prot · G809107 · 1984-12-31 00:00:00 — har i FN i generalförsamlingen hört tillde stater som fördömt invasionen i Afghunistun och krävt all omedelbartdrar bort sina trupper. Det är bra, men ullu borde vid del här laget ha insettatt enbart högtidliga tal inte hjälper. Hur välmotiverade de än må vara är detinte nog. signerade marioneltregeringen i Kabulen ny som fördömer tortyr. Det var ett hån mot FN och allt vad FNstår för, om man vet att presenterades förFN:s kommission för mänskliga rättigheter en av kommissionen förra åretbeställd rapport om de mänskliga rättigheterna i . Rapporten, somhar fått tus frum utan hjälp av den nuvarande s.k. regeringen eller ,visar tydligt en sak: de mänskliga rättigheterna respekterus inte ulls iAfghanistan av dess nuvarande regering. Brott mot dem hör till den dagligarutinen. Den här rapporten hur utarbetats av en österrikisk juristprofessor.Rapporten anklagur regeringen för att hålla ungefär 50 000 politiska fångar ochuppger alt tortyr i fängelserna hör till dagsrutinen. Jag skall besparukammarens ledamöter detaljer om tekniken. Rapporten bekräftar också utt Sovjetstyrkornu i lundetsiktur till utt berövu gerillan dess förnödenheter. Följden har blivit att manhar förstört bevattningssystem och skördar, att man har bombatcivilbefolkningen i byarna och tydligen inte ens dragit sig för alt användakemiska bekämpningsmedel. Det är bra att vi nu fått en officiell rappört. Denbevisar egentligen bara vad vi redan visste: att en stor tragedi utspelas iAfghanistan. Desto större skäl för att med all kraft och vid varje möjligttillfälle protestera mot de orättfärdiga grymheterna! Då måste vi fortsätta alt verku med opinionsbildning, ochgöra del på alla områden. I en fempartimoiion som bl. a. undertecknats avBritta Hammarbacken, och mig har vi begärt att Sverigeskull tu upp Afghanistunfrågun i alla FN:s underorgun. Vi menur nämligen uttgenom att driva Afghanistanfrågan inte bara i generalförsamlingen utan också iolika FN-organ skulle aktivt kunna bidra lill den internationellaopinionsbildning som är oundgängligen nödvändig för att åter skallkunna bli ett fritt land. har opinionen i mot ockupationen avAfghanistan börjat växa. var det som bekant här i Stockholmett stort demonstrationståg med mottot "ut ur ".Det är glädjande att den allmänna opinionen i nu äntligen börjar blisturk. Det är naturligtvis inte bru utt det dröjt , och det är inte bruall opinionen ännu inte är starkare i den övriga fria världen. Möjligen kun vihoppus ult den senuste bidrar till en förstärkt internationellopinion. måste det vara dugs för alla den friavärldens regeringar att uppvakta ledare direkt och kräva respekt förbåde folkrätten och de Del borde vara dags för FN:s olika organ, som Nr 107känner lill myckel om de iragisku förhållundenu inne i landet, att systema- Onsdaeenden tiskt sprida upplysningar om dem. Del borde vara dags för alla fria folkatt j-j ,j|.j, |noc engagerasig starkt för det ockuperade . ligger åtta timmars flygresa frånSveriges gräns. Utrikesdebatt men och har sammagranne. Vi harull anledning att visa vår solidaritet med . Vi harockså all anledning att göra allt vi kan för att påverka andra stater att göradet. AnL 43 (vpk): Jag kommer utt använda min tid i den härdebatten till alt något beröra och utveckla synen på förhållandena i MellerstaÖstern, eller snarare , som jag anser är ett bättre begrepp isammanhanget. De berörs i regeringsdeklarationen, och de har också vuritföremål för en viss replikväxling tidigare, som jug vill återkomma till. Del som först och främst faller en i ögonen ochuppmärksummus i Mellersta Östern-frågan är konflikten mellan och de omkringliggandearabstaterna och, naturligtvis, det palestinska problemet. hur ulltmer framstått som en mukt som sätter sigöver internutionellu resolutioner, som sätter sig över folkrättsligu principeroch som i mångu avseenden uppträder på ett sätt som inte kan annat än starktfördömas. Historiskt sett - under - hurIsrael gång på gång uppträtt som en erövrarmukt