prot · G809104 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:104 Omskatterabatters inverkan på stabiliseringspolitiken 1§ Justerades protokollet för den 14 innevarande månad. 2§ Svar på frågorna 1984/85:453 och 472 om skatterabatters inverkan påstabiliseringspolitiken har frågat mig om en plötslig skatterabatt i ett mycketansträngt budgetläge står i överensstämmelse med regeringensstabiliseringspolitiska mål. har även frågat mig om jag anser detvara en klok ekonomisk politik att följa upp det allmänna prisstoppet med enofinansierad skatterabatt, dvs. med en expansivare finanspolitik. Frågornabesvaras i ett sammanhang. Såväl skatterabatten som det allmänna prisstoppetutgör inslag i,en ekonomisk politik som syftar till att begränsa pris- ochkostnadsökningarna och stärka näringslivets konkurrenskraft. De löneavtal somnu slutits tyder på att dessa syften kommer att uppnås. Härigenom bidraråtgärderna fill att skapa stabilare förutsättningar för en förbättradsysselsättning och en balanserad tillväxt i den svenska ekonomin. 2 HUGOHEGELAND (m): Jag tackarfinansministern för svaret. Däremot kan jag inte tacka finansministern förskatterabatten, därför att jag anser att det är en helt felaktig polifik. Härbeter sig finansministern precis som en privatperson som skriver ut checkarutan täckning till svenska folket, i varje fall till en stor del av löntagarna,på säg ca . Det är högst oansvarigt, för att inte kalla det förbedrägligt förfarande. Det finns på det samhällsekonomiska planet onekligensituationer där man kan motivera en sådan här generös gåvopolitik men inte idagens läge och allra minst, herr talman, om man går på vad finansministernsjälv har predikat ända fram till denna skatterabatt. Finansministernhade ju äran att hålla avslutningstal på om vårtekonomiska läge. Han sade så här: Om skatterabatters in verkan på stabiliseringspolitiken "Inflationen och budgetunderskottet är de två främstaproblemen i den svenska industrin," Då skall man väl inte ökabudgetunderskottet med 2 miljarder genom en ofinansierad skatterabatt! Det ärför mig fullständigt obegripligt, och det måste det väl vara förfinansministern också med tanke på vad finansministern har sagt, I finansplanenpå s, 26 står det: "Även i fortsättningen kommer det således att varanödvändigt att vara mycket återhållsam med offentliga utgifter," Och på s,42 betonas hur angeläget detta är för en framgångsrik budgetpolitik. "Endastde allra mest angelägna reformerna bör genomföras, Utgiftsbegränsningarmåste åstadkommas på vissa områden," gör ju finansministern precistvärtom. T, o, m, säger finansministern: "Vissa skattehöjningar blirnödvändiga inom ramen för ett i stort sett oförändrat skattetryck,"Finansministern gör precis raka motsatsen genom en skattesänkning, som kallasför skatterabatt. Det är fråga om 2 miljarder som inte är finansierade. Dåhänvisar man till avtalsläget och säger att om ni på avtalsmarknaden håller ertill det löneutrymme som finns - det är totalt sägs det - skall ni fåskatterabatt. Med andra ord säger finansministern fill avtalsparterna, att omde inte häller mer bensin på inflafionsbrasan, skall han göra det i ställetgenom dessa 2 miljarder, för det blir ju effekten. Det blir ännu värre än omman i stället låter arbetsmarknadens parter ta ytterligare 2 miljarder. Det ärju bättre, för då kan de bl. a. tas från företagens vinster. Menfinansministern har ju inga reserver, utan finansministern har ettbudgetunderskott på . Då måste följden bli att inflationenökar snabbare om staten delar ut 2 miljarder än om man i stället tar dessa påarbetsmarknaden. Först noterar jag bara det remarkabla att enmoderat och så intensivt beskärmar sig över en skattesänkning. Någotsådant trodde jag inte att jag skulle få höra. Låt mig förklara för på följande sätt. steg lönerna i den svenska ekonomin . kan stegringen förutsesbli . Detta innebär att den kraftiga uppbromsningen avinkomstutvecklingen för svenska folket fungerar som en påtaglig åtstramning avefterfrågan i . Regeringen har gjort den bedömningen att det i och meddetta skapas ett samhällsekonomiskt utrymme för en viss tillväxt av realinkomsternaoch av den privata konsumtionen, och det åstadkommer vi på det här viset. Vidare visar alla våra kalkyler att om vi lyckas - och detser vi ut att vara på väg att göra - att pressa ned inflationstakten,underlättas också oerhört våra ansträngningar att minska budgetunderskottet.Den största insats någon kan göra för att vi skall få bättre statsfinanser är att ta ned inflationen och därmed också räntor och andrakostnader. Låt mig slutligen notera att moderata samlingspartieti fjol höst ansåg att inkomstskatterna borde sänkas med ytterligare 4miljarder kronor utöver vad som bhr följden av den beslutade skattereformen. Anf.4 (): Vi har ingenting emot att sänka skatterna, men vi anseratt detta måste finansieras genom motsvarande utgiftsreduktioner. Vi har ingetförslag att sänka skatterna utöver vad motsvarande utgiftsreduktioner ger. Detär i detta avseende jag tycker finansministern är verkligt oansvarig. Finansministern har ju sagt att förutsättningen för attkunna medge en skatterabatt är att utrikesbalansen inte får allvarligtförsämras. Finansministern vet dock mycket väl vad de senaste siffrorna pekarpå. Bytesbalansunderskottet beräknas ju med 5miljarder överstiga resultatet föregående års motsvarande månader, då vi hadeett överskott på 1,7 miljarder. Det betyder att det här har skett en försämringi bytesbalansen på 7 miljarder. Resultatet av denna ofinansierade skatterabattblir att man ökar trycket på bytesbalansen och försämrar den ytterligare.Därmed är detta villkor borta från förutsättningarna. Jag förstår inte hur detta kan verka stabiliserande, somfinansministern svarar. Om det inte finns utrymme på arbetsmarknaden förlöneavtal , finns detta utrymme ingen annanstans heller isamhällsekonomin, och allra minst hos staten, som har detta jättestoraunderskott. Hur kan finansministern tala om vikten avutgiftsbegränsningar på olika områden och säga att vissa skattehöjningar blirnödvändiga inom ramen för ett i stort sett oförändrat skattetryck? Här handlarju finansministern precis tvärtom. Finansministern tillgriper i ställetprisstopp, men det betyder bara att man skjuter prisstegringarna . Den här skatterabatten finansieras nu med ökad upplåning.Den måste betalas tillbaka. Vilka är det som finansministern vill skall betalatillbaka den? Om skatterabatters in verkan på stabiliseringspolitiken Jag trodde att kunde skiljamellan lönernas inverkan på näringslivets kostnader och därmed desskonkurrenskraft och lönernas inverkan på den inhemska efterfrågan. har vi fått en lönestegring som gör att näringslivetskonkurrenskraft kommer att bevaras, vilket betyder att vi har allautsikter att klara bytesbalansen. Jag tror inte man skall dra några slutsatserav två vintermånader med svåra isförhållanden och en rad andra problem, somhar stört utrikeshandeln. borde avvakta, innan han börjar draslutsatser om hur det kommer att gå med vår utrikesbalans . Det är helt enkelt så att detutrymme som åstadkommes skapas genom en fortsatt god tillväxt i svensktnäringsliv, och tycker vi att det är löntagarnas tur att få en liten del avden tillväxten. Något annat är det inte vi gör. 6HUGO HEGELAND (m): Även om jag inte har haft finansministern somlärare i nationalekonomi, vet jag mycket väl skillnaden mellan löneökningar somleder till kostnadsstegringar och löneökningar som leder till prisstegringar. Finansministernförsöker nu kyla ned hela frågeställningen genom att bl. Nr 104 hänvisa till två vintriga månader,. Fredagenden kostnaderna för näringslivet, mendet är ju en fullständig illusion att 22 mars1985 löneökningarna kommer att stannavid dessa . har ju alltidlegat . Omprisstoppet skulle stanna vid dessa finnsdet ingen mer än möjligen finansministern Därför kanjag inte se att finansministern har gett någon övertygande förklaringpå hur denna ofinansierade skatterabatt, som ökar köpkraften utöver vadsom anses möjligt att ta ut i form av löneökningar, skall kunna verkastabiliserande på ekonomin. Överläggningenvar härmed avslutad. 