prot · G809128 · 1984-12-31 00:00:00 — För attserva sina kunder åker man från en bank över till norska sidan och växlar in enmassa sedlar så att man har 10-kronorssedlar, vilka finns kvar i . Utskottet är tydligen berett att utmönstra10-kronorssedeln. Men jag tycker att det är fullständigt orimligt att vi skallha mynt ända värde. Jag har motionerat om införandet av en25-kronorssedel. I har man som alla vet en 20-kronorssedel. Jag ärberedd att även diskutera en sådan. Är det lättare att nå enighet om en20-kronorssedel, må det vara hänt. Utskottet säger att det är en helt främmandevalör. Är 20-kronorssedeln mer bekant så gärna för mig. Vad jag vill är att fåen sedel i lägre valör än . Då säger någon: Men vi skall ju minska antaletsedelvalörer. Ja, jag har i min motion förklarat att man då bör ta bort 50-kronorssedeln,som aldrig har rönt någon ordentlig omsättning i . statistikvisar att 50-kronorssedeln aldrig har varit populär. Jag ber kammarensledamöter se efter i sina plånböcker hur många I0:or, 50-lappar ocheventuellt högre sedelvalörer ni har. Då kommer ni att märka hur få 50-lapparni har. Det finns så väldigt få i cirkulation, därför att 50-kronorssedeln ärimpopulär. Min fråga till utskottets representant är alltså: Är ni beredda attutmönstra 10-kronorssedeln, eller kan ni lugna mig med att det inte äraktuellt? 96 i (m): Bara några ord i anslutning tillfinansutskottets betänkande 1984/85:24. Utskottet har där bl. a. behandlat minmotion 1984/85:1184, i vilken jag tillåtit mig några reflexioner omkonsekvenserna av det svenska penningvärdets fall. Visst är det bra att vi gör oss av med 5-öringar och25-öringar vid det här laget. Men för den som fick sin uppfattning om penningaroch penningars värde för en dryg mansålder sedan eller mera, när man ännu kundefå något för fem eller , åtminstone i gottkiosken, har penningvärdetsfall - och förfall - i allt raskare takt upplevts med ökande beklämning.Enklast kan det kanske avläsas på frimärksvalörerna och tidningspriserna. Vadsom då var ören är nu kronor. har penningvärdet reducerats till en tiondel avvad det var. Men våra enkronor - som alltså nu motsvarar dåtidens10-öringar - är lika stora nu som då, men inte längre av silver utan av någonobestämd metallegering. Jag tycker de är alldeles för stora för att vara värdaså litet -men det är kanske ett karakteristikum för inflationsmynt, om mantänker tillbaka till 1700-talet. Vad jag därför vördsamt har ifrågasatt är om man inteborde gå litet radikalare fram, ta konsekvensen av vad som hänt och dividera värdetav våra betalningsmedel, mynt såväl som sedlar, med tio, exempelvis genom attersätta de nuvarande enkronorna med nya mynt av tioöringsstorlek, måhända avrent silver, osv, så att vi i stället får av samma storlek som vårnuvarande enkrona. Av pressen har framgått att näringslivet tycker det nupåtänkta tiokronorsmyntet är för stort. Den av mig föreslagna nya kronan skullekunna benämnas ny (svensk) krona, NSkr, Jag är naturligtvis medveten om att detta är en lång ochkomplicerad process, som förmodligen också implicerar våra nordiska grannar,men sådana här myntrealisationer gjordes - om jag minns rätt - i avde och lär nu vara på gång i , där man vill ersätta 1 000 gamlalire med en ny lira. Detta är nämligen den ofrånkomliga konsekvensen - vid eneller annan tidpunkt - av en fortgående och ohejdad inflationsprocess, och harförmodligen också en psykologisk-pedagogisk effekt inom och utom landet. moderater har i ett särskilt yttrandeuttalat att den "sedel-och myntreform" som jag förespråkat "blirunder alla omständigheter nödvändig att genomföra inom en överskådligframtid" och att man kanske ändå inte bör vänta till dess kronans värdefallit till en ettörings. Det sägs i yttrandet också att en sådan reform fordrarmycket förberedelsearbete. Jag är givetvis medveten därom. Men jag undrar omdet inte vore skäl attinarbeta sådana här små och successiva avvecklingar av småmynt, Nr 128 som är aktuella, i en större medveten plan för