prot · G80915 · 1984-12-31 00:00:00 — "Skullenågot parti under dessa överväganden ha krävt aft man skulle kunna kringgådenna spärr t, ex, genom aft släppa in eft Utet parfis kandidater på den egnalistan, är def sannolikt att övriga partier skulle ha enats om aft införa enparagraf som direkt förbjöd sådana manövrer, I annat fall hade det kanske infeblivit någon överenskommelse alls," Underen tid har i största hemlighet förhandlingar förts mellan ochkds för atf ge kds representation i trots atf parfiet infe av egenkraft förmått nå sådan representation. Dessaförhandlingar har ägt rum som cenferparfiets grundlagsexpert försvarat 4-procentsspärren i vårgrundlag. Han har gjort def med kraft och engagemang, och han har gjort defufifrån övertygelsen atf 4-procenfsspärren varit nödvändig för aft förhindra ensituation där småparfier i vågmästarsfällning kan driva särkrav och blockerabildandet av handlingskraffiga regeringar, Istrålkastarljuset i talarstol sfär officiella representanti göd tro och försvarar småparfispärren. i salen sitter andracenterrepre-senfanter och diskuterar hur man skall kringgå spärren. Jagtycker atf det inträffade framför allt är ett nederlag för def som har varitsfyrkebältet i vårt demokrafiska folkstyre - enigheten och samlingen kring våragrundlagar, kring författning. Vi socialdemokrater har allfideftersträvat en sådan enighet, även när den inneburit uppoffringar för oss. Defär infe aff förvåna att mänga tagit ord som fiffel och manipulationer i brukför aft beskriva def som hänt, Defhar sagts aff om de båda parfierna slår sig samman, så är def hela otadligt,Def är självklart. Men från ömse håll har man bedyrat atf def infe är fråga omnågot samgående. Centerpartietskringgående av våra grundlagar aktualiserar den mycket bredare frågan om makfenoch moralen, om vad man kan fUlåfa sig och vilket pris man är beredd aff betalaför atf nå den eftersträvade polifiska makfen. Syftetmed uppgörelsen med kds är aff på valdagen filiföra def egna parfiet någothundratusental röster. kan få sina mandat litet billigare änandra parfier, kds kan slinka in bakvägen. Chansen aff nå den eftersträvadepolifiska makten kan förbättras. Så kan vi förmoda aff man tänker. Menäven defta har ett pris. Precis som länge fått bära sveksfäm-peln,riskerar man nu aff få bära fiffelsfämpeln i väldigt många människors ögon. Denfräga bör ställa sig i sin kammare är helt enkelt: ÄrverkUgen den kortsiktiga chansen att vinna någon procent eller två i rösterverkligen värd priset i form av långsiktigt förlorad trovärdighet införmänniskorna och i förhållande fill andra parfier? Hur mycket skall man offra för aff nå den polifiskamakten? Dendag vi hade träffat överenskommelsen inom vår grupp pä sju personer gick jagfUl mitt parti och rekommenderade aff vi skulle ställa oss bakom den. Jag kundeinfe då drömma om aff något av de fyra parfierna skulle handla så som centernnu har gjort, får jag uppleva fråga: Vilken överenskommelse? Tyvärrmåste jag säga atf med har något nytt kommit in i svenskpolifik, något som jag personligen djupt beklagar, och jag hoppas atf det intefår ytterligare spridning. Jag tror aff det här inte alls egentUgen som vikfigasthandlar om 150 000 röster, jag tror aff def är mycket värre: def handlar ommänniskors inställning fill politik. Här håller på att ske något som kan vållaen obotUg skada. Lyckligtvis finns det också ljusare och gladare inslag i vårt samhälle.Det finns en positiv grundton, en ny framtidstro i den ekonomiskadiskussionen i vårt land - av förklarliga skäl kanske infe bland de borgerligaledamöterna i denna kammare, men i stället desto mer ute i det svenskasamhället. Och jag tror atf förklaringen är ganska enkel: o Under de borgerUga regeringsåren så gott somtredubblades arbetslösheten, 180 000 industrijobb försvann. Det totala antaletsysselsatta sjönk stadigt, är arbetslösheten på väg nedåt och antaletsysselsatta större än . Bara harytterligare 83 000 människor fått arbete - många av dem inom industrin, o Under