prot · G80961 · 1984-12-31 00:00:00 — I detta fall - och det gäller flera andra fall - harfiskerikonsulenten föreslagit en viss sjö och gett fillstånd,och sedan har man startat verksamheten. Då menar jag att det inte kan ankommapå vederbörande företagare att ytterligare undersöka om det möjligen finnsnågon annan myndighet som har något att invända mot verksamheten. Det är fulltrimligt att företagaren då gör sina investeringar och då bör kunna vara säkerpå att det inte finns några hinder mot verksamheten. Överläggningen var härmed avslutad. 4§ Svar på fråga 1984/85:280 om införande av ett återglassystem Per har frågat mig om riksdagensbeslut i fråga om ett återglassystem ligger fast och när i så fall ettregeringsbeslut om genomförande kan förväntas. Överläggningar angående glasemballage för drycker pågårmellan glastillverkaren i och berörda intressenter. Det är till fördelom frågan i första hand kan få en från alla synpunkter fillfredsställandelösning på detta sätt. Jagavvaktar därför överläggningarnas resultat. Anf.24 PER (vpk): Jag ställde en liknande fråga till jordbruksministern för ca tiomånader sedan och fick då i en komplettering svaret att det inom den närmastefiden skulle komma ett besked från regeringen. inryms knappast inom"", så man får säga att frågan har dragit ut påtiden. JagviU börja med att fill jordbruksministern ställa några följdfrågor som ärnödvändiga för att få ett riktigt svar på den fråga som jag har ställtskriftligt. Denförsta frågan lyder: När kan det förväntas att vi får något besked från dessaöverläggningar? Denandra frågan är: Kan vi utgå från att nedläggningshotet mot något av de tvåkvarvarande glasbruken försvinner i och med överläggningarna? Dentredje frågan är: Utgår dessa överläggningar från att riksdagsbeslutligger fast? Regeringspartiet tillhörde också majoriteten när vi i fattadebeslutet om en bred återvinning och ett återglassystem. Det vore bra om jag fickförtydliganden på dessa punkter. Jagvill påminna om att det för gäller 300 jobb, direkt iglasbruket. Om man räknar in underleverantörer kan det röra sig om 400 jobbinom kommun, och det är inte försumbart. Vidarevill jag påminna om att det fackförbund som jag tillhör. ,mycket bestämt har drivit denna fråga om ett återglassystem. Ettåterglassystem behöver inte stå i motsats fill miljöintressen. Returglasetinom bryggeriindustrin skall nämligen vara kvar. Man skall försöka ta fram entyp av returflaska som är bättre och lättare. Ävenav beredskapsskäl bör de två glasbruken och vara kvar. Myckettalar alltså för att ett återglassystem bör genomföras. Det gör också detfaktum att systemflaskorna har använts 2-3 gånger, under det attbryggeriglaset har använts 30-40 gånger. Genomförandet av detta system bör varaen grund för överläggningarna, och det måste snart komma ett besked. Ominförande av ett återglassystem De överläggningar som pågår är -från de utgångspunkter som både Per och jag har - av ett sådantbetydande intresse att vi i regeringen har funnit det vara rimligt att avvaktaresultatet av överläggningarna. Vår förhoppning är att de skall gå i lås ochge ett resultat som vi skall kunna bedöma vara positivt. Mer kan jag för dageninte säga till Per . 26 PER (vpk): Jag förstår att jordbruksministern får uttala sig med försiktighet.Detta förslag kom ursprungligen från statens industriverk, . tillstyrktes avnäringsutskottet, antogs av jordbruksutskottet och senare av . Bakomförslaget låg tanken att det var samhällsekonomiskt försvarbartatt fatta ett sådant här beslut, eftersom det var nödvändigt för att rädda detvå glasbruk som vi har kvar. Frågan är om vi kan anse att risken förnedläggning av ett glasbruk är eliminerad. Det skulle vara intressant att hörajordbruksministerns uppfattning. Jag har i mitt svar sagt att det "är till fördel om frågan iförsta hand kan få en från alla synpunkter fillfredsställande lösning".När jag säger "alla synpunkter" räknar jag in synpunkter avsamhällsekonomisk betydelse i vidaste mening, om jag får använda det uttrycket. Anf.28 PER (vpk): Jag skall sluta med att tacka för svaret. Jag noterar det somjordbruksministern sade sist, vilket innebär att en utgångspunkt för överläggningarnaskall vara att de två glasbruken skall vara kvar. Överläggningenvar härmed avslutad. 