prot · G80922 · 1984-12-31 00:00:00 — Om man verkligen vill värna om jobben i en region finnsdet väl egentligen inget bättre än att låta den offentliga sektorn, som äretablerad på platsen, driva verksamhet och försörja sig själv med förnödenheteroch på det viset skapa jobb - det vore ju det allra bästa. Det finns olika sätt att värna om jobben och försöka förbättraarbetsmarknaden. Man kan tänka sig olika typer av planekonomisk utveckling med planeradproduktion, man kan tänka sig ingrepp mot spekulation och mot kapitalismensrnarknadskrafter, som centraliserar och slår ut verksamhet. Man kan tänka sigviktiga beslut om investeringar i olika landsändar. I avsaknad av sådanavikfiga medel sysslar man med s. k. arbetsmarknadspolitik, som naturligtvismåste finnas i olika former oavsett hur den överordnade ekonomiska politikenser ut. Ettmedel i en sådan arbetsmarknadspolitik tycker vi kommunister kunde vara just deförslag som finns i centermofionerna, C.-H, har i reservation 7reserverat sig till förmån för en centermofion. Jag vill yrka bifall fill denreservafionen. Innehållet i de här motionerna stämmer väl överens med förslagsom vpk tidigare ställt och argumenterat för här i kammaren. Jagkan bara ge exempel från Bergslagen. När basindustrin och servicen faller, närsmåföretag tvingas på knä och när transportföretag med förnödenheter fill denstora industrin helt försvinner över nära nog - även omnedläggningstiden är några månader efter beslut därom - hur bra skulle det dåinte vara om man genom den offenfiiga upphandlingen kunde stödja dessa företagoch låta dem leva vidare tills de hinner ställa om sig fill en nyverklighet. Det finns alla skäl att stödja reservafion 7 av C.-H. Anf.92 () replik: i håller fast vid den offenfiigaverk.samheten, även om han går ned på regional nivå och säger att det ärvärdefullt att den offentliga verksamheten regionalt får utvecklas så attsysselsättningen upprätthålls. Men det finns också, , privatverksamhet på det regionala planet. Vi anser att även sådana företag på ortenskall få vara med i anbudsgivningen. Viss hänsyn bör tas fill dem just därföratt de finns på orten. Det är den bästa regionalpolifiska satsning man kangöra. Det är också en förutsättning för en väl utvecklad företagsamhet bland demindre och medelstora företagen i landet, i synnerhet inom servicesektorn, somframöver kanske kommer att få större betydelse än tillverkningsföretagen. sägs att tjänstesektorn skall öka. Därför är det viktigtatt privata initiativ inom framför allt den sektorn får tas även på detregionala planet. Elektroniken och datatekniken kommer att med utomordentligkraft styra utvecklingen framöver. Därför anser vi det angeläget att man tarregionala hänsyn till företag på de områdena. Vi vill få till stånd en utredning huruvida det ärmöjligt att få in en passus i upphandlingskungörelsen därom. villvi inte framlägga något förslag i den riktningen, därför att vi vet att enmängd hänsyn måste tas, inte minst till internationella organ som ochandra. 93 HANS iHallstahammar (vpk) replik: Herr talman! Till är jag överens med RolfRämgård. De argument som han lägger fram för att omprövaupphandlingsförordningen är bra. villatt den skall kunna användas i regionalpolitiska syften. I mitt anförandepekade jag bara på vad som framkom i debatten, nämUgen hur illa deninställningen rimmar med de skarpa krav på affärsmässighet som man stöder ireservation 1. Det är ju två helt olika, politiska handlingsmönster. Anf.94 () replik: Man kan lägga in krav på affärsmässighet, även om inriktningen är attta vissa regionalpolitiska hänsyn till privata företag som finns inom det områdedär man gör upphandlingen. Det finns inget som motsäger en sådan ordning. 