalade som ett absolut krav att den enskilde medlemmensintegritet inte får komma i fara. Informationen kommer också att förbättras.Ett oeftergivligt krav är att alla som berörs eller kommer att beröras avkollektivanslutning får skriftlig information därom. Kongressen beslutade vidare om nya former för fackligtpolitiskt samarbete. Organisationsmodellen innebär att den lokalaorganisationen ansluter sig till partiet och att medlemmarna var för sigansöker om individuellt medlemskap. Den modellen förutsätter också att man blirmedlem i partiet genom en enskild ansökan. Det är viktigt att komma ihåg attdet är den lokala fackliga organisationen som självständigt fattar dessabeslut. Några direktiv utgår inte från vare sig LO, fackförbund eller partiet. Man väljer sina vänner, heter det. Ni på denborgerliga kanten har valt era. Ni har valt att.utveckla och fördjupa ervärdegemenskap med arbetsgivarorganisationerna och storfinansen - och det är ersak. Jag kan lova er att hur ni än organiserar ert samarbete, så skall inte vimed lagstiftning förhindra ert inre arbete. Vårt partis demokratiskatradifioner är en garanti för det. Ett förbud för de lokala fackliga organisationernaskulle vara ett kraffigt ingrepp i den fackliga demokratin, och det hör absolutinte hemma i ett samhälle av vår typ. Vi socialdemokrater slår vakt omfackföreningarnas, medlemmarnas och de politiska partiernas frihet att genom idemokratisk ordning fattade majoritetsbeslut få bestämma om sina egna inreangelägenheter. Kollektivanslutningen är en del av denna frihet. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan ikonstitutionsutskottets betänkande 30 och avslag på de tre reservationer somär fogade till betänkandet. Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. 125HANS NYHAGE (m) replik: argumentering att fråganom kollektivanslutning uteslutande är en angelägenhet för fackföreningarna ochdet socialdemokratiska partiet utgör ett lysande exempel på vad vi från moderathåll har anfört om organisationernas alltför starka ställning till förfång förde enskilda medlemmarna. I motsats till hävdar jag medbestämdhet att kollektivanslutningen i högsta grad berör den enskildamänniskan. Mina moderata partivänner i fackföreningsrörelsen - och deär många -betackar sig för tvångsanslutningen till det socialdemokratiskapartiet. De finner verkligen inte denna anslutningsform vara meningsfull, föratt citera . De upplever den som förskräckande. Det är derastalan och alla andra tvångsanslutna medlemmars talan jag för, när deras fackföreningarså totalt sviker dem. Det finnsinte ett enda vettigt skäl för kollektivanslutningen. berättigande från demokratisk synpunkt. Den har ingentingmed frihet att göra. Den kan inte försvaras i föreningsrättsligt avseende. Denär kränkande för den enskilde individen. Varför tillåter inte socialdemokraterna medlemmarna attfritt ansluta sig till partiet? Något lagstiftningskrav hade aldrig uppstått omsocialdemokraterna hade respekterat upprepade uttalanden. Vilket besked har för övrigt att gebeträffande yttrande att man inte behöver respektera riksdagensuttalande, om detta inte är enhälligt? 126SVEN-ERIK () replik: Under de närmare som använde för att redogöra för den socialdemokratiskautskottsmajoritetens ståndpunkt väntade jag förgäves på att få höra honomuttrycka någon som helst förståelse för den enskilda människans situationgentemot organisationen. I stället fick vi höra en lång föreläsning omsamarbetet mellan fackföreningsrörelsen och socialdemokraterna, en föreläsningsom inte var ny. När dessutom säger att han har läst inde senaste 10-15 årens debattprotokoll när det gäller den här frågan, förvånarjag mig över att han då inte har observerat att den linje som i varje fallcenterpartiet har företrätt är att slå vakt om denenskilda människans integritet och om hans eller hennes rättighet attfrivilligt gå in i ett parti eller att stå utanför. Den enskildes beslut.i detavseendet skall inte angå någon annan än honom själv. I mitt inledningsanförande sade jag också mycket klart attvi sade att denna fråga inte i första hand skall lösas genomlagstiftning. Vi ville ge socialdemokratin en chans att själv städa upp ochavlägsna det här skräpet. Den chansen har ni haft, men ni har inte tagit den.Nu får ni finna er i att vårt tålamod har tagit slut. Jag noterar också att faktiskt i någonmån var inne på att det fanns även en intern kritik. Jag vet inte hur storkritiken är inom socialdemokratin, men den är stark inom vissa delar avfackföreningsrörelsen. Det finns ändå vissa där det inte förekommernågon kollektivanslutning, och mängder av lokala fackföreningar tillämpar intekollektivanslutningen. Jag har här en fidningsintervju med ombudsmannen iMetalls avdelning 39 i , en avdelning som under sin 70-åriga existensaldrig har varit kollektivansluten till socialdemokratin. I intervjun sägerombudsmannen: "Det är en felaktig ordning att man först skall bhmedlem i partiet. Och sedan - om man har en annan uppfattning - får manreservera sig mot anslutningen." Lägg den här reaktionen från en