5 § Svar på fråga1984/85:282 om varroaangreppen på bin har frågat mig vilka åtgärder som vidtas för attförhindra att bisjukdomen varroa når samt vilken beredskap som finnsför att minska de negafiva verkningarna om sjukdomen konstateras i landet. Förhållandenarörande bisjukdomen varroa har sedan ett flertal år tillbaka varit föremål föruppmärksamhet. Detta beror främst på sjukdomens allvarUga karaktär och på attden spritt sig i flera av våra grannländer och i länder varifrån biimport sker.Frågor om åtgärder för att förebygga bisjukdomars spridning till och i Sverigehandhas av lantbruksstyrelsen. Ett nära samarbete sker dock medlantbruksuniversitetets avdelning för bin. Blandåtgärder som vidtagits för att förhindra att sjukdomen varroa når kannämnas det krav på individuell kontroll av importerade bidrottningar sominfördes . Genomnära kontakter med ansvariga för bifillsynen i våra grannländer får vifortlöpande information om hur situafionen förändras utanför våra gränser. Inomdet område där risken för smitta är störst, nämligen , har ensärskild kartläggning skett av biodlingen, dess lokalisering, omfattning,koncentration m.m. Syftet med denna kartläggning har varit att få ett underlagför åtgärder i händelse av en spridning av smittan från . Arbetepågår också med att ta fram bekämpningsmetoder i det fall smittan når Sverige.Möjligheten till kemisk bekämpning finns men anses ge relafivt dåligt resultat.Strävan är att med biologiska metoder uppnå en effektivare bekämpning. Utöver nu nämnda åtgärder ges fortlöpandeinformafion, hålls kurser Nr 61 m. m. i syfte att öka biodlarnas kunskaper om bisjukdomen och hur man bör Tjsdaeen den förfara om den når . 30 (): Jag tackar jordbruksministern även för det här svaret. Vi övergåralltså från fisk till bin. Manbehöver sannerligen inte vara biexpert eller biodlare för att förstå den orosom många känner inför risken att den här otäcka bisjukdomen skallspridas till . Såvittjag kan förstå är risken mycket stor att det kommer att ske, förr eller senare.Frågan förefaller inte vara om utan när det sker. Hotetkommer uppenbarligen såväl norr- som söderifrån. upptäcktes sjukdomenpå , och den har redan tidigare konstaterats på flera platser iFinland, precis som jordbruksministern redovisade. Nuefterlyser biodlarföreningarna åtgärder, i första hand för att om möjligt hållasjukdomen utanför vårt lands gränser och i andra hand för att minskaverkningarna, om vi får hit den. Jordbruksministernredovisar både redan vidtagna åtgärder och en beredskap för ytterligareinsatser. Det framgår av svaret att såväl lantbruksstyrelsen somlantbruksuniversitetet följer bisjukdomens spridning med stor uppmärksamhet.Jag har som lekman ingen anledning att ifrågasätta de åtgärder som vidtagitseller planeras. Menjag vill gärna till jordbruksministern vidarebefordra den respekt jag efterkontakter med bl. a. biodlarföreningar har fått för den här parasitenshärjningar. Drabbas ett bisamhälle kan det slås ut helt och hållet . De ekonomiska konsekvenserna för odlarna blir enorma. Det är alltsåmycket viktigt att departementet medverkar med de resurser som krävs för eneffektiv bekämpning. Jag tänkte bara bejordbruksministern komplettera svaret på en punkt: finns en frivillig överenskommelse med handeln om importstopp av honung undersommarhalvåret, detta för att undvika att smittade bin kommer in i landet, t.ex. via trasiga kartonger. En åtgärd som föreslås av de föreningar jag harvarit i kontakt med går ut på en skärpning av den överenskommelsen, så att detblir ett direkt förbud. Det skulle då också utsträckas något i tiden, menarman. Ärdetta enligt jordbruksministerns uppfattning en lämplig åtgärd att ta tUl omsituationen skulle förvärras