prot · G809154 · 1984-12-31 00:00:00 — Def var infe på grund av någon god taktik somjag kritiserade . Det skedde på grund av innehållet i de moderatareservafionerna. De har legat till grund för mitt anförande. Avreservationerna framgår klart atf det i dessa frågor finns en skillnad mellanmoderaterna och övriga partier, diskuterar dessa frågor precis som om viinte skulle ha någon tvångslagstiftning. Han utgår från en förutsättning sominte existerar, Def finns dock två tvångslagar som är kopplade inom socialtjänsflagsfiffning-en.Vi har socialtjänstlagen, LVU och LVM, Dessa lagar har med stormajoritet fattat beslut om. Vad som sker är en smärre förändring inom LVUför aft man på ett fidigare stadium skall kunna ingripa mot de unga. Det är alltsåen förstärkning inom denna lagstiftnings ram, talar om atf klienten är utlämnad åtsocialarbetarna. Ja, men det är man väl oavsett om def är eff samtal enligtsocialtjänstlagen, LVU eller LVM? Man sitter inför en socialarbetare. Både JörnSvensson och jag vet - def har vi bevis för - aft människor kan behandlas påolika vis. Tyvärr kan def ibland ske på ett sätt som varken ellerjag tycker är riktigt. Men aff man har en möjlighet aft ingripa på ett tidigarestadium tror jag har betydelse. har sagt aft def ju infe finnsnågra sanktioner. Nej, det finns inga och det skall inte finnas någrasanktioner. Jag skulle vilja fråga , om han tycker att det bordefinnas sanktioner. Här skall man göra försök, och om de helt misslyckas får manfa upp def här i socialnämnden igen. Man kanske får ändra påbehandlingsprogrammef som man har diskuterat sig fram till. Man får försöka påolika vägar för atf ändå kunna fa tag i den här unga människan, så aft mankanske förhindrar ett omhändertagande med placering i behandlingshem. Jagtycker aft det är eff humant sätt atf kunna minska risken för eftomhändertagande längre fram för den här unge. Det tjänar alltså sitt syfte. Jag tror infe att den här ändringen av LVU, ,kan hänföras fill någon av de olika tendenser som finns ute i samhället, utanden är en uppstramning av en lagstiftning som vi tyvärr måste ha. Vi inser aftde här kompletteringarna till socialtjänstlagen med de två tvångslagarna behövs.Därför är det en förbättring av lagsfiftningen aff vi har möjlighet aff ingripapå eft fidigare stadium. 126JÖRN (vpk) replik: måste jag säga att , så fort man fördjupar sig i ett resonemang med henne, ger anledningfill oro och osäkerhet inför hennes egenfliga avsikt. För hur kan hon säga atfutlämnad fill socialarbetare är man hur som helst? Def är man infe alls. Harman medborgerliga räftsgaranfier är man inte alls så utlämnad som när man vetatt det finns befogenheter atthota med föreskrifter eller, tvång som inträder på ett fidigare stadium än vadsom har gällt. Def är ju precis idén med åtgärder.Nog är man mer utlämnad, ju större befogenhet att ingripa i ens livsocialarbetaren enligt lagen har, och det är väl infe likgilfigt när dennagräns passeras. Jagvill försöka förtydliga min fråga, för jag tycker infe att jag får något svar,och det oroar mig också. Det är precis som om inte försfården situafion som hon försätter människor med problem i och ocksåsocialarbetare. Omvi har eft system som normalf skall fungera på def sättet aftsocialförvaltningens folk skall ha utvecklat metoder som i def stora flertaletfall - i 99 fall av 100 - på frivillig väg ger resultat och dessa åtgärder helatiden baseras på hypotesen att ett förtroende kan uppstå mellan klienten ochbehandlaren och att detta förtroende kan fås att växa genom ett klokt beteendeoch en klok politik, hur påverkas denna behandlingssituafion, som så att sägaär den som skall vara huvudalternativet, det man strävar efter, närman i stället för förtroendeåtgärder börjar införa hotelser, börjar påminnaklienten om att man minsann har befogenheter om def är så aff det härfortsätter? Man för ju in ett annat tänkesätt. Man förändrar ju förhållandetmellan behandlare och behandlad på def sättet. Jag skulle vilja veta hurGertrud föreställer sig aff detta påverkar behandlingssituationen.Jag kan infe tänka mig aft def påverkar den på annat sätt än negafivt. Detskapar förvirring, def skapar oklarhet. Slutligenvill jag upprepa min fråga. Def hårdare polifiska klimatet har lett till aftdet också blivit en hårdnande attityd mot fattiga och utslagna. Är det infe isjälva verket dessa tendenser, som också finns representerade i vissa kretsarute