prot · G809109 · 1984-12-31 00:00:00 — Alternativet för arbetarna är naturligtvis att kämpa fören generell arbetstidsförkortning, som också ger fler jobb. A rbetsmarknads-politiken, m. m. A rbetsmarknads-politiken, m. in. Högerpolitiken innebär också attindustri och kapital fritt skall kunna flyttas över gränserna hur som helst.Vår storfinans investerar också mer i utlandet än i . Vad händer med arbetarrörelsens ledning? Jo, den ger efterför denna högerpolitik - exporlinriktningen sägs vara det viktigaste av allt.Därmed har man också brist på investeringar i . Fonderna styr inte, ochden styrning som skulle ske från arbetarrörelsen mot denna högerpolitik, densker inle. Alternativet är naturligtvis att de grundtankar som fannsi fonddebatten om makten, fördelningen och arbetet,återigen blir det viktigaste. Då skulle vi också kunna ha en styrning ochplanering för hemmamarknaden och få fler jobb. Högerpolitiken attackerar lönerna. Här är det ganskaintressant att lyssna till dagens debatt. säger i det enasammanhanget: Ingen statlig inblandning i lönepolitiken. 1 nästa stund blandarde sig i ungdomslönerna, lönerna i Samhällsföretag. Socialdemokraterna sägeratl parterna skall bestämma. Men i nästa stund säger landels finansminister atlvi har ett tak på , vilket är förödande för industriarbetarna. Det är enskendebatt av sällan skådat slag. Lönerna är inte orsaken till arbetslösheten, kan inte varadet. Lönerna är också underlaget för konsumtionen. Det handlar om en rättvisfördelning av samhällets resurser. Med reallönesänkningar skulle vi iså fall ha en väldig fart, vi skulle inte ha någon arbetslöshet, men den ärfaktiskt större . Metallarbetaren får garanterat , resten får hanjobba ihop via ackord och annat. Det blir inga kostnader för förelagen.Alternativet är rättvisa löner. Det skapar också fler jobb och underlag för enkollektiv och en privat konsumtion. Högerpolitiken attackerar också ungdomslönerna. Det sägsatt dessa utgör ett hinder för arbete åt ungdomarna. Det är ett svepskäl.Egentligen är det fråga om omtanke om företagen. Man kombinerar nämligenförslagen i det här sammanhanget med en minskning av arbetsgivaravgifterna. Hur det blir med likalönsprincipen - delta s, k, intrångpå arbetsmarknadens område - del har man inte tänkt på. Vi har redan i avtalupp till en viss nivå ålderstillägg för ungdomarna. Man glömmer emellertidlikalönsprincipen - t, ex, för dem som arbetar sida vid sida i produktionen.Skall man i sådana fall stanna upp när det gäller lönerna för ungdomar? Det ärmycket utmanande mot principen att det är arbetet som skall vara betalt. Alternativet är naturligtvis att ha en helt annanungdomspolitik. Då gäller det att se till att luckorna inom den privataindustrin efter dem som rationaliserats bort verkligen fylls. Enungdomsgaranti, som vpk har föreslagit, skulle vara en mycket bra åtgärd. Fastajobb inom kommuner och landsting - och även statliga - skulle kunna skapas. Detfinns ju 1 750 milj. kr. att ta till nästa budgetår och ge tillkommunerna. En annan typ av ungdomslag, som kan garantera jobb åt ungdomen ochdessutom en yrkesutbildning, borde skapas, vilket vi har föreslagit för dem sombara har Vakanser som uppstår skall i förstahand besättas med ungdomar. Högerpolitiken attackerar också Samhällsföretag för konkurrerar på den privata marknaden - detta var det viktigaste. Manstruntade i de arbetshandikappade. Denna högerpolitik har vi känt av ganskalänge, men kommer eftergifter i regeringspropositionen. Där handlar det omatt ge efter. Man börjar ta till åtstramningar när det gällerSamhällsföretag. Vi vet att målen från början skulle vara sociala, manskulle få de handikappade med. Undan för undan har Samhällsföretag sedan helatiden varit utsatt för en press för att man skulle få s. k. effektivitet.Regeringen slog rekord när man ville minska driftsbidraget från till 1988/89. Kritiken blev så stark att man fick dra tillbaka det förslaget. Nuär målet i stället-men fortfarande står effektiviteten i centrum. Dearbetshandikappade