ytterligare? Lantbruksstyrelsen och de som har ansvaret för detta område är överensom att honungsimporten som sådan icke innebär någon risk för införande avsmitta till . Detta är ett samstämmigt utlåtande från såvällantbruksstyrelsen som . De säger att riskenför smittoöverföring i samband med honungsimporten är obefintlig. Importbegränsning i dethär sammanhanget skulle komma att uppfattas 2 protokoll 1984/85:61-62 Om dioxinutsläppen vid förbränning av avfall som ettförsök från svensk sida att etablera ett handelshinder i syfte att skydda våregen "produkfion. Skälet skulle helt enkelt kunna uppfattas som någotannat än ett försök att skydda oss gentemot den här sjukdomen. Därför kan viinte generellt besluta om ett importstopp av honung för att den vägen värja ossmot den här sjukdomen. Det skulle icke accepteras. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på fråga 1984/85:302 om dioxinutsläppen vidförbränning av avfall har frågat mig vilkaåtgärder jag tänker vidta för att boende invid avfallsförbränningsanläggningarskall kunna få raka besked om huruvida dioxinutsläpp sker eller inte. besvarade jag här i riksdagenen fråga av om utsläpp av dioxiner och dibensofuraner i sambandmed sopförbränning. Jag underströk då betydelsen av att stor uppmärksamhetägnas denna fråga och angav också att en omfattande forsknings- ochutredningsverksamhet pågår i frågan, både inom och utom landet. I stödsdenna forskning av bl. a. , som också följer resultaten av bådede svenska och de utländska undersökningarna. anger att bildning av dioxiner ochdibensofuraner kan ske vid avfallsförbränning men att utsläppsmängderna vidsvenska anläggningar enligt utförda undersökningar visat sig vara såsmå att risk för människors hälsa eller för andra miljöstörningar inte behöverbefaras om anläggningarna sköts väl. Tillsynsmyndigheterna bUr också alltmeruppmärksamma på betydelsen av att anläggningarna sköts så att driftstörningarkan undvikas. Vid tillståndsprövningen enUgt miljöskyddslagen av sådanaanläggningar skärps dessutom successivt miljökraven. Ett fortsatt forsknings- ochutvecklingsarbete kommer att ske för övervakning och minskning av de hälso-och miljörisker som kan föreligga i samband med avfallsförbränning.Naturvårdsverkets avsikt är att ett handlingsprogram skall kunna presenterasunder . Anf.33 (vpk): Jag får tacka för svaret på frågan. Frågan är ställd med anledning av den allmänna oro somdioxinutsläppen har vållat, framför allt kringavfallsförbränningsanläggningarna överallt i landet. De som bor i riskzonen blir naturligtvis mycket oroliga ominte myndigheterna på ett klart och entydigt sätt tar itu med frågan. Så har,anser jag, hitfills inte varit fallet. Det finns mycket motstridiga uppgifter. har också ytterst få mätningar ägt rum.Jordbruksministern tycks närmast försvara detta, och han säger också atthittills vidtagna mätningar inte visar, enligt hansbedömning, att det skulle föreligga någon fara för människors liv och hälsaframöver. Menvi vet att forskarna är på alerten i det här fallet och anser att det finnsganska stora risker. Jag har bara pekat på två stora lasarett i landet-Nyköping och - som har sin förbränning mitt i en tätort. Jag kan nämnaytterligare en förbränningsanläggning - i , dvs. i mitt hemlän. Där ärman mycket nonchalant i detta hänseende och förnekar alla beskyllningar tillatt börja med - tills man får svart på vitt och får veta att värdena av dioxinär kraftigt höjda. Då blir det fart - men man visar fortfarande en mycket stornonchalans. Jag frågar mig var myndigheterna egenfiigen befinner sig . Jordbruksministernsvarar att det pågår en omfattande forsknings- och utredningsverksamhet. Vad ärdå det för utredningsverksamhet? Jo, det är en enmansutredning som skallkartlägga frågan. Blir det en rapport om de rapporter som redan finns? I såfall kommer vi inte att nå mycket längre med en sådan utredning än vi hittillshar gjort. Detsägs också i svaret att det inte är någon risk om anläggningarna sköts väl. Detär ju det