på socialförvaltningarna, som gynnas av allt tal om s, k, uppstramning? Missbrukarvård,m. Jag kan infe göra något åt aft inte litar på mig eller ärorolig för vad jag har i bakfickan, så att säga. Men efter aft ha lyssnat påden här debatten vet jag ju att det är många som har fått frågor av JörnSvensson, och har sedan gått upp och sagt atf han infe får någotsvar. Jag tror infe jag kommer atf ha större framgång än övriga ledamöter harhaft när det gäller aft besvara frågor. Jagtycker atf det klart framgår av proposifionen och av socialutskottetsbetänkande vad def är som avses med öppenvårdstvånget. Återigenvill jag säga till att diskuterar utifrån enverklighet som inte finns. Vi har tvångslagar inom sociallagsfiff-ningen. Detär alltså ingen ny tvångslag som införs, utan det gäller förändringar i en, avtvångslagarna. Missbrukarvård,m. Anf,128 (): Det mesta kanske nu är sagt i fråga om insatser förungdomar, men jag vill ändå framhålla några skäl till vårt förslag om avslag påett avsnitt i proposition 171, vilket framförts i mofion 3123, Det gällersocialnämndens möjlighet att besluta om kontaktperson och behandlingsprogram, Socialtjänsflagsfiftningenutreddes , remissbehandlades och bereddes ochriksdagsbehandlades i näsfan eft år. Den var alltså väl förberedd. Trotsdetta beslöt vi här i om en omedelbar uppföljning, eftersom lagenhade karaktären av ramlag. och eftersom det handlade om stora och djupgåendeförändringar. Beträffande lagen om vård av unga (L"VU) motionerade jägsjälv om en uppföljning, då jag funnit stora regionala skillnader ifillämpningen av den gamla lagen och ansåg aff man därför måste vara extrauppmärksam när reglerna ändrades. Ikraftträdandetav hela lagstiffningskomplexef sköts upp för att vi skulle kunna nåenighet även om vissa tvångsåtgärder rnot vuxna missbrukare, Ifråga om LVU fanns vid riksdagsbehandlingen freändringsförslag. Det första var en centermofion om att förvaltningsdomstolskulle kunna besluta om omhändertagande för att undvika avbrott ivården och onödiga omflyttningar. biföll detta förslag. Det andrahandlade om kravet i min motion om en uppföljning. Det har ocksågodtagit. Den tredje ändringen gällde ett förslag i samma motion om barnstalerätt. Vid behandlingen på den punkten klargjordes atf utredningen ombarnens rätt skulle, ta upp frågan. Detta var alltså de ändringsförslag somfanns beträffande LVU efter den grundliga beredningen i samband med helasocialfjänstlagstiftningen. Underriksdagsdebatten framkom förslag om avslag på hela lagen, men riksdagenbiträdde inte detta. Ingeni denna kammare ifrågasatte insatser förungdomar med problem. Jo, det fanns en moderatmotion som handlade om attkontaktperson skulle utses enligt socialtjänstlagen, men samfliga ledamöteraccepterade utskottets motiveringar och hänvisning till utredningen om barnensrätt. Debattenutanför detta hus handlade mest om hur dåligt skydd de mindre barnen skulle fåmot misshandel i hemmen m. m. har ju den debatten svängt, och äranmält fill för att man ingriper för mycket. Enviktig princip när det gäller lagsfiftningsarbete är atf man skall ha bra beslutsunderlag.Därför utreder vi, utvärderar, remissbehandlarosv. Visst skall man snabbt kunnarätta till saker som blivit fel eller ta snabba beslut om en dramatisktförändrad situation inträffar. I detta fall anser vi aft man bör kunna avvaktasocialberedningens utvärdering, som är klar . Missbrukssitu ationen äroförändrat allvarHg, men vissa tendenser till förbätt- ringkan ändå skönjas, särskilt när det gäller ungdomarna. Utvecklingen är liknandei våra grannländer. Socialberedningenhar gjort bedömningen att dessa nya bestämmelser inte behövs, likaså en mängdtunga remissinstanser. Enligtvår uppfattning har också lagtekniska betänkligheter anförts mot förslaget.Visserligen har lagrådet lämnat dessa utan erinran, men vi har ändå tagit ossfriheten att kritisera att man i samma lag blandar olika indikationer ochbeslutsvägar. Det var ju det vi ville komma ifrån när lagen antogs.Indikationerna får också bedömas som mycket vida och oklara, och därmed uppstårstor risk för godtycke vid tillämpningen. Denallvarligaste invändningen mot förslaget är dock aff det enligt vår meningstrider mot grundtankarna bakom socialtjänsfreformen, nämligen respekten förmänniskors självbestämmande och integritet. Att återinförabehandlingsskyldighet och kontroll strider också mot vetenskap och beprövaderfarenhet. All forskning visar att de bästa behandlingsresultaten uppnås närden enskilde aktivt deltar. uppgift bör i stället för kontrollvara aft motivera till behandling. Vi menar att den som använder braarbetsmetoder också når önskad kontakt med både ungdomar och vuxna. Vitillstyrker därför att ansvar förtydligas i socialtjänstlagen.Den uppgivenhef som präglar förslaget om mellanfvång kan vi däremot inteansluta oss till. Jagvill i detta sammanhang återvända fill vad uttalade ianslutning till det moderata förslaget om kontaktman som skulle förordnasenligt socialtjänstlagen. Jag vill citera ur socialutskottets betänkande1979/80:44 s, 71. Där anges det som var inne på tidigare, att manbara om det fanns "tungt vägande skäl" skulle göra avsteg frånfrivillighetsprincipen. sade också att man ville "ifrågasätta om en kontaktman somförordnats mot den enskildes vilja kan uppnå några mera påtagliga resultat isitt arbete, eftersom kontaktmannen ju främst skall utgöra eff personligt stödför den enskilde". Manhänvisade vidare till aft det var viktigt "att egnabefattningshavare noga följer de ärenden där samtycke infe kunnat erhållas tillåtgärder som bedömts erforderliga. Detta gäller främst underåriga som löperrisk att utvecklas ogynnsamt. Här har socialnämnden ett särskilt ansvar, och manmåste därför vara beredd att snabbt tillhandahålla andra behandlingsåfgärdereller eventuellt vård utom hemmet om den underåriges situation inte förbättras.Att kontaktman eller annan stödåtgärd åt underårig avböjs får således inteinnebära att socialnämnden avstår från att hålla sig underrättad om hur barnetseller den unges förhållanden utvecklas. Atf följa utvecklingen i sådana ärendenkan visserligen vara en svår och grannlaga uppgift. Utskottet vill dockunderstryka att detta inte får avhålla nämnden från atf fortsätta sitt arbetemed att söka förbättra den underåriges situafion," Ingenhar här angivit hur omfattande problemet med icke samverkande ungdomar är. Jaghar tittat på hur många ungdomar som teoretiskt Missbrukarvård,m. Missbrukarvård, m. m. skulle kunna bli aktuella för de nya lagbestämmelserna,dvs, i hur många fall man behövt tillgripa LVU, I mitt hemlän var det tio ungdomar , Def var inteenbart narkotikamissbrukare utan också alkoholmissbrukare och någon med enbartkriminalitet. Det handlar om knappt en ungdom per kommun. Jag har kollatrikssiffrorna också, och det stämmer ganska bra. Min absoluta övertygelse är aff vi skulle kunna göra merför dessa ungdomar genom t, ex, extra personalinsatser, så aff de kan motiverastill tidigare vård eller behandling inom nuvarande lagstiftnings ram. Med risk för att jag uppfatfas tillhöra flummarnas skaravill jag ändå - med hänvisning till atf jag har erfarenhet av socialtbehandHngsarbete - yrka bifall fill reservafion 1 och i övrigt tillutskottets hemsfällan i betänkande 31, I detta anförande instämde , Hans GöranFranck och (alla s). 129MARGARETA (): Jag skall helt kort försöka beskriva varfördagens förslag till förändring av LVU har mött eft så kraftigt motstånd frånklientorganisationer och andra. Jag skall börja med aff återge ett uttalandeav , som skriver: Det är med djup oro som LO noterar upprepade reaktionäraattacker mot . Vi vill uttala vårt avståndstagande från deförslag som framförts f,o,m, av en statlig utredning om åtgärder som utfärdandeav lydnadsföreskrifter m,m. Sådana typer av hot eller tvångsåtgärder fannsrikligt företrädda i den tidigare lagstiftningen, men visade sig vara verkningslösaur såväl förebyggande som rehabiliterande synpunkt. Detta uttalande antogs av LO:srepresentantskap, Def är ett klart uttalande, gjort av en organisafion där manvet vad myndighetsförtryck innebär för människor och där man vet ur vilketperspekfiv man skall se och bedöma människors problem. Vi kan nämligen,beroende på vilken människosyn vi har, se mänskliga problem anfingen urmyndighetsperspektivet - som i huvudsak bygger på kontroll över individen -eller ur människoperspekfivet, som tillerkänner individen möjlighet fillkontroll över sitt eget liv. Myndighetsperspektivet domineras av organisafion,auktoritet och regelsystem. Man upprätthåller sin kontroll över individengenom föreskrifter, straff och samhällsskydd. Men kontrollen och straffen skallinte gälla alla. De skall bara användas mot vissa grupper i samhället - emot deutslagna, emot dem som har den allra svagaste ställningen och infe har vare sigpengar, förmåga eller ork nog för att kunna kräva sin rätt. För andra grupperutlovas ökad frihet och mindre kontroll. Så försöker man blåsa liv i def gamlaklassamhällets anda, där lydnaden mot överheten var det övergripande målet ochdär medlen för atf nå målet blev översitteri och förtryck, förödmjukelse ochförnedring. Allt detta minns man inom LO, ochdef är detta man vill låta förbli historia. Glädjande nog är det också andrafackförbund som intar samma rakryggade hållning, t, ex. ochSKTF, Det finns anledning aff ställa frågan: Har dagens debattoch betänkande några drag av den här negafiva historien? Svaret är enligt minmening ja. Genom de nya behandlingsåtgärder som föreslås öppnar man dörren tillhistorien. Föreskrifter och kontaktperson är inget annat än inslag från de gamlabarnavårds- och nykterhetsvårdslagarna. Det är inte historien fullt ut, mentillräckligt för atf många människor och många organisafioner med rätta harreagerat mycket kraffigt mot förslaget, Samfliga klientorganisafioner har väntsig mot dessa tvångs- och kontrollinstrument. De gör det för att de sermänskliga problem ur ett människoperspektiv, Klienforganisationerna är de som har den allra störstakunskapen om missbrukande människor. De har också erfarenheter av både de gamlaoch de nya lagarna. Klientorganisationerna ser nu hur tumskruvsmefodiken återkommer . Men det var ju då vi hade fumskruvsmetodi-ken ilagstiftningen som narkotikamissbruket växte fram och fick fotfäste. Tillgångentill de här tvångsmedlen innebar infe aff man var mera framgångsrik än nu iatt bekämpa missbrukefs utbredning, Alla uppgifter vi har tyder påmotsatsen, Def är som kampen mot missbruket har varitmest framgångsrik, upplever många kommuner atf missbrukare står i kö för attfå vård, men antalet vårdplatser är för litet, Klientorganisafionerna oroar sig också för atf defmödosamma arbete -ofta i def tysta och med mycket små medel - som de utför ioch med detta beslut får sig en ordentlig knäck, kan , RFHL, ALROoch alla andra i sitt arbete få klienterna aff känna förtroende försocialbyrån. De kan förmå en klient aft gå dit i förvissningen om aft hanväljer själv, han bestämmer själv över sitt liv. Han kan vara beredd aff följaef t gott råd från en organisation som han känner tillit till. Dagens förslagkommer att urholka förtroendet för och dess tjänstemän: Man kommerinfe atf på samma vis kunna följa de goda råd man får, för man riskerar ju aftbli föremål för tvångsåtgärder. Någon annan bestämmer över ens liv! Den som har egna barn och ungdomar eller kontakter medbarn och ungdom är övertygad om det direkt olämpliga i aff tvinga unga tillolika saker. Svaret från den unge kan bli olika. Antingen låter han lätt sigtvingas och utsätter sin person för den skada som en utplåning av den egnaviljan är-denna skada kommer förr eller senare i livet aff dyka upp i någonform - eller också svarar den unge med aggressivitet och trots. Ingen skallminsann bestämma över mig! Och så gör den unge saker som han i ett normalffillstånd aldrig skulle göra. Så trappas tvånget upp, och den beryktadetumskruvsmefodiken är ett faktum. Debatten har mest handlat ommellantvånget. Det är infe så konstigt med tanke på den debatt som tidigareförts utanför denna kammare. Debatten har emellerfid kommit atf skymma depositiva inslag som onekligen finns i proposifionen. Dit hör förslaget omförtydligande regler om ansvar för vissa ungdomar. Missbrukarvård, rn. Missbrukarvård, m. m. förslaget orn möjlighet fill underlåtenhet aff väcka vissaåtal. Det är åtgärder i tiden - det förtjänar att påpekas. Den plurnp i socialpolitikens historias protokoll sommellantvånget utgör är emellertid def som man kommer att minnas från dagensbetänkande och dagens debatt. Socialtjänstlagen är alltför dyrbar och alltförvikfig för atf utsättas för denna typ av missgrepp. Vad i dagbehöver är politiskt stöd, resurser och handledning för metodutveckling så atfdess intentioner kan förverkligas. Jag yrkar i likhet med bifallfill reservation 1 i betänkandet 31 och i övrigt till utskottets hemställan. Överläggningenvar härmed avslutad, (Beslutet redovisas efter debatten om socialutskottetsbetänkande 29,) Kammaren beslöt att förhandlingarnaskulle fortsättas vid morgondagens sammanträde, 16 § Anf. På morgondagens föredragningslista upptasarbetsmarknadsutskottets betänkande 13 främst bland två gånger bordlagdaärenden, 17 § Kammaren åtskildes kl, 23,03, In fidem