prot · G80924 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag kan hålla med om att det i och för sig är viktigt attutveckla metoder här i och att detta är en så pass stor och angelägenfråga att pengar måste anslås. Men måste vi inse att det inte ärnödvändigt att ha helt egna metoder. I använder man sig av ett system med mätstationersom registrerar föroreningarna i luften parallellt med fotografering med hjälpav infrarött ljus. Vi kan använda dessa metoder också här, för att skaffa ossen uppfattning om skadeutvecklingen. Vi behöver inte vänta på att alla metoderblir utvärderade i alla avseenden här i . Varför ärdet så bråttom? Helt enkelt därför att utvecklingen i är så snabboch att det har skett så dramatiska förändringar att vi måste försöka fånga våregen skadeutveckling. Och jag tror att vi lätt kan göra det genom bilder tagnamed hjälp av infrarött ljus. Vi har alla hänvisat till den mycket dramatiska utvecklingsom vi kunnat se med egna ögon i den tyska skogen. Men vad som ur svensksynpunkt är ännu mer oroande är den takt med vilken skadeutvecklingen sker iden norra delen av . Låt mig få berätta litet om det. Enligt en uppgift som jag fått var det inte särskiltoroande skador i delstaten . av skogen var skadad,men låg i skadeklass 2 eller högre. verkar det som om manhade passerat en tröskel; av det totala skogsbeståndet var skadat, och detvar skador till på gran och på tall. Motsvarande siffror för1983 var för gran och för tall - alltså en markant ökning till 1984.Silvergranen, som i och för sig finns i mycket liten omfattning i delstaten,hade skador till , men 1984 var av beståndet skadat. Detär bara lövträden som har klarat sig i , men frånutvecklingen i som helhet vet vi att skador där uppkommerlitet . Det är inte särskilt långt från tillSydsverige - . Nog finns det verklig anledning till oro, jordbruksministern.Här har ni missat att skaffa ett ordentligt stickprovfrån genom bilder tagna med hjälp av infrarött ljus. Och jag tyckerinte heller att man kan läsa ut av svaret att regeringen har lärt sig något avutvecklingen i eller kommer med några verkliga initiativ i frågan.Då skulle det nämligen ha varit mer substans eller åtminstone antydningar isvaret - inte bara hänvisningar till att man väntar på utvärderingar. Det brådskar med att få en referenspunkt, en kunskap omhur det står till i våra svenska skogar, dels för vår egen skull, dels ocksåför att kunna få jämförelser så att vi kan ge hjälp till andra länder. Jag vill, islutet av mitt anförande, geett litet tips;Använd gärna den metod man tillämpar i med mätstationer i kombinationmed fotografering med hjälp av infrarött ljus. Kan vi förfina eller förbilligametoderna senare är det bara bra, men missa inte chansen att nu skaffa en bildav hur skadesituationen är. Därför vill jag, herr talman, sluta med att rakt på sakfråga jordbruksministern om det man inte kan läsa ut ur svaret; När kommer densnabba inventeringen? När kan vi få mätstationer? Men framför allt; Hinner vifå både förslag och anslag , som enligt uppgift lär vara den bästatiden för kartläggning med flyg, eller skall gå förlorat? Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. 21 SIGVARDPERSSON (c); Jag ber att få tacka jordbruksministern fördet svar som jag har fått. I min fråga har jag speciellt tagit upp försurningensskadliga inverkan på grundvattnet, dvs. skador genom utlösning av metaller imarken och dess Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. ledningssystem.Det är därför med tillfredsställelse som jag konstaterar att jordbruksministerninledningsvis i sitt svar understryker att försurningen av mark och vattenkanske är den allvarligaste effekten av det sura nedfallet. Så långt är alltgott och väl i jordbruksministerns svar, men jag tror att det finns allanledning att ytterligare övertyga jordbruksministern om lägets allvar och attpeka på faktorer som inte, berörs i svaret. På allt fler områden i miljön inte bara närmar vi ossgränsvärden för miljöstörande effekter - utan vi har redan överskridit dessagränser. Det område jag här har tagit upp, som gäller grundvattnet, är nu ifarozonen. Grundvattnet svarar för huvuddelen av dricksvattenbehovetför människor och husdjur. Ca 3,7 miljoner människor är beroende avdetta vatten, och därtill kommer ytterligare ca 2 miljoner fritidsboende. Isammanhanget skall vi inte förbise de risker som försurningen avytvatten-takter för med sig. Vid centergruppens studiebesök i Harz-området iVästtyskland fick vi bl. a. detta problem belyst. Man var där orolig förtendenser till förhöjd aluminiumhalt i vattenreservoarerna i området som förserbl. a. med dricksvatten. Helt uppenbart föreligger sådana risker även iSverige vid uttag från sjöar och andra ytvattentäkter. Mest oroande med försurningen i är kanske attförhöjda tungmetallhalter har hittats i försurat brunnsvatten.Kadmiumbelastningen från olika källor är redan hög på människor i . Omkadmiumhalterna ökar också i grundvattnet och vattnet används som dricksvatten,får befolkningen ytterligare kadmium i sig. Inte minst allvarligt i detta sammanhang är att växternalättare tar upp metaller, både i och i naturmark. Kadmium kan sedananrikas i födoämneskedjan. Den allvarligaste konsekvensen av enfortgående försurning blir att vår hälsa hotas. Inte minst för våra barn ärriskerna stora. Läget är särskilt allvarligt i de områden i vårt land därmarken har en svag buffringsförmåga. Vid pH föreligger det allvarligarisker för skador på grundvattnet, som jag här har påtalat. I t.ex. vissaskogsområden i har pH sänkts med i genomsnitt enhalv enhet. Studierna av hur pH-värdena har förändrats är mycketintressanta att följa. Vid studiebesöket i framhölls att sänkningenav pH var tio gånger större i skogsmarken än i åkerjorden. Så länge åkerjordenbrukas och hålls i god hävd är risken för sänkning av pH liten i förhållandetill vad som händer i skogsmarken, framhöll man där nere. I har lantbruksstyrelsen gjort en sammanställningav markkarte-ringsstatistik resp. , vilken harredovisats i en PM . Materialet bygger på ca 1 miljon proverfrån resp. decennium. Även om - vilket lantbruksstyrelsen framhåller - dessapH-mätningar är ett grovt instrument, så kan vissa tendenser utläsas då man harett så pass stort antal markkarteringsprover som det här gäller. Således kan man konstatera att en viss pH-sänkning har ägtrum i det stora flertalet län. I hade dock ingen förändring skettenligt denna undersökning. Som lantbruksstyrelsen framhåller är korrektaslutsatser svåra attdra, vilket t. ex. undersökningarna från västkustlänen visar. Markerna i delänen skulle förväntas vara drabbade av sjunkande pH, men , Älvsborgssamt har i stället haft en höjning av pH-värdet underden redovisade tidsperioden. .Mest anmärkningsvärd är pH-höjningen i Hallandsläns jordbruksmark sett i relation till den kraftiga pH-sänkningen i vissahalländska skogsområden, som jag tidigare påtalat. Egendomligt nog har denna höjning av pH-värdet i Hallandsjordbruksmark skett trots att kalkförbrukningen i det halländska jordbruketunder den aktuella perioden understiger beräknat behov. Jag vill emellertid -trots det egendomliga förhållandet som redovisats från - understrykanödvändigheten av att jordbruksmarkerna tillförs den mängd kalk som ärnödvändig för att bibehålla normalt pH-värde eller för att höja pH till normaltvärde där det redan har sjunkit under normal nivå. Det är nu ytterst viktigtatt lantbruksstyrelsen och lantsbruksnämnderna får tillräckliga resurser föratt följa upp denna utveckling. Jag vill fråga jordbruksministern: jordbruksministernvillig att ställa tillräckliga resurser till förfogande? I detta sammanhang ser jag det som både naturligt ochnödvändigt att anknyta till den debatt som förs om att ta 300 000 hektarjordbruksmark ur produktion här i landet. Denna tanke finner jag helt overkligoch ur flera synpunkter helt felaktig. Majoriteten i livsmedelskommittén,bestående av socialdemokrater, moderater och folkpartister, har lagt endimridå över en sådan utveckling. Men ingen skall förledas att tro att denfaran är undanröjd. Den är tvärtom i hög grad en realitet. Att jag tar upp denna fråga här beror på att man måstefråga sig vad som händer i försurningshänseende med mark som man slutar brukasom jordbruksmark. Som jag redan nämnt var uppfattningen i den att försurningstendensenär ringa så länge man håller marken i hävd som jordbruksmark. Jag har kontaktatvåra främsta experter på för att höra derasuppfattning, och där fick jag samma svar. Men vad gör man då med nedlagd ? Låter man denligga för fäfot? Nej, förmodligen inte. Den närmast till hands liggandeanvändningen är väl att plantera skog på den och då säkerligen till övervägandedelen barrskog. Det är då det händer som vi på allt sätt vill motverka,nämligen att pH-värdet sjunker, vilket får till följd alla de negativakonsekvenser för miljön och därmed människors hälsa som jag beskrivit. Mot denna bakgrund vill jag fråga jordbruksministern; Harjordbruksministern i samband med det arbete som skett i livsmedelskommitténhaft denna aspekt med i bilden? Om så inte har varit fallet villjag fråga; Kan det jag nu anfört medverka till att jordbruksministern i sittslutliga ställningstagande i frågan kommer på bättre tankar? Min fråga har gällt en del av försurningsproblematiken ochuppenbarligen en del som jordbruksministern - åtminstone iinterpellationssvaret - tillmäter stor betydelse. Ju mer man tränger in i dettaproblemkomplexdesto mer står det klart att det finns ett samband mellan det enaoch det andra. Jag förväntar mig nu att jordbruksministern i den fortsattadebatten kompletterar sin Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. allmännavälvilja med ytterligare konstruktiva åtgärdsförslag - inte minst medanknytning till de tilläggsfrågor jag här har ställt. 22 (); Jag har med intresse följt den här debattenom luftföreningar och försurning. När vi nu ser hur skogsdöden härjar i Eiuopaär det klart att omsorgen om vår svenska nationaltillgång, skogen, blir enangelägenhet för alla. Det gäller dem som arbetar i skogen, det gäller deindustrier som har ansvar på området, det gäller dem som äger mark - ja,naturligtvis oss alla. Men försurningen är inte något nytt problem. De frågor somhar diskuterats har debatterats länge: Markförsurning, försämring avvattendrag och brunnar och mycket annat. Interpellanterna har tagit upp en radfrågor: De internationella insatserna, de ekonomiska konsekvenserna, blyfribensin, flygfotografisk inventering och frågor om mark och grundvatten. Jordbruksministern hänvisar till att regeringen kommer attredovisa en aktionsplan under detta riksdagsår - och det är bra. Interpellanterna har gjort en relativt heltäckandebeskrivning av de frågeställningar som gäller i försurnings- och luftföroreningssammanhang.Men jag ser några undantag, som jag vill komma tillbaka till . Jag vill här deklarera att det för ärangeläget att åtgärder vidtas på alla områden som här har berörts. Låt migbörja med att något kommentera frågan om blyfri bensin. Vi anser, liksominterpellanterna, att det bör finnas möjligheter att relativt omgående införablyfri bensin - och med detta menar jag att det bör ske inom en mycket näraframtid! Jag avser då i första hand blyfri bensin utan att se något direktsamband med den katalysatorrening som vi också skall ha. Det intressanta när det gäller blyfri bensin är vilkatillsatser vi skall ha till den. Jag anser, liksom interpellanterna, att etanolkan vara bra till inblandning - men det viktiga i sammanhanget är attdiskussionen om blyfri bensin inte endast får komma att handla om hur vi skallanvända vår svenska etanol. Det är ju frågan om att fä blyfri bensin som är denviktiga! Kan sedan etanolen användas till det är det bra. Vidare har frågorna kring inventeringar diskuterats. Jagvill då, även om det verkar småaktigt, peka på att under förrariksmötet föreslog att vi skulle anslå 10 milj, kr. mer till inventeringsarbeteän regeringen föreslog. Vi hänvisade till att den försurningsavgift som tas utär mycket större än det anslag som ställs till förfogande för åtgärder motförsurning. Vi menade att dessa 10 miljoner skulle gå just till inventeringar,men vid röstningen i blev vi relativt ensamma om vårtställningstagande. Vi stöddes av vpk, men övriga partier ansåg inte attanslaget behövdes . Men jag menar att de 10 miljonerna kunde ha varitvärdefulla, eftersom vi alla är ense om att inventeringsarbetet börintensifieras. Jag har något kommenterat vissa frågor. Jagvill slutligen ta upp en sak som jag anser är litet bekymmersam, nämligen attdiskussionen om luftföroreningar nästan uteslutande handlar om åtgärder frånområden som liggerutanför näringarna själva. Jord- och skogsbrukets egen andel iförsurningsprocessen tas inte upp - låt vara att det finns en mening i AndersDahlgrens motion som säger att diskussionerna om skogsbrukets bidrag behöverett klarläggande. Jag förstår att det är ett förbiseende från interpellanternassida. Den siste interpellanten, , tog upp också markförsurningenmen då icke med hänvisning till jord- och skogsbruksnäringarnas roll. Jag tror att det är betydelsefullt att vi också i denfortsatta aktionsplanen tar upp de här frågorna, och det har jordbruksministerntänkt göra, om jag läser rapporten rätt. Jag tycker att man där har en relativtbra beskrivning av jordbrukets roll i sammanhanget och de åtgärder som kanerfordras. ,Man har ju inom jordbruket successivt gått över från attha kvävegödselmedel med viss kalkverkan till andra medel, som verkarförsurande. Jag vill inte ta upp tiden här med att debattera innehållet i dem -det finns ganska väl beskrivet i rapporten från aktionsgruppen; det finns ingenanledning att i protokoll skriva in detaljer i sammanhanget. Men jagär inte riktigt lika nöjd med rapporten-som nu bereds hosjordbruksministern-när det gäller vad som sägs om skogsbruket. På något sätttycker jag att man däri mycket stor utsträckning ställer upp till försvar förden egna näringen. Jag har tidigare med jordbruksministern diskuteratmiljösynpunkter, ekologiska synpunkter i sammanhanget, frågor som gäller floraoch fauna. Men detta har också ett starkt samband med försurningen. Jag tänker påden förändring av markanvändningen som det innebär att åker, äng och lövskoghar övergått till barrskog och sedan kalhuggs. Då kommer vi naturligtvis in på5;3-programmet, som jordbruksministern och jag tidigare diskuterat. Jag tror att det är angeläget att nian på allvardiskuterar lövskogens roll. Då tycker jag att vad som sagts i rapporten om attunderlaget är för svagt för att man skall rekommendera en allmänt ökadandel björk i det svenska skogsbruket bör diskuteras ytterligare. Jag skulle viljahöra jordbruksministerns synpunkter på detta. Jag har inte varit på någon resa till , menjag såg i går ett TV-program från där just de här frågornabehandlades. Där sade man att man är rädd om varje lövskogsplanta man har, ochman är mycket noga med att bevaka just lövskogens roll i sammanhanget. Jag vill slutligen konstatera att vi frånfolkpartiets sida ställer upp bakom alla positiva åtgärder för att komma tillrätta med försurningsproblemen - det gäller forskningen, det gällerinventeringen, det gäller internationella överenskommelser, och det gällerslutligen också åtgärder inom det egna landet. De åtgärderna måste avse allaområden, även det egna jord- och skogsbruket. Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. 23IVAR VIRGIN (m): Det ligger litet av en översåtlig attityd avtypen "Vad göras skall är allaredan gjort" i jordbruksministerns svarpå de interpellationer som behandlas. Men den attityden rimmar interiktigt med verkligheten. LarsErnestam refererade till TV-programmet . Omåtgärder för att begränsa försurningen av mark och vatten, m.m. skrämmande tydlighet vilka enorma skador man har på skogennere i . Jag håller med om att debatten omförsurningen varit fixerad vid effekten av svaveldioxid, sombildas vid förbränning. Men kväveoxiden har i ökad utsträckningkommit att framstå som ett stort hot. Kväveoxiderna kan i atmosfären omvandlas till salpetersyraoch bidra till försurningen. De kan också genom solstrålningen medverka ibildandet av ozon, som redan vid låga koncentrationer kun ge skador på skog ochannan vegetation. Det sker framför allt om luften innehåller kolväten. Det är fullt klart, som det står i interpellationssvaret,att bilavgaserna hör till de stora bovarna i det här dramat och svarar för 6(1'7f av kväveoxidutsläppen. Moderata samlingspartiet har i vid ett flertaltillfällen lagt fram förslag om att när det gäller avgaserna förmotorfordon skall följa föredöme. Där har en i miljöavseendekraftfull borgerlig regeringen lagt fram ett förslag som redan om åttamånader - jag upprepar: - ger skattestimulanser för en övergångtill bilar med katalytisk avgasrening. Den blyfria bensinen får vid samma tiden skutterabatt på per liter. Miljövårdsstimulansen är konstruerad så att bilar medavgasrening befrias från fordonsskatt av beroende påmotorvolymen -det är nämligen motorvolymen som är skattegrundande iVästtyskland. Om man räknar ut skatterabatten under dessa år. så finner man attden uppgår till . Det motsvarar i stora drag merkostnaden fören bil med katalytisk avgasrening. Rabatten på bensin ger den enskilde en visskompensation för de räntekostnader den dyrare bilen förosakar. Dessutom kandelstatsregeringarna i genom utbetalning av ytterligareförstärka stimulansen att köpa bil med avgasrening. Jag tycker att vi här har ett fint exempel pä hur man kanarbeta med miljövårdsstimulanser av samma typ som moderata samlingspartiet harföreslagit i under ett par års tid. Det är viktigt att vi i Sverigekommer i gång med en utveckling i saniniu riktning. Jug vill frågujordbruksministern om regeringen avser att lägga fram förslag av samma karaktärsom förslaget i . ställde en fråga om hur den drabbadeenskilde skogsägaren skulle skyddas vid förluster på grund avluftföroreningsskador på skog. Jag vill erinra om att moderatasamlingspartiet väckte en motion i den här frågan . Frånregeringspartiets sida visades inget intresse för de problem som den motionentog upp. Anf, 24Jordbruksminister ; Jag skall gärna börja med att vitsorda attden konferens som hölls här var en värdefull konferens. Jag hadetillfälle att inte bara vara gäst; jag var ledamot av den svenska delegationsom utsågs att delta i det sammanhanget. Det sades här inledningsvis av flera talare att vad jaghade redovisat i mitt interpellationssvar var till dels en hel rad kända fakta.Då kan jag väl få säga för min personliga del att vad som har redovisats iinterpellanternas inlägg har också varit en lång rad kända fakta. Men det göringenting att vi på det här sättet får tillfälle att ytterligare understrykavad vi vet och, om möjligt, via riksdagsprotokollet förmedla det till allmänkännedom. Jag tror att vi i stort sett är ense i frägu omproblembeskrivningen. Till kan jag säga att jag delar hansuppfattning att om vi inte kan klara dessa problem, så är det ett allvarligtkatastrofliot som vilar över oss. Jag kan också dela hans uppfattning att ettav de grundläggande villkoren för att klara problemen är naturligtvis att vihushållar med energi. Vi har alltså fortfarande stora möjligheter att görabetydelsefulla insatser på detta område. Jag delar således också denuppfattningen. Jag blev litet överraskad när jag hörde vilken uppfattningGösta har om opinionsläget ute i samhället. Jag vet inte om han ärute på några möten. Jag tror att han underskattar svenska folkets och även skogsarbetarnasoch skogsägarnas insikter i den här allvarliga frågan. I alla fall har jag vidmina otaliga möten runt om i landet funnit att man vet betydligt mer om destora risker vi löper härvidlag än tycks tro. Vi skallfortsätta att mobilisera vår aktivitet för att svenska folket skall vara välmedvetet om den fara som hotar om vi inte försöker göra mera. Vidare delar jag uppfattning i fråga om denlånga raden av interpellationer från centerpartister. Trots att man redovisatett mycket brett spektrum när det gäller problem som behöver observeras saknadekanske även jag en del av de problem som också hör hemma på de areellanäringarnas område. Sedanskall jag gä in på en del av sakfrågorna. Etanolen är inte en nödvändig förutsättning för enövergång till blyfri bensin. Även på den punkten delar jag . Naturligtvis är det, när vi diskuterar den här frågan, i förstahand angelaget att framhålla att vi så snabbt som möjligt skall försöka kommafram till användning av blyfri bensin. Etanolen är snarare en möjlighet tillalternativt utnyttjande av den åkerjord som vi inte behöver för vårlivsmedelsförsörjning men som representerar en värdefull produktionsresurs somvi vill ta vara på. Jag är glad över uttalande här att ennedläggning av är en overklighet. att han i förväg läst vad majoriteten i livsmedelskommittén skrivit, för idess skrivning förekommer inte några sådana förslag. Den föreställning somsprids från sida har således inte med verkligheten att göra -det är mycket riktigt. Från vårt håll är vi alltså öppna för den möjlighet somkan erbjuda sig när det gäller att utnyttja en del av vår förproduktion av spannmål som i sin tur skulle kunna användas företanolproduktion. Staten har ju lämnat bidrag till den anläggning som drivs iSkaraborgs län. Erfarenheterna av etanolen skall utvärderas och bedömas utifrånde utgångspunkter som redovisade i en interpellationsdebatt medNils G. Åsling för Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. Beträffande tanke på en internationellfond vill jug säga att jag självfallet kan känna sympati för det inslag avsolidaritet mellan fattiga och rika länder som han utvecklar i det härsammanhanget. Men jug måste ändå ärligt säga att den väg till en sådan lösningav problemen som han här antytt ter sig rätt svårframkomlig. Både OlofJohansson och jag har erfarenheter av internationellt samarbete. Vi känner tillde problem som kan vara förknippade med detta när det gäller att få ihop deslantar som behövs -t. o. m. för att driva konventioner och för detadministrativa arbete som hör samman med dem. Jag har därför bara velat sägaatt jag tror att det är en mycket svårframkomlig väg. Däremot är jag övertygadom att svenskt kunnande och svensk teknik på miljöområdet kommer att spela enbetydelsefull roll på den internationella marknaden. Regeringen är själfalletockså öppen för att på olika sätt stödja marknadsföringen av svensk teknik i dehär sammanhangen. Vidare delar jag uppfattning att de 30 %som vi föreslagit som ett första steg när det gäller reduceringen avsvaveldioxiden inte är tillräckligt. Det är, som sagt, ett första steg. Men idet här fallet gällde det att få med sig andra länder och få dem att över huvudtaget börja vidta konkreta åtgärder, länder som tidigare icke hade varitsärskilt intresserade. Jag tror att det är värdefullt att vi nu har fått 20 ländermed oss på dessa . Sedan får vi fundera över hur vi skall agera vidare inomramen för konventionen för att på bästa sätt kunna förstärka ambitionerna ochinsatserna i dessa sammanhang. I övrigt vill jag konstatera att de åtgärder sominterpellanterna efterfrågat antingen redan beaktats i regeringens politikeller redovisats i den aktionsplan som remissbehandlats och kommer attligga till grund för det åtgärdsprogram som regeringen avser att föreslåriksdagen. Det är min förhoppning att vi skall kunna bli klara medpropositionen omkring , och då kommer konkretiseringurna,. Då får vi möjlighet, att göra bedömningar på basis av delsaktionsplanen, dels de remissyttranden som kommer in och de synpunkter som varoch en kun ha. Vi kan sedun gemensamt läggu fram ett åtgärdsprogram som densvenska förhoppningsvis kan ställa sig bakom sä att vi fåreffektivitet i det här arbetet. Jag har inte kommenterat det som flera talare här påstått,nämligen att vi håller på att komma efter i våra ambitioner.Anders sade att vi inte stöttar .