den borgerUga regeringsperioden ökade ocksäbudgetunderskottet , har vi minskat defmed närmare en fjärdedel - dvs, 20 miljarder, Samma gäller underskottet i våraaffärer med utlandet, som från ett minus på nu är på vägmot noU, o Under den borgerUga regeringsperioden var ocksåindustriproduktionen i botten, liksom investeringarna och exporten. Efterregeringsskiftet har industriprodukfionen växt med sammanlagt , exportenmed närmare 20. Sähär är def på område efter område. Närden socialdemokratiska regeringen tillträdde var def med föresatsenatf driva en ekonomisk politik av ett helt annat märke oeh med en helt annanstyrka än den regeringarna närmast före oss hade fört; en politik grundad ilevnadsvillkor och framtidsdrömmar hos vanligt folk runt om i landet. Politikenvar genomtänkt: Genom vårt s,k, krisprogram hade den förberetts långt innan vifick regeringsmakten. Politikenvar kraftfull: På devalveringen följde ett omfattande investeringsprogram,bestämda åtgärder mot arbetslösheten, inflationen och underskotten i vårekonomi, Polifikenvar samlad: Snara och nödvändiga åtgärder vidtogs utan långbänkar ochsplittring. Landet hade fått en politisk ledning, förlamningen efferträfts avhandlingskraft. Dethär gav också på de flesta områden omedelbara resultat, resultat som alltså kan avläsas i tabeller och diagram, men framför allt i människors vardag, iatt folk återigen upplever def som meningsfullt atf planera framtiden. Dedystra borgerUga kurvorna ändrade riktning. Den snabba ökningen av arbetslöshetenkom av sig. Underskotfen i vår ekonomi krympte, inflationen minskade ochexporten fick en explosionsartad utveckling. Inom industrin inriktadesansträngningarna på aff vinna marknadsandelar, på aft göra företagen bättre ocheffektivare, på investeringar och utvecklingssatsningar. De gjorde det inte minst därför atf de borgerliga hoten motvälfärdssamhället lyftes bort - hoten om karensdagar, hoten motarbetslöshetsförsäkringen, barnbidragen och pensionerna-och detta samtidigtsom regeringspolitiken återigen tog sikte på aff hårt och bestämt möta ochpressa fillbaka arbetslösheten. Istället för oro för ökad ungdomsarbetslöshet, i sfäUet för vanmakt införständigt sjunkande reallöner, i stället för resignafion inför de högljuddakraven på aff krisens bördor skulle bäras av vanliga löntagare allena - dvs, avdem som plågas hårdast av den ekonomi som handlar om matpriser, hyror, löneroeh vardagens nödtorft och som befinner sig pä ljusårs avstånd frän klippen ochskatteplaneringsbekymren - i stället för detta började det återigen växa framen tilltro fill möjligheten aff faktiskt kan vara ett land med arbete,trygghet och möjlighet fill personlig utveckling för alla människor. Jagtror det är vikfigt att då och då uppmärksamma de här posifiva grundströmmarna: o Atf vi under krisens 1980-tal - i en omvärlddelvis lamslagen av pessimism och rådlöshet - faktiskt kan peka på storasamhällsområden där det är framtidstron och en praktisk om än inte ideologisknafionell samling som är förhärskande, o Atf vi kan peka på att def som i prakfikenbehärskar svensk indusfri, svensk forskning och svenskt samhällsliv är optimismoch offensiv handlingskraft, fjärran från direktörsdemonsfrationer ochkatastrofspådomar. o Atf vi kan peka på aft def som i prakfikenpräglar svensk vardag är respekt och samarbete, fjärran från de europeiskaklassamhällen där konfrontation och växande klyftor är vardagsmat. Detta betyder dock självfallet inte att vi imotsats till alla andra skulle befinna oss i något slags ekonomisk frygghefszondär strukfurkriser, valufaoro och konjunktursvackor automatiskt gör halt. Ävenvi står inför svårbemästrade problem, även vi kan se hur orosmolnen hopar sig. Dehär molnen har dock inte samma form som framtidsskrämmarnas moln, Def är infelöntagarfonderna som hotar framfiden, Def är inte den offentliga sektorn somhotar framtiden. Det är inte solidaritet och samverkan bland svenska löntagaresom hotar framtiden. De hot jag talar om är istället i högsta grad