prot · G8097 · 1984-12-31 00:00:00 — Man skulle kunna fa fram många olika argument,elförbrukningen t. ex. De är välkända och jag tänker inte upprepa dem här. Def senaste vikfiga utslaget av denna kurs tycker jag ärenergikommitténs arbete, EK 81, och vad som kom ut av def. Def sades fidigareatt energikommittén skulle lägga fram en avvecklingsplan. Det har även BirgittaDahl sagt. 1 energidebatten här frågade jag ,socialdemokratisk representant i näringsufskottet, om det blir någon avvecklingsplanfrån EK 81. Ja, vi kommer aft lägga fram en avvecklingsplan, sade han. BirgittaDahl satt där hon sitter nu och gjorde inga invändningar. har EK81 lagt fram sitt förslag. Det innehåller ingen avvecklingsplan. Vi kan på nytt konstatera att en statlig utredning haranvänts för att förhala viktiga beslut, för att skjuta saken framåt. Vi ser enupprepning av mycket falska och mycket bedrägliga utredningar och konsekvensutredningen, där Birgifta själv satt medoch spelade en mycket ful roll. Jag anser mig därför kunna slå fast att det finns ingenanledning att lita på regeringen och i fortsättningen i den härfrågan. Det finns ingen vilja fill samförstånd för att avveckla kärnkraften.Man tänker skjuta frågan om avvecklingen framför sig fills def blir för sent;som sade för fyra : Vi vet infe vad som kommer afthända, vilka beslut som man kommer att fatta i . Jag vill deklarera det här därför att i fortsättningenmåste vi uppta en hårdare och mycket mera frän kritik av regeringens ochenergiministerns agerande i dessa frågor. till sakfrågorna i interpellationen. Det är ju typisktatt utsläpp och liknande saker alltid är så ofarliga. De bagatelliseras alltid,och hela det här interpellationssvaret är ett enda bagatelliserande av alla deproblem som uppkommer genom upparbetningsanläggningarna i och vidCogéma. Def talas alltid om "hundratusendelar","försUmbara", "icke mätbara" osv. I den departementsskrivelse som gavs ut efter hearingen ijanuari och som det har hänvisats mycket till i Sellafieldhistorien - BirgittaDahl har också använt den som ett argument - har man i stort sett begagnat sigav kärnkraftsindustrins uttalanden. Det är folk från OKG som har fått yttrasig. Det är folk från OKG som har varit i och på andra ställen iStorbritannien och förhört sig om saken. Jag har inte kunnat finna att ni pånägot enda ställe i deparfemenfsskrivelsen tagit upp någonting från Blackrapporten- "den s.k. ", som säger. Det är ändå enrapport som hälsovärdsministern i tagit initiativet till. Denhar utarbetats under medverkan av hälso- och socialministerief, tror jag denkorrekta översättningen är. Det är alltså en regeringsrapport på mycket hög nivå, medhög kompetens hos de deltagande experterna. Varför har ni inte tagit uppnågonting i deparfemenfsskrivelsen om undersökningar ochderas resultat, som är mycket krifiska, utan bara hänvisat tillOKG, kärnkraffsindusfrins folk, och andra? Det är min första fråga. Jag tvivlar på sädana här deparfemenfsskrivelser, där manbara tar fram den ena sidan och inte använder sig av den mycket grundliga ochomsorgsfulla rapport som är. hänvisar till kärnkraftsindustrins organi , BNFL. Def är bara aft konstatera atf det gör Black-rapportenocksä när det gäller de 3-procentiga ufsläppsmängderna. Def sfär på s. 43 irapporten: "We were toldby BNFL" - vi meddelades av BNFL - "that from storage of oxidefuel from overseas stafions" hade läckt uf. Def är ju infe någonting som man bara kan negligera. Mankan inte bara säga aff defta är en icke korrekt uppgift, för den kommer ocksåfrån BNFL. Anfingen ärdet och industridepartementet som kommermed oriktiga uppgifter eller också är det - och bägge tvåhänvisar ni fill BNFL. Jag tycker aft deparfemenfsskrivelsen ärmycket svag. Där finns andra konstigheter också. Där står aft statensrepresentant i statens strålskyddsinsfitut enligt uppgift varit iSellafield . Det står på s. 16 i skrivelsen. Pä s. 4 står detatf och från OKG har varit där . Enligt vad somsagts av själv har han aldrig varit i . vill jag ställa