i området och lagt under sigullt större områden. Trots upprepude påslölningur, uttalanden och beslul frånFN har man vägrat att återgå lill de bestämda gränser som världsförbundetutstakade en gång. Del nämns också i de resolutioner som har tagits upp iutrikesdeklarationen. De allra senaste årens händelser i , som går motsin sorgliga upplösning, är det senaste - jug törs inte sägu del sista -exemplet på Isruels sätt att agera i de här frågorna. Man invaderade under Likudregimens tid , först densödra delen, som man fortfarande håller. gick man, som vi ullukänner till, upp mot huvudstaden och involverade sig i de strider somredan tidigare pågick där. Denna militäru operuiion hur kostut oerhördu offer i formuv människoliv och lidande för folken i och för pulesliniernu, somdrevs ut - i den mån de inte tillfångatogs eller avrättades i - och denhur helt och hållet kommit till stånd på grund uv Isruels uggressivu politik iområdet. Jug behöver inte inför kumniaren återupprepa helahändelseförloppet beträffande stridernu i ,-med invudering uvflyklinglägren och den massaker som genomfördes där avlibanesiska falungister medun den isrueliska armén stod utanför och lät delske. Men det kun ändå vuru av intresse att i dugens nummer avDugens Nyheter tu del UV vud den närmast unsvurige för den här operutionen. , har att säga om händelserna. Det vur hun som vur den mest unsvurige för dessa mussukrer. Det vur hun som drev fram den militära aktionen. Och i dug 95 I en debatt i säger hun, enligt :"Mun lät mig inte göru färdigt jobbet i Libunon. fiender här hemmastörde kampanjen lill den grad alt vi inte nådde våra krigsmål." Det stårvidare: "Bitterhet och hat förblindade dem som satte krokben för oss,ansåg ." Han ser ulltså dettu som en operuiion som var helt riktigoch rättvis. Det var bara motståndet inne i - från motståndare ochkunske också delvis den inlernutionella opinionen - som hindrade honom från attgenomföra jobbet, ett jobb som bl. - måste man tro - också innefattademussukrer på civilu i de palestinska flyktinglägren. Så tulur en militarist och erövrure, och jug tycker det ärgunsku märkligt utt mun i debutten här haft sä myckel utt sägu om ,om judurna som förtrycks och om sådant, men haft så litet ult säga ompalestinierna och vad de har fått utstå under dessa år, allra senast i . och har blod på händerna. De har byggtsin stat på andra människors olycka, och de fortsätter alt bygga på dengrunden. Det måste fördömas. Jag tycker ull nian i regeringsdeklurutionen i det härsummanhangel är alldeles för svag och utslätad i sina kommentarer. Det är gottoch väl att man redovisar resolutionerna som man ställer sig bakom, nu liksomtidigare, men när man säger all rapporten om övergrepp mot civilbefolkningen isödra inger djup oro, tycker jag utt det är ett verkligt underskattundeuv vad som händer. Det är ju inte frågu om enstaka händelser, när israelernanu igen går in i byar i södra och skjuter ner befolkningenurskillningslöst i s.k. vedergällningsaktioner, utan det hör till mönstret fördennu statsbildnings agerande i regionen. Vad som händer i södra måstesättas in i sitt sammanhang, och då räcker det inte med att man bara känneroro. De borgerliga partierna har haft mycket litet att säga iden här frågan under utrikesdebatten . Från moderat håll har man försöktangripa regeringen för all ha glidit i bedömningarna när det gäller synen påIsraels bestämda gränser, och jag tycker att det på ett bra sätt hurlillbukuvisuts uv utrikesministern. Vi ställer oss naturligtvis bakomregeringsdeklarationen i det avseendet, både och tidigare. Det ärsjälvklart att vi inte ser några glidningar i del fallet. Men jag skulle gärna hu velut höra från moderatasumlingspurliels, från folkpurtiets och från företrädare här ikammaren någonting om folket i , om palestinierna och om deruslidunde, inte buru den andru siduns situation. hur Isruel fått nyu fiender i södra som ärhänsynslösa och som ställer till väldigt storu besvärligheter, Shianiuslimerna,som utgör en del uv