bryr man sig inte särskilt mycket om. De kommer i andrahand. Såvitt jag kan förstå står regeringens målsättning fortfarande fast. Delär samma målsättning som siffran visar. Vi har från vpk:s sida sagt att de arbetshandikappadesställning på arbetsmarknaden skall stärkas. Man kan inte ha anställningsstopp iSamhällsföretag. Det måste ske en ökning, och driftsbidraget måste ligga på125 %, precis som AMS har föreslagit. Jag kan ta exempel från min region - i en glesbygd -. Där utgörs Samhällsföretag av Dalagruppen. Där tänkte man bygga ut. Manskulle dra ned verksamheten vid en fabrik och bygga ut vid en annan. Men avekonomiska skäl kunde man inle bygga ul. Innebörden blir att av den minskningmed 40 arbetstillfällen som skulle ske i hela länet drabbas så, där minskar med 35. Detta sker i en region där de arbetshandikappade intehar många alternativ. Det Dalagruppen har att räkna med framöver är antaletarbetade timmar. Minst två verkstäder lill kan råka illa ut, om inte tre. Manskulle vilja fråga socialdemokratin: Är det den här utvecklingen avSamhällsföretag som egentligen var meningen från början? Var har dearbetshandikappade tagit vägen? Det socialdemokratiska kommunalrådet i min kommun - han ärordförande i - säger efter sin uppvaktning följande: Hur skallvi kunna ha målet att anställa de arbetshandikappade som vi skall draner på bidragen? Det är alldeles omöjligt. En möjlighet för de arbetshandikappade är all fålönebidrag. De gravt arbetshandikappade med särskilt lönebidrag är många, och regeringenhar satt ett tak för antalet årsarbetslimmar. Vi i kommunisternahar sagt att vi vill ta bort det taket. tog vi ju bort taket för dem med lönebidraginom allmännyttiga organisationer. Då tog de borgerliga sitt förnuft lillfånga, men det har de inte gjort - mer än . Detta skulle ocksåvara ett sätt att bereda de verkligt gravt handikappade en plats i arbetslivet. Högerpolitikenattackerar ju även arbetslöshetsunderstödet. A rbetsmarknads-politiken, m. m. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. sänka stödet, och man vill införa egenavgifter. Detta harsagts här förut. Eftergiften för denna politik är alt man från regeringens sidainte har följt med i löneutvecklingen och i utvecklingen i samhället när detgäller dagpenningklasserna. ligger man långt efter samorganisationensförslag. Detta måste väl vara en eftergift åt högerpolitiken, som harattackerat det här . Se till alt höja ersättningarna till rättnivå, och se till att folk får arbete. De som råkar hamna i arbetslöshet skallfå en rimlig ersättning. Därför bör högsta dagpenningklass naturligtvis vara360 kr. berörde tidigare egenregiverksamheten. Detär en verksamhet som AMS har haft hand om . Vad som oroar äratt den kompetens som finns där bara skall gå till spillo genom de gigantiskaomorganisationerna av hela AMS verksamhet. Själva poängen är att behålla denkompetens som finns. En organisationsform som är möjlig är attlänsarbetsnämnderna får ta vara på kompetensen. Innan det har gått för långtvill vi att uttalar att kompetensen skall finnas kvar. Vi har sagtdet i reservation 34. Om man skall ha en politik som kräver arbeteåt alla fordras det att man vidtar omfattande åtgärder. Jag har redovisatåtgärder inom industripolitik och offentlig sektor, åtgärder somarbetstidsförkortning och en förändring av arbetsmarknadspolitiken. Vi har enarbetslöshet som egentligen är långt , och den döljs genom olikamanipulationer med statistiken. För denframtida utvecklingen finns det bara två alternativ. Det är ena är högeralternativet, där reservarmén av arbetslösatillåts öka och ständigt bli större eftersom kapitalet avbördar sig nyakategorier överflödig arbetskraft. Det leder till ett samhälle där de socialaklyvningarna blir allt hårdare och där antalet människor utanför normalstandard inom arbetsliv och samhällsliv blir allt större. Det är dennasituation vi upplever . Det andra alternativet kanske jag får kalla för detsocialistiska alternativet. Det är en organiserad återförening av människornatill