3 §Svar på frågorna 1984/85:465, 470 och 471 om prisstoppet har frågat mig om detförhållandet att regeringen först tidigarelade prishöjningar och försöker fördröja ytterligare sådana genom prisreglering harnågot samband med att det är val om , har frågat mig om jag anser att det allmännaprisstoppet kommer att leda till ait inflationsmålet på nås , har frågat mig om jag kan lova attprisstoppet är avvecklat eller senast före valet. Jagbesvarar frågorna i ett sammanhang. Regering och riksdag har lagt fast ett mål om att få nedprisstegringstakten till nivån vid slutet av 1985, För att detta mål skallvara möjligt att nå har arbetsmarknadens parter accepterat att begränsalönekostnadsstegringen , Genomenramöverenskommelse har SAF och LO bekräftat detta åtagande. Regeringen har dock erfarit att det hos många företagfinns förväntningar om prishöjningar som är oförenliga med inflationsmålet.Detta var bakgrunden till det allmänna prisstopp som regeringen nyligeninförde. Avsikten är att successivt avveckla prisstoppet i takt medatt företagen utfäster sig att inte ta ut högre priser än vad som motiveras avfakfiska kostnadsökningar, inkl, lönekostnadsökningar inom den fastställdafempro-centsramen. Statens pris- och kartellnämnd (SPK) har fått regeringensuppdrag att genom överläggningar med företagen söka få till stånd sådanautfästelser. Prisstoppet skall således förhindra att prisstegringarnablir högre än vad kostnads- och produktivitetsutvecklingen i ekonominmofiverar. På det sättet bidrar prisstoppet till att inflafionsmålet uppnås.Därmed har jag besvarat fråga. Av vad jag sagt om ordningen för avvecklingen avprisstoppet följer att jag inte kan ge ett sådant besked som . uppdragettill SPK framgår dock att strävan är att kunna avvecklaprisstoppet. När det gäller vissa av de prishöjningar som ägde rum vill jag påminna om att dessa berodde på skattehöjningar som vidtogsi syfte att stärka statsbudgeten och bytesbalansen. Några beslut omtidigareläggning av prishöjningar har inte tagits av regeringen. Motiven bakom prisstoppet framgår av den redogörelse somjag nu har lämnat. Några andra motiv finns inte. Därmed har jag besvarat LarsTobissons fråga. Anf.8 (): Jag tackar för svaret. Min fråga föranleddes av regeringensbeslut om prisstopp . Finansministern verkar ha svårt att väljavapen för kampen mot inflationen. För mindre än infördes ettallmänt prisstopp för att klara inflationsmålet på . När det stod klart attdet målet inte skulle uppnås, avvecklades prisstoppet fram på sommaren.Regeringen t.o. m. tidigarelade prishöjningar, t. ex. portohöjningen, tillslutet av , i hopp om att litet längre kunna hålla liv i innevarandeårs inflationsmål om . Men det tycks inte ha hjälpt. Under årets första tvåmånader steg priserna med . Därmed får de öka med under restenav året. Och det har hänt att prisstegringarna på en gångsjunkit till bara en tiondel av vad de varit. Tillsammans med siffrorna för utrikeshandeln under januarioch februari visar prisökningstalen att har börjat dåligt. Detbekräftas nu att regeringen har skönmålat ekonomiska situafion ifinansplanen och att de grundläggande obalanserna kvarstår. Självfallet tror inte finansministern att prisstopp hejdarinflationen. Det verkliga motivet är återigen att han något vill förlängalivslängden för inflationsmålet. För övrigt rör det sig inte om ett prisstopp ivanlig mening. I stället skall SPK förhandla med företagen om derasprissättning, vilket inbjuder till mygel. Får jag för övrigt påminna om att han isomras, då det förra prisstoppet avskaffades, fick frågan om han tänkte kommamed ett nytt prisstopp . Svaret blev: Jag kan inte hoppa ut och insom göken ur uret. Han är allt en lustig gök, finansministern. Ett annat motiv för prisstoppet var att förmåMetallindustriarbetareförbundet att avstå från en inflationsklausul i avtalet.Ironiskt nog skrev Metalls utredningschef i samma veva att ettprisstopp