95 HANSPETERSSON i (vpk) replik; Herr talman! Ja, det är klart. Men omherr Rämgård skall välja mellan affärsmässighet och regionala hänsyn, vadväljer han då? 96 (): Dessa frågor tycks vi diskutera . Motioner med sammainnebörd som de föreliggande hade vi en debatt om sedan.Riksdagen slog då fast att affärsmässighet skall vara den grundläggandeprincipen vid offentlig upphandling. Vadgäller frågan om val av regiform - enskild eller offentlig - haderiksrevisionsverket utarbetat en PM. Den heter Vägledning för beslut om egenregi och entreprenad. I promemorian framhålls att valet mellan egenregi ochupphandling tidsmässigt ligger före själva upphandlingen och sker inom ramenför en långsiktig planering inom resp. myndighet och verk. Sådana faktorer somsysselsättning och kännedom om kostnaderna på marknaden finns alltså med, närman beslutar om hur omfattande egenpro-duktionen av varor och tjänster skallvara. Myndigheter och kommuner har ju ett helt annat ansvar inför medborgarnaatt klara vissa grundläggande behov. promemoria är en godvägledning för hur man skall göra avvägningarna mellan egenregi och utomståendeleverantörer. Promemorian följs upp. Det finns därför ingen som helst anledningför att göra något uttalande om att myndigheternas egenprodukfionskall begränsas. Jag yrkar således avslag på den borgerliga reservafionen 1. Ävenkravet att regeringen bör verka för en enhetlig redovisning av den kommunalaegenregiverksamheten behandlade . Kommunerna arbetarju med ett upphandlingsreglemente, som har samma sakliga innebörd som destatliga upphandlingsbestämmelserna. För beslut om egenregi eller entreprenadär promemoria vägledande också i den kommunalaverksamheten. De erfarenheter som gör kan kommunerna tadel av när det gäller att förbättra kommunernas redovisning av sinegenregiverksamhet. Utskottsmajoriteten har ett stort förtroende för deansvariga i kommunförbunden och de som är verksamma ute i kommunerna. Det finnsdärför ingen som helst anledning att vid sidan av upphandlingskungörelsen ochriksrevisionsverkets promemoria komma med några särskilda pekpinnar tillkommunförbunden. yrkardärför avslag på reservation 2, Förslaget att momsreglerna skall ses över så att vi fårkonkurrensneutralitet mellan offentliga myndigheter och enskilda företag vidvalet av regiform har behandlats av skatteutskottet.Motionerna har avstyrkts, eftersom mervärdeskatteutredningen håller på attkartlägga den kommunala verksamheten på de områden där skatten kan verkakonkurrens-begränsande. Vi avvaktar utredningens behandling av denna fråga ochförutsätter att den skall vara klar inom den närmaste fiden. Därför yrkar jag avslagpå reservation 3 från och reservation 4 från ochfolkpartiet. I den moderata reservationen 5 vill man ha ettriksdagsuttalande om att principen om konkurrensupphandling i praktiken skallföljas. Affärsmässighet är den grundläggande principen vid all upphandling.Anders motiverade reservationen med att utskottsmajoriteten i sittbetänkande har skrivit att utskottet tar bestämt avstånd från att privatavinstintressen skall vara styrande för verksamheten inom områden som tillgodosergrundläggande behov för breda samhällslager. Detta visar väl att man kanske är ute efter något annat änmer affärsmässig konkurrens. Man är ute efter att begränsa den offentligaverksamheten. Detta är ett led i privafiseringssträvandena. Det finns uppräknati reservafion 1, där samtliga tre borgerliga partier är med - ävencenterpartiet, som ändå hade litet mer samhällsövergripande synpunkter när detgällde exempelvis sjukvården och . I reservationen kräver manatt även traditionella samhällsuppgifter såsom utbildning och sjukvård i störreutsträckning skall privatiseras. Det är alltså sådana områden som vi i förstahand syftar på med den här skrivningen, eftersom de är väsentliga när detgäller att tillgodose alla medborgares grundläggande behov och socialavälbefinnande. Vi menar, som det står här, att privata vinstintresseninte får vara styrande för sådana här verksamheter. Det finns naturligtvisprivata inslag i verksamheten, men det är andra intressen som skall varastyrande. Kraven på rättvisa, på kvalitet och på att alla medborgaresgrundläggande behov skall tillgodoses måste vara det vikfiga. Då menar vi attdet skall vara möjlighet till demokratisk insyn och demokratiska beslut som göratt människor kan påverka och engagera sig för de här verksamheterna. Vi anser som sagt att här inte behövs något uttalande, ochvi föreslår därför avslag på den moderata reservafionen 5. gjorde regeringen vissa förändringar iupphandlingskungörelsen för att man bättre skulle kunna hanterateknikupphandlingen och tillvarata möjligheterna för leverantörer att satsa påutveckling av nya produkter och system. Det skulle alltså främja den tekniskaoch industriella utvecklingen. Men vi sade då liksom att detta attdärutöver ge myndigheterna skyldighet att vid upphandling också väga inarbetsmarknads- och regionalpolitiska effekter ändå måste vara en fråga förpolitiska beslut och då naturligtvis främst en regeringens uppgift. Därföranser vi att någon översyn av upphandlingsförordningen så att den kan användassom.ett regionalpolitiskt styrmedel inte behövs. Detta föreslås avcentern i reservafion 6 och av vpk i reservation 7, vilka jag yrkar avslag på.Likaså yrkar jag avslag på den omedelbara ändring i upphandlingsförordningensom vpk förordar i reservation 2 och som går ut på att vid arbetsmarknadspolitisktstöd skall regionens egen arbetskraft och maskintjänst tas till vara. Efter alla dessa avslagsyrkanden vill jagyrka bifall till finansutskottets hemställan på alla punkter i betänkande 1. 97 (): har naturligtvis rätt i attden här debatten har förts tidigare i kammaren och att vi därför intebehöver ha någon längre debatt. Men fortfarande gäller de argument som vi harfört fram tidigare från de icke-socialistiska parfierna, och jag vill påstå attde argumenten också baseras på vad kallade en samhällsövergripandesyn. Vårt synsätt grundas ju på att det handlar om att erbjuda de enskildamänniskorna det som är bäst. Finner man att ett privat alternativ leder till enbättre service och en billigare verksamhet, då tycker vi att man skall väljadet alternativet. Vi anser att man fortlöpande skall pröva de privataalternativen jämsides med de offentliga alternativen. Därför är de markeringar somgörs i reservation 1 och reservation 2 mycket betydelsefulla. Där slåsnämligen detta väldigt viktiga synsätt fast. Jag vill återigen yrka bifall till reservationerna 1, 2 och 4. 98 (); När moderata samlingspartiets ledamöterställer sig bakom de här motionerna är det med vetskap om hur det iverkligheten fungerar. Det är nämligen inte alls så som villgöra gällande, att man skulle ha en bra kontroll över egenregiverksamheten; hanciterar vad utskottet säger om att "den långsiktiga dimensioneringen avresurser för egen regi skall vara avklarad, när frågan om val av regiform bliraktuell i en upphandlingssituation". Verkligheten, , ären helt annan. Den är att man undan för undan inom kommuner och landsfing ochhela den offentliga verksamheten smyger in olika nya verksamheter utan attöver huvud taget iaktta någon upphandlingsförordning. Det är därför som vimenar att det är nödvändigt att man mera går in med en upphandling påentreprenad. Det är konkurrens vi vill ha, . Det är inte allsfråga om, som utskottet skriver, åtgärder för att skapa privata vinstintressen.Det hade varit på sin plats och betydligt snyggare om majoriteten icke hadeblandat in sådana uttryck i detta betänkande. 99ROLAND (): vill att vi även prövar deprivata alternativen. Vi säger ju att upphandlingskungörelsen skall gälla här.Den skall följas av både kommunerna och de statliga myndigheterna. Och gör mandet, då prövar man ju också de privata alternativen när det gäller bl. verksamhetersom tog upp - transporter, varor och tjänster, byggnafioner o. d. somman inhandlar. Dessa är föremål för prövning genom denupphandlingskungörelse som vi nu har. När det sedan gäller egenregi och entreprenad säger att det är väldigt svårt att få kontroll över verksamheten. Det ärklart att myndigheter, kommuner och landsting har speciellt ansvar motmedborgarna. Man har ansvar för gatuhållning, renhållning och för att dettasköts på alla vis tillfredsställande. Det motiverar ofta en viss beredskap ikommunerna. När man då fattar beslut om entreprenad eller inte måste mannaturligtvis ta sysselsättningsaspekten med i bilden. Annars är det ju fråga omenormt slöseri med resurser. Det är lika viktigt för samhället att utnyttjasina resurser som det är för en privat företagare att utnyttja sina. Sådanahänsyn måste man ta. I promemoria dras upp riktlinjer ochregler för detta. Jag tror att denna strävan, där man har samhällsintresset förögonen, utvecklas allt bättre. 