fackföreningsombudsman påminnet, , och fundera över vilken styrka som ligger i den! Slutligen:Mina frågor har jag inte fått något svar på. 127 , () replik: Vårt lagförslag är en attack motfackföreningsrörelsen, säger . Han ägnade en stor del av sittanförande åt att diskutera fackföreningsrörelsen. Jag har tittat i mitt manus.Jag nämnde ordet "fackföreningsrörelsen" en gång. Det var när jagkonstaterade att opinionsundersökningar visar att en mycket stor del avfackföreningsrörelsens medlemmar också är emot kollektivanslutningen. Diskussionengäller inte fackföreningsrörelsen. Förslaget är också en kritik och ett angrepp motsocialdemokratin, säger . Ja, det är riktigt. Det är enkritik av att socialdemokratin tar emot medlemmar kollektivt. Det jag saknade i anförande vardiskussionen om den enskilda människan. Det är den frågeställning det gäller.Det handlar om den enskilda människans rätt att inte behöva avslöja politiskhemvist. Varför nämnde ingenting om den enskilda människan?Han talade konsekvent om fackföreningsrörelsen och om det socialdemokratiskapartiet. Men det ärju varken eller fackföreningsrörelsensom vi vill diskutera . Fackföreningsrörelsen får ur vår synvinkel sägavad den vill i olika samhällsfrågor och skall naturligtvis göra det. Men vaddet handlar om är att den enskilda människan måste få rätt att själv avgöravilket politiskt parti han eller hon vill tillhöra. 128KURT () replik: Det faktum att man inte nämnerfackföreningsrörelsen mer än en gång i sitt anförande är inget bevis för attdet inte är fackföreningsrörelsen som man vill komma åt. Det är bara för LarsErnestam att läsa det lagförslag som ni har ställt er bakom: det riktar sigensidigt mot fackföreningsrörelsen och det socialdemokratiska partiet. Jag vill gärna ta bort den konstiga uppfattningen att manförst måste bli medlem innan man kan reservera sig. Så är det inte. Jag vetinte var har fått det ifrån. Är det så att man t. ex.diskuterar kollektivanslutning inom en organisation, kan man lämnain sin reservation, utan att man har blivit medlem i det socialdemokratiskapartiet. Man reserverar sig alltså mot det beslut som fackföreningenhar tagit. Försitter man den möjligheten har man fortfarande rätt att reserverasig. Jag tror det är viktigt att komma ihåg detta. tycker tydligen att det var tråkigt attjag nämnde att han placerat sig i högerburen. Jag kan förstå att han tycker detär tråkigt, men likväl sitter han där. Det intressanta är att beträffandemoderaternas förslag till lagreglering sade: "skulle med ettbifall till moderatreservationen öppna en inkörsport till lagregleringar intebara av partierna utan också av vårt lands föreningsliv över huvud taget. "Och så avslutade han med att säga: "Hur djupt än ogillarkollektivanslutningen vill vi dock inte använda lagmetoden." År 1980gav i princip uttryck för samma ståndpunkt. sade han t.o.m. att han tyckte att , som dengången företrädde , var naiv som ville föreslå en lagstiftning ochsom inte förstod att den skulle leda till de dystra konsekvenser som vi harförsökt beskriva. Sanningen är väl ändå den att har sattsig i högerburen. Det är naturligtvis tråkigt för , men så är det,och så lär det förbli. Efter ert agerande , där ni bundit er till en sådanhär reservation, lär ni ha mycket svårt att komma ur den. 129 () replik: Jag är fullt medveden om att jag i detlängsta ville undvika lagstiftning i den här frågan, och det var en åsikt somjag frambar både till höger och vänster som en varning åt båda parter. Mennågonting i den vägen tog inte åt sig då. Jag har riktat några frågor till . Jag har ännu inte fått några svar på dem. harfortfarande en replik kvar, och jag utgår från att han i varje fall begagnar deminuterna till att svara på de tre frågor som jag har ställt.. Eftersom detta är min sista replik vill jag ge ett löfte: Var övertygad om att i valrörelsen som stundar kommer vi att bildligt talat jaga er med blåslampa från valmöte till valmöte. Vi kommer aldrig att ge upp kampen för den enskilde individens integritet, hans rätt att ha sin politiska åsikt för sig själv. . ' 130 () replik: säger att jag i mittanförande inte talade om fackföreningsrörelsen men att lagförslaget däremot ärett angrepp på fackföreningsrörelsen. Jag skall läsa upp lagförslaget. Det ärkort, . Det lyder så här: "Härigenomföreskrivs följande. Enskild person får antas som medlem i politisksammanslutning endast om han genom egen ansökan gett till känna att hanönskarinträda i sammanslutningen. Antas någon som medlem utan sådan ansökan,saknar det rättsverkan." Fackföreningsrörelsenär inte nämnd i lagförslaget! Sedan säger attvi sitter i högerburen när vi vill avskaffa kollektivanslutningen. Det här;, - att så långt som möjligt avskaffa de fläckar som finnskvar för att vi skall uppnå full demokrati i landet - är gammal och klarliberal tradition! Jag ställer än en gång frågan, : Vad ärdet för fel i att den enskilde själv skall få avgöra vilket politiskt parti haneller hon vill tillhöra? 131HANS NYHAGE (m) replik: tar uteslutande ställningför socialdemokraterna inom fackföreningsrörelsen.