arbetet. Det skall ske med hjälp av nya och förändrade maktstrukturer,framför allt förankrade i de folkliga rörelserna. Det borde vara dettaalternativ som hela arbetarrörelsen eftersträvar inför höstens val. Tyvärr kanvi konstatera att högerpolitiken är på våldsam frammarsch. Regeringspolitikengör kraftiga reträtter. Arbetarpolitiken borde få en renässans. Jag yrkarbifall fill vpk-reservationerna i det här betänkandet. AnL 67STEN (): När man hör är det förunderligtatt vi inte har förstått att vi skall föra den politik som han föreställer sigskulle ge oss all lycka. Men vi vet hur det förhåller sig med denna politik,eftersom vi har kunnat studera den i vår omvärld. Det finns nämligen ett landdär socialdemokratin och vänstern vann valet och där mangenomfört betydande delar av den politik som föreslår att viskall föra i vårt land - det är ! Det går mycket bra att studera i vilkensituation hamnat i och vilka krafter det är som håller på att taöverhanden i detta land. Den politiken skall inte vi föra. Jag skall kommentera AMU -arbetsmarknadsutbildning -och sysselsättningsåtgärder för handikappade. beslutade så sent som om en nyorganisation för AMU. Propositionen, som biträds av utskottet, följer höstensbeslut. De reservationer i belänkandet som berör AMU är i huvudsakav samma innebörd som reservationerna , och motiven för reservationernaär därför väl kända. vill för sin del utöka den företagsförlagdautbildningen. Vpk vill att den helt skall upphöra. Utskottet anser att denföretagsförlagda utbildningen, som är något av en nyhet, har sitt värde och attpropositionen är väl avvägd. Vpk vill också införa en ny vuxenutbildningsreformför lågutbildade, som skulle betalas av arbetsgivarna. Det är ett omfattandeförslag, och utskottet erinrar helt stillsamt om de möjligheter som nuvarandevuxenstudiestöd och ledighetslagar ger till vuxenstuderande. förslag om en minskning av antalet platser iAMU med 10 000 är ytterligare ett bevis på moderaternassatsa-på-dig-själv-anda, som här får sin rätta belysning. Inte ens de som ärarbetslösa eller de som riskerar att bli arbetslösa skall kunna stödjas medutbildning i den utsträckning som regeringen har föreslagit. Självfalletavstyrker utskottet förslag på denna punkt. Med hänvisning till den omfattande genomgång riksdagenägnade AMU kan det nu räcka med dessa kommentarer till ärendet ,och jag yrkar bifall till denna del av utskottets betänkande och avslag påreservationerna 42-45. Arbetsmarknaden för de handikappade har sinabegränsningar. Detta framgår av att det står ca 30 000arbetshandikappade som arbetssökande på arbetsförmedlingarna. Av de medel samhället sätter in för de handikappade,totalt ca , går till sysselsättningsåtgärder av olikaslag. 1983/84 hade 37 000 personer anställts med lönebidrag - 25000 var anställda i Samhällsföretag. Räknar man även in de arbetshandikappadesom befinner sig i andra arbetsmarknadspolitiska åigärder - , AMU ochberedskapsarbeten - blir antalet handikappade som är föremål för åtgärder drygt80 000. Trots detta går av samhällets insatser för de handikappade tillpensioner och olika konlantstöd. Förhållandet har belysts av handikappkommiltén, varsbetänkande nu är ute på remiss. Kommittén har för sin del dragit slutsatsen atten omläggning från passivt till aktivt stöd är en av de grundläggandeförutsättningarna om man på ett mer markant och avgörande sätt vill ökasysselsättningen för de handikappade. Utskottet har avstyrkt en motion i vilken man - medhänvisning till handikappkommitténs arbete - krävt nya utredningar på området. Det utmärkande för den motionen och andra samt för mångaav de borgerliga reservationerna på området är emellertid att man vill vidtavissa A rbelsmarknads-politiken, m. m. 6 protokoll 1984/85:109-110 Nr 109 ändringar i och mellun olikaåtgärder, t. ex. lönebidragen kontra Samhällsfö- Torsdtmenden retag, som en väg att på ett meravgörande sätt lösa problemen när det gäller 8 mars1985 hundikappudes sysselsättning.Samtidigt ställer mun kruv på minskade