en ny och - låt osshoppas Torsrlaaen H det - stabilare svensk krona, 25 anril 1985 Något yrkande har jag inte. En lång erfarenhet säger mig att den svenska Cp/ /,reaktionstid ligger kring 10±5 år - helt i linje med 1809 årskonstitutionsutskotts rekommendationer att vara visligt trög till verkning menfast och stark till motstånd. Men som sade i går om deltidsförskolan:Verkligheten kommer att hinna ifatt oss - om inte vi anstränger oss att kommaifatt verkligheten, 97 (): Jag vill bara kort svara på tredje vicetalmannens fråga: Det är inte aktuellt att slopa 10-kronorssedeln, Skulle det en gång , vilket vi inte vet någotom, bli aktuellt att införa ett 10-kronorsmynt, förutsätter det en ändring ilagen om rikets mynt, och vi får i så fall ta diskussionen då. Men för dagen ärdet inte aktuellt med något slopande av 10-kronorssedeln, 98 (): Jag vill gärna svara på , om vi som tillhör finansutskottet har några femtiolappar i våraplånböcker. Jag har inte mindre än två stycken. Jag tycker att det är en mycket vacker sedel, och som KarlErik vet är det tjusarkungens porträtt som pryder sedeln. Så det äringet fel på 50-kronorssedeln. Men så glömmer i sinargumentering-det påpekades å andra sidan av i Värmdö-att en tiai dag inte är värd mera än vad en krona var . Det är ju detta som äranledningen till att sedlar av lägre valör, först 5-kronorssedeln, försvinner.Deras värde reduceras. 10-kronorssedeln har i realiteten gått över till att bliskiljemynt. Jag har inga 10-kronorssedlar i min plånbok, eftersom det ärskiljemynt. Det är bättre att ha ett skiljemynt i form av mynt än att ha ensedel som skiljemynt. Detta är den tekniska förklaringen. Sedan tillkommer att det kostar mycket mer pengar att haen tiokrona i sedelform än i ett myntslag. Sedlar förslits snabbare, så det ärockså en kostnadsfråga. 99 Tredje vice talman (): Jag efterlyste ett besked från finansutskottet, och jag fick två. Jag fick ett betryggande besked från somsade att det inte är aktuellt ta bort 10-kronorssedeln. Tack för det klarabeskedet. Jag känner också precis detta, att vi inte är mogna för denförändringen. Så fick jag ett besked ifrån att10-kronorssedeln inte är ändamålsenlig utan bör tas bort. Det beskedet är jagmycket ledsen för. Jag erbjöd en kompromiss. För att det inte skulle bli förmånga sedeltyper kunde man ta bort 50-kronorssedeln, eftersom den cirkulerar väldigt litet och 93 hade två femtiolappar, och därmed finns dettydligen tre här i salen om jag har gjort en korrekt snabbinventering. två av dessa tre, därför att de är så vackra! Jag har inte sedlar i plånboken för att de är vackra. Därhar jag min hustrus kort - något vackrare går inte att få. Sedlar skall man haför att de är ändamålsenliga. Vill man inte förändra antalet sedeltyper, då kanman ta bort 50-kronorssedeln för att i stället införa en 20-kronorssedeln elleren 25-kronorssedeln, Men först skall tänka om och instämma medRoland och mig: behåll 10-kronorssedeln! Det tror jag svenska folket ihuvudsak vill. 100HUGO HEGELAND (m): har en underbar förmågaatt missuppfatta vad som sägs. Han har även litet svårigheter att räkna. Hanefterlyste faktiskt två besked, dels utskottets inställning till10-kronorssedeln, dels eventuella femtiolappar hos utskottets ledamöter. Hanfick svar på båda frågorna. Jag bär naturligtvis inte femtiolapparna i plånboken föratt de är vackra. Det är inte det primära skälet, men jag gläds åt att de ärvackra. Om jag inte gjorde det skulle jag ha en hundralapp i stället för tvåfemtiolappar, 101 Tredje vice talman (): Jag skall inte förlänga denna debatt mycketmera, men jag vill säga att jag aldrig gjort anspråk på att vara någonräknemästare i professorsnivå. Men en sak vet jag av erfarenhet, inte minst för att jagbor i närheten av , Det är att 10-kronorsmynten är mycket impopulära. Vi har i uppdrag att försöka fatta sådana beslut somfolket vill att vi skall fatta. Då skall vi akta oss för att ta bort10-kronorssedeln, 102 (): Jag vill bara säga till för att räkna sedlar räcker det med grundskolekompetens, och därför förutsätterjag i fortsättningen att han kan räkna. Överläggningen var härmed avslutad, (Beslutet redovisas efter debatten om finansutskottetsbetänkande 25,) Kammaren övergår nu till att debattera finansutskottetsbetänkande 25 om sparande. 