min andra fråga: Har varit iSellafield i över huvud taget under fiden den 9-12 januarieller infe? I vilket fall som helst finns def motsägande uppgifter omdatum i denna deparfemenfsskrivelse. Jag tycker atf det också är ett bevis påatt man bara försöker följa upp kärnkraffsindusfrins intressen. Man går inte inpå brittiska statens utredningar. Man kollar inte upp och redovisar dem, utanbara OKG:s uppfattning och ingenting annat förs fram. Vidare om detta med utsläppen: All righf, nu finns deflager och det släpps ut relativt litet. Jag kan hålla med om atf det är litet iförhållande till den mängd som finns lagrad. Men def släpps ut, och vi harbränsle där. Och hur går def när upparbetningen av det svenska bränslet iSellafield sätter i gång, och vem bestämmer det? Vi kan återgå till denna rapport där det finns enredogörelse från OKG om dessa saker. Man redovisar kontraktet, och OKG:srepresentanter säger att BNFL avgör när bränslet skall upparbetas. Enligtuppgift skall detta kanske starta efter 1990. Då frågar jag: Om nu den och riksdagenbeslutar här hemma atf svenskt bränsle icke skall upparbetas, kommer dettaockså att gälla dessa element som ligger i ? De ägs av , och defär BNFL som skall besluta om upparbetning. Har inte regeringen något ansvar?Kan det brittiska atomenergiorganet tillsammans med OKG besluta om upparbetningenav svenskt använt kärnbränsle? Dettatycker jag är mycket vikfigt att få svar på. Vi kan konstatera att vi är inblandade i detta. Det är enföljd av den kärnkraftspolitik som bedrivits och tydligen skall fortsäfta. Om hanteringen av kärnbränsle Om hanteringen av kärnbränsle Nästa sak gäller Pariskommissionenoch vad som har hänt i dessa olika sammanhang. Birgifta säger aft denordiska staterna har ställt upp. Men detta kan ifrågasättas. Entusiasmen har inte varit såstor från svensk sida. Det har jag påtalat förut i en debatt medjordbruksministern om dumpningarna. Det är korrekt som sägs i svaret aff det i denna fråga komett tilläggsförslag från vid det ifrågavarande mötet om att fastställaårtalet 1986 när bästa fillgängliga teknologi skulle vara införd. Det var intebara som lade fram detta förslag. Det var, vilket jag kan citera urreferatet från en debatt i danska , också , , ochDanmark. Det hade därför infe varit så särskilt svårt atf fa upp diskussionermed och , som var speciellt berörda - stod ju litetutanför som observatör. Jag kan därför inte se annat än aft def fanns en oviljafrån den svenska energiministerns sida aft biträda detta förslag om att sättaen gräns för bättre rening i och La Hague . Har vi någon anledning atf i hålla dessaupparbetningsanläggningar om ryggen på något sätt? Förhoppningsvis är det infeså, men man skulle kunna tro aft def är på def sättet när man läser vad som härsägs och när man läser vad andra som varit med vid dessa möten säger. Så några ord om dessa , från i första handOskarshamnsreaktorerna, som finns i . Man kan därvidlag inte somi fallet Cogéma från socialdemokraternas och den nuvarande regeringens sidaskylla på borgerliga regeringar, för kontakterna beträffande transporterna idetta fall började under fiden , då vi hade en socialdemokratiskregering. Vad som är viktigt är aff det gäller en ganska stor mängd använtsvenskt bränsle. Det ägs av ett bolag, och det kan upparbetas av det brittiskaatomenergiorganet. Vad skall det plutonium som kommer fram när man efter 1990sätter i gång denna upparbetning användas till? Def är eft mycket intressantspörsmål. Vi vet ju att man från början byggde upp den engelskakärnkraftsindustrin i syfte aft skapa eft engelskt atomvapen. Det var dennaindustris ursprung, och man har fortsatt på den vägen. Kan alltså - det är enytterligare fråga -OKG sälja sitt plutonium till någon brittisk uppköpare efter1990? Kan den - oavsett vilka som då sitter i den - göranågonting åt detta? Vad har vi i så fall för kontroll över def plutonium somkan upparbetas efter regeringens beslut och som ägs av ett privat svensktkärnkraffsbolag? Hur gär def alltså med detta