Arbetsmarknads- '' ändringar vara befogade ochockså ge vissa resultat. politikenm m skall naturligtvis göras om manfinner bärande skäl för dem, och sådana har vi ocksågjort vad gäller exempelvis lönebidragen. Men ändringarlöser trots allt inte de handikappades sy.sselsättningsproblem på ett avgörandesätt. Några avgörande skäl till de drastiska nedskärningar som t, ex.centerpartiet föreslagit när det gäller Samhällsförelags och AMS verksamhet iriktning mot en satsning på lönebidragen har vi som utgör utsköttsmajoriteteninte kunnat finna. Tvärtom har man t.o. m. från företagarhåll -Familjeföretagen och - vid uppvaktningar inför utskottet gettuttryck för en belydande oro över hur det skall bli om vi sätter ytterligarepress på Samhällsföretag, som man inser då måste bli ännu effektivare på marknadenoch därmed också i konkurrensen med de företag som Familjeföretagen företräder. Något stödför uppfattning och krav på all de handikappade som skulle friställasvid en kraftig nedskärning av Samhällsföretag, något som begärt förslagtill, skulle kunna få anställning i de företag som de uppvaktande företrädde-med eller utan nya former av lönebidrag-gick inte atl få. Det klarlades attrekryteringen till de små och medelstora företagen i huvudsak sker på heltandra grunder. Jag är väl inte alltid benägen att hålla med företagarna om vadde framför. Men nog har jag varit ute i del praktiska livet tillräckligt längeför att ändå veta när företagarna har ganska bra på fötterna och när de harrätt. Och nog kändes det som om deras uppfattningar i del här fallet verkligenvilade på fast grund. Det klarlades ju också atl rekryteringen lill de små ochmedelstora företagen, som sagt, i huvudsak sker på andra grunder. Och det varju där de alternativa jobben för de handikappade enligt främst skullefinnas. Det var ju för småföretagen man skulle sänka skatten etc. för attdärigenom skapa sysselsättning. , å sin sida, som ju arbetar medradikala nedskärningar även på arbetsmarknadspolitikens område, ger i sinmotion 900 uttryck för ett, såsom jag upplever det hela, annat slagsfellänkande. De hävdar att de handikappade påverkas kraftigare avkonjunkturerna än andra och atl en större efterfrågan på arbetskraft skulle gede handikappade betydligt större möjligheter till sysselsättning. För det första har vi i vårt land den högstasysselsättningsgrad som finns någonslans, och den skall vi naturligtvis värnaom. Det sker, enligt vår mening, bäst med en socialdemokratisk politik. Atldriva en sådan är bästa sättet atl hålla efterfrågan på arbetskraft uppe. För det andra ger inga erfarenheter belägg för alt dekonjunklurmässiga svängningarna, inom ramen för denna höga sysselsättning, på något avgöran de sätt ökar de handikappades sysselsättning. 82 Både i handikappkommiltén och ibetänkandet från EFA har dessa Man har visat på att antaletarbetssökande handikappade , i varje fall , har ökatoavsett de konjunktursvängningar vi haft med den fördasysselsättningspolitiken. I stället påverkas antalet sökande förmodligen av debättre och mera tillgängliga stöden för de handikappades sysselsättning.Sannolikt betyder de betydligt mer för antalet sökande. Men självfallet skulleen politik som drastiskt försämrade arbetsmarknaden få avgörande betydelse ävenför de handikappade. Det största hotet mot de handikappades sysselsättning ocharbetsmarknad.är således enligt vår mening de borgerligas, i synnerhetmoderaternas, planerade systemförändring och angrepp på välfärdssamhället, somde i vissa sammanhang betecknar som ett dyrt och onödigt rundgångssystem. Justsysselsättningspolitiken på handikappområdet är ett utmärkt exempel påeffekterna av vad de kallar rundgångssystemet. Vi kan konstatera att det är meddess hjälp som vi sysselsätter de ca 80 000 arbetshandikappade, och del av dessa skulle inte ha något arbete utan detta stöd. Med kraftiga nedskärningar på de flesta områden, t. ex.arbetsmarknadspolitiken och socialpolitiken, tillsammans med den ekonomiskapolitik de borgerliga förordar - belyst genom