skulle undergräva trovärdigheten i regeringens inflafionspolitik. På ledarplats noterade tidningen attfinansministern hävdat att han inte är ensam om att tro på inflation i år.Detta föranledde tidningen att fråga: Vem är den andre? På direkt fråga från mig i finansdebatten omfinansministern då ännu trodde att prisstegringen skulle stanna vid under1985, svarade till min och många andras stora förvåning ettentydigt ja. Efter prisstoppet och prisstegringssiffran för februarivill jag nu åter ge finansministern chansen att svara ett klart ja eller nej:Tror finansministern fortfarande att inflationen kommer att stanna vid ? 9 (): Jag ber att fåtacka finansministern för svaret. Inflationen bekämpas ju inte genom prisstopp, utan genomekonomisk politik som uppfattas som riktig och verkningsfull och som därför harförtroende. Om det hade varit möjligt att bekämpa inflationen genom prisstopp,hade naturligtvis alla länder för länge sedan tillämpat den metoden. Den ekonomiska historien uppvisar inte något fall därinflationen har stoppats med priskontroller. Kontrollerna angriper inteorsakerna till inflationen. Kortsiktigt kan de maskera inflationsprocessen, mendå till betydande samhällsekonomiska kostnader, kostnader som växer ju längrekontrollerna är verksamma. Inflationsmålet på blir därför inte merrealistiskt genom prisstoppet. Det finns i stället talrika exempel på hur prisregleringarhar förvärrat den ekonomiska situationen genom att kontroller har kombineratsmed en inflationsdrivande politik. Erfarenheten visar att prisregleringspolitikofta blir en metod för regeringen att undvika de impopulära åtgärder som ärnödvändiga för att på dämpa inflationstakten. Därtill kommer attprisstegringarna inte upphör: de förhandlas i stället fram, något somfinansministern bekräftar i svaret. Jag villdärför ställa två frågor till finansministern: Hur länge skall SPK bestämma priserna för företagen, ochvad händer med företag som inte ingår avtal med SPK? Det vore intressant att fåveta. När kommer företagarna att slippa den för företagenomständliga och dyra formen av prissättning? Den utgör ett hot motmarknadsekonomin, den ekonomi som finansministern i andra sammanhang talar såvarmt om. Finansministern och regeringen bekämpar i verklighetenmarknadsekonomin genom att föra landet allt längre ned i det oseriösa träsketav struntregleringar, för att travestera en för finansministern känd ekonom. Hur länge tänker finansministern fortsätta det här, ochtill vad nytta? Redan nu är ju större delen av den förutsatta 3-procentigaprisökningen avverkad, och parallellen med framstår alltklarare. Anf.10 (): Även jag villtacka finansministern för det kollektiva svaret. Finansministern säger att prisstoppet skall avvecklassuccessivt, allteftersom avtalen blir klara. Då skall företagen, efter gjordautfästelser till SPK, få tillstånd att höja priserna med vad som motiveras avkostnadsfördyringar. Men, herr talman, vad är då detta om inte ren och skärförhandlingsekonomi! Företagen skall tydligen med SPK få förhandla framlämpliga prishöjningar. Jag anser att vägen därmed ligger öppen för en mygelekonomi. Denförträfflige socialdemokratiske ekonomen har redan Han skrev i en tidning att till Feldts mest framträdandeprestationer hör att han avskaffar prisregleringar i landet. skrev attdet tillhör finansministerns största framgångar att han har fört landet ut urdetta oseriösa träsk av struntregleringar. betygsättning av finansminister äremellertid inte korrekt. Här prisreglerar ju finansministern för fullt. Detaktuella prisstoppet är egentligen inget prisstopp utan i stället enprisreglering i vidare bemärkelse. Företagen skall tillåtas att höja priserna -inte som de själva vill och såsom konkurrenssituationen medger, utan efter vadtjänstemännen på SPK anser vara riktigt. Detta är på sätt och vis en farligareprisreglering än prisstoppen som använts i landet. Tjänstemännen på SPK skall ibästa planhushållnings-stil få gripa in i den fria prisbildningen, som ärsjälva hjärtat i en fri marknadsekonomi. Jag vet inte om finansministern menaratt regeringens agerande på detta område tyder på något slags dådkraft. Men jagskulle vilja sluta mitt inlägg med att ställa en direkt fråga tillfinansministern. Tror intefinansministern längre på fri konkurrens och marknadsekonomi? Om det framtida budgetläget Överläggningen var härmed avslutad. 4§ Svar på frågorna 1984/85:469 och 473 om det framtida budgetläget har mot bakgrund av regeringensproposition om den ekonomiska politiken på medellång sikt (prop. 1984/85:40)frågat mig hur regeringen avser skära ner statsutgifterna eller ökastatsinkomsterna med ca . MargitGennser har frågat mig om jag är nöjd med den åstadkomnaavindexeringen av de statliga utgifterna. Jagbesvarar frågorna i ett sammanhang. Enligt regeringens bedömning, såsom den redovisades iproposition 1984/85:40 angående riktlinjer för den ekonomiska politiken påmedellång sikt, är det nödvändigt att ytterligare minskabudgetunderskottet. Regeringens uppfattning om de krav detta ställer på denekonomiska politiken och finanspolitiken i synnerhet kommer att redovisas ikompletteringspropositionen. Regeringens arbete med att avindexera de statligautgifterna för att begränsa den automatiska ökningen i statsutgifterna harredan gett påtagliga resultat. Utöver en begränsning av uppräkningen av dens.k. tidskoefficienten och att priseffekten av devalvering avräknadesfrån den allmänna prisutvecklingen vid fastställandet av basbeloppet ,har flera andra åtgärder genomförts, främst när det gäller statsbidragen tillkommunerna. Det är angeläget att fortsätta begränsa utgiftstillväxten istatsbudgeten. Detta framgår t. ex. av de fastställda direktiven förmyndigheternas anslagsframställningar för /87 där myndig- Om det framtida budgetläget heternauppmanas att belysa möjligheterna att ändra regler som leder till automatisktväxande statsutgifter. 12 (): Jag tackarflnansministern också för svaret på denna fråga. Det har i debatten ställts anspråk på oss moderater att viskall redovisa vilken budgetpolitik vi vill föra efter en valseger i höst.Detta är en rimlig begäran, och vi har därför i detalj, krona för krona, angetthur budgetunderskottet kan minskas med drygt 10 miljarder , och vi gårinte in med några skatterabatter i efterhand och förvärrar situationenytterligare. Vi har också för åren därefter visat vilka slags utgiftsminskningaroch skattesänkningar vi vill genomföra. Naturligtvis är det en minst likarimlig begäran att finansministern redovisar vad regeringen tänker göra, omden får sitta kvar efter höstens val. Kompletteringspropositionen gäller jubara det första budgetåret, som här är aktuellt. Finansplanen var mesttillbakablickande, och inte heller finansdebatten gav klarhet. Enligt den långtidsutredning som utarbetats ifinansministerns närhet förutsätter balans i den svenska ekonomin 1990 attpris- och lönestegringstakten dämpas betydligt. Industrins vinstnivå måsteockså vara hög. Men även om inflationen dämpas och vinsterna i industrin skullevara fortsatt goda, behövs det särskilda budgetförstärkningar på 6 miljarderper år . Det har regeringen i en proposition ställt sig bakom. har den högsta inflationstaktenbland jämförbara länder. Får jag för övrigt påminna om min fråga om möjlighetenatt uppnå 3-procentsmålet, den fråga som finansministern lämnade obesvarad iden förra debatten. Vi har åter problem med bytesbalansen och vår valuta. Allekonomisk teori och all erfarenhet påbjuder åtstramning, men finansministernspäder på efterfrågan med en ofinansierad skatterabatt. Efter valet blir detnödvändigt att strama åt, vare sig ni socialdemokrater vill det eller inte. Dethar ni ju för övrigt medgett i det tidigare principbeslutet. Är det avvaltaktiska skäl ni inte vill precisera vad som skall hända på andra sidanvaldagen? Är det inte mycket bättre att redan nu tala om det, så att ni eftervalet kan se väljarna i ögonen och slippa drabbas av fler svekdebatter? Ellerutgår ni redan från att ni kommer att befrias från regeringsansvaret? Jag skall ge finansministern en chans till att göra rättför sig. Anser regeringen fortfarande att det under nästa mandatperiod behövsbeslut om särskilda budgetförstärkningar på ca 20 miljarder? Håller ni fast vidatt det främst skall ske på utgiftssidan, och vilka slags nedskärningar blirdet då fråga om? Om avsikten i stället är att försöka öka statsinkomsterna,vilka skattehöjningar blir då aktuella? 13MARGIT (): Tack för svaret, finansminister ! Detvar ett ovanligt försynt och blygsamt svar vi fick . Planernavar ju djärva. I kompletteringspropositionen 1983 stod det att indexeringär ett sätt att skydda den aktuella inkomstkällan från urholkning på grund avinflation. Vidare sades det där: Indexering av löner och prissättning tenderaratt förstärka inflationen. Mot denna bakgrund framstår det som nödvändigt att ibetydande utsträckning avindexera den svenska ekonomin. säger finansministern att han är mycket nöjd. Mendet är egentligen ganska små avindexeringar som har skett. Man har rörttidskoefficienten, och vi vet ju alla att därmed menas tiden från det att mansätter i gång ett bygge på preliminärt lånebesked och tills man får detslutliga lånebeskedet, som fidigare indexerades upp. Det brukar röra sig om ettoch ett halvt till . Sedan har man gjort litet grand när det gällerstatsbidragen till kommunerna, men där har det inte varit en regelrättindexering. Vidare har man gjort en liten omräkning av basbeloppet under ettår. Man har avindexerat av de totala kostnader som berörs avindexering. Det tycker jag är litet. Dessutom bör man kanske påpeka att på lönesidan var herrFeldt inte främmande för klausuler och indexering - och detta på ett myckettidigt stadium, redan i avtalsrörelsens ingångsskede . De treklausuler som senare spökade och som var så upprörd över, när hankom tillbaka från sin resa till , fanns med redan i den av kanslihusetinspirerade avsiktsförklaringen . Men på inkomstsidan har förstås avindexerat.Skatterna skall stiga med inflationen. Vi vet att det leder tillhögre inflation. Nåväl - i kompletteringspropositionen säger attvi inte menar allvar med inflationsbekämpningen, om vi inte avindexerarordentligt. Gäller detta nu ? Det tror jag väljarna vill veta. Om det framtida budgetläget Den här paraden av moderata riksdagsledamötersom med olika okvädingsord har försökt att reta upp mig visar vadsom är det egentliga syftet med det hela. Det är fråga om moderaternasuppläggning av valrörelsen - det gäller således att förneka verkligheten, attutmåla en obestridligt framgångsrik ekonomisk politik som ett fiasko. Detkommer ni inte att lyckas med. Men nöt gärna ord och energi på den härverksamheten. Det bekymrar inte mig, tvärtom. Det är nästan skrattretande att höra hur man skall få ned budgetunderskottet genom moderatpolitik. Han tillhör nämligen ett parti som har visat en enaståendeinkompetens, oförmåga, när det gäller att handskas med statens affärer. GöstaBohmans tid som ekonomiminister var den absolut värsta period vi någonsinupplevt i svensk ekonomi vad gäller utvecklingen av budgetunderskottet. Efterett sådant komplett misslyckande, som dessutom är dokumenterat, får jag höraatt tänker upprepa precis samma politik som . Hårdåtstramning i alla lägen är det enda recept som har alt kommamed. Den enda ekonomiska politik han känner till går således ut på att stramaåt och att skära ned. Om det framtida budgetläget Vi har försökt att förklara att det är genom en bestämdkombination av ekonomisk-politiska åtgärder som man kan bemästrastatsfinanserna -genom tillväxt i ekonomin, genom låg sysselsättning, genomföretag som klarar sig själva och genom låg inflation. Vi har uppnått precisallt detta, och det är på den vägen vi skall fortsätta, , närdetgälleratt få ned budgetunderskottet. Så titta förgäves efter sparpaketen! Yxanoch motorsågen kommer icke att användas för att få ned budgetunderskottet utandet blir fråga om en annan politik, precis samma politik som vi har bedrivitunder de här åren och som obestridligen gett resultat.