prot · G809109 · 1984-12-31 00:00:00 — För privutekonomin innebär den en stark påfrestning- men vad värre är: den berövur människan hennes självkunslu och människo värde. Delta iir oftu omvittnat uv människor som blivit urbeislösu. 20 För ungdomur ur det förödunde ulluppleva ult de inte hur någon pluts i det sumhullede lever i, utt de inte behövs. Vi tulur vuckcrt om riittcn till urbete men idug är det mångu, ulltför mångu som slur iiluiifiir den rätten. Alt milt uppe ien högkonjunktur hu dennu forlsutt hiigu urbuislöshcl niiisic ses som ett klurtmisslyckuiidc för regeringens politik. Även om fcbriiuiisiffrornu visur en vissminskud öppen urhctslöshet är den fortfurunde mvckct hög. Antulet personer somär förcmul för urhctsmurknudspolitisku ätgiirdcr iir också något högre änföregående månud. och untulet dcltidsunsliilldu iiv urbetsmurknudsskäl hurökut. Det hemsku iir utt det tycks som om vi börjur vänju ossvid dennu högu urbetslöshet och tu det som nugot mer eller miiulre nuturligl.Arbctsniurk-nudsministern skickur ut ell glult pressmeddelundc och tulur om ull13(1 OOO är öppet urbeislösu och 200 000 iir förcmul förurhctsmurknudspolitisku åtgärder. Centerpurliet förringar inte urbctsniurkiiudspolitiskuutgiirder. De iir nödviindigu pu kort sikt. men det är pu den ordinurieurbetsmurknuden som människor vill hu urbete. Ser.mun jiå utvecklingen efterden sociuldemokrutisku regeringens tillträde finner mun utt den äruppsecndcviickundc. Antulet miinniskor som står utunför den reguljiiruurbetsmurknuden hur ökut. Det är en utveckling som stämmer dåligt med vudsociuklemokruternu lovudc före vulel. Hur vur det mun skrev pu vuluffischernu:"I sociuldcmokrutcrnus finns det inte 153 000 urbeislösu." Det är inte så mångu munuder sedun som det tunns just 153000 urbeislösu. och del vur sociuldemokruliskt regcrunde. Del är bru ull untulet öppet urbeislösu hur minskut. ävenom utvecklingen inte är så entydig som frumgur uv piessmeildelundct frunurbelsmurknudsdc-purlementet. Men det är inte bru utt untulet och undelciimänniskor som slur utunför den ordinurie urbelsmurknuden ökur. även om desjälvfullcl gör nyttiga sumhällsinsulser på sinu områden - och även om del är bällreiin öppen arbetslöshet. Vilket svur skull vi politiker ge lill denungu pojke eller flicku som inget hellre önskur än en pluts i del ordinurieurbelslivet. när vi forrnut detta urbelsliv så ult det pruktiskt tuget inteexistcrur en urbelsmurknud för ungdomar ? Vud skull vi sägu till den kvinnu i ett glesbygdslän som i35-ursuldern vill träda ul pu urbetsmurknuden och bli deluktig i den sociulutrygghet, den självkänslu och del kumrutskup ett förvärvsurbetc innebär- närdetinte finns något urbete att få på hennes ort? Vad skull mun sägu niirulternulivel utt flyttu inte ter sig realistiskt uv furniljeskäl och närAMS-insutscr riskerur ull ledu till en evig rundgång? Del är uppenburl ult en bestående hög urbetslöshet intekun uvhjälpus med kortsiktigt verkunde arbetsmurknudspolitisku åtgärder. som jug sude, ulltid ställt sigbukorn urbetsmurk-nudspoliliska åtgärder som ett medel utt mildru denkonjunkturbetingudc arbetslösheten. Vi ställer oss fortfurunde bukom en sådunpolitik. Men den arbetslöshet vi hur i dug är uv ell unnut slug. gäller deti stiillet ull utnyttju en högkonjunktur och föru en ekonomisk politik sombidrur till utt öku A rbetsmarknads-politikeii, m. in. A rbetsmarknads-politiken, m. m. sysselsättningen i näringslivet, som bidrur lill ull gevaruktigu jobb. Vi menar utt för sumhällel. och inte minst för människorsom iir-eller slår inför hotet utt bli - urbeislösu, är dettu en buttre väg änden mer eller mindre konsllude sysselsättning som skapus genomurbetsmarknudspolitisku åtgärder. Jug skull inte nu gå in på hur den ekonomiska politikenenligt vår uppfutlning borde läggus om för utt bättre ta vura på sumhälleissumlude resurser och stimulern tillväxten i sumhällsekonomin. Dettu hurutvecklats utförligt av de icke-sociulistisku purliernas representunter ifinunsutskottet i den reservation som avgetts lill finunsuiskottets betänkande1984/85:10. Huvuddrugen i dennu reservation finns också återgivna i reservution1 i det betänkande vi nu diskuterar, och jug yrkur bifall till den, Arbetsmurknadsministern understryker i budgetpropositionenull "arbetslinjen" skull hävdus i arbetsmarknudspoliliken. Detinnebär i förstu hand satsning på fler arbeten på den reguljäruurbetsmurknuden. När urbetsmurk-nudspolilisku åtgärder sätts in skullutbildning och uktivu åigärder priorilerus och kontunt arbetslöshetsersättningtillgripas i sista hund. Vi unser dettu vura en riktig policy, och vi beklugur attregeringen inte lever upp till den. Men hur ser verkligheten ut? Under /84 togkostnaden för arbetslöshetsersättningen av de toiulu kostnadernaför urbetsmarknadspoliliska åtgärder. Del är en ökning med 10 procentenhetersedun /81. Den faktiska utvecklingen hur alltså gått tvärt emotregeringens uttulude policy. 1 centerpurliet har vi ställt oss följunde frågor: Skulledet ledu till fler arbetstillfällen om regionalpolitik och glesbygdspolitikfick större resurser? Skulle en sådan politik innebäru bättre framtidsutsikterför den urbetslösu kvinna som jag talade om? Skulle en mer offensiv småföretugspolitik. medsänktuarbetsgivuruvgifter, bättre avvägd skattepolitik och mindre byråkrati ochkrångel, innebära utt de arbetslösa ungdomurnu fick större chuns lill ett jobbi framtiden? Skulle det ge bättre arbetstillfredsställelse för enarbetshundikuppud utt hu ett jobb pä en ordinarie urbelspluis än på de i ochför sig goda verkstädernu inom ? Vi har inte bara ställt frågorna till oss själva utunockså lill mångu undru, och vi har fått entydiga svar. Det är fasta jobbmänniskor vill ha. 1 partimotion understryker vi därför att kumpenmot urbetslöshelen måste föras mer aktivt och på två fronter. Det gäller fördet förstu utt föru en aktiv närings-, regional- och glesbygdspolitik som gerurbete på den reguljära arbetsmarknaden - och över hela landet. Vi är övertygadeom att småföretagen har en potentiell utvecklingskraft som skulle kunnatillvuruius genom en annan politik visavi dem. Det gäller för det undru atl prioriteru sådanaarbelsmarknadspolitisku åigärder som syftar till alt hjälpa människor alt ta dejobb som kan skapas genom en aktivare politik. Målinriktade utbildningsinsutserär nödvändigu. och här måste åtgärderna särskilt riktus mot nytillträdande ochlångtidsar-betslösa. Deninriktning uv urbetsmurknudspolitiken som vi förordur hur lett oss Nr 109 frum lill slutsutsen utt en omprioriterinubörskc inom(.len toiulu buductcn su. t , i i uttkostiiudeniu för AMS och Sunihällsförctui; niinsk;is med II) '/i och utt -.,, ",,,c -O mars iviS.i dessufrigjordu resurser i stället sutsus pu en offensiv industri- och småföre-_ tuuspolilik som ner vuruktiuu jobb. ,i ; , ; , Riksdugenbör ue regerinsien i uppdruu ull prcscnlcru hur cii sudun ,,/;,; t o 11 =. I politiken, in. omstruktureringuv den toiulu sysselsälliiingspolilikeii skull gcnoinförus. 1 reservution 11säger vi utt den föreslugnu nedskiirningcn inom Sumhiillsförc-tug självfulletmåste ske successivt i tukt med utt det blir möjligt för urbetshundikuppude ultfå jobb på den öppnu urbetsniurkn;idcn. Det förslug vi ulvecklut i reservution7S bör tillsunimuns med den ullmännu policy vi redogjort för ledu till ullmångu som är syssclsullu inom kun få urbete på denordinurie urbelsmurknuden. Det inncbiir utt det surskildu lönebidrug som utgurtill enskildu företug vid unsliillning uv urbetshundikuppude skull förbättrusoch utgå med 9(1 'Yr uv lönesummun under förstu unslällningsårel, därefterunder med 75 7( och sedun med 50 7 . Vi suger också i reservution 78 ull nedskärningen inomAMS-orgunisulio-nen inte skull ske liku för ullu delområden. Som jug sudekommer vurl ulternutiv utt krävu betydunde utbildningsinsutser. Vi unser därförutt någon nedskärning uv unsluget till AMU inte bör ske. D;irutöver föreslur vii reservution 41 utt del progrum för duluulbildning för mindre företug sompågått skull få fortsättu i ytterligure tre ur med förhöjt limstöd.Regeringen föreslår utt progrummet skull uvbrytus. Sedun ett pur ord om den frågu som tus upp i reservution48. Vi unser ult medlemmurnus egenundel uv finunsicringeii uv urbetslöshetsförsiikringenkun ökus till . Vi hude summu yrkunde . Vi tycker ult det kun vururimligt utt de som hur urbete på detlu sätt är med och lur dl unsvur förkoslnudsulvecklingen inom kussornu. Ett viktigt skäl iir nuturligtvis. detskull jag inte sticka under stol med, ull det ger en icke oväsentligbespuringscffekl på stutsbudgeten. Jug yrkur bifull lill reservution 48. Jug vill också sägu någru ord om ett purfrugor som väckts i cenlermolioner om invundrarfrågor och jämslälldhetsfrugoroch som be-handlus i dettu betänkunde. Arbelsmurknudsstulistiken visur utt invundrurnu hur högreurbetslöshet än infödda. Del finns därför unledning, menur vi. ull görusärskildu insutser för den gruppen. AMS hur bedrivit viss försöksverksumhet isyfte utt unpussu förmedlingsverksumheten lill invundrurnus specielluförutsältningur. i det s.k. och genom en försöksverksumhetmed ett siirskilt AMI-institul för invundrare. Vid bådu försöken fick munvärdefullu erfu-renheter som vi anser utt man bör tu till vuru i den ordinurieverksumheten inom hela AMS-organisulionen. En förutsättning för utt arbetsförmedlingspersonulensurbete med och bland invandrarna skull bli frumgångsrikt är självfullet utt personulen hur god kännedom om invundrurnus kulturbukgrund och om derus hemländer etc. AMS bör se till i sin internutbildning ull personulen fur sådun utbildning. m. in. Många invandrure skissus in på densvensku urbetsmurknuden genom AMU, som gör storu och värdefullu insutser påområdet. I sumbund med yrkesutbildningen ger AMU också undervisning i svenskaspråket. Mångu invundrare klagar pu ult denna svenskundervisning inte gerlillruckligu kunskaper i yrkeslermer och fuckultryck för ull de fulll ut skallkunna tillgodogöra sig den kommande yrkesutbildningen. Vi har velat understrykuhur viktigt det är att detta kruv blir tillgodosett i det läroplansurbete somden nya myndigheten skull bedriva i sumurbete med SÖ. I reservationerna 35 och44 har vi tagit upp de här frugornu. och jug yrkur bifull till dem. Sedan den tidigare utredningen lade frum sitt förslug omullmun arbetslöshetsersättning har förutsällningurnu för en sådun försäkringrudikult förundrats, bl. a. genom ult kvinnors förviirvsfrekvens ökut sturktoch numeru är nästan liku hög som för män. Det finns alltså färre som skullebehövu omfuttus av en sådun försäkring. I centerniotionen om jämställdhetmellun kvinnor och män hur vi tngil upp den frågun och begärt ull enuppdutering görs, så utt kostnudernu i dug för en ullmänarbetslöshetsersälining under dessu nya förutsältningur blir klarlugdn.Eftersom ulskottsmujoriteten inte har velat gå med på dettu hur vi reserverutoss på den här punkten. Jug yrkur bifall till de reservutioner jagtidigure nämnt och till ullu övrigu reservutioner som slår bakom. AnL 31ELVER (): När det gäller de stora förändringar som ägtrum på den internationella arbetsmarknaden har under mycket lång tidhaft en gynnad ställning. Mångu människor har haft ett eget arbete, och vi harhaft en förhållandevis låg urbetslöshet, sett i ett internationellt perspektiv.De senuste årens högkonjunktur har verksamt bidragit till att produktionenvarit god och arbetsmarknadsläget relativt gott. Enligt den officiellasysselsätt-ningsstulistiken ökade antulet sysselsatta så gott som varje årunder . Lägger man samman den reguljära arbetsmarknaden och olikaformer av urbetsmarknadspoliliska åtgärder finner man att sysselsättningenockså ökat . Läget på den reguljära och öppna arbetsmarknaden äremellertid allvarligt. Där har det skett en minskning under1980-talet, medan antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder har ökat. En hastig blick tillbaku ger vid hunden ull den reguljäraurbetsmurknuden ökade under 197P-talets första del med i genomsnitt per år.Under perioden 1976-1982 ökade den med . Menåren 1983-1984 skedde en minskning med 6 000 personer eller O, I %. Endastgenom att antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder ökademed närmare 40 000 personer kunde sysselsättningen hållas uppe. 1984 var i många avseenden ett gott år för svenskindustri, med en stark produktionsökning. Uppgången vur i hög grad exportledd.Men exportframgångarna berodde nästan helt på en stigande världshandel ochinte på en större marknadsandel för . 1985 väntar konjunkturinstitutetatt kommer att förlora andelar. Detta beror på att vi har en snabbare pris- och kostnadsökning än våra konkurrentländer.Konkurrenskraften har kraftigt minskat på två av tre viktigasteexportmarknader. Det har kommit mångasignaler om att svensk industri går mot en allvarlig konjunkturförsämring.Färska siffror från visar alt exportvärdet minskat med2 % jämfört med . Ochenligt en enkät till största industriföretag som Veckans Affärerredovisat sägs att företagen nu sedan devalveringen 1982 harsjunkande exportorderstockar. Den minskade exporten kan inte bara förklaras aven svagare tillväxt i världsekonomin. Jämför man med t. ex. den västtyskaindustrins orderingång från exportmarknaderna upptäcker man atl Västtysklandåter har tagit tillbaka det försprång som svensk industri fick genom den storadevalveringen 1982. Trots en kraftig högkonjunktur, förstärkt med en storsvensk devalvering, ser det ut som om vi går in i en mycket allvarlig fasbeträffande arbetsmarknaden. Regeringen saknar en klar strategi för hurproblemen skall lösas under resten av 1980-talet, Regeringen väljer att i propositionen mera taln om sinegen förträfflighet än atl la itu med de problem som väntar runt hörnet.Socialdemokraterna i arbetsmarknadsutskottet lägger pä mer kosmetika i försökult skönmåla. Men läget på arbetsmarknaden är inte bra. Och vad värre är:Mycket talar för att situutionen kommer att starkt försämras då konjunkturensviktar. Först skall sägas att det är svårt att ge en lättfattligoch rättvisande beskrivning av utvecklingen på arbetsmarknaden med hjälp avofficiell sysselsättningsslatistik. Det framgår inte minst om man tar del avarbetsmarknadsminister pressmeddelande från ett tal i i börjanav . Pressmeddelandet ger ett intryck av att sysselsättningen skulleha ökat med en kvarts miljon människor . Del ärnaturligtvis inte sant, och jag tror inte att statsrådet avsåg att ge intryckav detta, men pressmeddelandet illustrerar mycket väl hur svårt det är atttolka och beskriva utvecklingen på arbetsmarknaden med hjälp av statistik.Därför skulle jag vilja säga att man, när man genomförarbetslöshetsundersökningar vid olika tillfällen, måste ta hänsyn till vissapunkter. För det första måste man ta hänsyn till alla de människorsom befinner sig i olika former av arbetsmarknadspolifiska åtgärder. För det andra måste man ta hänsyn lill vilken del av åretsom mätningen uv arbetslösheten avser. Arbetslöshetstalet för februari kannaturligtvis inte jämföras med arbetslöshetstalet för juli utan en justering avsiffrorna. För det tredje - och det glömmer man ofta bort - måste manta hänsyn till vilken konjunktur som råder då mätningen görs. Ett litet landsom , med en utrikeshandel som svarar för av BNP, ärsjälvfallet i hög grad beroende av utvecklingen utomlands. Låt oss se på en redovisning från somnu visas på kammarens bildskärm, även om del är svårt att uppfatta diagrammetdär. Konjunkturkurvan visar att det är likartade konjunkturer för februari1973, , , och då kan det alltsåvara en poäng att göra en jämförelse. A rbetsmarknads-politiken, m. in. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. var 253 000 personer öppet arbetslösaeller placerade i åtgärder. var läget nästan detsamma - 233 000personer var öppet arbetslösa eller befann sig i åtgärder. Men i februari 1984uppgick arbetslösheten till 333 000, och var siffran 3.30 000,nästan densamma som föregående år. Vi har alltså lyft upp antalet av dem somligger utanför den ordinarie arbetsmarknaden med 100 000 personer jämfört medåren 1980 och 1973, och vi befinner oss fortfarande på denna högaarbetslöshetsnivå - trots det goda konjunkturläget. I valrörelsen , fru statsråd, sade att arbetslöshetenär den verkligt stora obalansen i den svenska ekonomin. Den här obalansen finnskvar, och den har ökat i denna högkonjunktur. De frågor som kammaren borde fåstatsrådets svar på är: Anser regeringen och socialdemokraterna att man harlyckats i sin uppgift atl komma till rätta med arbetslösheten? Vilka initiativtänker regeringen ta för att komma ur det svåra dilemmat att vi trotshögkonjunkturen fortfarande har en så hög arbetslöshet? Det går inte i längden att förhindra arbetslöshet medkortsiktigt verkande arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Arbetsmarknadspolitikenär ett komplement till de generella ekonomisk-politiska åtgärderna. Ensam kaninte arbetsmarknadspolitiken lösa sysselsättningsproblemen. Det är därför somdet är så allvarligt att regeringen inte har klarat de ekonomisk-politiskamålen. Trots de många reservationerna - enligt min mening alltförmånga - vågar jag ändå påstå att del råder en betydande enighet inom utskottetnär det gäller grundförutsättningarna för arbetsmarknadspolitiken. Långt innanmodeordet arbetslinjen blev arbetsnamn för arbetsmarknadspolitiken har dennalinje karakteriserat svensk arbetsmarknadspolitik i modern tid. Under förradecenniet låg andelen som avsåg arbetsmarknadspolitik penningmässigt uppemot80-85 %, medan gick direkt lill arbetslöshetsunderstöd. För mångaländer i vår omvärld var förhållandel del rakt motsatta. På grund av den ökadeöppna arbetslösheten har andelen som går till utbetalning förarbetslöshetsunderstöd ökat till , men huvudinriktningen ligger ändåfast. I första hand skall det satsas på arbete och utbildning. Den öppnaarbetslösheten måste med starka medel hållas tillbaka. Dessa grundläggande inslag i arbetsmarknadspolitiken harunder mycket haft ett stort stöd i riksdag. harför sin del - både i regeringsställning och under oppositionstidenföre och efter regeringsinnehavet - verksamt bidragit lill att hävda en sådanallmän linje. När vi nu i några tunga reservationer kritiserarregeringens politik gör vi det därför att den socialdemokratiska regeringen,främst genom en felaktig ekonomisk politik, ser ut att misslyckas med sinuppgift att hävda grundläggande arbetsmarknadspolitiska värderingar.Socialdemokraterna tolererar nu en högre arbetslöshet än vad de gjorde . Och regeringens agerande i avtalsrörelsen under den senaste tidenär oroande och principiellt tveksamt. Det finnsett annat område där vi inte heller känner igen socialdemokrater- Det gäller inställningen till de handikappade ochderas möjligheteratt få ett arbete. Den njugghet som regeringen här visar kännsbåde främmande och skrämmande. Om en hög sysselsättning skall kunna hävdasinför framtiden får vi politiker inte vara främmande för att gearbetsmarknadspolitiken nya inslag. Visserligen bör arbetslinjen liksomhittills vara grunden för utformningen av arbetsmarknadspolitiken ochstatsmakterna ha det övergripande ansvaret för sysselsättningen, menarbetsmarknadens parter måste också ta ett stort ansvar för utvecklingen. Från sida har vi föreslagit att man skallsöka en förhandlingsuppläggning där parterna ges starka motiv alt slutalöneavtal som inte skapar arbetslöshet. En reformering av systemet förarbetslöshetsersättning kan bidra till att klara ett sådant problem. En ökningav egenaygifterna till arbetslöshetsförsäkringen till den nivå de hade då deninfördes skulle bidra till en koppling mellan löneförhandlingarnas utfalloch kostnaderna för arbetslösheten. Vidare bör man överväga att öka också arbetsgivarnasansvar för finansieringen av försäkringen. För detta finns ett allmäntekonomiskt motiv. Det är viktigt att arbetsgivarna inte kan utgå från attstatsmakterna genom successiva devalveringar tar ansvar för konkurrenskraften. Avsikten är att få en fördelning av ansvaret och därmedkostnaderna mellan anställda, arbetsgivare och staten som mer än nu knyter antill de faktorer som leder till arbetslöshet och för vilka alla dessa treparter på skilda sätt har ett ansvar. Regeringen funderar, men ger inga konkreta besked om hurden tänker ta itu med dessa problem. Det bör dock noteras att det också ikanslihuset finns ett intresse av att fundera i dessa tankebanor. Jag villmed det sagda på denna punkt yrka bifall till reservation nr 4. I motion 2127 har vi tagit upp de äldresproblem på arbetsmarknaden. De äldres arbetslöshet har ökat drastiskt, ocharbetslöshetstiderna har förlängts kraftigt. Särskilt hastig har dennaförsämring varit , och vi noterar med stor oro denstarka ökningen av antalet förtidspensionärer. Det är viktigt att vi får dessafrågor belysta, både genom forskning och i politiska utredningar. Därför är detangeläget att kammaren stödjer reservation nr 7. En av de allra viktigaste frågorna är ungdomarnasmöjligheter att få ett eget arbete. Ingenting är så förödande för en ungmänniska som att gå sysslolös eller att känna sig överflödig. Arbetsmarknadspolitiskthar det gjorts mycket, och en mer positiv inställning lill yrkes- ochlärlingsutbildning har fått det hela att dra åt rätt håll. Under 1970-taletssenare del gjordes väsentliga framsteg. Det var då som vi bl. a. fickungdomsplatserna för 16-17-åringar. Ungdomsplatserna har senare byggts ut tillatt omfatta också 18-19-åringarna genom den s. k. ungdomslagen. Vi var kritiskatill en del inslag i den proposition om ungdomslag som regeringen lade fram.Även om det har skett en del förbättringar är det fortfarande alltför fåungdomar i ungdomslag inom den enskilda sektorn. Det är därför angeläget attden A rbetsmarknads-politiken, m. m. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. Det handlar inte om den offentliga sektornnär vi talar om framtidens arbetsplatser, utan fastmer om det enskildanäringslivet, och då särskilt tillverkningsindustrin och tjänstesektorn. Därförär det viktigt utt ungdomar i ungdomslag får erfarenhet av den del avarbetsmarknaden som har de största framtidsförutsättningarna. vill också ha en samordning av ungdomsplutseroch ungdomslag, och vi förutsätter att arbetsmarknadens parter förhandlar omde lönevillkor som då skulle gälla. En annan viktig åtgärd som skulle främjaungdomens möjligheter på arbetsmarknaden är utt stödja det växunde intressetför egenföretagande bland ungdomar. Här bör möjligheterna till ett för ungdomaranpassat etableringsstöd permanentas. bör stödverksamhetendecentraliseras, varvid de regionala utvecklingsfonderna kan spelu en roll.Projekt med starta-eget-kurser för ungdom inom urbetsmurk-nadsutbildningen börutvecklas. Även om de flesta ungdomar klarar sitt inträde päarbetsmarknaden, är det ändå en alltför stor grupp som hur svårigheter.Ungdomsurbelslösheten hur successivt ökat, och efter varje lågkonjunktur har vifått en högre nivå på ungdomsarbetslösheten. Ett ökat utbud av arbetsplatser ärsåledes angeläget, men också en bättre anpassad yrkesutbildning ochkompletterande utbildning liksom praktik. Lönenivån är sannolikt ett verksamt hinder för uttsärskilt de svugn ungdomarna skall kunna få fotfäste på arbetsmarknaden. Mångaarbetstillfällen som tidigare gav ungdomarna deras första jobb finns intelängre. Det klassiska springpojksjobbet är tyvärr borta, och yrkesutbildningenhur inte tagit tillräcklig hänsyn till de stora ungdomsgruppernas behov ocharbetsmarknadens förutsättningar. Här slår också en alltför låg nivå pålärlingsutbildningen igenom. Det är viktigt att arbetsmarknadspolitikenfrämjar och underlättar ungdomarnas inträde och etablering på arbetsmarknaden. Därmed vill jag yrka bifall till reservationerna12, 14, 17, 22 och 23 liksom till reservation 29, där folkpuriiel ställer sigbakom att ytterligare ansträngningar görs för att hjälpa ungdomar i ungdomslaglill ett arbete på den reguljära marknaden. Man kan diskuterajobbsökurkursernus sammanlagda effekt, men vi menar att ingen möda får sparasnår det gäller alt hjälpa ungdomarna till ett meningsfullt arbete. Därmed trorvi inte utt del nödvändigtvis krävs utt särskilda tjänster inrättas.