finansutskottets betänkande - somskulle innebära en arbetslöshetsskapande politik, skulle de handikappade påolika sätt drabbas hårt, inte minst på sysselsättningens område.' Det här är de huvudsakliga skälen till attutskottet i detta betänkande har avstyrkt de borgerliga motionsyrkandenaavseende de handikappades sysselsättning. När det gäller lönebidragen har vi ganska nyligengenomfört ett reformerat system, och det har mottagits väl. När vi behandlade detta förslag försöktesamtliga oppositionspartier vinna poäng genom att ägna en oproportionellt stordel av tid och krafter åt lönebidragen till de allmännyttiga organisationerna. Vi sade då - och vi har redan fått rätt - att det viktigainte var vad oppositionen ägnade sig åt i en gemensam ansträngning, utan detviktiga var införandet av introduktionsbidragen och de nya former för allmäntoch särskilt lönebidrag som används på den öppna arbetsmarknaden, varigenom deflesta handikappade med lönebidrag sysselsätts till en lägre andel avkostnaderna. De ramar som då ställdes till förfogande har snabbtfyllts, och regeringen har beslutat om ytterligare medel, vilketutskottet också har förutsatt skulle kunna ske. Motionskraven på dessa områdenhar därmed kunnat anses fillgodosedda. I andra motioner som har följts upp med reservationer tasupp såväl ramarna för anslagen som reglerna för bidragen. Utskottet avvisar,med samma skäl som , förslagen till regeländringar liksom kraven påstörre ramar för anslagen. Idet senare fallet får det ankomma på regeringen,vilket har skett nu , att vid behov återkomma med beslut om ytterligaremedel och med förslag till för att vi skall klara sysselsättningsläget. När det gäller behandlingen av Samhällsföretag är del tvåav de borgerliga partierna som särskilt framträder. Att gör detförvånar kanske A rbetsmarknads-po I i ti ken, m. m. A rbetsinarknads-politiken, in. Men att nu har tagit läten, genom sitt kravpå en nedskärning av antulet anställda urbetshundikuppude med 2 500 personer,är nog en uv de mest anmärkningsvärda händelserna vid den behandling avarbetsniurknuds-politiken som föregått detlu betänkunde och i Sunihällsförelugshistoria. Som jag redan inledningsvis belyst, kun utskottet intefinnu förslag reulisliska och möjliga, och rukt inte när det gällerett så stort antul som 2 500 personer, vilka skulle överförus tillunställningur med lönebidrag. Vi får inte glömma att många uv dem som i dugsysselsätts i Samhällsförelug i regel innun dess hur prövuts med avseende påullu andra stödformer, inkl. lönebidrug. Först därefter, när de inte har kunnatplaceras, har de kommit alt bli placerade i Samhällsföretag. Den målsättning vi hur på detta område enligt tidigureriksdagsbeslut är ult av dem som sysselsätts i Samhällsföretag skulleöverföras till anställningar på den fria marknaden. Hitintills har man uppnåttöverföringar av som mest, såvitt jag förslår. Det är något av ett mått påvud som är möjligt, och förslag om upplever vi som heltoreulistiskt. Vi har för vår del, efter de kontakter vi hur huft medföretugei, de anställda och också med de företagsintressen som konkurrerar medSamhällsförelug, funnit ult nedtrappningen avdriftbidragel, som fortsätter ävennästu år enligt förslaget och som vi har godtagit, sker i den takt som ärmöjlig om inle Samhällsförelags mål skall äventyras. För min egen del utesluter jag inte att det är möjligt altregeringen, om kostnaderna även i fortsättningen skall kunna trappas ner medbibehållen sociul målsättning, måste söka andra grepp i hanteringen avbesparingarna på Samhällsförelags område. Vad jug har förslätt av olika formerav kontakter är att situationen i företaget just nu är gunska pressad, I övrigt framgår av betänkandet att genompropositionens förslag undantas från huvudförslagets besparingskrav, och detsker genom omprioriteringar, skall dock ingå i underlaget för denlångsiktiga nedskärningen när det gäller besparingsplanen beträffandearbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader. Förbättringar för ersättning till ledsagare