prot · G80972 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:72 Om de politiska förhållandena i 1 § Justerades protokollen för . 2 § Ny utskottsordförande Jag får anmäla att () utsetts tillordförande i justitieutskottet. 3 § Talmannen meddelade att till kammaren inkommitläkarintyg för , som var sjukskriven den 25 januari-den 10 mars. Erforderlig ledighet beviljades. Talmannen anmälde att TorgnyLarsson (s) fr. o. m. skulle tjänstgöra som ersättare för ValterKristenson. 4§ Svar på interpellation 1984/85:73 om de politiska förhållandena i har mot bakgrund av uppgifterhan anför rörande situationen för de mänskliga rättigheterna i frågat migom den överväger att genom sanktioner isoleraKhomeini samt genom förslag i internationella fora verka för att få ett slut påde ohyggliga förhållandena i landet. Främjande av de mänskliga rättigheterna och kritik avallvarliga brott mot dessa är en viktig del av svenskutrikespolitik. Arbetet omfattar bl. a. utveckling av internationella normer påområdet och bevakning av förhållandena i olika länder. I detta sammanhang villjag bl. a. peka på den konvention mot tortyr som antagits av FN:sgeneralförsamling. var initiativtagaren till konventionen och haraktivt deltagit i utarbetandet och genomdrivandet av denna. Om de politiska förhållandena i berör i sin interpellation frågan omsanktioner mot , och jag förmodar att han därvid avser sanktioner påhandelsområdet. På denna punkt kan erinras om principiella inställningatt införa handelssanktioner mot andra länder endast då FN:s säkerhetsrådbeslutat härom. Något sådant beslut föreligger inte i vad gäller . Endastett beslut av säkerhetsrådet kan upphäva de åtaganden om en fri handel somSverige och andra länder har iklätt sig genom sin anslutning till . Detfinns därför ingen grund för den att vidta åtgärder för attbegränsa den svensk-iranska handeln. FN:s generalsekreteterare framlade en rapportom MR-situationen i för FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna. 1rapporten berördes bl. a. sumrnariska och godtyckliga avrättningar ochfängslanden utan rättegång. Vi har från svensk sida i anföranden såväl införkommissionen som i för ekonomiska och sociala frågor (ECOSOC) och iFN:s generalförsamling hänvisat till denna rapport. Vidare kan nämnas att ordföranden i kommissionen, påbegäran av dess medlemmar, utsett en särskild representant meduppgift att granska situationen för de mänskliga rättigheterna i ochrapportera till kommissionen i denna fråga. Rapporten kommer att föreläggaskommissionen vid dess årliga möte i som f. ö. inleds . Vi har försvensk del i anförandena i ECOSOC och i välkomnatbeslutet att utse denne särskilde representant och avvaktar nu rapporten. Låt mig slå fast att den ävenfortsättningsvis med kraft kommer att verka för att de mänskliga rättigheternafullt ut respekteras. Vi kommer att hävda den traditionella svenskainställningen i dessa frågor i bilaterala kontakter, i internationella fora ochpå sätt som i övrigt befinns lämpliga. 3TORE (); Jag tackar för svaret, men jag är inte nöjdmed det. Jag inser det meningslösa i att här föra någon längre debatt i frågan. Om jag direkt skall kommentera svaret, vill jag säga attdet andas en stor belåtenhet över det som och den svenska regeringenhar gjort och ett slags självberöm över att är initiativtagare till denkonvention som här omtalas och aktivt har deltagit i utarbetandet ochgenomdrivandet av denna. Sedan talas det om det omöjliga i att just nu vidtasanktioner i vad gäller handeln. Jag skall kommentera detta litet . Vidare omtalas en rapport. Jag tycker att det avsnittet isvaret andas en viss kyla eller torrhet. Det står: "I rapporten berördesbl. a. summariska och godtyckliga avrättningar och fängslanden utanrättegång." Man får ett intryck av att den inte vet såmycket om vad som händer, men det är helt orimligt att så skulle vara fallet,när så många av oss vänliga svenskar har reda på så mycket. Det är ganska anmärkningsvärt att det i stort sett är tysti öm det som sker i . Officiellt sägs det sällan någoriting.Massmedia tycks inte hellerveta mycket, om man jämför med de rapporter och uppgifter som kommer från andraländer där det råder olidliga förhållanden. Det finns många olikaorganisationer i landet som ofta talar högljutt till förmån för de mänskligarättigheterna och som rapporterar om brott och kränkningar mot dem, tortyr ochliknande. De organisationerna tycker jag i detta sammanhang är mycket tysta. Jag vill säga att det finns rapporter som ärtillgängliga och som förmodligen också är kända på UD. Jag har här en rapportsom är baserad på fångars berättelser om tortyr i - det är en skakandeskildring. Bilderna av offentliga hängningar måste vara kända i liksomde är kända överallt i världen. Bilder av hur tortyr utförs är heller ingentingsom är hemligt. Det talas om att människor har blivit avrättade. Jag kantala om att det finns massor med uppgifter, med fotografier, namn och adress,om människor som har likviderats, ofta efter grym tortyr. Jag tycker för min del att jag har stark anledning attbetvivla att engagemang är så djupt och allvarligt somutrikesministern säger och som det borde vara. Jag vill än en gång peka på att de grymheter som denislamiska republikens regim är känd för är så allvarliga att de borde varaanledning för att tala tydligare. Jag skall inte räkna upp mer av demnu, men det står en del i min interpellation, och det finns ju möjlighet att fåtag på rapporterna om man tvivlar på dem. För min del är jag alldeles övertygadom att det här är bland det allra ohyggligaste som händer i världen. Sedan kommer jag till att har handel med ,vilket främjar regimen, dess grymheter och dess krigföring. Det är klart attutrikesministern har rätt då han säger att då det gäller ensidigabojkottåtgärder på den internationella handelns område är bundet avsina åtaganden i allmänna tull- och handelsavtalet, så länge inte ett beslut omhandelssanktion föreligger i . Jag vill dock understryka attsteget är långt från att vara bunden att inte vidta ekonomiska sanktioner tillatt kraftigt utöka en sådan export som hjälper en kriminell regim att fortsättaett krig och att fortsätta att existera. Det är ett mycket långt steg. Det härkriget drabbar ju med olycka och ekonomisk ruin inie bara det land det gälleroch dess motståndare, utan det är också ett hot mot världsfreden, som mycketallvarligt borde beaktas av oss i . Jag känner en inre tyst förtvivlan över att det inte tycksvara möjligt att vårt land och vår regering talar tydligare i detta sammanhang. Då det gäller handel måste man förvånas över detbeslut som har fattats om oljeimporten från . Detsamma gäller handeln medfordon. Från exporteras vägfordon i mycket stor utsträckning. År1980 var värdet av denna export ca 1 milj. kr. och undertiden januari-september1984 hela . Man kan fråga: Behövs de svenska fordonen för vanligtrafik? Det är mycket anmärkningsvärt att skulle behöva dessa vägfordon,om man betänker att det civila transportväsendet fungerar i sä ringa grad, att 0/7? de politiska förhållandena i Om de poUtiska förhållandena i människornadagligen måste köa även för basmatvaror - som inte alltid räcker till alla -och att det för en privatperson är mycket svårt att uppbringa även enklareservdelar. Det förmodas att de svenska fordonen används i kriget. Viborde därför överväga att upphöra med denna export, om vi nu talar så starktoch tydligt mot grymheterna och brotten mot de mänskliga rättigheterna i . Det är min förhoppning att svaret djupast ändå uttryckeren vilja att göra mera. Jag hoppas också att det, trots vår anslutning tillvissa internationella avtal som kan verka hindrande, skall vara möjligt förSverige att överväga kraftigare åtgärder i syfte att få slut på det nuvarandetillståndet i . Jag vill uttrycka min tillfredsställelse överalt finner att det svar som jag har lämnat visar en vilja attfrån svensk sida göra mer för att stödja de människor vilkas rättigheter kanbli kränkta i olika avseenden. har nämnt såväl tortyr som dödsstraff.Bådadera förekorn-mer - det vet vi. När det gäller tortyr har vi sominitiativtagare lyckats att i FN få igenom en konvention som, om den tillämpasav de FN-anslutna staterna, skall medge att inspektion på platsen kan ske vid påståddafall av tortyr. Vi hoppas att de länder som anklagas för en sådan behandling avsina fångar också låter verkställas. Om de vägrar att göra det,har de onekligen ådragit sig starka misstankar att vara skyldiga till det förvilket de anklagas. Vi arbetar också mot dödsstraffet, generellt. Vi har,tillsammans med andra stater, i lyckats få dödsstraffet avskaffat ialla länder i utom . Vi hoppas att det skall skeockså där. Vi har även tagit upp saken i . Jag troratt hårdare än de flesta andra länder har drivitfrågan om att få bort det grymma och brutala dödsstraffet. Det är min avsikt att vi skall resa frågan också vid denkonferens om mänskliga rättigheter som inom ramen för ESK-processen äger rum iOttawa . Både på den västliga och på den östliga sidan tillämpas judet grymma dödsstraffet. Det är självklart att vi vänder oss också motdödsstraffets fillämpning i . tycker att sådana här generella insatser inteär tillräckliga. Vi bör enligt honom ingripa också i de enskilda fallen. Detförsöker vi göra, genom hänvändelser och genom att ta upp frågan i bilateralakontakter. Det är inte riktigt att påstå att det är tyst i Sverige.De brott mot mänskliga rättigheter som förekommit i har belysts också här.Tore gav själv exempel på att det finns åtskilligt material tillbelysning av dem. Det är inte heller riktigt att säga att de organisationersom i andra fall så träget brukar arbeta mot kränkning av mänskliga rättigheterskulle vara tysta när det gäller . Vi har ett samarbete medAmnesty International, som är den främsta organisationen för att tillvaratapolitiska Vi har också ett nära samarbete med Internationella röda korset,som vi vill skall få bättre arbetsmöjligheter i fånglägren. När det slutligen gäller frågan om handeln är det riktigtatt vi inte har en handelsbojkott mot . Vi har som bekant inte heller någonhandelsbojkott mot , trots att vi så intensivt avskyr det sätt påvilket regimen där behandlar den svarta befolkningen. Vad vi har i ärett eget investeringsförbud. Det är också riktigt att handeln med har ökat undersenare tid, beroende på att det i är företagen själva som får avgöramed vilka företag i andra länder de vill handla. Som krigförande land är Iranen stor mottagare av varor. Det är ingenting ovanligt och nytt att handeln ökarnär det gäller ett land som befinner sig i krig och behöver olika importeradevaror. Men det kan inte rimligtvis ses som något som helst accepterande avkränkning av mänskliga rättigheter att svenska företag får driva sin handel,enligt internationella regler om en liberal tillämpning av handeln, också iIran och att de över huvud taget får välja var de vill verka. Jag tror inte att det finns någon skiljaktig uppfattningmellan och regeringen i fråga om betydelsen av att värna demänskliga rättigheterna. Möjligen har vi använt olika uttrycksmedel, ochmöjligen har jag varit tvungen att hänvisa till de begränsningar för svenskhandlingsfrihet som finns. Men det vore värdefullt om alla som iakttar oss hadeklart för sig att vårt intresse för värnande av mänskliga rättigheter är likastort vilket land det än gäller. Om de politiska förhållandena i 5TORE (): Jag vill anknyta till frågan om handeln. Vihar i det sammanhanget också handeln med olja. Man kan inte säga att det därbara är privata intressen och privata företag som är med i bilden. OcksåSveriges import av olja från ökade stadigt tills den avbröts på grund avatt bombningarna började. Men det finns nu uppgifter om att ganska storaaffärer är på gång. Sedan vill jag säga att jag tycker att utrikesministernglider undan och talar om länder i allmänhet. Jag vet mycket väl att det finnsmånga länder där de mänskliga rättigheterna kränks och tortyr förekommer, mendet var min önskan att vi skulle särskilt diskutera förhållandena i . Jag har här en uppgift om att Teheranregeringen har erkäntsig skyldig till 5 000 avrättningar. säger emellertid attde flesta avrättningar sker i hemlighet. Mycket pålitliga källor anser attantalet avrättningar uppgår till över 40 000. Man beräknar att det finns ca 120000 politiska fångar i . Det är oerhört allvarliga siffror. Dessutom ärmängder av människor flyktingar och befinner sig utanför . Det skulle enligt utrikesministern inte vara tyst iSverige om dessa förhållanden. Men utrikesministern måste väl medge att detjämfört med det land som utrikesministern nämnde, nämligen , äroerhört sällan vi hör någonting om förhållandena i Khomeinis land. Jag trorinte att vi skall nöja oss med detta, utan det är angeläget att uppmärksamma deproblem som föreligger just i . 5 protokoll 1984/85:70-73 Om utrikesministerns besök i Det material jag har och somutrikesministern refererade till är inte något som jag har fått från i förstahand svenska källor, från UD eller från annat svenskt håll. Materialet kommerfrån organisationer som arbetar med dessa frågor i vårt land och i . Jagfinner oerhört sällan att sådant material offentliggörs för en större publik.Jag har också det intrycket att just förhållandena i trots allt har kommiti skymundan i massmedia. Jag påstår inte att det inte talas om vad som händer iIran, men i förhållande till de ohyggligheter som försiggår där så tycker jagatt det är tyst. Den uppfattningen kan jag inte ta tillbaka. Jag betvivlar inte utrikesministerns egen uppgift attdetta gäller saker som vi vänder oss emot och som vi bör vända oss emot. Medtanke på det krig som pågår och de förhållanden som råder och som jag delvisskildrat i texten i min interpellation anser jag att det borde vara möjligt attöverväga om man med starkare påtryckningar kan göra någonting. Det finnsingenting som kan störta regeringen i utom ekonomiska åtgärder och atttillflödena utifrån upphör. Utan tvivel har en förkrossande majoritet av detiranska folket den uppfattningen. Det är inte ett parti eller någon storgruppsom stöder det som sker där, utan det är så att det iranska folket lider ochhoppas att det skall bli ett slut på de nuvarande förhållandena. Jag villuppmana utrikesministern att överväga möjligheterna att i internationella fora,t. ex. FN, ännu kraftigare betona att det måste till sådana insatser som göratt förhållandena i ändras. Överläggningen var härmed avslutad. 5§ Svar på interpellationerna 1984/85:83 och 86 om utrikesministerns besök iVietnam 6Utrikesminister : Herr talman! har ställtföljande tre frågor om mitt besök i Vietnam:. Vilka uppgifterbeträffande påstådd giftgasanvändning i kunde utrikesministerninhämta under sitt besök i ? På vad sättklargjordes i samband med besöket inställning till ockupationav och krigföring i , dess kränkning av territorium ochsituationen beträffande mänskliga rättigheter i landet? Hur bedömerutrikesministern risken för att utrikesministerns besök i inom och utomlandet kan uppfattas som ett stöd för dess politik? har ställt följande tre frågor tillmig om de politiska förhållandena i : Hur bedömer utrikesministern utsikterna för endemokratisk utveckling i ? När kommer ett tillbakadragande av de vietnamesiskatrupperna i att ske? Närkommer det svenska biståndet till att avvecklas? Jagbesvarar dessa interpellationer i ett sammanhang. Under mitt avslutade besök i hade jagtillfälle att med premiärminister , med utrikesminister och med andra vietnameser i ledande ställning beröra bl. a. de frågor sominterpellanterna har ställt. Situationen i och engagemang ikonflikten kring detta land ägnades stor uppmärksamhet. Det är min slutsats attpositionerna i konflikten är låsta. å sin sida hävdar attsäkerhetspolitiska överväganden visavi och de röda khmererna i koalitionenDemokratiska ännu för år framåt gör det omöjligt för atthelt dra tillbaka sina trupper från . Jag fick även tillfälle iBangkok att med utrikesminister beröraASEAN-staternas inställning. Regeringarna i dessa länder, dvs. ,, , , och , hävdar att etttillbakadragande av de vietnamesiska trupperna från är enförutsättning för att skapa ett fritt, neutralt och icke-allierat Kampuchea.Att minska spänningen mellan och är också av avgörande betydelseför att finna en lösning i Kampucheafrågan. Det är således med beklagande jag kan konstatera att detf. n. inte tycks finnas några tecken på att parterna i konflikten på allvarskulle närma sig varandra. Jag'vill också inför kammaren understryka att jag i bådeHanoi och redovisat den kända svenska positionen i Kampucheakonflikteninnebärande att alla främmande trupper måste dras tillbaka från ochatt helt sluter upp bakom den Kampuchearesolution som antogs av FN:sgeneralförsamling . Någon risk för missuppfattningar kring den svenskapositionen föreligger inte. Besök i de två huvudstäderna kan inte tolkas somett stöd enbart för politik. Den fråga som ställt börväl också ses mot den bakgrunden att den dåvarande tvåpartirege-ringen 1982bjöd utrikesminister till . Ett lands inre utveckling är alltid vanskligt för enutomstående att bedöma. Besöket i gav emellertid tillfällen att berörafrågor om landets ekonomiska och sociala utveckling samt frågor om mänskligafri- och rättigheter. Då berördes inte bara den svenska synen på mänskliga fri-och rättigheter i allmänhet, exempelvis dödsstraffets användning, utan ävennamngivna samvetsfångar och familjeåterföreningsprogrammet diskuterades. Uppgifter om påstådd giftanvändning i harförnekats av och andra inblandade i konflikten. Jag vill dock erinra omatt en svensk expert ingått i den expertgrupp i frågan om påstådd användning avkemiska vapen i , och som 1980-1982 opererade underett FN-mandat. Analysresultaten från svenska laboratorier av prover som togs isamband med missionen har redovisats för FN:s generalsekreterare.Expertgruppen konstaterade i sina slutsatser att man i de flesta fall inte hadekunnat finna direkta eller indirekta bevis för att kemiska vapen Om utrikesministerns besök i Om utrikesministerns besök i skulle ha använts. Man kunde dock inte bortse från starkaindicier på att i vissa fall giftiga ämnen kommit till användning. Det börtillfogas att expertgruppen också observerade att omöjligheten att kort tidefter påstådd användning kunna besöka aktuella områden allvarligt försvåradeutredningens genomförande. Jag vill för egen del instämmma i beklagandet attnågra av frågan berörda FN-medlemmar, däribland , inte var villiga attsamarbeta med expertgruppen. Beträffande biståndet till vill jag säga att jagvid flera tillfällen i har kommenterat detta. Det svenska biståndetpräglas av långsiktighet, vilket stadfästs av vid upprepadetillfällen. Det skall inte användas som ett utrikespolitiskt påtryckningsmedel.Syftet med utvecklingssamarbetet är att bistå fattiga länder och människor.Vietnam är ett av världens fattigaste länder, krigshärjat mer än flertaletländer och vid upprepade tillfällen drabbat av förödande naturkatastrofer. har i avtal med förbundit sig att bistålandet genom att satsa på pappersproduktion, förbättrad hälsovård och leveransav insatsvaror för jordbruk och industri. Regeringen finner det angeläget medett fortsatt stöd till . 1 årets budgetproposition föreslås, i enlighetmed SlDA:s förslag, en medelsram om 300 milj. kr., vilket innebären minskningav detta bistånd. De stora projekten är slutförda och är i drift. På siktbör gåvobiståndet i ökande omfattning kunna kompletteras med kommersiellaförbindelser. 7 PÄRGRANSTEDT (c): Jag ber att få tacka utrikesministern försvaret på min interpellation. Jag tror - och det gäller väldigt många - att viutvecklade en stark sympati för och för det vietnamesiska folket isamband med krigföring mot , när uppträdde som angripare iIndokina. Även om vi kanske inte alltid sympatiserade med det inrikespolitiskasystemet i dåvarande - eller gör det med systemet i nuvarandeVietnam -kunde vi konstatera att det förmodligen inte var värre än i mångaandra och att man måste ha en betydande förståelse för de svårighetersom en stat som är angripen av en stormakt upplever. Den här sympatin - som jag tror att de allra flesta i dethär landet kände -kom också till uttryck i officiella politik, i formav humanitärt bistånd till och i form av politiskt stöd för såvälNordvietnams som PRR:s sak i konflikten. Mot den bakgrunden var det också naturligt - när segernvar nådd, när hade lämnat och blev en enad och självständigstat -att ett intimt samarbete fortsatte mellan och , i syfteatt hjälpa att komma över de skador som kriget hade gett ochåteruppbygga landet och skapa förutsättningar för välstånd. Det var också ettgott politiskt samarbete mellan och . Själv hade jag tillfälle att besöka 1978, isamband med att vår dåvarande utrikesminister var i landet på ettofficiellt besök. När så invaderade Kampucheablev nog många upprörda. På principiella grunder kan vi aldrig godta att ettland angriper ett annat -oavsett motiven. Men även om vi på principiellagrunder tog avstånd från invasion i , fanns det ettvisst mått av förståelse för den invasionen. Avskyn för Pot-regimen, somvåren av de allra vidrigaste regimer som vi kanske skådat i något land, kundetjäna som ett slags motiv för att ingripa för att befria detkampucheanska folket från denna fruktansvärda terrorregim. Vi skulle alltså kunnat ha förståelse för denna invasion -under förutsättning av ett någorlunda snabbt tillbakadragande av trupperna, underförutsättning av att hade överlåtit åt detkampucheanska folket att ordna sina egna angelägenheter. Men med tiden har bilden av roll i Kampucheaförändrats. Det var inte fråga om någon tillfällig insats för att undanröja ensärskilt vidrig regim och skapa möjligheter för en mer demokratisk utveckling.I stället blev det en långsiktig och massiv militär insats. Man tillsatte enquislingregering, Heng Samrin-regeringen, som kan hålla sig kvar vid makten iKampuchea endast med stöd av de vietnamesiska bajonetterna. Insatsenförvandlades till en långvarig och blodig krigföring mot en inhemskbefrielserörelse, en krigföring som, liksom de flesta krig, framför allt gåttut över civilbefolkningen. En lång rad rapporter tyder också på att man t. o.m. använder giftgas -jag skall återkomma till det. Krigföringen inkluderarockså kränkningar av grannlandet gränser. har alltså gett sig in på en maktpolitik iIndokina av värsta sort. Man kan säga att har fått sitt egetVietnamkrig, där iklätt sig den roll som tidigare hade i . Den fråga som vi måste ställa oss - när vi ser den härhändelseutvecklingen i och - är: Hur långt skall vårttålamod sträcka sig? Hur länge skall den goodwill som skapade underkriget mot få tjäna som ursäkt? När kommer vi till det läge där vi måstebedöma utrikespolitik efter samma kriterier som vi bedömer alla andrastaters utrikespolitik, där vi fördömer ett övergrepp från sida motett annat folk precis lika hårt som vi fördömer varje annat övergrepp frånnågon stat mot en annat stat? Enligt min uppfattning har vi för länge sedan passerat dengränsen. När man tar del av utrikesministerns svar får man intryck av att densvenska regeringen inte har kommit dithän . De formuleringar som finns i detta svar är ofta mjuka ochundanglidande. Konflikten i skildras i väsentlig grad som en konfliktmellan och andra ASEAN-stater. Utrikesministern konstaterar medbeklagande "att det f. n. inte tycks finnas några tecken på att parterna ikonflikten på allvar skulle närma sig varandra". Därmed förbiser utrikesministernatt det grundläggande i denna konflikt är att har angripit Kampucheaoch med våld håller landet under kontroll. Det är alltså inte konflikten mellanVietnam och andra ASEAN-stater som är det primära, utan det primära är Vietnamsövergrepp mot folk. Nr 72 , . Om utrikesministerns besök i När utrikesministern skall skildraden svenska inställningen talar han om "den kända svenska positionen iKampucheakonflikten innebärande att alla främmande trupper måste dras tillbakafrån ". Det är naturligtvis riktigt och bra. Men vilka andrafrämmande styrkor än de vietnamesiska åsyftas?