plutonium vid försäljning frånOKG? Vad kan den göra i ett sådant fall? Det skulle ocksåvara oerhört intressant att veta. Så över till en gammal kär följetong - Cogéma. Här är deftydligen stora saker på gång. har i arfiklar i visatpå detta, och vi har hört i om def, men def har varit dödstyst frånregeringens sida om vad som håller på att ske. Vi har ju några ton liggande där borta. Jag måste härskärpa debatten litet grand, eftersom def är en felakfig historieskrivning att,som gjorde, säga atf def här är fråga om något som de borgerligaregeringarna Ni var ju själva med 1977när def gällde KBS l,och ni tillhörde intedem som försökte stoppa upparbetningsavtalet och den laddning av de svenskareaktorerna som grundade sig på KBS 1. Tvärtom -ni drev på och hade inte någrastörre dubier inför upparbetningsavtalet med . Def är dålig stil atfskylla på de borgerliga regeringarna. Ni hade 1977 kunnat gå emot detta, mendet gjorde ni infe. Det är litet cyniskt att nu berömma sig av att man integjort något för detta och inte far något ansvar för det. I vilket fall som helst ligger def just nu därborta. Jag vill fråga: Skall def skickas ytterligare något använt kärnbränslefill La Hague, eller är def fråga om både den första och sista leveransen? Omvi inte skall skicka något ytterligare, får vi i så fall ändå vara med om attbetala? Oavsett om vi skickar dit något ytterligare kärnbränsle eller intestipulerar kontraktet aft vi skall bidra till aff stå för fiolerna. Summa 4miljarder har nämnts, men det kan röra sig om mera eller kanske om mindre. Jag vill veta vad energiministern har att säga om def -det gäller såvitt jag förstår inte något som kan påverka förhandlingarna medFrankrike eller Cogéma, som det talas om i interpellationssvaret. Det är frågaom ett gammalt kontrakt, som har varit i kraft . Def gäller här stora pengar, och det har tidigare underdenna frågestund talats om vikten att spara och hålla igen. Men här skall vitydligen få vara med om atf betala en upparbetningsanläggning för använtkärnbränsle, oavsett om vi upparbetar något kärnbränsle eller inte. Jag troratt både svenska folket och många andra skulle vilja veta hur def ligger tillmed den saken. Jag vill slufligen här även fråga, om kommer attfå köpa plutonium från denna upparbetning. I defta sammanhang är ju staten ochregeringen inblandad på ett annat sätt än när def gäller . Kommer mani atf få köpa, om man betalar världsmarknadspriset och säger atf manskall ha plutonief fill sina kärnkraftsanläggningar, förslagsvis tillbriderreaktorn ? Min sista fråga om transporter i def här sammanhanget ärkanske också nog så vikfig. Jag har frågat om radioaktivt material, inte baraom använt kärnbränsle, och defta närmast med tanke på de transporter som redanpågår och som vi fick veta om i samband med förlisningen av . Dettransporteras alltså uranhexafluorid till vår bränsleelementfabrik i vilka kölar går dessa transporter? Vilken säkerhet finns på fartygen? Det ärinte fartyg av typ som används, utan det är vanliga farkoster medmaterialet ombord. Det vore intressant aft få veta hur dessa transporter gårtill och hur de övervakas samt vilka säkerhetsåtgärder som har vidtagits. Om hanteringen av kärnbränsle AnL 66 PÄRGRANSTEDT (c): Jag ber att få tacka för svaret på min fråga. Vi har ju diskuterat kärnkraftens miljö-och säkerhetsproblem här i , och vi har gjort det mycket grundligt. Menvi har framför allt diskuterat de miljö- och säkerhetsproblem som kommit tilluttryck här hemma inom vårt lands gränser. Också på detta område har vi ganskadelade meningar i och för sig. Men vi borde vara eniga om att vimäste ställa lika höga krav på miljö och säkerhet utomlands som vi åtminstonegör anspråk på aft ställa här hemma i . Vi kan liksom inte säga att vårtansvar stannar vid . Från fid till annan, inte minst under den sommar som nugått, har vi nåtts av ett antal alarmerande rapporter Som just gälltkärnkraftens miljö- och säkerhetsproblem utomlands i fråga om processer därSverige på olika sätt varit