tillhandikappade som deltar i rehabilitering införs. När det gäller ersättning för hjälpmedel skall bidrug över50 , kunna beviljas i större omfattning än . Bidraget för anskaffande av bil till handikappade ökas med5 , till ,, och inkomstgränserna uppjusteras. En nyhet är att en lönebidragsanställning skall kunnahållas vilande upp lill när en lönebidragsanställd kunnat gå in i envanlig anställning, i det fall då man kan räkna med att förhållandena kanmotivera en återgång till lönebidragsanställning. Det bör naturligtvisunderlätta för en lönebidragsanställd att få pröva på om han eller hon klararen reguljär anställning på andra villkor. Slutligen behandlas i betänkandet statsbidrag lilloffentligt skyddat arbete, som genom beslut ersätterde tidigare s, k, T 1-arbetena, Även beträffande dessa utsatta grupper ansermoderaterna att kommunernaskall bära större kostnader och föreslår högst bidrugsni- ]\r 109 Utskottet tillstyrker förslaget om . . . Dereservationer som jas nu inte direkt har berört är i huvudsak av det _ ,, slaget attvåra ståndpunkter är vul kända efter tidigure behundling av oliku Därför hänvisur iua till debutternuvid dessu tillfällen. . , , , Arbetsmarknads- Med det anförda yrkar jag, fru talmun, bifull lill utskottets henistullun i vud ,. politiken, m. m. avser sysselsätlningsskapande åigärderför hundikappude samt uvslug pu För den händelse någon av miltpartis företrädure har. missat atl yrka avslag på någon reservation ellerunderlåtit utt yrka bifull lill något av utskotlsmajoritetens förslag, yrkurjug bifull till utskotlsmujoritetens alla förslag och avslag på sumtligureservationer. AnL 68LARS-OVE (vpk) replik: Först till lönebidraget. Det särskildulönebidraget för de s. k. gravt handikappade är ju en kostnad som samhälletunder ullu förhållanden måste bära, om inte samhället är extremt osolidariski.Det är ju därför som vi vill tu bort taket, så utt det blir fråga om någon formuv verksamhet i stället för någon form av förtidspensionering. Jag tycker dethela är ganska enkelt och begriper egentligen inte varför vi inte skulle kunnatu bort tuket. Sedan till Samhällsföretag och nedskärningarna. StenÖstlund måste ju som socialdemokraternas talesman försvara regeringspolitiken.Därför utgår han ifrån att det skall bli nedskärningar. Men är det solidaritetmed de arbetshandikappade? Är del solidaritet att skära ned och effektivisera ien sådan takt alt det blir svårigheter? erkände ju alt situationenär ganska pressad för Samhällsföretag. Jag tog ett exempel från mitt hemlän,och del exemplet var allvarligt nog. Därför upprepar jug frågun: Är del här ennödvändig åtgärd? Har inte Samhällsföretag en bra verksamhet? Då kan ju även dearbetshandikappade få känna arbetets värde och inte bli ställda utanförarbetslivet. Sedan till vuxenutbildningen. Det är en stor ochomfattande reform, , att ha vuxenutbildning för dem som baru har9-årig utbildning. Men del är nödvändigt om inte andra och starkare krafterskall bestämma vilka som skall utbildas. En ganska bred och enhetlig utbildningi botten är återigen en fråga om solidaritet och jämlikhet. Då får de sämstställda inle bara en veckoutbildning utan en verkligt kvalificerad utbildning,så alt de kun komma in på arbetsmarknaden på ett bra sätt. Sedan till slut, , del här med länder. Hur manförlorat tron på en arbetarpolitik, som från början ändå var grunden försocialismen här i landet, är det klart atl man sjunker ned i pessimism, och dåtar man inte strid mot högerutvecklingen. Då sneglar man mot Franrike, men detvar ju inte en socialistisk politik som fick stryk där. Det var ensocialdemokratisk politik, och den har inte fått mindre stryk sedan den harsvängt efter åt höger utan snarare tvärtom. Man kan inte å ena sidan säga att högerpolitik ärförfärlig och sedan, å andra sidan, ge efter för den och tro att man skallvinna. Vad har man då för målsättning med sin politik, ? Jag troddefaktiskt att målen var högre än atl man bara skulle ge efter! A rbetsmarknads-politiken, rn. AnL 69 () replik: