prot · G8099 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag upprepar alltså aft den föreningsfrihet som vi har häri landet och som är skyddad i grundlagen innebär att det står var och en frittatt organisera sig politiskt. Ingen kan tvingas att vara medlem i ett parti. De fackliga organisationerna måste få besluta om sina egnaangelägenheter. Varje politiskt parti måste självt få bestämma om formerna förmedlemskap i partiet. Jag erinrar om att fackliga och politiska organisationerär en typ av ideella föreningar. Sådana föreningars verksamhet är inte lagreglerad.Frågan om lagstiftningom ideella föreningar har behandlats av vid ett flertal tillfällen,senast vid förra . Förslag om lagstiftning har då avslagits medhänvisning till att def saknas skäl för en lagstiftning beträffande de ideellaföreningarna. Mitt svar på fråga, omkollektivanslutning är förenlig med den frihet och det infegritetsskydd som börfinnas i en demokrati, är alltså ja. På fråga, om jag är beredd aff verka fören lagstiftning som förbjuder kollektivanslutning, är svaret nej. Jag kan tillägga atf vid det socialdemokratiska partietskongress behandlades frågan om nya vägar för samarbetet mellan partietoch fackföreningsrörelsen. Kongressen beslutade att införa en ny, alternativanslutningsform, den s. k. organisationsanslutningen. Beslutet innebär att enlokal facklig organisafion som sådan kan anslutas till partiet. Medlemmarna ifacket blir med denna anslutningsform inte partimedlemmar annat än efterenskild ansökan. AnL 51JÖRGEN (): Jag tackar jusfifieministern för svaret på min interpellation. Jag har fidigare haft debatter i denna kammare omkollektivanslutning både med den nu sittande justitieministern och med hansföreträdare i ämbetet. När jag frågade om hansinställning till kollektivanslutningen, skedde def mot bakgrund av en händelsei Klippan i , som i blixtbelysning visade hur orättfärdigt systemet medkollektivanslutning till def socialdemokratiska partiet är. I Klippan uteslöts en folkpartistisk pappersarbetare urdet socialdemokratiska partiet genom ett beslut av partistyrelsen i Stockholm.Påståendet att man kan utesluta en folkpartistisk pappersarbetare ur detsocialdemokratiska partiet låter egendomligt, mendet är ändå alldeles sant.Den folkpartistiske pappersarbetaren hade nämligen tidigare, utan att hablivit tillfrågad, mot sin vilja och mot sin övertygelse anslutits till detsocialdemokratiska partiet. Det som hände var alltså att han först, utan attbli tillfrågad, sparkades in i det socialdemokratiska partiet och sedan, utanatt bli tillfrågad, sparkades ut ur det socialdemokratiska partiet. Anledningentill uteslutningen var att pappersarbetaren efter beslutet omkollektivanslutning gick på de socialdemokratiska parfimötena och där tog uppfrågan om kollektivanslutning. Det gick nu inte för sig. Socialdemokraternaskriver gärna in folkpartister i sitt parti och plockar pengar av dem, mendyker de upp livs levande och väcker debatt, då utesluter man dem. Så fungerarkollektivanslutningen, sådan är socialismen. Åtta gånger har uttalat sig motkollektivanslutningen, men ingenting har hjälpt. Socialdemokraterna fortsätteratt skriva in människor som partimedlemmar utan aft fråga dem om de vill blisocialdemokrater. Faktum är att av det socialdemokratiska drygt1,2 miljoner medlemmar är 750 000, , kollektivt anslutna. Vetenskapligaundersökningar visar atf en tredjedel av de 750 000, dvs. kvartsmiljon människor, är kollektivt anslutna utan att vara socialdemokrater.Hundratusenfals människor som på valdagen avstår från atf rösta eller läggersin röst på ett annat parti än det socialdemokratiska är medlemmar i detsocialdemokrafiska partiet. fick jag av svaret att det inomdet socialdemokrafiska partiet pågår en diskussion om formerna för samarbetetmellan fackföreningsrörelsen och partiet. a. har man i , sade ,startat en försöksverksamhet med ändrade anslutningsformer. Försöksverksamhetengår uf på att en avdelning av ett fackförbund men infe dess medlemmar anslutstill arbetarkommunen. Frågan övervägs alltså forflöpande inom partiet, slutadeOve sift svar till mig. Och den nuvarande justitieministern hänvisade idecember till samma försöksverksamhet. Man kunde, herr talman, av de svaren få ett intryck av atten omprövning eventuellt var på gång inom socialdemokratin. Mänga människorhoppades också på aft årets socialdemokratiska partikongress, somjustitieministern ocksä hänvisar till i sift svar till mig, skulle innebära enomprövning vad gäller kollektivanslutningen. På kongressen förelåg en rapport iämnet från en arbetsgrupp som hade grubblat över hur parfiet ochLO-kollekfivet skall samverka. De som hoppades på att arbetsgruppen skulle föreslå enavveckling av kollektivanslutningen blev dock djupt besvikna.Kollektivanslutningen skall vara kvar, sade arbetsgruppen. Generöst nog bördock den nyordningen införas aff samtliga kollekfivanslutna skall informeras omatt de blivit medlemmar i det socialdemokratiska partiet! Det är viktigt, sadearbetsgruppen, att också de kollektivanslutna "har ett handfast bevis påmedlemskapet". Alla kollektivanslutna skall därför få en medlemsbok. säger jusfitieministern i sitt svar att man kommer attinföra en alternativ anslutningsform, den s. k. organisationsanknytningen. Menden gamla ordningen kommer ju att finnas kvar - inte på något sätt stoppar manden. Den kvarts miljon människor som inte röstar medsocialdemokraterna men som ändå mot sin vilja blivit infösta i defsocialdemokratiska partiet skall nu få ett konkret bevis i form av en partibokpå den förödmjukelse som de utsatts för genom att de tvingats bli socialistiskapartimedlemmar mot sin vilja. Resultatet av den socialdemokrafiska interna diskussionenhar alltså blivit att kollektivanslutning utan partibok nu blirkollektivanslutning med partibok! Def är den socialdemokratiska förnyelse somSveriges justitieminister försvarar i denna kammare. En häpen allmänhet kunde också konstatera att beslutet påpartikongressen togs utan någon som helst opposifion. Inte ett pip hördes frånkvinnoförbund, från ungdomsförbund eller från den jusfitieminister som formelltskall vara rättssäkerhetens främste övervakare i det här landet. verkar det som om den här omprövningen - som alltsåinte blev någon omprövning - har blivit för mycket för en del också inom densociaUstiska ex. skrev följande i den ; "Vartfog friheten vägen? Hur ryms individens okränkbara frihet ochsocialdemokratins strävan att vidga och garantera denna frihet, inomkollektivanslutningens förkvävande famn?" Jag vill uppmana jusfitieminister att i dennadebatt svara på frågor. Hon är inte den enda som ställer dem, meningen socialdemokrat har svarat. Varf tog friheten vägen? Var finnstrovärdigheten, herr justitieminister? Också vpk;s tålamod verkar nu ha börjat tryta. Det stodhelt klart efter ett par uttalanden av vpk-ledaren under sommaren.Den 28 juli avvisade i tanken att enlagstiftning mot kollektivanslutning skulle kränka föreningsrätten. "Härtar principen om den individuella handlingen över." har det gjorts nya uttalandenfrån kommunistiskt håll av annan innebörd. Det är av intresse att i dennadebatt få klarlagt hur kommunisterna egentligen ser på frågan omkollektivanslutningen. Om man vet att socialdemokraterna gång på gång harstruntat i uppmaningar, om man vet aft den socialdemokratiska partikongressenutan någon opposition har bestämt sig för att fullkomligt strunta i opinionenmot kollektivanslutningen och om man slutligen har kommunistledarens ord på atthan infe tycker aff en lagsfiftning kränker föreningsrätten utan atf, tvärtom,principen om den individuella handlingen skall ta över - då måste det varautomordentligt svårt för kommunisterna att förklara för sina medlemmar,kollekfivanslufna till socialdemokraterna eller inte, att vpk i infetänker hjälpa till att få majoritet för en lagsfiftning som tar sikte påindividen. Det borde finnas någon som i denna debatt klargör vpk;s inställning.Den är viktig i detta sammanhang, för slår man fast vad sade ibörjan av sommaren finns def en majoritet för lagstiftning mot kollektivanslutning. redovisade professorn istatskunskap i , , i en artikel i resultaten avett forskningsprojekt som hette "Demokratin inomfackföreningsrörelsen". a. mot bakgrund av mycket omfattandeintervjuer och enkäter, som gjordes i mitten av 1970-talef, skrev professorLewin; "Sammanfattningsvis framträder en mörk bild av respekten förminoriteternas rättigheter inom den svenska fackföreningsrörelsen." I forskningsprojektet hade man bl. a. studerat hur dearbetare behandlas som föredrar aft stå utanför rörelsen. Inte mindre än 21 %av de över 2 000 medlemmar som hade intervjuats uppgav att de hade lagt märketill trakasserier mot de utanförstående. Jag citerar återigen ;"I de flesta fall rör det sig om gliringar och muntligapåtryckningar." Men det kan även förekomma betydligt allvarligare saker,som "anonyma skrivelser", "hot om stryk","okvädningsord och våldshandlingar". Även sankfioner från denfackliga ledningen rapporteras, såsom "hotelser från styrelser och ombudsmän","försök gjordes med atf personen skulle förflyttas från orten till annanarbetsplats" och "blivit utstött av klubbordföranden på arbetsplatsen". Tyvärr tyder ingenting på att situafionen är bättre.Men när justitieministern diskuterar denna fråga i låtsas han som omövergreppen inte alls existerar. justitieminister tillhör denminoritet i det socialdemokratiska partiet som själv har valt att skriva insig som medlem. Tänk om trots sitt socialdemokrafiska ledamotskapi morgon skulle få ett brev, där det står aft blivit medlem i detmoderata samlingspartiet, eller . Jag tror attjustitieministern då skulle säga ungefär så här; Det är ingen annan än jagsjälv som skall bestämma vilket polifiskt parti jag skall tillhöra. Jag villtillhöra socialdemokraterna. Ingen annan skall kunna ansluta mig till någotannat parti. Det är precis defta som är kärnpunkten. En folkpartistiskpappersarbetare i Klippan och en socialdemokratisk justitieminister skall hasamma rätt att slippa bli infösta i ett parti som de ogillar. Jag vill ställa tre mycket enklaoch mycket konkreta frågor till justitieministern, som skall vararättssäkerhetens främste företrädare i vårt land. För aft underlätta klara och konkreta svar skall jagställa mina frågor långsamt och tydligt, så att inga missförstånd kan uppkommaoch så aft justitieministern inte frestas atf svara på andra frågor än dem jagställer. Här följer frågorna; För det första; Vad är det för fel på principen aft varjemänniska själv skall bestämma om han eller hon vill tillhöra ett politisktparti och i så fall vilket? Vad är det för fel pä den principen? För det andra; Stöter det inte justitieministernsrättskänsla att hundratusenfals människor är medlemmar i och betalar pengartill ett parti vars politik de ogillar? För det tredje; Stöter det inte justitieministernsrättskänsla att det förekommer trakasserier mot medlemmar som reserverar sigmot beslut om anslutning fill de socialdemokratiska partiet? AnL 52BERTIL FISKESJÖ (c); Jag ber att få tacka justitieministernförsvaret. Jag ställde en liknande fråga till överlät till att svara. har jag ställt frågan till IngvarCarlsson, eftersom han speciellt tycks ha avdelats för att försocialdemokraternas räkning åka omkring i landet och tala om individens frihet.Men har överlämnat frågan till justitieministern, liksom Palmegjorde förra gången. Det är alltså justitieminister som den här gångenfår representera det ställföreträdande lidandet. Justitieministerns svar är djupt otillfredsställande. Detvisar att det socialdemokratiska partiet tänker fortsätta med dettaprincipvidriga sätt att rekrytera medlemmar. Frågans stora betydelse urfrihets- och integritetssyn- punktfycks inte intressera justitieministern. Situafionen för de enskilda människorsom utsätts för dessa övergrepp intresserar inte heller justitieministern. Dennäst intill kompakta opinion som finns ute bland medborgarna mot kollektivanslutningenintresserar inte heller justitieministern och hans socialdemokrafiskaregeringskollegor. På min raka fråga om kollektivanslutningen är förenlig medden frihet och de infegritetsskydd som bör finnas i en demokrati, svararjustitieministern ohöljt ja. Men så är def inte, herr justitieminister.Kollekfivanslufningen är eft allvarligt övergrepp pä den enskildes frihet ochpolitiska integritet. Denna kollektivanslutning är en kvarleva från ettfördemokrafiskt samhälle, en kvarleva av ett synsätt som har sin grund iskråväsende och individuell ofrihet. Den hör inte hemma i en demokrati sombygger på att den enskilde själv skall bestämma vilket parfi han eller hon villrösta på och vilket parfi han eller hon i övrigt vill stödja genom t. ex. medlemskap. Ingen kan tvinga någon atf vara medlem i eft parti, sadejusfifieministern alldeles . Men def är ju precis det man gör. Man tvingarmänniskor som inte har den minsta önskan atf bli medlemmar i defsocialdemokrafiska partiet aft bli def. Alltså - man kan tvinga människor aftbli medlemmar i ett polifiskt parti, nämligen def socialdemokrafiska. Denreservafionsrätt som socialdemokraterna allfid brukar dra fram i dessasammanhang ändrar ingenfing i def här avseendet. Man kan reservera sig, men mantvingas in i ett parfi. Alldeles frånsett aft def, som vi alla vet, i mångaarbetsmiljöer verkligen kostar på och kräver ett oerhört stort personligt modatt reservera sig, är det också eft övergrepp mot den mest elementära polifiskaintegriteten aff man skall behöva tillkännage aff man inte vill tillhöra eftparti. Såsom illustrerade förekommer det trakasserier, och jagskulle kunna bidra med en lång rad konkreta exempel. I en demokrati skall det vara frihet aft ansluta sig fillett parfi, frihet atf låta bli atf fillhöra ett parti, och man skall hafriheten atf över huvud taget infe behöva tala om vilket parti man sympatiserarmed. Valhemligheten är skyddad, och medborgarna kan rösta precis som de vill.Så skall det vara. Vill man infe deklarera en polifisk anslutning skall manslippa det. Man skall också slippa aft fala om atf man infe vill vara med i ettpolitiskt parti. I ekonomiskt hän.seende är det så, att socialdemokratinlägger rabarber på medlemsavgiften ändå, hur mycket man än reserverar sig. Om justitieministern och andra socialdemokrater nu infetycks ta nägot som helst intryck av vad t.ex. jag och majoriteten av svenskafolket klart tycker i denna fråga, borde man kanske ändå fa något intryck avvad allt fler bedömare inom socialdemokratin själva bestämt anser. citerade ur en artikel i . Jagskall strax göra def också. Kollektivanslutningen har ingenfing att göra med denenskildes fri- och rättigheter, tycker den socialdemokrafiska regeringen. Så härskriver den största socialdemokratiska tidningen, , i en ledare den20 : 10 protokoU 1984/85:7-9 "Aft kollektivt anslutaindividen fill en politisk idé och ett parti är att bruka våld på hennesintegritet och mänskliga fri- och rättigheter." Jag instämmer helhjärtat i uppfattning.Kollekfivanslufningen är infe förenlig med den frihet och def integritetsskyddsom skall finnas i en demokrafi. Jag skulle kunna fortsäfta att citera liknandeuttalanden ur annan socialdemokratisk press. har, som också erinrade om, åttagånger uttalat att kollektivanslutningen skall upphöra. Det är alltsåuppfattningen hos en vid upprepade fillfällen redovisad majoritet i . Men dessa riksdagsuffalanden har def socialdemokrafiska partiet blanktstruntat i. Det enda som återstår är således lagsfiftning - om man nu överhuvud taget vill bekymra sig om de enskilda människornas politiska integritet. I en motion fill årets riksdag - den har första namn och skall behandlas här i kammaren - föreslår centernlagstiftning och lägger ocksä fram ett konkret lagförslag. Ett slag såg def, som vi fidigare hörde, uf som om dettaförslag skulle kunna få majoritet i . Därmed skulle denna eländigafråga äntligen vara ur världen. Vpk-ledaren gick nämligen ut ochsade atf han och hans parti vore beredda att stödja ett förslag omlagstiftning. har kommunisterna, som man kunde vänta - jag hade kanske infeså stora förhoppningar på dem som hade - stuckit svansen mellanbenen och gått och gömt sig. Kommunisterna är ingenting att lita på när detgäller frihefsfrågor! Återstår alltså såvitt jag kan förstå för väljarna att setill aft det blir en icke-socialistisk majoritet häri kammaren efter nästa val.Jag kan för min del lova justitieministern och den socialdemokratiskaregeringen att vi skall jaga er med denna fråga från valmöte till valmöte ändafram till valet. Vi skall visa hur ihåligt ert prat om omsorg om den enskildeindividens frihet är, när ni inte ens vågar ge individen rätt aff väljapolitiskt parti! Här dras nu upp en lång, gammal och välkänddebatt. Jag skall inte svara på nya frågor som har ställts och som jag infeuppfattar som uttryckförett reellt intresse för information utan som retoriska.Jagvill, herr talman, enbart säga aff det skulle vara mycket välgörande fördebatten om man från borgerligt håll ville tala klarspråk och erkänna aft detman i själva verket vill åt är samarbetet mellan fackföreningsrörelsen ochsocialdemokratin. Det samarbetet har djupa historiska rötter, och detsainarbetef försvarar vi socialdemokrater. Men som framgår av det jag sade är formerna för detsamarbetet inte låsta. Formerna diskuteras och förnyas forflöpande. Men detsker på frivillig väg. Liksom när det gäller andra frågor om ideellaföreningars inre liv skall den förnyelsen ske utan inblandning frånlagstiftarens sida. Det är innebörden av en rad riksdagsbeslut. AnL 54JÖRGEN () replik; Jag är besviken på justitieministern. Hansäger att det härar en gammal debatt och att det ställs retoriska frågor, ochså läser han upp en färdigskriven replik som han hade med sig upp italarstolen. Det vore bättre för debatten om justitieministern lyssnade på ochförsökte svara på de frågor vi ställer. Det är ju därför vi har möjlighet affha interpellations- och frågedebatter här i . Jag ställde tre konkreta frågor som jag läste upp långsamtoch tydligt. Jusfitieministern kanske kunde svara på en av de fre frågorna. Stöter det inte justitieministerns rättskänsla att manföser in hundratusentals människor mot deras vilja i hans eget parti? Stöterinte det hans rättskänsla? Vad svarar justitieministern de enskilda människor somkänner sig utsatta för ett förtryck och för aff man kränker deras frihet? Dessa frågor är intressantare än att säga att detta är engammal debatt. Försök svara på någon enda fråga som vi ställer här , herrjusfitieminister. Jag tror aft debatten skulle tjäna på det. Den socialdemokratiska partikongressens ställningstagandeoch justitieministerns framträdande häri dag gör, precis som Fiskesjö var innepå, aff socialdemokraterna nog får räkna med att gångpå gång förklara hur ni kan faordet frihet i er mun, som niförsvararen ordning som grovt kränker enskilda människors frihet. Varje gång nikommer att tala om frihet, då skall vi fråga er hur ni kan försvara den härordningen. Möjligen kan någon enda socialdemokrat kanske ge ett något merakonkret svar än def som justitieministern har givit här . Jag vill upprepa mina frågor och jag vill uppmanajustitieministern att försöka svara på dem. Om kollektivanslutningen tillpoli- tisktparti AnL 55BERTIL FISKESJÖ (c) replik; Justitieministern säger att det här är engammal debatt. Ja, och det är ju def som är sä bedrövligt. Att vi över huvudtaget i en, som vi själva tycker, avancerad demokrati skall behöva föra endebatt med klart fördemokratiska förtecken är bedrövligt. Det är ju detta somär så häpnadsväckande märkligt. Men vi kan naturligt inte upphöra med denna debatt baradärför att socialdemokraterna tycker att den är obehaglig. Vi som ärintresserade av den enskilda individens frihet och rätt att själv väljapolitiskt parti måste ju stå upp fill den enskilda individens försvar. Sedan säger justitieministern, att det vi vill åt ärsamarbetet mellan socialdemokratin och den fackliga rörelsen. Vem har sagt det?Ni får väl samarbeta med vem ni vill, det lägger vi oss inte i. Ni fårsamarbeta med SAF, LO, TCO, och vem i all världen ni önskar samarbeta med.Det är ju inte det frågan gäller. Frågan gäller individens rätt att självbestämma vilket politiskt parti individen själv vill tillhöra. Vidare talar justitieministern om begränsning avföreningsfriheten. Hur kan det innebära en begränsning av föreningsfriheten attett politiskt parti Om kollektivanslutningen till politiskt parti inte får ta emot kollektivt anslutna medlemmar. Detta haringenting med föreningsfrihet atf göra. Vem som helst kan naturligtvis få bildaföreningar, och vem som helst kan naturiigtvis få ansluta sig till den föreningsom vederbörande kan önska. Vad det gäller är alltså aft ett polifiskt parfiinte skall fa emot medlemmar som ansluts kollektivt. Att den enskilde skall ha rätt aft bestämma vilket partihan vill gå in i innebär inte en begränsning av föreningsfriheten, def innebären utvidgning av den. AnL 56INGEMAR (); Jag har begärt ordet för att kommentera ochtillbakavisa ett påstående som ofta görs i debatten om kollektivanslutningen.Def sägs nämligen ofta atf angreppet mot kollekfivanslufningen är ett angrepppå det fackliga arbetet. Det fanns ett liknande påstående i justitieministernsreplik . Inget kan vara mer osant. Det är att blanda ihop korfen.Sannolikt gör man detta avsiktligt eftersom def inte finns eft enda anständigtargument till försvar för kollekfivanslufningen till ett politiskt parti. Min och folkpartiefs principiella hållning är denna; Vivill bedriva opinion för anslutning till facklig organisafion. För den som äranställd bör def vara naturligt atf vara organiserad i en facklig organisation.Genom den styrka som enighet i en facklig sammanslutning ger kan anställdahävda sina intressen i egenskap av anställda. Det är en styrka för hela vårtsamhälle att de allra flesta anställda är organiserade. Därmed blir facketstarkt, och det blir förmöget och villigt atf fa ansvar församhällsutvecklingen. Just därför bör fackliga organisationer varasjälvständiga i förhållande till polifiska partier. Def är klart att def ilängden blir svårt aff känna samhörighet med en organisation som ständigt görpartipolitiska ställningstaganden och som inte värnar sin fackliga integritet.Men detta är ett memento för varje facklig organisafion. Vi har inte för ettögonblick övervägt att i lag reglera hur fackliga organisafioner skall ordnasin verksamhet. Vi har ju i t. o. m. avstått från att regleraanvändningen av stridsmedel vid konflikt på arbetsmarknaden. Densocialdemokratiska regeringen har tagit eft första steg mot denna princip och ilag förbjudit visst stridsmedel. Detta intrång i den fackliga friheten beklagarvi. Nej, kritiken mot kollektivanslutningen riktar sig mot def parti som finnerdef förenligt med sin rättsuppfattning att ta emot medlemmar i en fackligorganisafion som medlemmar i sitt parfi, trots att det inte föreligger någonansökan från individen i fråga. Om infe politiska parfier respekterar denenskildes rätt atf stå utanför viss organisation, då får man pröva att regleradet i lag. Det påpekas ibland - också def som ett slags försvar - attdef bara är en tredjedel av som tillämpar kollektivanslutning tilldef socialdemokrafiska parfiet. Det är som om man ville säga att de andra tvåtredjedelarna ändå beter sig just. Får jag fråga jusfitieministern; År dessa LO-förbundsbeslut atf inte tillämpa kollektivanslutning att se som ett angrepp på denfackliga solidariteten eller på det historiska sambandet mellanarbetarrörelsens polifiska och fackliga grenar? Är ni i det socialdemokrafiskaparfiet mycket besvikna pä de som inte föser in sina medlemmar i ertparti? Om svaret pä den frågan är nej, hur kan man då påstå atf vi som kommertill samma slutsats som majoriteten av ägnar oss åt angrepp på denfackliga rörelsen? Jag antar aft def i de som infe fillämparkollektivanslutning också finns en och annan socialdemokrat.