som är frågan och det som vi behöver mäta: Sköts de väl? Ochvad har miljövårdsenheterna runt om i landet för resurser? De har ingaekonomiska resurser för att utföra detta arbete och inte heller tekniskaresurser för att klara det i någon nämnvärd utsträckning. Det är därför viställer frågan, om man inte måste avbryta de projekt som är på gång, tills manhar en fullständig kartläggning och mätning av de stora utsläpp som i dagförekommer, för att se vad vi skall göra. Hurskall kunna göra ett handlingsprogram utan att hadenna bakgrund, utan att vi först stoppar det som är på väg att ske? Är detinte så, jordbruksministern, att vi måste vidta åtgärder för attförebygga? Är det inte så att vi måste göra denna fullständiga kartläggning ochmätning av alla utsläpp för att komma fill rätta med den oro som sprider sigbland människor? Omdioxinutsläppen vid förbränning av avfall Som jag förmodar att också vet är dioxinspridning inaturen inte precis någon ny företeelse - den har förekommit praktiskt tagetsedan människor började elda. Detfinns all anledning att vara utomordentligt ödmjuk inför de svårigheter vi härhar att bemästra. Det finns all anledning att, som jag sagt, ägna forskning -det är inte bara ett forskningsprojekt utan flera som pågår - åt att försökakomma till rätta med de här problemen för att skapa den säkerhet som vi villatt människorna skall känna. Men jag tror inte att man skall framställa det så,att vi nu plötsligt nära nog står inför en katastrof. Jag tror att man skallvara angelägen att skaffa sig allt bättre kunskaper och skärpa bådetillståndsprövning och fillsyn, så att vi får den säkerhet som vi redan mednuvarande resurser kan ha. Det betyder i de här sammanhangen mycket hur mansköter förbränningen. Dehär frågorna har också internafionell karaktär- man börjar inse att det ärmycket möjligt att också den här typen av risker med luftföroreningar Omdioxinutsläppen vid förbränning av avfall sprids över gränserna. Jagvet att det inom WHO pågår utvärdering av forskning som genomförtsinternationellt; vi kan emotse resultatet av deutvärderingarna. Vimåste på det här området som på många andra försöka förvärva bättre kunskapergenom forskning och i takt därmed också skärpa vår fillsyn och våra krav. 35 (vpk); Vi skall ha en ödmjuk inställning fill de faror vi har - det är vi välhelt överens om. Men vi måste väl också ha handlingskraft! Vi får väl intesväva på målet, om vi ser en fara. Det är väl det som kännetecknarregeringen genom jordbruksministerns handlande - vi skall forska och se. Vi vetredan att dioxinutsläpp förekommer. Vad är det då för möjligheternaturvårdsverket har? Vad är det för handlingsprogram verket skall göra? Skallman föreslå mer forskning och utredningsverksamhet? Vilka resurser harmyndigheterna att göra mätningar på alla de sopförbränningsstafio-ner därdetta är en fara? Vilken kartläggning kan göras av de sjukhus som i dagförbränner? Svaretvi får vart vi än vänder oss är att vi inte har vare sig ekonomiska ellertekniska resurser. T.o.m. de kommuner och landsting som försöker göra någontingfår vända sig fill privata konsulter. Så illa ställt är det med beredskapen. Dåkan vi inte bara säga att vi skall vara ödmjuka, utan då måste vi göra mycketkraftfullare insatser. Jagfrågar mig i det här läget; Varför vidtar inte regeringen mera drastiskaåtgärder genom att stoppa de sopförbränningsstafioner som är i gång fills vihar en kartläggning och mätning av alla utsläpp , så att vi ser vad dethandlar om? Det är först då på ett bra sätt kan göra etthandlingsprogram och ett åtgärdsprogram. Vad det ytterst är fråga om är hur vi över huvud taget skall hanteravårt avfaU. När man upptäcker ett problem kan man försöka bemästra det genomatt forska, skaffa sig mera kunskaper och vidta nödvändiga åtgärder. Ellerockså göra som föreslår i stället: slå stopp och sluta med attförbränna sopor över huvud taget. Då måste man också ha klart för sig vilkaalternafiv man har när det gäller att hantera denna typ av avfall och vilkarisker som kan vara förknippade med den alternafiva hanteringen. Detta är inteså enkelt så att man bara för att demonstrera handlingskraft kan kUppa till medbeslut som innebär att man plötsligt stoppar en ganska bra teknisk utvecklingsom är på gång, exempelvis på detta område, för att försöka lösa problemet påett annat sätt som kanske innebär sämre förutsättningar att skydda miljön ochmänniskorna - vi är ju intresserade av att ha ett så gott skydd som möjligt. Såenkelt är det alltså inte att vara handlingskraffig, , att barastoppa utvecklingen. 