inblandat. Det har gällt frågan om radioaktivtutsläpp från . Man har konstaterat t. ex. ökad frekvens av leukemibland barn både i och på . Helt klart är att man uppmättoacceptabelt höga halter radioaktivitet i , och onaturligt högahalter radioaktivitet har kunnat spåras så långt borta från som vidden svenska . Beträffande den här frågan är ju kontentan av BirgittaDahls svar att def i varje fall inte är vi som är skyldiga. Def svenskakärnkraftsengagemanget är inte inblandat här. Jag måste säga aft jag, precissom , är litet förvånad över atf så fullständigttvärsäkert sopar Blackrapporten under bordet och bara konstaterar atfuppgifterna i den inte är korrekta. I de uppgifter som det svenskaindustridepartementet har fått från BNFL finns sanningen. Uppgifterna i Black-rapportenkan vi helt och hållet bortse ifrån. Jag tycker i alla fall att det är svårtatt förstå aff man, på grundval av det underlag som vi har fått del av, kan tasä lätt på vad som sägs av en statlig kommission i ett annat land som haftuppdraget att utreda saken. Man får nästan det intrycket atf vi liksom valt deuppgifter som är mest smakliga för svenskt vidkommande. Jag hoppas naturligtvisaft så inte är fallet. På sakens nuvarande ståndpunkt kan jag för egen del intekomma till någon annan slutsats än aff uppgift står mot uppgift. Jag skullevilja påstå att bevisbördan måste ligga på dem som hävdar att det svenskaavfallet infe i någon som helst märkbar mån har bidragit fill utsläppen.Bevisbördan måste alltså ligga på dem som hävdar detta. Dessutom är def ju så, atf avfallet ligger i Sellafieldinte för atf ligga där utan för aft upparbetas. Det framgår ocksåav svar atf de verkligt stora utsläppsproblemen kanske uppstårdå. Frågan inställer sig : Vilka garantier har viför aft man har lyckats lösa miljöproblemen på på etttillfredsställande sätt till den dag då def svenska avfallet skall upparbetas? Man har länge diskuterat säkerhets- och miljöproblemen vidupparbefningsanläggningen, och def har ställts krav påförbättringar. Def mest dramatiska man har gjort är väl att när namnetWindseale, som anläggningen hette från början, blev tillräckligt ökänt bytanamn till . Det blev naturligtvis infe särskilt mycket säkrare fördet. Jag vet inte om anläggningen har några nya namnbyten framför sig; men detlär infe förbättra tillståndet i . Jag tycker alltså fortfarande att det finns anledning attkänna stor oro för det bidrag som svensk kärnkraffshanfering kan tänkas lämna -nu och kanske i ännu högre grad - till en radioaktiv förgiftning avIrländska sjön och till skador på befolkningen på bägge sidor om sjön -och kanske även i större vatten, eftersom man som sagt har sett spär även isvenska trakter. En annan fråga som har aktualiserats ochsom jag har tagit upp i min fråga är uranbryfningen i . Vi har ju haftbesök av representanter för lokalbefolkningen i frakten av de gruvor som skallleverera uran till , och de har uttryckt starka farhågor för vad somkommer att hända och redan håller på atf hända med deras hemtrakt. De hävdaratf här pågår en nafurförstöring av väldiga mått. Självfallet finns def representanterför uraninfressena som hävdar att def är fullständigt ofarligt, precis som mani alla tider har hävdat atf sådan här hantering är helt ofarlig. Också här ståruppgift mot uppgift, men också här måste det vara så att bevisbördan ligger pådem som hävdar aff det är ofarligt. vill inte kommentera denna fråga. Honhänvisar till en undersökning som hon har satt i gång. Jag får naturligtvisrespektera att hon vill avvakta med sina kommentarer tills hon har sett svaretpå undersökningen. Men jag vill nog för det första uttrycka förhoppningen atfden här undersökningen infe bara kommer att baseras pä uppgifter från dem somhar kommersiella intressen i denna verksamhet utan att man verkligen grundligtstuderar och tar på allvar de synpunkter som lokalbefolkningen har. För detandra hoppas jag att och regeringen när de utvärderarundersökningen gör det med utgångspunkten, aft om det visar sig atturanbrytningen leder till allvarliga miljöproblem lokalf, kan infe köpauran därifrån. Det finns även andra problem, som har antytts i min fråga.Jag tänker exempelvis på frågan om säkerheten när def gäller sjötransporter,som naturligtvis aktualiserades genom Mont förlisning. har manförhoppningsvis lyckats få upp alla tunnorna, men det är klart aff en godportion fur gjorde aff def inte blev allvarliga konsekvenser. Den fråga somOswald ställde, hur transporter av exempelvis uranhexafluorid tillSverige sker, tycker jag mot denna bakgrund är berättigad. En nyckelfråga är uppenbarligen frågan om svenskupparbetning. Den är också aktuell i samband med de farhågor som många gångerhar framförts när def gäller hanteringen i Cogéma. Arbefsmiljöproblemen där,som från fid till annan har varit aktuella, frågeställningen hur pass säker mankan vara atf inte något plutonium hamnar i det franska kärnvapenprogammet ochmycket annat sammanhänger med frågan om upparbetning. I detta sammanhang vill jag också uttrycka min förvåningöver att infe kunde stödja förslaget om skärpningar när det gällerreningskraven pä anläggningarna i och La Hague i Pariskommissionen.Situafionen är ju den aft var, såvitt jag förstår, def enda nordiskamedlemsland som inte ställde upp på den här skärpningen. säger anledningen till att inte kunde ställa upp var att man infe hadetid atf göra de konsultationer osv. som behövdes för ett sådantställningstagande. Då ställer man sig två frågor. Anfingen är def så aft desvenska rutinerna för att förankra eft sådant här ställningstagande ärkrångligare, trögare och Om hanteringen av kärnbränsle 4 protokoU 1984/85:7-9 Om hanteringen av kärnbränsle besvärligare än t. ex. de isländska. Eller också är det såatt det svenska intresset för att få fram snabba ställningstaganden så att vikunde ställa upp på det här förslaget var mindre än vad fallet var när detgäller , och , som alltså ställde upp. I varje fall tyckerjag att det är oroväckande - vare sig orsaken är att svensk utrikesförvaltningär mer byråkratisk än andra nordiska länders utrikesförvaltningar eller att Sverigesintresse för skärpta bestämmelser när def gäller upparbetningsanläggningarnaär mindre än de andra nordiska ländernas. Det är uppenbart atf det är olämpligt att föra ut svensktanvänt kärnbränsle för upparbetning. Vi ser vilka problem detta skapar för oss. för Birgifta ett litet egendomligt resonemang. Honsäger att socialdemokraterna egentligen inte tycker om det här, utan det är denborgerliga regeringens fel. Det sägs i svaret: "De bindningar som finnstill upparbetning härrör således från beslut som har fattats av de borgerligaregeringarna ." Detta är eft påstående somBirgitta ofta och gärna upprepar, men det blir ju inte mycket sannare föraft det upprepas . råkar def vara så att det i sammainterpellationssvar finns en motsägelse mot defta påstående. Det framgår klartoch tydligt av svaret att ett upparbetningsavtal slöts . Det varalltså inte så att det första upparbetningsavtalet slöts då detvar borgerlig regering. Som vet - och som vi har haft anledning aftpåpeka för ett antal gånger - slöt de dåvarande regeringarna överhuvud taget inga upparbetningsavtal. Det var SKBF som slöt avtalet. SKBF slötinte avtalet därför atf man var tvingad till det. Villkorslagen stipulerar juinte upparbetning utan pekar på två alternativ - med upparbetning och utanupparbetning. Men kärnkraftsindustrin hade så fruktansvärt bråttom att få igång sina reaktorer att man sprang i väg och träffade det här uppenbarligenmycket dåliga upparbetningsavtalet för att få fart på sina reaktorer så fortsom möjligt. Def var alltså inget krav från vare sig regeringens ellerriksdagens sida aft man skulle välja just det alternativet. Det enda som regeringen då gjorde var atf genomföra enskriftväxling med den franska regeringen, som reglerade den mellanstatligasidan. Det är inte heller något unikt. Liknande skriftväxling mellan de berördaregeringarna har också skett därefter, nämligen 1984 mellan den svenska och denengelska regeringen, läser jag i svar. Svaret är som sagt litet osammanhängande ochsjälvmotsägande på den här punkten. Precis som , som inteannars hör till dem som brukar vara försvarsadvokater för några borgerligaregeringar, har påpekat visade socialdemokraterna vid den här tidpunkten ingetsom helst intresse av att gå emot alternativet upparbetning. När vi från sida mofionerade här iriksdagen om att man skulle stoppa upparbetningen, fick vi inte ens socialdemokraternasstöd för detta motionskrav, vilket jag tycker är anmärkningsvärt. säger att det råder enighet om att viskall inrikta arbetet med frågan om hantering och slutförvaring av använtkärnbränsle på direkt slutförvaring utan upparbetning. Det låter naturligtvisbra. Frågan är bara hur regeringen tänker sig aft omsätta den enigheten iprakfisk handling. Det enda som man möjligen skulle kunna se som posifivt urden här synvinkeln -åtminstone vad som vi har kunnat konstatera - äratt SKBF enligt uppgifter har inlett förhandlingar med och Västtysklandför att komma ifrån en del av upparbetningskonf raktet. Jag har emellertid intefått intrycket aff det beror på någon principinställning från regeringens sida,atf def är av säkerhetsskäl. Def verkar vara framför allt ekonomiska skäl somligger bakom. är inte så lönsamt, eftersom bränslemarknadenpå kärnkraftssidan infe är vad man trodde att den skulle bli. Detta beror påaff inte kärnkraften byggts ut i den takt man vänfat, vilket i sin tur har affgöra med atf kärnkraft i allmänhet är en ganska dålig affär. Frågan är då vad regeringen gör för att driva påutvecklingen. Vad gör regeringen för atf vi skall få stopp på upparbetningenoch på hanteringen med svenskt kärnbränsle i utlandet, med därpå följandeansvar för miljöproblem i och La Hague och problem i samband medtransporter? Den första fråga som jag sammanfattningsvis skulle viljaställa är alltså: Vad gör regeringen för att få stopp på den här hanteringenmed svenskt kärnbränsle utomlands? Min andra fråga är: Kan säga åtminstone såmycket när def gäller uranbrytningen, att hon är beredd atf garantera attSverige infe kommer att köpa uran i eller någon annanstans, omuranbryfningen sker på bekostnad av miljö och säkerhet lokalf? Om hanteringen av kärnbränsle Under detta anförande övertog falmannen ledningen avkammarens förhandlingar. Låt mig först säga att jag infe tänker ge migin på någon allmän energipolitisk debatt, som gjorde, utanhålla mig till ämnet för interpellafionen och frågan. Jag tänker infe hellerkommentera frågan om vem som visar bra eller dålig stil. Sedan vill jag inledningsvis deklarera - och det är somsvar till - aft vi självfallet skall ställa lika höga kravinternationellt som vi gör här hemma. Vi kan infe - och vi har inte rätt aftgöra det - kontrollera verkligheten utanför oss på samma sätt som vi kankontrollera vår egen verklighet, men vi kan ständigt verka för att ocksåreglerna på andra håll och mellan staterna blir sådana att samma stränga kravtillämpas. Vi kan sträva efter att säkerställa att aktiviteter pä andra hållsom har med värt kärnkraftsprogram atf göra uppfyller samma stränga krav somdem som vi ställer här hemma. Som exempel pä vad vi har gjort i det avseendet vill jagnämna just de undersökningar jag har tagit inifiativ till efter de påståendenoch larmrapporter som har kommit om verksamheten vid och omuranbrytningen i . Syftet är att tillse att vi infe medverkar i en processsom infe överensstämmer med de krav vi ställer här hemma. Om hanteringen av kärnbränsle Vi har också tagit enrad initiativ i internationella sammanhang för aft skärpa de internationellakraven. Jag nämnde i mitt svar de initiafiv vi har tagit i vad gällerfransportsäkerhet oeh fysiskt skydd. Jag vill också nämna atf jag vid generalkonferenspå den vägnar beträffande kärnvapenstafernas program på defhär området framförde kravet aft det civila programmet skulle separeras i sinhelhet från kärnvapenstaternas militära program och aff det civila programmeti sin helhet skall undersfällas kontroll.