104 (): faller sparandettrendmässigt i . Från att tidigare ha legat över genomsnittetförOECD-länderna har det totala sparandet fallit med ca 10 procentenhetertill en nivå strax över vad som erfordras för att täcka kapitalförslitningen.Nettosparandet är således numera endast några procentenheter av bruttonationalprodukten.Det är betecknande att man har en motsvarande nedgång i det totala sparandetendast i andra krisdrabbade länder som och . Bakom nedgången i ligger en kraftig förskjutningav sparandet mellan olika sektorer i vår ekonomi. Företagssparandet har ökat,men det har inte på långa vägar kunnat uppväga det växande underskottet inomden totala offentliga sektorn. Resultatet har blivit upprepade underskott ibytesbalansen. Tillfälliga förbättringar i detta avseeende under senare årskall ses i ljuset av att det strukturella underskottet är mycket stort.Sparandebristen är alltså fortfarande omfattande i . Den viktiga sektor som hushållssparandet utgör har.ocksåhaft en negativ utveckling. ligger hushållens sparkvotpå den internationellt sett unikt låga nivån av ungefär O %. Det kan jämförasmed de tidigare nämnda krisländerna och , som har ett hushållssparandepå - för att inte tala om med . Det omfattandehushållssparandet i dessa länder medför att deras stora budgetunderskott intealls skapar lika stora problem som föreligger i vårt land. Främsta förutsättningen för att få bukt med vårt storastrukturella sparandeunderskott är naturligtvis att vi skär ner de offentligautgifterna. Även om det inte räcker att stimulera hushållssparandet för attuppväga sparandebristen i den offentliga sektorn, är det av flera skäl mycketangeläget att få till stånd en positiv utveckling på detta område. Om vi skallnå balans i ekonomin måste industriinvesteringarna öka kraftigt, och de kommerdå att behöva finansieras genom ett ökat sparande, bl. a. hos hushållen. Det viktigaste sparmålet för hushållen har under lång tidvarit den egna bostaden. uppgick privatpersoners realainvesteringar i småhus till av den disponibla inkomsten . Mennumera förekommer egentligen inte några nettoinvesteringar i småhus. De omfattande småhusköp som hushållen företog under1970-talet kan bl. a. förklaras med att inflationen och möjligheten till avdragför räntekostnaderna gjorde denna boendeform ekonomiskt konkurrenskraftig förstora grupper som annars inte skulle haft råd att bo på detta sätt. Dendärefter inträffade minskningen hänger naturligtvis samman med att villkorenför bostadsägande försämrats i flera avseenden. Den genomförda avdragsbegränsningenmedför kraftigt höjda kapitalkostnader. För villaägarna har dessutombeskattningen skärpts genom höjd förmögenhetsskatt, höjda energiskatter ochinförandet av den s. k. fyraårsregeln vid beskattning av reavinster. Dessutomhar beskattningen av bostadsrätter skärpts, och beslut har fattats om införandeav en ny fastighetsskatt ovanpå allt annat. kan sedanläggas den kraftigt höjda räntenivån, höjda kommunala taxor och ökadeuppvärmningskostnader. Mot den här bakgrunden är det ingen överdrift att säga attvi riskerar att få en omfattande kapitalförstöring i de småhusområden sombyggts upp . När ägarna inte längre med fördel kan låna tillombyggnad och underhåll, får man räkna med att följden blir en successivförslumning. Det är beklagligt, eftersom ett ökat bostadsägande medförekonomisk trygghet för den enskilde. Aktiesparandet har visserligen sprittstill nya grupper. Men den del av det samlade börsvärdet som ägs av enskildahushåll har minskat . ägdeprivatpersoner av börsaktierna. Den andelen sjönk i början av 1970-taletned mot . Enligt de senaste uppgifterna äger hushållen inte , varav via aktiefonder. Den andra sidan av denna utveckling är