100ROLF RÄMGÅRD (c); sade att vi från centerntidigare kanske haft ett större samhällsansvar på detta område när det gällersjukvård och barnomsorg. Till det skulle jag vilja säga att vi har ett oerhörtansvar när det gäller att förvalta de skattepengar som medborgarna lägger ut ikommunerna och landstingen. Ett effektivt sätt att förvalta dessa pengar är attförsöka få ut så mycket som möjligt av slantarna. Man måste, som jag sade fidigare, ha anpassningsförmågaoch kunna ändra inriktningen efter förutsättningarna. Vi har nått ettskattetak som är oerhört högt. Den offentliga sektorn har ett stort omfång.Detta i sig gör att det inte är så säkert att man använder pengarna effekfivt.Kan man då få en verksamhet, t. ex. ett privat daghem, som drivs effektivt ochhar kvalitetsmässigt samma standard som de kommunala daghemmen, ochinitiativtagaren tjänar litet på det, då är det inget fel. Det tycker jag ärutomordentligt bra för både samhällsekonomin totalt och den enskildeföretagaren ute i regionen. Att vi har gått med på Dagmaröverenskommelsen visar att vivill försöka få bra service över hela landet och på så vis få en regionalutveckling som innebär att servicen blir utspridd på ett helt annat sätt än denskulle bli om vi inte hade dessa resurser att tillgå. Det hindrar inte att manförsöker föra in även vårdarbete på den privata sektorn. Som jag sade tidigareär det ju främst tjänstesektorn som kommer att utvecklas framöver, och därförmåste den anknytas också till privat verksamhet. 101 (); Det är riktigt att vi känner ett stort ansvarför att utnyttja de resurser som finns. Jag menar att man gör det om man följerde promemorior som föreligger och upphandlingskungörelsen på ett riktigt sätt.Då bedömer man ju de resurser som redan finns i kommunen i form av anställda,lokaler och sådanasaker och jämför dem med vad som kan erbjudas i privata alternativ. Jag tycker att reservationerna andas den uppfattningen i nästan alla sammanhang skall utgå från rent företagsekonomiska grunder,medan andra faktorer förs åt sidan, så att säga. Myndigheter och kommuner har ju även ett annat ansvar.Rolf Rämgård snuddade vid detta när han talade om Dagmaröverenskommelsen, somgår ut på att samhället känner ett ansvar att se till att alla människor ilandet har möjlighet att få sjukvård och god omvårdnad. Då går det inte attenbart anlägga ett företagsekonomiskt eller privatekonomiskt betraktelsesätt,utan man måste ta vidare grepp. Den offentliga sektorn har ökat. Ja, anledningen till attden offentliga sektorn har ökat - i varje fall den statliga sektorn - är tyvärratt den största utgiftsposten snart är räntor. Jag skulle om jag kunde medglädje se till att vi slapp att betala de 70 miljarder i räntor som vi nu fårbetala efter de sex borgerliga åren. De pengarna skulle vi kunna använda på etteffektivare och bättre sätt än att överföra dem fill kapitalägarna. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 1 (offentlig upphandling på affärsmässiga grunder) Utskottets hemställan bifölls med 172 röster mot 144 förreservation 1 av m.fl. Mom. 2 (enhetlig redovisning av den kommunalaegenregiverksamheten) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 2 avLennart m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 3 (öyersyn av momsreglerna) Hemställan Utskottets hemställan bifölls med 238 röster mot 78 förhemställan i reservation 3 av m.fl. Utskottets motivering - som ställdes mot den i reservation4 av m. fl. anförda motiveringen - godkändes med acklamafion. Mom. 4 (principen om konkurrensupphandling) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 5 avLennart m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 5 (offentlig upphandling som styrmedel iregionalpolitiken) Först biträddes reservafion 6 av och BrittaHammarbacken med 61 röster mot 19 för reservafion 7 av ledamöter avstod från att rösta. Härefter bifölls utskottets hemställan med 245 röster mot 70 för reservation 6 av och . Mom. 6 Utskottets hemställanbifölls. 1984/85:2Bättre utnyttjande av statliga inventarier 1984/85:1 Internationellt samarbeterörande verkställighet av brottmålsdom (prop. 1983/84:197) 1984/85:2Vissa skadeståndsrättsliga frågor 1984/85:3Ändringar i namnlagen 1984/85:4Vissa frågor rörande bokföringslagen 1984/85:7 Fortsatt giltighet avlagen (1959:157) med särskilda bestämmelser om makars gemensamma bostad ochlagen (1973:651) om ogifta samboendes gemensamma bostad (prop. 1984/85:11) Kammaren biföll vad utskotten i dessa betänkandenhemställt. 9 § Medicinteknisk säkerhet Föredrogs socialutskottets betänkande 1984/85:3 om medicinteknisksäkerhet. 102GULLAN (); Jag skall från början deklarera att jag inteavser att ställa något särskilt yrkande. Frågor rörande patientens säkerhet i vårdenhar fått ökad aktualitet och uppmärksamhet sedan och jag vid1982/tog upp frågan om en säkrare läkemedelshantering inomhälso- och sjukvården. Eniga remissinstanser underströk då att misstag -1, ex.feldoseringar - som kan skada patienten, på alla sätt måste förebyggas.Utskottet ansåg bl. a., att säkrare rutiner måste utarbetas. Frågor om utbildning för läkare och sjuksköterskor -speciellt i matemafik - såväl i grundläggande som högre utbildning bordebeaktas särskilt och klara ansvarsregler utarbetas för vårdpersonalen, menadeutskottet. fann det utomordentligt angeläget att de av ossaktualiserade frågorna noggrant övervägdes och att föreslagna åtgärderskyndsamt genomfördes. Detta gavs regeringen till känna. I juni1984 fattade beslut i behörighetsfrågor inom hälso- och 7 Riksdagensprolokol/1984/85:22 sjukvården.Tyvärr lagfästes inte behörighet för legitimerade sjuksköterskor på samma sättsom för läkare, barnmorskor och tandläkare, men lagen har senare kompletteratsmed en förordning som säger att endast den som har legitimafion somsjuksköterska är behörig till sjukskötersketjänst. En del har alltså hänt vadgäller en ökad patientsäkerhet i vården. De nu aktuella motionerna sätter den medicintekniskasäkerheten i fokus utifrån två aspekter: användarnas, dvs. personalens,kunskaper och kompetens samt apparatsäkerheten. har i sitt remissyttrande med stortillfredsställelse konstaterat att den medicintekniska säkerheten haruppmärksammats i ökande omfattning. Detta är också absolut nödvändigt när manbetänker att 410 olyckor och tillbud i medicinteknisk verksamhet rapporteratsunder , därav 29 dödsfall. Största antalet olyckor och tillbudhar rapporterats från anestesi- och intensivvårdsområdena, där av 148 rapporteradeolyckor 13 lett till dödsfall och 58 till personskador. Särskilt viktigt är det enligt attimplantat och livsuppehållande apparater, typ kuvöser, respiratorer ochdialysapparater, ställs under noggrann kontroll. Detta kan inte nogunderstrykas. Här gäller det människors liv! Men, herr talman, hur bra utrustning och apparater hälso-och sjukvården än förfogar över och hur noggrann kontrollen än blir, står ochfaller patientsäkerheten med personalens kompetens. Det är därför som vimotionärer i motion 1983/84:627 särskilt betonat vikten av att sjukvårdspersonalfår adekvat utbildning för handhavandet av komplicerad teknisk apparatur.Hälso- och sjukvårdslagstiftningen lägger faktiskt det yttersta vårdansvaret påpersonalen, dvs. även ansvar för bedömning av tillförlitlighet och behov avunderhåll av den medicintekniska utrustningen. Vår motion är delvis baserad på egna erfarenheter. Självglömmer jag t. ex. aldrig, när jag för som nattsköterska påen intensiwårdsavdelning skulle använda en s. k.defibrillator eller en mycket komplicerad respirator utan tillräckligutbildning härför. Förhållandena borde nu ha förbättrats med tanke på denenorma utvecklingen på det medicintekniska området. Framför allt bordeutbildningen och informationen ha anpassats efter behoven. Tyvärr talarverkligheten sitt dystra språk, och yttrande är nog såskrämmande; "Påfallande är att vårdpersonalen, som skall användautrustningen, sällan eller aldrig har någon teknisk kompetens. Som den nyavårdlinjen utformats har situationen på intet sätt förbättrats. Fysik och kemistuderas ej specifikt och matematik kan väljas bort till förmån för språk. Påsikt leder detta naturligtvis till ökade risker vid användning av utrustningmen även till ökat teknikerberoende;" Ändå är det ju vårdpersonalen som är närmast patienten ochbäst bör kunna avgöra hans eller hennes behov. Kunskap och säkerhet hosvårdpersonalen ger den bästa tryggheten för patienten, som utöver sin sjukdomkanske också är orolig över sladdar och slangar. Den ökadesatsningen på hemsjukvård kommer inte att minska kraven på personalenskunnighet och kompetens, snarare tvärtom. Den enskilda vårdutövaren kommer attställas på hårda prov i en akut situation i en miljö där man inte har vare sigarbetskamrater eller kompletterande hjälpmedel till hands. Och inte blir man lugnare, herr talman, av att någracentralt fastställda kompetenskrav över huvud taget inte finns för de mer än700 medicintekniker - ingenjörer och civilingenjörer - som arbetar i vården.Det ligger en viss tröst i att nu skall meddela allmänna råd omkompetenskrav för bl. a. sjukhusfysiker och sjukhusingenjörer enligt nyabehörighetsregler; Ett absolut krav är emellertid att regeringen snabbt verkarför att läroplanerna inom vårdyrkesutbildningen ändras så att matematik ochtekniska ämnen inte kan väljas bort under utbildningen. Jag anser att utskottet, bl. a. genom ettomfattande remissförfarande, har tagit motionerna om en ökad medicinteknisksäkerhet i vården på allvar. Utskottet betonar starkt angelägenheten av attsåväl apparatsäkerhet som personalens utbildning och kompetens tillmäts ökaduppmärksamhet. En del har hänt i ärendet, och en del är "på gång". Visserligen avstyrks alla mofionerna formellt, men medhänsyn till utskottets redovisningar och klara uttalanden, bl. a. rörandebehovet av en mera övergripande översyn av de medicintekniska säkerhetsfrågornasedda i ett mera långsiktigt perspektiv, är det min förhoppning att ävenregeringen tar dessa frågor på allvar- och med skyndsamhet vidtar de åtgärdersom är nödvändiga för patientens säkerhet i en tekniskt alltmer kompliceradhälso-och sjukvård. 103MARGARETA (): Jag vill först tacka utskottet för denordentliga behandling man gett dessa motioner. Visserligen avstyrks de ju, menläser man ordenthgt kan man konstatera att de tydligen haft effekt genom attarbete nu äntligen satts i gång när det gäller att förbättra säkerheten ihemmen för handikappade och sjuka som är beroende av t. ex. liftar ochrespiratorer. Vårt samhälle beskylls ju ofta från högerhåll för att detär alldeles för genomorganiserat och alldeles för reglerat. Men när man kommeri kontakt med människor som i sina hem har liftar som inte kontrolleras - faststaten ser till att hissen i trappuppgången kollas med jämna rtiellanrum - såfinner man att det inte direkt är för litet regleringar som är problemet. På samma sätt är det med respiratorer och dialysapparater,som ju blir allt vanligare i hemimen i takt med att teknik och hemsjukvårdbyggs ut. Inte heller dessa apparater kontrolleras, ingen har ett absolutansvar - ja, de är inte ens S-märkta, som jag påpekat i min mofion. När det kommer fill kritan ökas alltså ofta den enskildesfrihet och trygghet med viss reglering. Som det är nu är många mycket oroligaoch otrygga inför vad som kan hända hemma. Här ropar verkligen de berörda påfler regler. Och jag är glad att konstatera att vi nu kommer att fåfasta regler och kontroller för liftar i hemmen. Därmed tillgodoses den delen imin mofion.