prot · G809165 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:165 1 § Justerades protokollen förden , 2 § Talmannen anmälde att MarhaBengtssons uppdrag som ersättare för jordbruksminister upphörtoch att () skulle tjänstgöra som ersättare för tid denne är statsråd, 3 § Talmannen meddelade aft BörjeHörnlund (c) och () denna dag återtagit sina platser iriksdagen, varigenom och uppdrag som ersättareupphört, 4 § Föredrogs och hänvisadesProposition 1984/85:216 till konsfifufionsutskoffef 5§ Föredrogs men bordlades åter betänkanden /85:29 och 35Kulturutskottets betänkande 1984/85:23 Trafikutskottefs betänkande 1984/85:31 1984/85:28 omutvecklingslinjer för hälso- och sjukvården (prop, 1984/ 85:181)samt 1984/85:33 om pafientjournallag m,m, (prop, 1984/85:189), .Socialutskottetsbetänkanden 28 och 33 kommer att debatteras i tur och ordning. Voteringarnaäger rum i eft sammanhang efter avslutad debatt. Förstupptas alltså socialutskottefs betänkande 28 om utvecklingslinjer för hälso-och sjukvården. Utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården Utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården 2 (): betänkande 28 är eft viktigtbetänkande, 1 betänkandet, som är föranlett av proposition 181 och HS90-ufredningen, presenteras inriktningen av hälso- och sjukvården införframfiden. Från moderat sida har vi varit ganska kritiska till mycket av vadsom föreslås i proposifionen och i betänkandet. Jag vill litet grand klargöraorsakerna fill detta, I proposifionen och betänkandet slås fast framför allt tvåhuvudprinciper, nämligen aft hälso- och sjukvården skall inriktas påförebyggande och planerande akfiviteter i ganska stor utsträckning och vidareatt primärvården väsentligt skall öka, innebärande atf länssjukvården i sin furkommer att minska också ganska väsentligt enligt proposifionen. Vi har varit krifiska helt enkelt därför aft vi menar atfman i proposifionen alldeles för litet har markerat behovet av den medicinskakompetensen. Vi måste enligt moderat uppfattning alltid när det gäller sjukvårdmycket klart slå fast den medicinska kompetensen. Det är detta som vi måstebygga vidare på. Vi är rädda för aft övergripande sociala mål kanske i alldelesför stor utsträckning dominerar i förhållande till ett vaktslående om medicinskkompetens, I och för sig behöver det inte finnas något motsatsförhållandemellan höga sociala mål och vaktslående om medicinsk kompetens. Vi vänder ossinte mot de sociala målen som sådana, utan vad vi saknar är klarare och meramarkanta skrivningar beträffande den medicinska kompetensen. När det gäller den förebyggande hälso- och sjukvårdenkontra den mera konkreta hälso- och sjukvården var hela lagförslaget ipropositionen uppbyggt på ett sådant sätt atf det i lagen helt enkelt saknadesen markering om sjukvården som varande viktig. Med anledning av en moderafmotion har lagförslagetändrats genom arbetet i utskottet. Vi är till freds med den ändringen, somklart slår fast just sjukvårdens vikfiga roll i hälso- och sjukvårdsarbetet,men också betonar den förebyggande hälsovårdens vikfiga roll i sammanhanget.Genom den ändring som vi har fått till stånd i utskottet beträffande det nyalagförslaget, som det råder enighet om, har man enligt vår uppfattning fåttbalans i relationerna på de här båda viktiga punkterna. Även när def gäller länssjukvårdens roll har vi velatstarkare betona betydelsen av samband mellan länssjukvården ochprimärsjukvården. Vi tycker vidare atf det är alldeles för litet nytänkandei proposifionen. Man gör snarare frendframskrivningar och prognosframskrivningari stället för att försöka mera ingående se över vilka former av nytänkande fören förbättrad hälso- och sjukvård som vi kan få till stånd i vårt land. För ätt först titta på den förebyggandevården vill jag understryka att vi i och för sig inte är kritiska till att manbetonar denna. Den är en viktig del i sammanhanget. Men def är på def sättetaft resultatet av förebyggande vård kan räknas in först på ganska lång sikt,och man måste klarare markera balansenmellan förebyggande vård och hälso- och sjukvård i annan form. Vivill också peka på att behovet av uppföljning och just själva uppföljningsverksamheteni sig föder ett ökat tryck på både primärvården och länssjukvården. Närdet gäller hälsovårdsplaneringen och hälsovårdsrapporter vill vi varna för,eller rättare sagt poängtera, infegritefsproblemef i dessa sammanhang. Vitycker atf man i propositionen har bortsett från just integritetsaspekten närdet gäller upprättande av folkhälsorapporter och andra former av kartläggning iförebyggande syfte inom hälso- och sjukvården. Jagvill så gå över till ett annat område, nämligen den behovsbaserade planeringen.Här tycker vi från moderat sida att man mycket starkt betonar denbehovsbaserade planeringen och att def faktiskt ger intryck av ettöverhetsperspektiv i förhållande fill patientens valfrihet. Vi är väl medvetnaom att det är Dagmarbeslutet som ligger som bas för hela detta resonemang. Vianser att man inte tillräckHgt har belyst konflikten mellan intresset avbehovsbaserad planering och patientens direkta valfrihetsintresse. Här behöverdef inte bli någon konflikt, om man bara försöker bygga upp hälso-ochsjukvården på eft mera valfrihetsinriktat sätt. Från moderat sida har vitidigare redovisat hur ett sådant sysfem skulle kunna se ut. Tag t, ex,glesbygdsresonemanget utifrån den behovsbaserade planeringen. Av erfarenhetvet vi nu att Dagmarbeslutet inte har inneburit några markanta förbättringarnär det gäller läkarförsörjningen i glesbygd. Snarare har det blivit så, att ide tätorter där man hade en väl utbyggd fritidspraktikerverk-samhef harlandstingen , beroende på atf fritidspraktikerverksamheten begränsats,tvingats anställa nya läkare, inrätta nya tjänster och i budget lägga inbuffertposfer för att på så vis klara def ökade tryck som en begränsadfrifidspraktikerverksamhet innebär, Def här kommer i sin tur aft innebära får ett minskat tillskott av läkare i de områden där man har en bristsituation. Frånmoderat sida har vi i stället velat peka på möjligheter till stimulanser inomsjukförsäkringens ram, så aft läkare som etablerar sig i glesbygdsområden istället skall kunna fa ut högre faxa från sjukförsäkringssystemet, dvs, få enhögre ersättningstaxa - inte ta ut högre patientavgifter. Vi menar att ettsådant system skulle vara mer positivt än def sysfem som finns inom ramen förDagmarförslaget, Obalansen finns i större utsträckning inom resp,landsfingsområde än i jämförelse mellan skilda landstingsområden. När det gäller en förändrad vårdstruktur skriver man i propositionenatt kraftfulla resursförstärkningar behövs när det gäller primärvården. Frånmoderat sida har vi arbetat för en ökad utbyggnad av primärvårdenoch vi är i sig inte negafiva tHl detta, tvärtom. Men vi är nu rädda för alltför klart och ensidigt betonar primärvården i relation tilllänssjukvården. Här märker man ganska mycket av en pendelpolitik: det gälleratt hänga på i den riktning som pendeln går , istället för aftmöta utvecklingen utifrån debehov som verkHgen visar sig vara realisfiska. Härkrävs enligt vår uppfattning en klar balans Utvecklingslinjerför hälso- och sjukvården Utvecklingslinjerför hälso- och sjukvården mellan primärvården ochlänssjukvården. Vi saknar den balansen i propositionen, och vi tycker .att detbehövs en nyanserad bild när det gäller den relationen. En väl fungerandeprimärvård kan vi få först om vi har en väl fungerande länssjukvård -kombinationen av de två storheterna är utomordenfligt viktig. Jagvill bara ta ett exempel som gäller äldreomsorgen. Där har vi från moderat sidavarit pådrivande när det gäller hemsjukvården, möjligheten atf få leva ochåldras i sin hemmiljö. För att klara detta krävs givetvis en god och välfungerande primärvård. Men det räcker inte med detta, utan vi måste också ha enfungerande länssjukvård. Brister det på den punkten fungerar inte hellerambitionerna beträffande hemsjukvården och möjligheten att bo i den egnabostaden. Det är en mycket viktig trygghetsfaktor som måste understrykasstarkare än vad som är fallet i propositionen och i riktlinjerna när det gällerhälso- och sjukvården inför 1990-talet, Jag kan bara peka på de köer som finnsi dag när det gäller t, ex, starrpafienter och höffledsoperafioner, där detfinns väntetider och köer på vissa orter, Def är givetvishelt otillfredsställande, och detsamma är förhållandet när det gällerinriktningen på andra områden. Attdå så klart markera kraftfullt ökade insatser inom primärvården- utan att ocksåbetona de brister som finns inom länssjukvården - menar vi är eft resonemangsom inte är tillräckHgt väl underbyggt. Vi är således tveksamma när det gällerden rent sjukvårdsmässiga synen på relationen mellan primärvård ochlänssjukvård. Vihar i pressen och i ohka sammanhang haft en viss debatt, ochstatsrådet hade en debatt här i kammarenbeträffande sjukvården för äldre. Debatten fördes med tanke på ett specielltfall, där det hade visat sig att man graderade sjukvårdsinsafserna med hänsyntill patientens ålder. Jag vill - precis som då gjorde - klartunderstryka att det är en prioritering som vi absolut inte kan ställa ossbakom. Enligt den övergripande lagstiftningen måste vi ha en sjukvård för alla.Oavsett om man är gammal eller ung måste man ha rättighet till en god sjukvård. Jaggår därefter över till att tala om primärvården och ställer frågan: Hur skallprimärvården vara och hur vill vi bygga upp den i vårt land? Propositionen ochbetänkandet visar en klart markerad inriktning mot dyra och stora vårdcentraler.Jag återkommer tiH detta med kraftfulla resursöverföringar. Frånmoderat sida tror vi att vi kan få en väl fungerande primärvård både billigareoch bättre genom att i ökad utsträckning satsa på en verksamhet medprivatpraktiker. Vi vet av erfarenhet från många andra länder att man kanåstadkomma detta. Det innebär inte att vi skall aweckla landstingsansvaret,utan vi har sagt att vi när det gäller vidareutvecklingen av primärvårdenskall ta till vara de privatpraktiserande läkarnas resurser. En fördel meddetta är att vi ofta får mindre enheter som är mer flexibla. Vi kan bygga uppett husläkarsystem med en bättre relation mellan pafient och läkare. Menframför allt får vi en ökad valfrihet för patienten. Frånmoderat sida menar vi att valfriheten för patienten ur rent social synpunkt äroerhört viktig. Man måste i alla lägen ha förtroende för sin läkare, och manmåste få möjlighet att välja läkare utifrån en övergripande valfrihetsmålsättning. Jagvill i detta sammanhang även understryka behovet av specialistkompetens iprimärvården. Utifrån de skrivningar som finns i betänkandet måstesjukvårdshuvudmännen nu se fill att det finns specialistkompetens. Jag vill idetta sammanhang hänvisa till den debatt som fördes för några månader sedanbeträffande gynekologin. Inom vissa landstingsområden anser man att man kanklara gynekologin lika bra inom ramen för ett allmänläkarsystem. Om man efterdet att beslut fattats om socialutskottets betänkande 28 inte fullföljerutbyggnaden eller tillgodoseendet av specialistkompetens då arbetar man i stridmot riksdagsbeslut på denna punkt. Det måste vara en kvinnas rättighet, precissom det anges i proposifionen, att kunna få kontakt med en gynekolog utan atfdessförinnan ha gått via en aHmänläkare. Vihar i ett särskilt yttrande velat betona detta. Vi menar att vi nu nogsamtmåste följa utvecklingen inom de olika sjukvårdshuvudmännens områden, så attsjukvårdshuvudmännen lever upp till dessa klara intentioner. Ävenpå denna punkt vill jag understryka vad vi har sagt så ,nämligen att vi även när det gäller specialistkompetensen måste ta till varamöjligheten att tillgodose detta behov inom ramen för de privatpraktiserandeläkarna och inom ramen för de fritidspraktiserande läkarna. Def finns anledningatt slå fast detta ytterligare, en gång. Beträffande finansieringen av hälso- och sjukvården råder det i och försig stor enighet om huvudprinciperna, I propositionen står det beträffandefinansieringen av hälso- och sjukvården att "den skall finansierassolidariskt av medborgarna genom skatter och socialförsäkringsvgifter ellerandra allmänna medel. Den andel av kostnaderna för hälso- och sjukvård somfinansieras genom direkta patientavgifter i samband med vårdbesök etc, måstehållas så låg att den inte utgör hinder för behövlig vård," Jagvill understryka att vi från moderat sida ställer oss helt bakom dennamålsättning när det gäller finansieringen, dvs, att huvuddelen skall finansierasmed försäkringsavgifter och skatter. Vad vi föreslagit är en förändringbeträffande relationen mellan den skattefinansierade delen och denförsäk-ringsfinansierade delen. Vi vill öka den försäkringsfinansierade delenpå bekostnad av den skattefinansierade delen. Vi viH göra detta helt enkehdärför att vi på detta sätt kan öka valfriheten för den enskilda patienten.Detta innebär inte att det blir dyrare för den enskilda patienten, varken närdet gäller skatte- och avgiftssidan eller när def gäller patientavgiftsidan isamband med läkarbesök. Fördelen med det system som vi har förordat och som viviH ha utrett är enligt vår mening helt enkelt att patientens valfrihet bättrekan tillgodoses. Jagvill, herr talman, i detta sammanhang peka på några ytterligare fördelar medvårt förslag. Patienternas stäHning blirstarkare. Utvecklingslinjerför hälso- och sjukvården Utvecklingslinjerför hälso- och sjukvården Alternativavårdformer skapas som ökar framåtskridande och nytänkande inom vårdsektorn. Mer och bättre vård kanges tiH en given kostnad. Sjukvårdspersonalkan välja mellan arbete i offenflig och arbete i enskild vård och mellan attarbeta som egen företagare eller som anställd. På den punkten vill jagunderstryka att vårt förslag därför är mera anställningsvän-Hgt gentemot demsom arbetar inom hälso- och sjukvården. Enfungerande vårdkedja kan skapas med vård av god kvalitet i rätt tid och på rättnivå. Landstingenavlastas uppgifter till förmån för den specialiserade, slutna vård som främstmåste ske i offentlig regi. Viser detta som ganska klara fördelar när det gäHer relationerna mellansjukvårdshuvudmän, finansieringssystem och patienter. Vi har på den punktenfaktiskt också fått eff brett stöd från allmänheten. a. enundersökning som gjordes har def visat sig aft en mycket stor delav svenska folket önskar en ökad valfrihet inom sjukvårdsområdet. Jagvill, herr talman, i def här sammanhanget beröra en broschyr somsocialdemokraterna tydligen tänker sprida eller redan har börjat sprida fillhushåHen .Jag citerar vad som står i avsnittet om hälso- och sjukvården, somhar följande rubrik: "Man får väl skylla sig själv om man infe har råd medden bästa sjukvården?". Där står bl. "tyckeratf sjukhusen ska delas upp i aHmänna och privata. Desom har höga löner skulle då kunna köpa bättre sjukvård än andra. Det har domju råd med. Deallmänna sjukhusen skulle vara till för dem som har vanliga inkomster, Sverigessjukhus delas upp i och 2:a klass. Vilkenklass tror du får den bästa vården, den bästa utrustningen och de skickligastespecialisterna?" Jagvill understryka, atf om detta skall återspegla de moderata förslagen när detgäller finansieringen och inriktningen av hälso- och sjukvården, så är def renlögn. Och lögn i en polifisk debatt är eff fatfigdomsbevis. Det visar att detparti som står för den polifiska lögnen självt har så litet i kappsäcken affkomma med när det jgäller aft föra en saklig debatt om frågorna, att dettvingas ta till sådana här metoder. Jagskulle vilja fråga statsrådet ; Var någonstans i moderatasamlingspartiefs handlingsprogram, parfimotion eller reservation finns defåtergivet atf vi önskar ett sådant system? Jag skulle önska atf statsrådetSigurdsen klart redovisar detta för kammaren och att hon anger källan tillbeskrivningen av den moderata polifiken och pekar på program, motioner ellerreservationer där vi har presenterat ett sådant sysfem. Om inte statsrådetklart kan ange en sådan källa, tycker jag det skulle vara klädsamt omstatsrådet tog avstånd ifrån denna lögnpropaganda. Vadvi har föreslagit är nämligen ett förbättrat finansieringssystem som innebäratt alla, oaktat ålder och inkomst, skaH få del av sjukförsäkringsför-månerna.Vi viH bygga vidare på vårt socialförsäkringssystem, inte nedmsta det. Jagvill fråga statsrådet : Är det så atf statsrådet och regeringen har sålitet intresse av och så liten tilltro till vårt socialförsäkringssystem att demenar att det parfi som vill bygga vidare på detta sysfem raserar sjukvården?Då måste ju i rimlighetens namn den regering och det parfi som säger detta rentav vilja slopa vårt socialförsäkringssystem, Def kan ju inte vara så när detgäller sjukvårdsfinansieringen aff def enbart är den procentuella fördelningsom vi nu har mellan skatt och försäkring som är socialt acceptabel. Jag tycker- och det säger jag än en gång - aff det är beklagligt aft man inte skall kunnaföra en polifisk debatt ufifrån sakliga diskussioner. Jag vill också ta upp en annan sak, nämligen roll idessa sammanhang. Vi har från moderat sida förklarat aff vi vill ha enutredning som går ut på att återigen dela upp , så att vi fårett verk motsvarande gamla medicinalstyrelsen. Vi ställer detta krav, därföraff vi är rädda för aff den medicinska kompetensen inom ramen för denverksamhetsform som nu har kommer till korta i olikasammanhang. Jag vill understryka aft vi anser att den som är chef för det verksom skall handha hälso- och sjukvårdsfrågorna själv skall besitta en klar medicinskkompetens. Med anledning av det anförda ber jag att få yrka bifall tillreservationerna nr 1, 3 och 11, Utvecklingslinjerför hälso- och sjukvården Anf.3 (); betänkande nr 28 behandlar regeringens proposition omriktlinjer för hälso- och sjukvården. Vi har här i vidolika tillfällen behandlat viktiga delar av def som tas upp i propositionen.Jag tänker på effekterna av den s, k, Dagmarreformen på tillgången till läkare.Jag tänker på de växande vårdköerna. Jag tänker på åldringsvården ochlångtidsvården osv. ståndpunkter och åsikter i dessa frågor ärväl kända, och jag skall här bara mycket kortfattat antyda dem igen. Detligger i sakens natur att rikflinjer av detta slag blir mycket allmänna -vidnågot tillfälle kanske på gränsen till meningslösa. Det är ju sjukvårdshuvudmännensom har det verkställande ansvaret. Men rikflinjerna förtydligar ändock här ochdär statsmakternas inställning till olika hälso- och sjukvårdsfrågor. Vi harfrån folkparfiets sida i långa stycken ingen invändning mot hur de beskrivs iden aktuella proposifionen. Sjukvårdensprimära uppgift måste självfallet vara att bota sjuka. Förebyggande åtgärderär vikfiga men får infe sättas i motsatsförhållande till att ge vård fill densom redan är sjuk, Def är väl närmast en självklarhet. Genom utskottetsenhälliga förslag till ändring av lagförslaget i propositionen kommer dettatill bättre uttryck i hälso- och sjukvårdslagen i fortsättningen. Förtjänstenav aft så sker har de moderater som motionerat om denna ändring. Folkpartietgodtar i allt väsentligt de riktHnjer som läggs fram i propositionen. Vi haremellertid invändningar mot uttryckssätt och verklighetsbeskrivning på ettantal punkter, men vi finner det inte nödvändigt aff på dessa Utvecklingslinjerför hälso- och sjukvården grunder avvisa helapropositionen. En sådan beskrivning, som vi opponerar mot, är den som ges deenskilda alternativen och initiativen inom vårdsektorn. Den i enskild regibedrivna vården beskrivs i propositionen på ett mycket missvisande sätt. Denmisstros med de vanliga klyschorna om profiten som gör åtskiHnad mellan olikagrupper. Denna beskrivning vidarebefordras dess värre av utskottets majoritet. Vaddet handlar om i den svenska sjukvårdsdebatten är ju något helt annat, nämligenom enskild vård skall kunna finnas inom sjukförsäkringens ram. Skall människorha tillgång fill enskilt bedriven vård på samma ekonomiska villkor som inom denoffenfliga vården? Skall med andra ord sådana vårdalternativ som ochSophiahemmet få finnas? Akuten få bryta nya vägar, skall raden avideella och religiöst drivna lokala och psykiatriska sjukhem få drivas vidare?Skall LP-sfiftelsen få utvecklas som komplement till den offenfligt bedrivnamissbrukarvården? Det är detta det handlar om. inställning i dehär frågorna är solklar! Vi värnar om dessa alternativ och vill ge patienteroch vårdbehövande möjligheter att få tillgång också till vård bedriven ienskild regi. Vi tror nämligen att det är ett bra sätt aft hålla dendominerande offentliga vården vital, och vi är övertygade om att den totalafillgången på vårdplatser blir större om vi far tiH vara och uppmuntrarenskilda initiativ. Vihar som bekant också en annan syn än socialdemokratin på läkares ochsjukgymnasters étableringsrätt. Av den anledningen har vi motsatt oss den s, k,Dagmarreformen, Enligt vår mening kan en fri étableringsrätt för läkaremedverka tHl att skapa en sjukvård, som bättre motsvarar människors önskemål.Den kan också medverka till att minska de besvärliga köer som finns i denoffentliga sjukvården. Effekterna i det stycket av Dagmarreformen hardiskuterats här flerfaldiga gånger. Låt mig därför bara konstatera att när detnu löpande avtalet mellan staten och landsfingen löper ut, bör få gåtill hävderna. Ett frarntida statsbidragssystem måste vara förenligt medétableringsrätt för läkare och sjukgymnaster. Jag yrkar, herr talman,bifall fill reservationerna 2 och 3, Jagvill också säga något om reservation 7, som handlar om tobaksbruket. Jag yrkaravslag på den reservationen, och jag gör det därför att jag tycker attutskottet med kraft argumenterar för en fortsatt bekämpning av rökningen.Reservationen lägger inte till någonting i det fallet och borde därför ha varitöverflödig. Såhär skriver utskottet: "Ett mycket viktigt område för hälsoupplysningen ärtobakens skadeverkningar. Enligt utskottets mening bör man satsa på fortsattupplysning i syfte att förhindra rökdebut och minska rökares konsumtion avtobak. Redan vidtagna informationsinsatser har visat sig ge resultat. Det ärangeläget att den förändrade attityden för rökfria miljöer befästs så att detfaller sig naturHgt för rökare att undvika rökning i gemensamhetslokaler,transportmedel och i andra sammanhang, där ickerökare vistas. Särskilt viktigtär det att barn och allergiker sHpper besväras av tobaksrök. Mot denna bakgrundär det angeläget, att de i propositionen förutskickadeinformationsinsatserna och uppföljningsåfgärderna kommer fill stånd". Precisdetta sägs också i reservationen, Def finns därför inget motsatsförhållandemellan reservant och majoritet. Jag vill stryka under nödvändigheten avkraftfulla insatser mot rökningen just i syfte atf förbättra hälsoläget -och dåinte bara i förebyggande syfte. För en Hten grupp människor -allergiker ochastmatiker - handlar det faktiskt om överlevnad. De är beroende av rökfriamiljöer för att klara livet. De borde ha rätt att ställa större krav påsolidaritet från rökarnas sida, och fler allmänna platser och arbetsplatserborde få bH rökfria och därmed också tillgängliga för dem. Jaghoppas att ni alla kommer ihåg det öppna brev från en cancersjuk kvinna somsändes fill oss riksdagsmän under juluppehållet. Kvinnan, vars namn var SonjaOlsson, beskrev hur hon behandlats under sin sjukdomstid och hur hon fått olikabesked från olika läkare. Hon hade behandlats av ett tjugotal olika läkare. Honhade mycket beröm att ge åt svensk sjukvård, men hon vädjade om en bättrekontinuitet och om en tryggare kontakt mellan läkare och patient. Jaghar tagit upp detta i en motion och yrkat att gamla tanke om enhusläkare också borde få sin motsvarighet i den slutna vården. Det är angeläget- inte minst för svårt sjuka patienter - att få etablera ett förtroendefulltförhållande tiH en eller ett fåtal läkare. Även om undersökningar utförs avläkarkolleger, som är specialister, bör beskeden och behandlingsresultatenkunna förmedlas av den läkare som blivit patientens huvudläkare. Tillmin stora glädje finns här inga delade meningar. Utskottet säger aft en godkontinuitet i kontakten läkare-patient har en mycket stor betydelse förpatientens trygghet.