att institutionernahar ökat sitt aktieägande . Denna tendens äroroväckande, eftersom det i en marknadsekonomi är angeläget att aktiesparandetär väl spritt bland de enskilda medborgarna. Den främsta förklaringen tillinstitu-tionaliseringen av aktieägandet är att privatpersoner behandlas meraogynnsamt skattemässigt jämfört med institutionerna. Framför alltkombinationen av hög förmögenhetsskatt och full marginalskatt på mottagenutdelning håller pä att göra hushållens situation ohållbar. Den nya regeringen har genomförten rad försämringar för det personliga aktieägandet. Den diskriminerande dubbelbeskattningenav aktier har återinförts. infördes dessutom en 20-procentigutdelningsskatt, vilket innebar att utdelningsinkomster blev utsatta förtrippelbeskattning. Utdelningsskatten har fr. o. m. 1984 ersatts av envinstskatt på aktiebolag för att finansiera de kollektiva löntagarfonderna.Förmögenhetsskatten har skärpts liksom aktievinstbeskattningen, och dessutominfördes en omsättningsskatt på aktier . Mot denna bakgrund är det inte underligt atthushållssparandet har sjunkit ned mot noll. De borgerliga partierna har härgemensamma förslag till hur en bättring skall komma till stånd. Redan tidigarehar vi klargjort att avvecklingen av löntagarfonderna skall ske på ett sättsom innebär att deras tillgångar utnyttjas för en sparpremie vid sparande påallemansfondkonto. 1 det nu föreliggande betänkandet från finansutskottet harvi också enats om framför allt två viktiga gemensamma reservationer, som gårtillbaka på motioner väckta . För att stimulera sparande till en egen bostad vill viersätta det beslut som fattades om en påbyggnad till allemanssparandetmed stimulanser knutna till bankernas redan existerande"spara/låna-till-bostad"-system. I den moderata motionen 2350skisseras en ordning, där staten lämnar en sparpremie på av det belopp somsparats under och använts till köp av bostad, dock maximalt 10 000kr. Sparpremien beräknas på den behållning som stått inne i minst två år.Därtill bör staten ställa borgen för lånet, vilket innebär att lånekostnadenkan sänkas med 0,. Ett sådantsystem skulle kunna införas . Beträffande aktiesparandet är det angeläget attstraffbeskattningen av privatpersoner upphör. Det förutsätter attdubbelbeskattningen av aktieutdelningar avskaffas. Den tidigare gällande30-procentiga skattereduktionen på aktieutdelningar kan återinföras fr. o. m.nästa år, som kapitalvinstkommittén ges i uppdrag att skyndsamtutarbeta ett förslag till slutgiltig avveckling av dubbelbeskattningen. Någonskillnad bör därvid icke göras mellan börsnoterade och icke börsnoteradeaktier. Det föreligger vidare borgerlig enighet om attförmögenhetsskatten på arbetande kapital i familjeföretag skall slopas. För attundvika problem i samband med arvsskiften bör även arvsskatten på arbetandekapital sänkas. Beskattning av latent skatteskuld elimineras, om börsaktier vidkapitalbeskattning åsätts ett taxeringsvärde som motsvarar avmarknadsvärdet. Aktievinstbeskattningen måste lindras och förenklas. Enåtgärd i den riktningen är att undanta omplaceringar inom en aktieportfölj frånrealisationsvinstbeskattning. Vi moderater ser det vidare som angeläget attavskaffa omsättningsskatten vid köp och försäljning av aktier. Regeringen har i en särskild proposition föreslagit attkapitalsparfonder skall befrias från skattskyldighet vid realisationsvinsteräven vid innehav som är . har därutövertillstyrkt en moderat motion om att denna skattebefrielse skall utsträckas tillatt gälla även realisationsvinster i aktiesparfonder, som ju fortfarande haratt förvalta insatta medel och därvid göra omplaceringar. Det är mycketglädjande att utskottet på detta sätt uttalat sig för en likvärdig behandlingav olika former av skattestimulerat fondsparande i aktier. Regeringen har i samma proposition föreslagit att anslagetför information om allemanssparandet skall mer än fördubblas, varvid medlenskall kunna användas även för andra sparfrämjande åtgärder. Vi moderater går ien reservation emot detta förslag, eftersom vi inte finner det vara en uppgiftför staten att bedriva allmän sparpropaganda. Här får förutsättas att bankeroch andra institutioner för sparmedel informerar om sina tjänster. Den föreslagnaanslagshöjningen saknar dessutom täckning, eftersom det inte föreslåsnågon minskning av annat anslag. Uppräkningen med 8 milj. kr. strider därmedmot de budgetpolitiska riktlinjer som på förslag av finansutskottettidigare har lagt fast. Den socialdemokratiska regeringenssparfientliga politik, som tagit sig uttryck i en nedgång av sparandet i såvälaktier som egen bostad, måste vändas i sin motsats. Staten bör bedriva en aktivpolitik för att stimulera enskilda människors ägande. Att förfoga över ett egetsparkapital ger ökade möjligheter att utstå påfrestningar. Det fungerar som ettslags privat skyddsnät, vilket ger ökad trygghet vid oförutsedda utgifter och ikrissituationer. Därtill kommer att en ökning av hushållssparandet ärnödvändigt om vi skall kunna få till stånd den kapitalbildning som krävs föratt återföra den svenska ekonomin till balans och tillväxt. Med det anförda yrkar jag, herr talman, bifall tillreservationerna 1, 4, 5 och 6 samt i övrigt till utskottets hemställan. 7 protokoll 1984/85:128-129 105NILS ÅSLING (c): Hushållssparandet i vårt land är nere på enrekordlåg nivå. Sparkvoten pendlar kring O %, medan genomsnittet förOECD-området är . Det är en iögonfallande kontrast. Det är därförutomordentligt angeläget att åtgärder snabbt vidtas för att öka hushållenssparande. Ett höjt hushållssparande har stor betydelse inte bara församhällsekonomin i stort utan också för den enskilde. Ett personligtsparkapital ökar den egna handlingsfriheten, ökar oberoendet och ger ökadtrygghet mot ekonomiska påfrestningar. Det är också mot den bakgrunden som i fleraår har fört fram tanken på en övergång till ett utgiftsskattesystem.Utgiftsskatt skulle nämligen enligt vår uppfattning verksamt bidra till ettökat sparande i samhället och skulle också ha en allmänt stabiliserandeinverkan på samhällsekonomin. Efter centerinitiativ tillsattes våreri 1981 en kommittémed uppgift att pröva förutsättningarna för införande av en progressivutgiftsskatt. Vi anser emellertid att det utan att föregripa den utredningensslutliga ställningstagande borde vara möjligt att göra förändringar i degällande skattereglerna för att uppnå några av de fördelar som ett heltgenomförande av ett utgiftsskattesystem erbjuder. Vi har därför från sida framlagt ett förslag omatt möjlighet bör erbjudas alla medborgare att göra insättningar på vad vikallar privata investeringskonton. Sparsystemet skulle utformas så attinsättning på kontot berättigar till en skattereduktion av insattbelopp. Endast ett ökat sparande skulle berättiga till skattereduktion, tillskillnad från det beslutade allemanssparandet. Viss begränsning av högsta möjliga insättningsbelopp börinföras. Skattereduktionen skulle sedan kvarstå så länge inga uttag görs frånkontot. När medel lyfts skulle det åligga ifrågavarande kreditinstitut attinbetala reduktionen till statsverket. Systemet bör även kunna omfatta sparande i aktiesparfonderoch liknande sparformer. Det bör också vara möjligt att införa regler sommedger att de sparade medlen utan skattekonsekvenser kan föras över till annatsparande, såsom direkt ägda aktier, obligationer, skattkammarväxlar, bostad ocheget företag. Vid en lågkonjunktur bör det från samhällets synpunkt varaangeläget att medel lyfts, och det bör då vara möjligt att vid uttag frånkontot helt eller delvis efterskänka den latenta skatteskulden. Det kan i ensådan situation även vara rimligt att skattereduktionen på nysparande minskas. Ett genomförande av vårt förslag om privatainvesteringskonton skulle få betydande samhällsekonomiska effekter. Framförallt skulle förslaget leda till en kraftig ökning av sparandet och eliminera enrad av de svårigheter som begränsar en expansion av det privatasparandet. Sparavdraget i deklarationen under inkomst av kapital harunder legat stilla på . för enskild och . I enproposition har regeringen föreslagit att sparavdraget höjs till 1 600 kr.för enskild. Regeringens förslag innebär emellertid att möjligheten för enamaken att utnyttja makens sparavdrag slopas. har därför förordat attdet nuvarande systemet bibehålls men att sparavdraget höjs till . Det är en angelägen reform, som enligt vårbedömning får en relativt omedelbar effekt på sparandet. Näringslivets riskkapitalbehov och det lågahushållssparandet är starka skäl för att fortsätta att stimulera ett brettfolkligt sparande - ett folksparande - i aktier. Vissa framgångar har redan nåtts genom införandet avaktiespar- och allemansfonder. Dessa kollektiva sparformer kan dock inteersätta den mångfald och det breda, folkligt förankrade företagsägande som ett omfattandeenskilt aktiesparande innebär. Fastän aktiespararnas antal har ökat -det är ,om man inkluderar fondspararna, ca 1,9 miljoner individer som sparar i aktier -har deras andel av börsvärdet minskat kraftigt till förmån fördet institutionella sparandet och ägandet. Denna tendens är oroande och måstebrytas, eftersom de enskilda människornas engagemang i produktionslivet är enväsentlig komponent i en industriell utveckling som gynnar tillväxt ochframåtskridande. Den enskilde individen och hushållen är diskriminerade iförhållande till institutionerna när det gäller aktiebeskattning och formernaför aktiehantering, Fälldinregeringarna tog flera steg för att lindrabeskattningen av de aktiesparande hushållen. Under den nuvarande regeringenstid har emellertid aktieskatterna skärpts betydligen, och det enskilda ochdirekta sparandet är som sagt klart diskriminerat i den politik som bedrivs. Det är framför allt dubbelbeskattningen, eller snararetrippelbeskattning-en, av aktier - jag tänker då på bolagsskatt,vinstdelningsskatt och inkomstskatt - som slår hårt mot hushållensaktieplaceringar jämfört med institutionernas. Beskattningen innebär också attföretagens soliditet urholkas, eftersom avkastningen på främmande kapital, dvs,låneräntor, är avdragsgill i rörelsen, medan avkastningen på ett kapital, t,ex, aktieutdelningar, beskattas. Dubbelbeskattningen av aktieutdelningar bör alltsåavskaffas. bör ges i uppdrag att skyndsamt utarbeta ettförslag i detta syfte. Någon skillnad bör inte göras mellan börsnoterade ochicke-börsnote-rade företags aktier. I avvaktan på att denna fråga får enslutgiltig lösning, bör dubbelbeskattningen temporärt lindras genom att den30-procentiga skattereduktionen på aktieutdelning återinförs . För riskkapitalförsörjningen i mindre företag är detangeläget att förmögenhetsskatten på arbetande kapital i familjeföretagslopas. För att undvika problem i samband med arvsskiften bör även arvsskattenpå i företag arbetande kapital sänkas. Med samma motivering, dvs. omsorgen om försörjningen medriskkapital, bör taxeringsvärdet på börsaktier också kunna sänkas. Vidförmögenhets-och arvsbeskattningen bör börsaktier åsättas ett värde på avmarknadsvärdet. På så sätt elimineras beskattning av den latentaskatteskulden. Målet med alla dessa åtgärder måste vara att bredda ägandeti näringslivet genom att göra det möjligt för alla svenska män och kvinnor attantingen direkt vara ägare av eller delägare i företag eller också indirekt haett inflytande som andels- eller aktieägare. Avvecklingen av löntagarfondernakan enligt min uppfattning bli ett stort steg i denna riktning. Med den modelltill avveckling som har förelagts kommer det stora, kollektivasparandet i löntagarfonderna att kunna bli basen för ett brett folksparande iaktier. Vad gäller bosparandet bör det naturliga vara attstimulanser av ett bosparande ges inom ramen för de redan existerande"spara-låna-till-bostad-systemen". Någon krånglig och helt onödigkoppling via allemanssparandet behöver därmed enligt vår uppfattning inte ske.De eftersträvade stimulanserna kan åstadkommas exempelvis genom privatainvesteringskonton, enligt den modell som jag har redogjort för.