37LARS-OVE (vpk): De lärda teknikerna tvistar om vilken teknik vi skall använda framöver.Det är bara så enkelt, jordbruksministern, att om vi tänker oss att bygga nyaanläggningar framöver borde vi väl kunna göra halt ett tag för att se till attvi inte bygger fast oss i någonting som kan vara felaktigt. Det är ju detta dethandlar om och inte något idiotstopp eller totalstopp. Det handlar om attsnabbast möjligt kartläga och mäta vad vi har och se tiU att vi intebygger fast oss i en felaktig struktur. Men det steget vill tydligen interegeringen ta, utan regeringen vill vara ödmjuk och vänta och se. Det kanemellertid vara mycket ödesdigert för de människor som bor runt omkring. Omden svensknorska gränshandeln med hö och stråfoder Vi kan vara överens så långt som att vi inte skall bygga fast oss iolämpliga anläggningar. Detta får vi hantera med stöd av den tillståndsprövningsom f. n. sker. 39 (vpk): Frågan är om denna tillståndsprövning medger resurser och möjUgheteratt pröva hur stor denna fara är . Det är ju detta det handlar om, och jagtror att det är detta som regeringen nonchalerar. Överläggningenvar härmed avslutad. 7 § Svar på fråga1984/85:309 om den svensk-norska gränshandeln med hö och stråfoder har till mig ställt en fråga om den svensk-norska gränshandelnmed hö och stråfoder. Bakgrundentill den situation som uppkommit är det norska jordbrukets överproduktion påanimalier. Det har blivit en nödvändighet i liksom i att styraproduktionen för att uppnå en bättre balans mellan produktion och konsumtion.En obegränsad tullfri import av fodermedel försvårar eller omöjliggör en sådanstyrning. I detta läge tog norrmännen upp frågan om enbegränsning av den svenska exporten med oss inom ramen för det svensk-norskajordbruksavtalet. Regeringenhar haft förståelse för problem som vi klart markerat vårprincipiella ståndpunkt. De svenska jordbrukarna som har goda kontakter medsina norska yrkesbröder har också visat förståelse för det norska behovet attbegränsa importen och har genom accepteratbegränsningen som en tillfällig åtgärd. Ibetraktande av dessa omständigheter anser jag att möjligheterna till handel medhö och stråfoder med f. n. är tillvaratagna på ett acceptabelt sätt.Sverige kan exportera hö tullfritt inom en importkvot om underlöpande kvoteringsperiod . Omdensvensk-norska gränshandeln med hö och stråfoder är en kvantitet som välsvarar mot den export av hö som ägde rum ,men den ligger ca under den toppnivå som exporten uppvisade underåren 1981-1982 och som var betingad av exceptionella förhållanden. Motbakgrund av den situation som råder inom det norska jordbruket och detsamarbete vi har med under det svensk-norska jordbruksavtalet, är jagsålunda inte beredd att f. n. vidta några åtgärder i anledning av de norskaimportrestriktionerna. Jag vill betona att det rör sig om en tillfällig norskåtgärd och att vi noga följer utvecklingen och kommer att aktualisera kravet påen avveckling av restriktionerna så snart vi bedömer förutsättningarna härförföreligga. 41 (): Jag villförst tacka jordbruksministern för svaret. Gränshandelnmed hö från till har varit av stor betydelse för lantbrukarna.Det har gällt gränslänen, framför allt , och glesbygderna på bådasidor om gränsen. Dehär bygderna har kunnat hållas öppna, och jordbrukarna har fått inkomster. Påden norska sidan hade man ett stort intresse av att köpa hö för att man skullefå en lönsam produktion. Före1983 var denna handel fri. gäller stränga restriktioner genom ett avtalom hö. Denna nedskärning har varit till nackdel för båda parterenligt deras egen uppfattning. Jordbrukarnapå den svenska sidan blir hårt lidande på grund av gällande bestämmelser, ochen ändring är högst nödvändig. Jag vill inom parentes säga att den sittandetalmannen tidigare tagit upp denna fråga i . Enligtdetta avtal skulle få leverera ost i stället. Dessa leveranser harefter vad jag inhämtat varit av synnerligen liten omfattning. Vår ostexporttill uppgår till något , medan importen från Norgeuppgår till . Det är således helt omvända proportioner. Dettaär efter vad jag kan se ett avtal som är till stor nackdel för Sverige.Gränslänens jordbruk behöver få tillbaka möjligheterna att leverera hö i störreutsträckning än vad som kan ske . De behöver denna möjlighet för sin utkomst. Nusäger jordbruksministern att anledningen till avtalet var risken föröverproduktion i . Jag har på sitt sätt förståelse för det. Men om man serde samlade åtgärderna för att hjälpa glesbygderna är väl detta ändå en ganskaliten fråga för . Det skulle vara till fördel för glesbygderna, även iNorge, om man hade denna möjlighet. Jordbruksministernhar ett stort inflytande i , och han har arbetat mycket där.Detta ligger i linje med arbete för att åstadkomma en störrefrihet i handeln mellan de nordiska länderna. Detta är en mycket angelägenfråga, och jag undrar om inte jordbruksministern kan finna en utväg att lösaden. Det är bra attjordbruksministern säger att vi skall följa denna fråga och vidta de åtgärder som kanvara behövliga. Jag anser att situationen är sådan att denna fråga böraktualiseras i . Jordbrukarorganisationerna på båda sidor om gränsen - dvs. LRF iSverige och Bondelaget i - har diskuterat dessa frågor, och LRF haraccepterat , medan kvoten är . Det har man gjort pågrund av att man är medveten om problemen, som jag också hänvisade fill. Jaghar för min personliga del markerat att detta är att betrakta som en tillfällighistoria och att vi bör avvakta en lämplig tidpunkt för att på nytt aktualiserafrågan. Men när jordbrukarorganisationerna i ömsesidig respekt för varandrassvårigheter kan acceptera dessa förhållanden, bör också regeringarna, som haratt hantera handelsöverenskommelser i detta sammanhang, kunna känna trygghetför att denna fråga sköts på ett ur nordisk synpunkt lämpligt sätt. tog också in osten i bilden. Det är emellertid så att dessaöverenskommelser visserligen träffades , men avtalet om osten haringenting med höavtalet att göra. Man kan alltså inte säga att ostexporten ärnågot slags kompensation för höexporten. Överenskommelserna träffades samtidigtmen i olika sammanhang. Anf.43 (): Vi kan lämna frågan om osten därhän. Att jag nämnde osten beror på attmånga tolkat det hela så att det här skulle vara något slags byteshandel. Mendet är riktigt som jordbruksministern säger att frågan om osten inte har mycketatt göra med den fråga vi nu diskuterar och därför i detta sammanhang kanlämnas därhän. Det visar också de siffror beträffande osthandeln som jagnämnde. Detkan naturligtvis sägas att jordbrukarorganisationerna accepterade detta avtal.Att så skett beror på att man har sett till den samlade jordbrukspolitiken. Detär väl så man ser saken. Jag är ute efter att hjälpa minoriteter som kan finnasutmed gränserna. Där skulle sätt att resonera kunna varatillämpligt. Detär bra om vi kan se detta som en tillfällig fråga och noga följa situationen.Då kan man också göra något till fördel för människor som behöver ha ett stöd idet här sammanhanget. Med detta tackar jag än engång för svaret. Överläggningenvar härmed avslutad. 8 § Svar på fråga1984/85:322 om inventeringen av skogsskador 44 JordbruksministerSVANTE ; Herr talman! har frågat mig om den avriksskogstaxeringen genomförda skogsskadeinventeringen ger tillräckligtunderlag för att man skallkunna avgöra vilka skadeorsakerna är och om vilka åtgärder som jag är bereddvidta mot bakgrund av resultaten från inventeringen.