den fundamenlulistisku islamiska rörelsen, är Khomeinisprotegéer. De har honom som sill ideal - och det finns en hel del att sägu omdenna fundamentalistiska riktning inom islam. Vi har ingen anledning att på något sätt jämförareligioner och förvägra det ena eller andra folket rätten att ha den religiondet önskar, men när religionensätts i system som en förtryckarideologi, då har vi rätt att protestera. Likaväl som vi inte kan acceptera sionismen i , där man i namnförtrycker andra folk och anser sig vara bättre, har vi naturligtvis anledningatt reagera mot den fundamentalistiska riktningen inom islam där man också iGuds namn - så som sker i Khomeinis - torterar, mördar och bedriver ettkrig som inte kan betraktas som annat än vanvettigt. Jag tycker också att det är märkvärdigt att i den härdebatten ingen, vad jag har kunnat höra, har nämnt någonting om Iranoch vad som händer där - i , som det ofta framställs. Många har varituppe i talarstolen, men ingen har haft någonting att säga om det förtryck somKhomeinis regim utövar mot hela befolkningen i landet, talade om tortyr i , Detförekommer säkert. Jag har på den punkten ingen annan uppfattning än KarinAhrland, Men det hade kanske varit på sin plats att något beröra vad som händeri grannländerna, i och också i , där diktatorn hartagit religionen i sin tjänst och använder den fundamentalistiska principen somett instrument för att förtrycka folket. Det här påverkar också konflikten i ,Motståndet mot förändringar som påbörjades leddes från början av religiösaledare, mullor. De ideal som förfäktades av dem och som åtminstone delvisförfäktas av delar av motståndsrörelsen i kan vi aldrigacceptera. De kan aldrig väcka vår aktning och respekt. Uttalanden om att denenda utbildning som behövs för afghanska skolpojkar - naturligtvis talas detinte om flickor - är att lära dem är något som vi, oavsett vad vi iövrigt tycker om konflikten i , aldrig någonsin kan acceptera. Kriget mellan och har berörts något i debatten,I det avseendet tycker jag att det finns anledning att rikta en viss kritik motutrikesdeklarationen. Där uttalas förhoppningar om att uppgörelsen om att intebomba civila mål skall respekteras. Men här visar åter sina dubblaansikten, vilket jag tycker det finns stor anledning att påpeka. Vår handel medIran har tredubblats. Också vår handel med har ökat.Det står i strid med alt vi fördömer dessa staters inre förhållanden.Vi fördömer deras krigshandlingar osv,, men när det gäller de ekonomiskafrågorna uppträder vi som vanligt med dubbla ansikten, och det är inte särskilthedrande för oss. Vi borde i det här läget åtminstone vara mycket återhållsammamed att arbeta för att öka vår export till dessa stater. Framför allt borde vivara återhållsamma når det gäller sådana saker som den etablering av enkemisk-teknisk fabrik i som vi på nytt har engagerat oss i. Projektetpåbörjades , låg nere under de oroliga åren i slutet av1970-talet och har åter satts i gång. Svenska företag är involverade iuppbyggnaden av den här verksamheten med en produktion som naturligtvis kan användasockså för militära ändamål, eftersom det är fråga om en tillverkning där manåtminstone kan framställa sprängmedel av olika slag. Jag skulle i det här sammanhanget än en gång vilja ta uppfrågan om det kurdiska folket. Både i och i är det kurderna somdrabbas hårdast av 7 protokoll 1984/85:107-108 Nr 107 förtrycket, eftersom de utgör enminoritet som inte någon av dessa båda den regimer accepterar. 27 mars1985 Förtrycket av kurderna för migslutligen över till det andra landet i närheten, nämligen . Utrikesdebatt Också i fråga om har detvarit märkvärdigt tyst. huvud taget sagts väldigt litet om den här regionen iutrikesdebatten. Inte heller i utrikesdeklarationen har det sagts något omTurkiet, vilket förvånar mig. Vi vet ändå att man har en fascistiskmilitärdiktatur i landet, som åtminstone delvis måste räknas till ochsom har säte i . Där har vi visserligen motarbetat på ettförtjänstfullt sätt, men man skulle gärna ha sett ett kraftigare fördömandefrån alla håll, både från regering och från opposition, i dagens debatt. Jaghoppas att Turkiel inte i fortsättningen kommer att bli bortglömt så som harskett . 44STEN (): I regeringsdeklarationen berörs med endastett par rader och i förbigående ett av världens största, ständigt akuta problemmed den djupaste nöd som . Jag finner detta vara en beklaglig brist,särskilt som underlåtenheten kan ses som en återspegling av den likgiltighetsom kan iakttas uppstå när ett problem får varaktig hemvist i vår livsmiljö. Min avsikt är, herr talman, att i mitt anförande behandladenna fråga, som borde hållas ständigt aktuell ej minst på grund av dessbetydelse för fred och fredlig utveckling i världen. flyktingkommissarie () inrättadesden efter beslut av . Beslutet gällde verksamhet, närmast för att lösa problemen med andra världskrigetsflyktingströmmar. Mandatet för UNHCR har emellertid måst förlängas med påvarann följande femårsperioder. Antalet flyktingar i världen har icke gått attminska - utvecklingen har varit den motsatta. UNHCR:s uppgift är att driva en rent humanitär ochicke-politisk verksamhet. Organisationen skall skaffa internationellt skydd åtflyktingar och söka finna varaktiga lösningar på dessas problem. Det kan skegenom frivillig repatriering, bosättning i ett annat land eller genomintegrering i det land där flyktingen uppehåller sig. Som främsta stöd för sin verksamhet har UNHCR 1951 årsFN-konvention rörande flyktingars status. I denna regleras flyktingarsbehandling i frågor som anställning, social trygghet, rörelsefrihet ochutställande av resedokument. Konventionens mest betydelsefulla bestämmelseåterfinns i Artikel 33, vilken förbjuder tvångsutvisning av en flykting tillett land där hans liv eller frihet skulle hotas på grund av ras, religion,nationalitet eller politisk åskådning. Konventionen har undertecknats av 95stater. Sedan UNHCR:s tillkomst har begreppet flykting förändrats.Poul Hartling belyste detta i sitt inledningsanförande vid möte medUNHCR. Han påtalade att den innebörd termen flykting hade i 1951 årsflyktingkonvention och tilläggsprotokoll nu fält ett vidgat innehållgenom att användas även om människor, som lämnat sina hemländer av skäl sominterna strider och hungersnöd. Härav berörda grupper är vanligen så stora attindividuell prövning är näi-mast omöjlig att genomföra. FN:s generalförsamlinghar därför infört som särskilt begrepp för människor i en flyktingliknandesituation, i hemlandet eller utomlands, termen "displaced persons",tvångsförflyttade. Därmed kan även denna kategori omfattas av UNHCR:sverksamhet. I såväl det internafionella som nationella arbetet på attge stöd åt flyktingar har vissa gränsdragningsproblem av mera principiell naturuppstått. Ett sådant är var gränsen går mellan flyktinghjälp ochutvecklingsbistånd, ett andra är vem som skall räknas in under begreppet"displaced persons". Vid påtalade flera västländer undergeneraldebatten att UNHCR:s uppgift var att i första hand tillgodoseflyktingars behov av juridiskt skydd. Utvecklingen har emellertid gjort atthuvuddelen av UNHCR:s resurser går till biståndsprogram som kräver mångåriginsatstid. Uppfattningen hävdades att UNHCR:s verksamhet borde inskränkas tillflyktingsituationens akutfas och till den hjälp som då kunde komma i fråga förrepatriering eller omplacering i tredje land. Den gradvisa och tidskrävandeintegrationen i asyllandet borde ligga på de organisationers ansvarsområde somär, inriktade på utvecklingsbistånd. Problemet togs upp på FN:s andra konferens till förmån förAfrikaflyktingar (ICARA II) somhölls i . Det ingick i konferensens målsättning attfastställa, att det fanns ett samband mellan flyktinghjälp ochutvecklingsbistånd. Konferensen kunde ena sig om att detta samband existeradeoch hade därmed nått vad som kom att betraktas som det kanske viktigasteresultatet av ICARA II. Det slogsfast att FN:s flyktingkommissarie hade ansvaret för en flyktingsituationsförsta akuta fas. Därefter måste organisationer för utvecklingsbistånd ta överarbetet med att ge flyktingarna möjlighet till utkomst och integration i detnya samhället. Denna UNHCR:s avlastning av långsiktiga insatser och dessasöverförande på biståndssidan innebär ökade krav på höjda utvecklingsbidragsärskilt från länder med ett stort antal flyktingar. Konferensen noterade dettaoch antog en deklaration och ett handlingsprogram till stöd för en samordningav olika biståndsformer. En svår och känslig fråga är att avgöra vem som kaninnefattas under begreppet "displaced persons". Genom att termen harinförts som ett särskilt begrepp vid sidan av blirgränsdragningen för vem som hör hemma inom denna kategori mera enbedömningsfråga än ett på ett definierat regelsystem vilande beslut. Detta ären avgörande nackdel, ej minst för enskilda nationer som har att ta ställningtill huruvida uppehållstillstånd skall beviljas eller ej. Till bilden hör attdenna brist på entydiga bedömningsgrunder har gett upphov till en handel ivinstsyfte med organiserade flyktingtransporter. Härvid kan flyktingbegreppetbli utnyttjat bl, a, för att kringgå enskilda länders bestämmelser för legalinvandring. Denorganiserade flyktinghjälpen genom UNHCR:s försorg har verksamt bidragit tillatt lindra mänskligt lidande som denna hjälp förutan skulle sluta i katastrofoch undergång. Det är nödvändigt att denna verksamhet vidareutvecklas ocheffektivise- ras, ICARAII har påvisat hur detta är möjligt.Samordningen mellan flykting- och utvecklingshjälp är en väsentlig fråga attfinna formerna för. Mycket återstår att göra vad beträffar bilateralaöverenskommelser för reglering av flyktingströmmar. Icke minst har på senaretid fått erfara de negativa konsekvenserna av avsaknaden av ett gemensamtmellanstatligt regelsystem. Framtagandet av ett sådant är en angelägen ochbrådskande uppgift för regeringen och att med kraft driva på i berörduinternationella fora. Uppgifterna om antalet flyktingar i världenvarierar beroende på om beräkningsgrunden utgörs av den snävare definition påflykting som tillämpas i , eller om även "displacedpersons" inräknas. Enligt UNHCR:s beräkningar uppgick mot slutet av 1983det totala antalet flyktingar i världen till ca 10 miljoner, Samma källauppskattade antalet flyktingar till 15-18 miljoner. Skillnadenmellan de båda åren kan förklaras av att olika beräkningsgrunder tillämpats, 1 och Rädda barnens rapport från1982, Flyktingar -bakgrund, kartor och statistik, har man använt en vidaredefinition av flyktingbegreppet - "Flykting är den person som flyttberoende på av människan framkallade katastrofer". På denna grund räknardessa organisationer med att det finns 15-18 miljoner flyktingar i världen,Vidure uppskattar man att denna siffra stiger med ca 2 miljoner . Fördelade på kontinenter finns det 4.7 miljonerflyktingar i , ca 7 miljoner i , 300 000 i , ca 1 miljon iCentralamerika och 750 000 i . Vissa områden kan urskiljas som särskilthårt drabbade. Främst gäller detta och med ca 3 miljonerflyktingar. Främre med 2,6 miljoner och Främre med 3,5 miljoner. Varje enskilt livsöde bland dessa miljoner människor ärpräglat av hemlöshet, svält och umbäranden, otrygghet och resignation.Världssamfundet och enskilda bättre lottade länder måste solidarisera sig meddessa hårt drabbade människor och hjälpa dem att bygga upp en ny existens,Bästa vägen vore att även inom flyktingpolitiken arbeta efter Röda korsetsdevis "Bättre förebygga än att bota", dvs. komma åt och undanröjaorsakerna till flyktingfenomenet. Dagens flyktingsituation söker sitt ursprung i två frånvarandra väsens-främmande huvudorsaker - maktpolitiska strävanden samt etniskaoch kulturella skillnader. Exempel på den förra är ockupation avAfghanistan samt på den senare flyktingströmmarna från och inom . ,m. fl. Situationen på ger exempel påen samverkan mellan såväl maktpolitiska sovjetiska intressen sometnisk-kulturella skillnader. aggressiva utrikespolitik framgår av attden medverkat till uppkomsten av världens två största flyktingområden - det enamed som utgångsland, det andra med . I detta maktspelsitter de mänskliga rättigheterna trångt, och känsligheten för de mänskligalidanden som förorsakas därav är förträngd. Denna brulaliséring av formernaför internationellt umgänge måste brännmärkas. Om cynisk hänsynslöshet vittnar de metoder som tillgripsför att nå fram till ett uppsatt maktpolitiskt mål. Från strömmarrapporter in om hur den sovjetiska ockupationsmakten, inför omöjligheten att nåett militärt avgörande, tillgriper terror av olika former motcivilbefolkningen. Mest avskyvärd är metoden att åstadkomma svält genom attbränna åkrarnas gröda och därmed tvinga folket på flykt undan hungersnöd. En medvetet konstruerad hungersituation är ett vapen, somkommit till användning mot en motsträvig befolkning även i andra diktatorisktstyrda länder. Uteblivna livsmedelskuponger som påtryckningsmedel vid detsenaste valet i , stoppade livsmedelstransporter till hungrandemänniskor i , , samt nu senast den etiopiska regeringensvägran att underlätta transporterna av livsmedel till de svältande i Wollo,Tigre och Gonder är exempel på hur denna djupt inhumana metod systematisktkommer till användning. De flyktingskapande orsakerna måste undanröjas med allafredliga medel. En bred folklig opinion måste frammanas till stöd för Förentanationerna att kräva respekt för konventionen om de mänskliga rättigheterna ochdet senare tillkomna . I samma riktning bör de biståndsgivandeländerna arbeta - ej minst genom skärpta krav på mottagarlandets samverkan tillatt hjälpen leder till ökad demokratisering. En samverkan av detta slag lederfram till den form av samarbete som . Haeckel benämnde"denna den mest utpräglade altmistiska principens frukt". Motsatsen,det flyktingskapande våldet, leder endast till en bekräftelse av ToyohikoKagawas uppfattning: "Varje våldsam revolution blir aldrig i längdenframgångsrik - resultatet blir endast en ökning av de utblottades antal." 45RUNE (): inleds i en konferensom hur FN:s och deklarationer om de mänskligarättigheterna tillämpas och efterlevs runt om i världen. För att något belysa behovet och värdet av den nyssnämndakonferensen vill jag återge några synpunkter i en artikel av den göteborgskejournalisten , som specialiserat sig på "avvikarnas"situation i östblocksländerna. Artikeln är daterad ochåterfinns i den nu nedlagda Handels- och Sjöfarts-Tidning. "Får en tidning publicera vilka skändligheter somhelst, bara den sätter dem inom citationstecken? Den frågan fanns all anledningatt ställa , när man läste Göteborgspostens utlandssida.Inom citationstecken kunde man där läsa rubriken .Texten därunder var daterad (TT-Reuter) och citerade utförligt densovjetiska nyhetsbyrån , som publicerat en intervju med en person sombeskrivs som 'den sovjetiske historikern '. Om det inte finns två i rör detsig om en av de mest ökända antisemitiska propagandisterna i helaSovjetunionen. rapportfrån till för Judar hette det om :'Han är en av de mest produktiva av de sovjetiska antisionistiska skribenterna.Hans artiklar har publicerats i strängt taget varje sovjetiskt pressorgan, och,ännu mer värt att notera, i militära publikationer.' Kornejevs specialitet är just att beskylla judar för attsamarbeta med nazismen. Kornejev, liksom hela den sovjetiska antisemitiskapropagandan arbetar under täckmantel av vad man kallar 'antisionism'. Men, käraläsare, låt er inte förledas av sådant kamouflage. Kornejevs och hans gelikarssyften är rent antisemitiska - och de sprider på alla tänkbara sätt och medSovjetregimens bifall en hatpropaganda riktad mot hela judendomen iSovjetunionen och i och i hela världen." Hanavslutar sin artikel med följande tänkvärda synpunkter: "Vi får inte glömma vad som sker - och vad som sketti årtionde efter årtionde i Öst under sovjetiskt förtryck. Och nog finns det de som glömmer. 'Det magiska årtalet1984 visade sig vara inte stort mer än en litterär produkt', kunde vi läsa i ennyårskrönika i G-P . Och hade en annanskribent i G-P skrivit; 'Ämnet börjar bli uttjatat'.