reella: För def första är fortfarande ett landpräglat av obalanser i ekonomin. För aft de skall rättas till krävs en fortsattstram politik. Fördef andra är ett land i starkt ekonomiskt beroende av omvärlden, någotsom innebär att vi även fortsättningsvis måste kunna konkurrera med företag iandra länder, samfidigt som vi slår vakt om vårt nafionella ekonomiskarörelseutrymme. Vår ekonomiska poUfik skall självfallet inte, lika litet somnågon annan politik, kunna dikteras frän utlandet. Fördef tredje är vi eft litet öppet land som står inför en omvälvande tekniskutveckling, som vi skall och som vi måste både bejaka och kontrollera. Ytterstär det hur vi lyckats på dessa områden som avgör framfiden. Ytterst är det hurvi formulerar dessa problem och vilka lösningar vi anvisar som avgör graden ochhalfen i vår framtidstro. Vilka misstag måste vi dåundvika? Ja,vi får inte förfalla fill en politik präglad av splittring och obeslutsamhet.Alldeles bortsett från politikens innehåll vore def ytterst olyckligt om viäter skulle få en regering och en riksdagsmajoritef som skulle föra ossfillbaka till den fid då brist på handlingskraft orsakade väldiga förluster itid och pengar, förluster som verksamt bidrog fill att så snabbthamnade så djupt nere i den ekonomiska nedförsbacken. Kanske allra allvarligastär dock den skada en sådan handlingsförlamning skulle åsamka vårparlamentariska demokrati, som ju åter skulle framstå som svag och impotent,som olika intressegrupper och byråkratier fick möjlighet aft flyttafram sina positioner. Avallra största vikt är också aff stå emot den politik som leder till ökadeklyftor och urholkad välfärd. En sådan politik framställdes en gång, ochframställs fortfarande, som nödvändig för atf vi skall kunna fa oss ur denekonomiska krisen. Under den borgerliga regeringsperioden var def karensdagaroch sämre pensioner för de breda folkgrupperna som skulle, trodde man, lyftaSverige ur krisen, medan de välbeställda skulle tillåtas knapra på detgemensamma genom särskilda skaftesänkningar och andra förmåner, Def är enpolitik borgeriighefen fortsatt aff oblygt plädera för även ioppositionsställning. Med en moderat statsminister - dvs, den ordning somFälldin nu också sanktionerar - skulle vi snart befinna oss i en situation därmoderaterna försökte förverkUga sitt slagord om "en återgång fill1969", något som, om man far dem på orden, bl, a, skulle betyda: - att en miljon ATP-pensionärer skuUeförlora sin ATP, - aff hundratusenfals pensionärer skulle förlora sinapensionstillskott, - aff sjukpenningen skulle sjunka , - aft 325 000 platser i daghem, fritidshem och hosdagmammor skulle försvinna, - att 300 000-400 000 kvinnor skulle förlora sinajobb inom den offenfliga sektorn, - atf 35 000 ungdomar skulle ställas utanförgymnasieskolan. Detta är, , verkligheten bakom erapolitiska slagord, och jag hoppas atf många människor observerar denverkligheten. Det är mrs. ni harsom förebild. Meden moderat finansminister skulle vi också drabbas av enfördelningspolitik som innebär att höglönegrupperna vinner ,medan en normaUönefamilj förlorar lika mycket. Till detta fär man nu läggamoderaternas senaste skatteförslag, som måste befraktas som Undrigt sagtutmanande, I dessa ekonomiskt kärva tider vill nämligen satsa merän pä skattesänkningar - och detta återigen för de allraöversta inkomstskikten, något som i prakfiken skulle innebära aff enhöglönefamiljs konsumtionsufrymme ökade med ytterligare ,, medanexempelvis en ensamstående mamma eller pappa med låg inkomst skulle få 1 300kr, mindre atf röra sig med. Här har vi i klar belysning vilkenfördelningspolifik vill föra. Föraft finansiera dessa skattesänkningar för samhällets mest gynnade grupperskulle man dessutom tvingas fill nedskärningar och besparingar som självfalletskulle slå hårdast mot familjer med små marginaler eller inga alls. Efttredje misstag vore aff infe fullfölja den strama poUtik som är absolut nödvändigför aff den ekonomiska krisen skall tas på allvar och kunna övervinnas. Riskenär naturligtvis stor att beredskapen atf göra uppoffringar mattas i takt medaft politiken når framgång. Härvidlag står vi nu också inför en intressantpoUtisk-moralisk utmaning för de borgerliga partierna: Skall de även i kommandevalrörelse frestas att finansiera ökade statsutgifter med minskadestatsinkomster? Frånregeringens sida är vi hur som helst fast beslutna aft även framgent hålla denekonomiska utvecklingen i strama tyglar. Ger vi efter nu börjar vagnen snartruUa baklänges igen, ger vi efter nu försvagas utrikeshandeln, ökar inflationenoch försämras statsfinanserna. Detär också mot den bakgrunden man skall se de åtgärder vi presenterade i går,åtgärder som kan tjäna som exempel på den strama men konsekventa ekonomiskapolitik som blir nödvändig eft bra fag framöver, åtgärder som kantjäna som exempel på vår bestämda föresats att fördela krispolitikens bördorrättvist. Mennu handlar poUtiken infe bara, eller ens i första hand, om att undvika misstag.Viktigare än kanske är att ta vara på de positivamöjligheterna. Denförsta möjligheten - och det är aUtså en möjlighet och inte ett problem - äraft ge alla som vill en chans aff få eft produktivt och meningsfullt arbete. Arbeteär grunden för allt välstånd. Def är med arbete vi skall fortsättasamhällsbygget. Mot den bakgrunden skall man också se de arbetsmarknadspolitiskasatsningar som presenterades i går av och som innebär atf viavsätter ytterligare 1 750 milj, kr, för att öka sysselsättningen -och då medsärskild inriktning på de långfidsarbetslösa. Detär förslag som går tvärtemot den uppgivenhef inför kraven på full sysselsättningsom börjat sprida sig även här hemma. Det är förslag som bekräftarsocialdemokratins beslutsamhet på def här området att aldrig accepteraarbetslösheten som oundviklig, aft aldrig ge upp målet om arbete åt alla. 6 protokoU 1984/85:15-16 Den andra möjligheten vi måste sökata till vara är den om en bred samverkan i def svenska samhället. Från socialdemokratins sida inledde vi medaff här i inbjuda den polifiska mitten till gemensamma ansträngningarför att lättare kunna ta oss igenom den djupa ekonomiska kris vi befann oss i. gickdet inte att åstadkomma en sådan samling. Huvudsaken är dock aff def goda samarbefsklimat som finnsutanför def här huset, ute i det svenska samhället, kan bevaras och utvecklas-något som i sin tur förutsätter en politik som är - och upplevs som - rimligoch rättvis. Den måste vara rimlig när def gäller exempelvis regler,byråkrati och människors möjligheter att påverka - i politiken, i arbetslivet,inom den offentliga sektorn eller inom det område där man bor. Det är också något vi frän regeringens sida nu med ensjälvkritisk ansats tagit itu med. Med en rad olika åtgärder skall vi försökaåstadkomma ökat svängrum för egna initiafiv, för förändringar ochändamålsenliga lösningar på alla de problem som inte passar in i centraltfastställda mallar. Men samhället måste också upplevas som rättvist om en bredsamverkan skall vara möjlig. Stabila polifiska lösningar kan omöjligt byggas påde sociala spänningar som följer av ökade klyftor och tilltagande orättvisor,se bara återigen på ! Och det är kanske detta somär det djupaste innehållet i den svenska modellen; aft det ur jämlika ochrättvisa villkor växer en vilja till samarbete och tolerans. Den tredje möjligheten är den som kunskapen och dentekniska utvecklingen erbjuder oss. Jag tycker det var bra att Svenssonfog upp det problemet i sitt inlägg, Def finns naturligtvis många människor som fruktarden nya tekniken. Enligt en undersökning som SCB genomfört under medverkan avbl. a. statsrådsberedningen tror exempelvis ca 3 miljoner svenskar atfdatoriseringen skapar arbetslöshet. Av samma undersökning framgår dock att 2miljoner är beredda atf sätta sig på skolbänken för aff möta detta hot och påså sätt förvandla hotet fill en möjUghef. Hoppingivande är också aff en sformajoritet av dem som faktiskt fått arbeta med den nya tekniken uppger aft deftalett till positiva förändringar; deras arbetsuppgifter har blivit intressantare,de själva har utvecklats. Även samhällets polifik på def här området mästekännetecknas av vilja aff utveckla det goda, ta vara på de fördelar och demöjligheter som ligger i den nya tekniken. a. genom def nafionellamikroelekfronikprogrammet och den forskningspolifiska propositionen har dennariksdag också medverkat till att stärka möjligheter aff liggalångt framme när det gäller teknisk kompetens. Vi börjar nu även genomföraomfattande investeringar i den nya teknikens "infrastruktur", medkabelutbyggnad och Tele-X som vikfiga inslag. Vi satsar successivt på både denkvalificerade och den mer grundläggande utbildningen i data och ny teknik. Men också den nya tekniken har "miljöproblem".Det kan gäUa riskerna för ett ofritt övervakningssamhälle. Def kan gälla denseriösa kulfurens överlevnadsvillkor i en omgivning präglad av kommersiellufslätning, Def kan gälla framväxten avett nytt klassamhälle, där tillgången till information ersätter ellerkompletterar fillgången till kapital - och blir avgörande för hur makt ochprivilegier koncentreras fill ett fätal i stället för att spridas till ettflertal. bara medvetna om och vågar möta dessa komplikationer kommer vi dock, def ärjag övertygad om, aff kunna fillgodogöra oss de väldiga möjligheter som öppnasav den kombinafion av kunskap och teknik som stär till vårt förfogande.Frågan vi skall ställa oss är inte i första hand hur vi som polifiker skallmöta denna framtid. Frågan är hur vi kan underlätta för varje människa atf göraden nya tekniken tiU ett eget, personligt redskap för eft bättre liv. Här ärsvaret, såvitt jag försfår, att den allra viktigaste åtgärden är aff söka gevarje människa goda möjligheter till kunskaper, Def är precis detta sommänniskorna i vårt land förväntar sig av oss. Därför är en bred utbildning i nyteknik en viktig framfidsåfgärd, som regeringen är fast besluten aft genomföraoch som vi far def första steget emot . Jag har avslutningsvis valt aff redovisa en del tankegångar somdiskuterats i det socialdemokrafiska framtidsprogrammet. Förutsättningen föraft vi skall kunna undvika de hot och utveckla de möjligheter vi ser framföross är dock aft återigen blir ett land med en sund ekonomi och godframförhållning, Defvar också detta saneringsarbete som vi tog itu med efter valdagen,Def är också detta saneringsarbete som vi kan redovisa resultatet av. Förde borgerliga partierna fycks dock detta infe vara nog. Våra framgångaravfärdas anfingen som fillfälliga eller som resultat av enbart lyckosammakonjunkturer. Till detta kan följande sägas; Fördef första har vi i så gott som varje valrörelse fått höraaff socialdemokrafisk politik bara leder tiU fillfälliga framgångar, aff kaosoch elände vänfar runt knuten. Detta är domedagsprofefior som ännu inteinfriats. Fördef andra vore def onekligen något av finger om def förhöll sig medkonjunkturerna så som de borgerUga partierna hävdar, nämligen aff visocialdemokrater skulle ha haft tur som en tokig, att de själva under 6års fid skulle ha förföljts av motgångar som kastat vem som helst fill marken-och att sedan medvinden återigen skulle ha börjat blåsa någon gäng i början avoktober 1982, Nej,verkligheten är naturligtvis en helt annan. Vi har fört en stram polifik, mensamtidigt en polifik som många funnit vara värd vissa uppoffringar. Vi hartvingat kurvorna åt rätt håll, vi har kopplat ett fast grepp om inflationen ocharbetslösheten. Vi är på rätt väg, men ännu infe framme. Detvi åtagit oss är att föra en poUfik som innebär aft är ettland där man lever ur hand i mun, utan eft land som åter kan planera förframfiden, Def är också ett åtagande vi skall fullfölja. Under detta anförande överfog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. AnL 26 ()replik: centrala budskap var atf det finns en positivgrundton, en ny framtidstro i den ekonomiska diskussionen i vårt land, infebland borgerliga riksdagsmän men i stället och desto mer ute i def svenskasamhället. Har sett rubriken på Aftonbladefs första sida ;Folksform mot , Och inne i tidningen rasar partiorganets läsare motfinansministerns svångremspaket. Inte präglas inläggen precis av en posifivgrundsyn eller en ny framtidstro! är ju vice statsminister med särskilt ansvar för framtidsfrågorna.Vad tror då vice statsministern om framtiden på inflafionsområdef? Längre ännågon annan som siade om framfiden trodde den regering där vice statsministerningår atf prisstegringen skulle bli , gör samma regering allt vad denhinner och förmår för aff se fill atf den blir dubbelt så hög. Hittillsi år har man undvikit aff höja indirekta skatter i samma takt som ,Def framgår av nettoprisindex, som mäter prisutvecklingen oavsett sädanapolitiska beslut. Men den verkliga prisstegringen har faktiskt varit högre i årän , och kommer alltså skaftehöjningarna ovanpådetta. Dethär är särskilt oroande, därför att tendensen är den motsatta i våra viktigastekonkurrentländer, Def betyder atf vår kostnadsfördel från devalveringarnasnabbt slösas bort. Kan , som har ansvar för framfiden, säga vidvilken tidpunkt vi är tillbaka i det dåliga konkurrensläge som rådde iseptember 1982? Rör det sig infe i själva verket om månader snarare än är? Skillnadenär förstås aff den totala statsskulden liksom dess ufländska del kommer affvara dubbelt sä sfor som . Enligt betalarsocialdemokraterna nu räntorna på de skulder som de borgerliga regeringarnaådrog landet. Men behöver ni då inte betala räntan på de 200 miljarder kronorsom ni själva fått ihop under dessa två är och de somutlandsskulden ökat med? Behöver infe detta betalas tUlbaka? Pä def förhållandetatf statsskulden ökar i en takt av , trots att detnu till skillnad från de borgerUga regeringsåren är en god konjunktur, kan mananföra många ekonomiska synpunkter. Men än viktigare är enUgt min mening demoraUska synpunkterna. Vad är det som gör atf den akfiva generationen skall harätt aft leva på betydligt större fot än vad vi själva förmår producera för?Det är någonfing som våra efterkommande får betala. Tycker framtidsminisfernaff def är en lockande framtid som hans regering arbetar för aff förverkUga? AnL 27 ()replik: Vi har vant oss vid aff tunga löper iväg närdebaffhumöret rinner över på honom. gör oss också besviken,även om han använder nägot "mindre" ord. Men socialdemokratinsrepresentanter är aldrig så generösa som när det gäller att med eget ordvalkalla andra personer för saker och ting - fifflare eller svikare, def må vara detsamma. Först talar om atf viskall vara aktsamma med orden. Sedan anklagar han oss för svek under halva1970-talet, Fiffel är tydligen ordet för 1980-falef, följt av personangrepp avsämsta sort. Har socialdemokratin total absolufion? Hur orkar ni ständigt ochjämt utnämna er själva till moraliska överdomare? erkänner aft def inte finns någon hemligöverenskommelse - och det är bra. Han bör ju veta, eftersom han varsambandspojke hos och skrev böcker om detta - jag har läst en delav detta material. Då återstår frågan: Var finns förbudet - i lag ellerförarbeten - mot valteknisk samverkan? Har någon annan tolkningav regeringsformens 3 kap, 7 §, som talar om vad parti innebär? I så fall trorjag aff det vore bra om fick den på pränt. Anledningen fill atf denna diskussion, som ThorbjörnFälldin bemötte, över huvud taget har kommit i gång är, , attdet har förekommit resonemang och skriverier i socialdemokratisk press om affdef skulle finnas nägon hemlig överenskommelse. Folk på vår kant har bekräftatatf sä infe var fallet, Def är bra aft också bekräftar def . Tonen i övrigt har stämts ner något. Jag skall under denkorta fid som jag har tUl mitt förfogande ta bara ett enda exempel. När vi safti regeringsställning anklagade ni socialdemokrater oss för aff sakna viljanatt driva en polifik för full sysselsättning. framhäver ni själva erförträfflighet genom atf tala om atf fler människor är i arbete. Detnedvärderades under vår regeringstid. Får jag erinra om aff antalet sysselsattai ökade med 137 000 människor. AnL 28JÖRGEN () replik: