prot · G80949 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag förstår att regeringens representanter har en svår sits i dehär diskussionerna, därför att det är fyra opponenter som framträder och mankan inte rimligen svara på alla frågor utförligt. Men här handlar det om ettgrundläggande framtidsproblem, som har att göra med själva inriktningen av denekonomiska politiken som den framläggs i långtidsutredningen och i regeringensproposifion. Man kan diskutera hur stor ökning det behövs avsysselsättningen inom industrin, hur stor ökning man måste räkna med i denoffentliga sektorn, hur stor ökning vi kan få i den privata tjänstesektornosv., men kvar står i alla fall att det behövs en kraftig uppgång av antaletarbetstillfällen här i landet fram föratt man skall kunna klara en rimlig ekonomisk utveckling. Då är det ju också enfråga om fördelningen på olika poster av det produktionstillskott som kanskapas. Låt mig göra det tankeexperimentet att vi kan få en ökningav nationalprodukten med . Hurskall man då fördela den? Min uppfattning är att vi måste ägna en ökad andel avden ökade Den ekonomiska politiken på medellång sikt Den ekonomiska politiken på medellång sikt Investeringarna per arbetsplats kommer sannolikt att blidyrare , på grund av teknikens utveckling och en rad andra faktorer. Jag har också den uppfattningen att en ökad andel av dettaprodukfionstill-skott måste gå till den offentliga konsumtionen, för där finnsstora behov som bör tillfredsställas. Men eftersom vi aldrig kan komma längreän till utnyttjande av av nationalprodukten, måste det innebära att denprivata konsumtionens andel minskas. Jag menar att det är nödvändigt med en absolut ökning avden privata konsumtionen, framför allt av reallönerna. Den kan åstadkommasgenom en bättre fördelning och också genom att ge en ökad andel av den ökadenafionalprodukten till privat konsumtion. Men den stora satsningen tror jagmåste ske på investeringar och offentlig konsumtion, om vi skall kunna få enverklig ekonomisk utveckling här i landet. säger emellertid regeringen i propositionen att det ärpå den privata konsumtionen man framför allt skall satsa. Det skär sig med debedömningar som jag tycker att det är nödvändigt att göra när det gällerutvecklingen på . Det här problemet skulle det vara väldigtintressant att höra finansministerns och regeringens uppfattning om. Jag skall be att få börja med att svara C.-H.Hermansson, så att jag inte på nytt får hugga av mitt i en mening. Man kan ställa sig frågan varför har högresysselsättning än något annat västligt industriland och varför harhögre förvärvsfrekvens bland kvinnor än något annat industriland. Svaret äregentligen ett enda på båda sakerna, nämligen att vi har byggt uttjänstesektorn och framför allt den offentliga sektorn mer än man har gjort inågot annat land. Det har givit sysselsättning, framför allt åt väldigt mångakvinnor, som i andra länder inte har några jobb att gå till. Den offentliga sektorn skall i första hand svara motbehoven hos medborgarna. Den är en serviceinstitution som skall tillgodosemedborgarnas behov. Men vi är medvetna om, och det har visocialdemokrater aldrig gjort någon hemlighet av, att den offentliga sektornger jobb på ett helt annat sätt än en annan användning av resurserna.. är vi i den situationen att det är alldeles uppenbartatt vi får hålla tillbaka den offentliga sektorns tillväxt, menskulle vi se enbart till sysselsättningsbehovet skulle vi säga att en snabbareexpansion av denna sektor vore i hög grad önskvärd. Skälen behöver jag intelängre utveckla, tror jag, efter alla debatter om skattetrycket ochfinansieringsproblemen för den offentliga sektorn. Dessutom kan vi konstatera att trycket på den offentligasektorn i vad gäller serviceutbudet under resten av 1980-talet kommer att avtaav rent befolkningsmässiga skäl. Därför tycker jag att det är fullt rimligt attden stora satsningen nu av resurser för att öka produktionsförmågan måste skeinom det privata näringslivet, i första hand inom industrin. Det kommer att gejobb i sig, men det ger framför allt det ekonomiska underlagetför en tillväxt av den tjänstesektor - vare sig den är privat eller offentlig -som skall ge flera jobb. Men jag skall ge rätt på denpunkten att det säkerligen kommer att bli väldigt svårt också attfå förståelse för en finansiering av kollektiv konsumtion, på samma sätt som vihar svårigheter , vilka inte minst underbyggs av att tre partier iriksdagen som sitt förnämsta lockbete till väljarna har parollen: Ni skallbetala mindre i skatt. Visserligen skall ni få mera offentlig service, bättreutbildning och allt det andra, men ni skall betala mindre för det. Jag troralltså inte att debatten i den här frågan avslutas i och med detta. Sedan till : Jag moraliserade absolut inteöver att min företrädare hade räknat fel på statsskuldsräntan. Att räkna fel ärmänskligt, och det har jag också gjort. Min moraliska poäng var en helt annan,nämligen att herrar Adelsohn och och andra far med osanning i fråga omstorieken på det budgetunderskott som ni lämnade efter er. hävdade- och det har gjorts också i andra sammanhang - att det vi skall räkna med ärett budgetunderskott på 67 miljarder, och då framstår det som om vi snararehade ökat budgetunderskottet. Men det budgetunderskott vi övertog var 82miljarder, och det är det vi har tagit ner. Vi tuggar nu rätt mycket om huruvida regeringen harmisslyckats eller lyckats med sin ekonomiska politik, och till detta fär vi välanledning att återkomma i åtskilliga debatter innan valet är över. Men på enpunkt skulle jag vilja ta upp resonemang om 1984, dettaödesdigra år. Han hävdar nämligen - och det gjorde han också i sitt förstainlägg - att skälet till att vi fick en större prisstegring än den avregeringen målsatta skulle vara att vi driver en inflationistisk ekonomisk politik.Framför allt driver vi en alltför svag budgetpolitik, säger erfarenheter visar, menar han, att när den inhemska efterfrågan i Sverigeväxer mer än omvärldens får vi inflation, och på detta skulle 1984 vara ettbelysande exempel. Jag ber , som utan tvivel har den tekniskakompetensen, att studera försörjningsbalansen som den återfinns även ikonjunkturinstitutets redovisning. Inte har nämligen finanspolitikengjort ett så djupt ingrepp i den inhemska efterfrågan som 1984, och det äralldeles uppenbart att efterfrågan i växte mycket långsammare än vadden gjorde i vår omvärld. Vad 1984 belyser - och det är intressant förframtiden -är att även med en mycket hård finanspolitik kan vi frånkostnadssidan och från räntesidan få prisstegringseffekter. Det hjälper alltsåinte i varje skede att driva en hård finanspolitik. Mån kan även så åstadkommaen alltför stor prisstegring. Men det är inte budgetpolitikens fel, specielltinte med den teori som för till torgs. , då BengtWesterberg själv hade befälet över den ekonomiska politiken, bedrev man däremotprecis den typ av budgetpolitik som man fördömer. Jag skall säga en sak till som trots allthar att göra med framtiden. Han anknyter litet grand till ochsäger, att det Den ekonomiska politiken på medellång sikt Den ekonomiska politiken på medellång sikt ärmeningslöst att driva efterfrågepolitik utan strukturella förändringar. Framförallt måste vi ägna oss åt ekonomins utbudssida. Det är riktigt, men för detförsta är anpassningsförmågan i svenskt näringsliv betydande, som jag försöktevisa, och för det andra har vi vidtagit en rad åtgärder för att ökaanpassningsförmågan. Jag vill bara peka på de stora insatser som har gjorts iinfrastrukturinvesteringar, forskning och teknisk utveckling. Vi sänkermarginalskatterna, vilket säkert påverkar detta. Vi har avreglerat kreditmarknaden.Vi har väsentligt ökat arbetsmarknadspolitikens effektivitet. Jag vill peka påsom en väsentlig faktor att trots den mycket kraftiga ökningen av industrinsarbetskraftséfterfrågan har flaskhalsarna och därmed sammanhängande problemvisat sig långt mindre i denna konjunkturuppgång än i de tidigare.Arbetsförmedlingar når snabbare resultat, arbetsmarknaden fungerar bättre,folk får fortare jobb och vi minskar på det viset också arbetslösheten. Så detsker en hel del på utbudssidan, som det vore dumt att inte understryka i dethär sammanhanget. Slutligen beträffande diskussionen om lönerna. Åslingsäger att det var nonsens att hävda att han ville sänka ungdomslönerna. I varjefall sade Åsling att ungdomslönerna var för höga. Det tillät jag mig tolka somatt Åsling tyckte att de borde sänkas. har jag inte uttalat mig om huruvidaungdomslönerna är för höga eller för låga. Men om jag skulle göra det, herrtalman, skulle jag göra det i avsikt att tala om vad som i så fall bör göras åtsaken oavsett om de nu är för höga eller för låga. anser - jag hoppas att jag tolkade honomrätt - att ungdomslönerna skall sänkas. I varje fall skall de hållas tillbakatill förmån för de äldres löner. Jag säger det inte , herrtalman, att borgerliga samskrivningar i texter inte tål konfrontation ens medden något tunna verklighet som plenisal utgör. Man är inte ens enseom hur denna nya lönepolitik skulle föras, eller också är det bara fråga om ettdebattinlägg, Åsling sade också att vi borde preciserasysselsättningsmålet, för det var inte preciserat i propositionen. Därför ärsysselsättningen något slags restpost i vår politik. Sysselsättningen är enligtvår politik och enligt vad som klart utsågs i propositionen det överordnademålet för vår politik. Det betyder att andra mål och medel i politiken helatiden skall anpassas till att vi så snabbt som möjligt når full sysselsättning.Jag kan inte tro annat än att Åsling kommer att ha ganska litet framgång i attinför allmänheten hävda att socialdemokratin inte i sin politik tar tillräcklighänsyn till att sysselsättningen är det viktigaste målet . Det kan varavissa svårigheter för att förklara hur han ser på , somuppenbarligen vill att vi skall säga nej till tanken att sysselsättningenskulle vara ett överordnat mål för den ekonomiska politiken. Man menar att detär en orimlig tanke att sysselsättningen skulle vara viktigare än någontingannat. Det är trots allt med som är beredd att regera. 28 (): Får jag bara säga när det gäller budgetensstramhet att vi hävdade att man borde ha en stramarebudgetpolitik för att ge trovärdighet åt inflationsmålet. Vi har fått etterkännande i efterhand genom den uppstramning av budgetpolitiken som regeringenmed hjälp av skattehöjningar nu försöker åstadkomma. Hade man genomfört deåtgärder som vi föreslog hade man fått en större trovärdighetför inflationsmålet och sluppit den här prisuppdrivningen från kostnadssidan,som talar om. , herr talman, konstaterar jag att Kjell-OlofFeldt konsekvent vägrar att tala om ifall de sanningar som han uttalat i bokenSamtal med för gäller och vilka slutsatserregeringen tänker dra av dessa. Bosparande för ungdomar, m. m. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten om finansutskottetsbetänkande 7.) Kammaren övergår nu till att debattera finansutskottetsbetänkande 7 om bosparande för ungdomar och andra sparfrågor. Bosparandeför ungdomar, m. m. 30HUGO HEGELAND (m): Moderata samlingspartiet har i många årförordat en ekonomisk politik som syftar till att stimulera hushållenssparande. Hit hör våra förslag om sänkta marginalskatter och kamp motinflationen, för det skulle innebära att sparandet ges en högre realavkastningefter skatt. Vi har även stött de olika sparsystem som funnits under senaretid, t. ex. det allmänna lönsparandet, vinstsparandet och skattesparandet.Dessutom har moderata samlingspartiet medverkat till att skattelättnader förproduktivt sparande i aktier genomfördes och börjanav . Den socialdemokrafiska attityden till kapitalbildning hosenskilda individer har varit närmast sval, när den inte harvarit direkt fientlig. Vi anser självfallet att det är angeläget att stimulerasparande för bostadsändamål, och då inte bara bland yngre människor. Därföranser vi att regeringens förslag har vissa brister, som gör att det inte bordeförverkligas. Förslaget innebär nämligen en lagstadgad skyldighet förbanker att i sin utlåning prioritera ungdomar, som kanske inte har något annatkundförhållande med banken än att de har satt in pengar föröverföring till eller kapitalsparfond. Bankerna skulle dåvara skyldiga att ställa upp med utlåning motsvarande det insattabeloppet. Dessa medel måste givetvis tas från andra kunders inlåning. Denutlåningsreglering som tillämpar kan mycket väl medföraatt dessa Bosparande för ungdomar, m.m. inlåningskunder inte får sina berättigade kreditbehovtillgodosedda, därför att ungdomar gör anspråk på en lånerätt so:, de harförvärvat genom allemanssparande. Detta strider mot grundprinciperna för normalbankverksamhet. Det bör påpekas att de flesta banker har fördelaktiga "spara-låna till bostad-system". De belopp somkunderna erbjuds att låna är ofta betydligt större än vad regeringen nuföreslår, och i dessa existerande sparsystem finns inte heller någonåldersgräns, där lånerätten upphör. Vi anser att stimulanser till bostadssparande bör bygga påredan existerande "spara-låna till bostad-system", i stället för attpå ett krångligt sätt kopplas till allemanssparandet. Ett sådant bosparsystembör inte innehålla någon övre åldersgräns. Det sparade beloppet bör premierasav staten, förutsatt att medlen verkligen används för köp av bostad. Skattefondssparandet infördes av den förstaborgerliga trepartiregeringen , medan den nuvarande regeringenavskaffade möjligheterna till nyinsättningar i skattefondssparandet fr. o. m.den 1 april . Skattefondssparandet har varit av stor betydelse för attmotverka den skattemässiga diskrimineringen av aktier och därmed ökaallmänhetens intresse för aktiesparande. Den viktigaste effekten avskattefondssparandet var den betydande breddning av aktieägandet som åstadkomsi . Det finns , efter det attnyinsättningsmöjligheterna har försvunnit, nästan 600 000 skattefondkonton, ochca 380 000 av dessa innehas av nya aktieägare. Ingen annan åtgärd har som detta system förmått spridaaktieägandet i . Skattefondssparandet har också ökat tillströmningen avriskkapital till näringslivet via börsen, vilket i sin tur möjliggjort enkraftig ökning av antalet och beloppen när det gäller nyemissioner. Framgången med detta sparsystem visar vilka stora resurseri form av frivilligt sparande som kan frigöras genom gynnsamma spärregler. Men i stället för att bygga ut skattesparandet har densocialdemokratiska regeringen valt att avskaffa det och ersätta det medallemanssparandet. Även om allemanssparandet totalt sett har fått en storomfattning, är andelen aktiesparare betydligt blygsammare än inomskattesparsystemet. Antalet konton i allemansfonderna har ännu inte nått upptill samma nivå som inom skattefondssparandet, trots att allemanssparandet harkunnat utnyttja det ökade aktieintresse som grundlades i och medskattefondssparandets tillkomst och tillväxt. På tal om alla dessa fonder som vi har i vårtland, kan jag inte undgå att göra en reflexion - om det tillåts på engelska,som jag givetvis omgående översätter även om det är helt onödigt: "Thereis no country in the world being as fond of funds as ", dvs. "Det finns inget land i världen som är så förtjust i fonder somSverige". Så fort man skall lösa ett problem föreslår man inrättandet aven fond. Löntagarfonder är ju inte helt okända, och vi har förnyelsefonder,investeringsfonder, småföretagarfonder, kapi-talsparfonder, aktiesparfonder,allemanssparfonder, trygghetsfonder osv. Men vianser att även skattefondssparandet bör öppnas för nyinsättningar fr. o. m. De regler som gällde i vad gäller skattereduktion ochbindningstid bör gälla även i fortsättningen. Det finns all anledning att låtadenna framgångsrika sparform fortsätta att växa. Vissa tekniska förändringarbör dock göras i skattefondssparandet, bl. a. bör kapitalets rörlighet ökas ochriskspridningen i de företagsanknutna ak-tiesparfonderna förbättras. Med hänvisning till det sagda yrkar jag bifall tillreservationerna 1,2,3 och 4 i finansutskottets betänkande 7. Bosparande för ungdomar, m. m. 31ROLF RÄMGÅRD (c): I finansutskottets betänkande 7 behandlasbosparande för ungdomar och andra sparfrågor. I propositionen föreslås attungdomars allemanssparande skall ge rätt till lån för bostadsändamål och föranskaffande av bostad. Lånen skall lämnas av de banker som medverkar iallemanssparandet. I propositionen pekar man på att lånerätten uppgår till tregånger sparat belopp, dvs. För bosättningsändamål är lånerättendock begränsad till . För den typen av lån behöver bankerna normaltinte ställa krav på särskild säkerhet. Såväl rätten att låna sparatbelopp som begränsningen av lånerätten för bosättningsändamål till 21 000 kr.är att anse som minimiregler, och dessa gränser kan överskridas av bankerna. anser man från regeringens och utskottsmajoritetenssida att detta förslag på ett bra sätt skulle kunna stimulera ungdomar till attspara. Man tar inte ordet "revolutionerande" i sin mun, men man pekarpå att detta är en ny sparform. Vi har från sida framhållit att det givetvis ärviktigt och angeläget att sfimulera ungdomen till sparande samt att ocksåunderlätta dess möjligheter att skaffa egen bostad. Förslaget om bosparande förungdomar lanseras av regeringen som en nyhet, men de flesta banker har ett bosparande, där betydligt större belopp kan lånas än de som är aktuellai det föreslagna systemet. Det befintliga sparsystemet har också den fördelenatt det inte har en övre åldersgräns. Vid en hearing som utskottet har haft med företrädare förSvenska bankföreningen och har det framkommit attredan existerande sparlån och bosparformer erbjuder likvärdiga eller bättrevillkor än de som erbjuds i det nya bosparandet. Någon krånglig och helt onödigkoppling via allemanssparande behöver däremot inte ske. De eftersträvadestimulanserna kan åstadkommas exempelvis genorn att avkastningen vidbosparande blir skattefri eller genom en särskild premie. Utskottets majoritet konstaterar också atthushållssparandet har minskat dramatiskt , vilket medfört att man förår 1984 räknar med en negativ sparkvot på 0,, dvs.hushållens utgifter för konsumtion kommer att överstiga de disponiblainkomsterna. Denna negativa utveckling är en direkt följd av attlöntagarna under en följd av år har fått vidkännas reallöneförsämringar. 5 protokoll 1984/85:49-50 Bosparandeför ungdomar, m.m. utskottetatt den här kraftiga nedgången i hushållssparandet också beror på en rad andraomständigheter, t. ex. att det reala sparandet, bl. a. hushållens investeringari småhus, harsjunkit kraftigt . Därtill har vi haft en höginflation som givit negativ avkastning på sparandet. Utskottetsmajoritet anser att det nu finns goda möjligheter att bryta den här nedåtgåendetrenden för sparandet, och man pekar på att regeringen har vidtagit - som mansäger - kraftfulla åtgärder för att komma till rätta med inflationen i svenskekonomi. Jagskulle vilja kommentera påståendet att man kommit till rätta med inflafionen isvensk ekonomi. Detta är ett ganska fantastiskt påstående, när vi har eninflationstakt som är mer än dubbelt så hög, och i en del fall såhög som våra främsta exportkonkurrentländers. Jag upprepar att detta är ettfantastiskt påstående, och jag tycker att det är märkligt att man i utskottetsskrivning så frankt konstaterar att man har kommit till rätta med inflationen isvensk ekonomi, när gapet är avsevärt större än det var i början på1980-talet i förhållande till våra främsta konkurrentländer. Vidarekonstaterar utskottet att det framlagda betänkandet om vissaekonomisk-politiska åtgärder m.m., som vi behandlat här i ,skapar förutsättningar för ökade realinkomster för privat konsumtion och attdetta skulle kunna öka . Hur kan den privata konsumtionen öka 1985när vi har fått ökade belastningar på löntagarna i form av höjda skatter?Bensinskatten utgör i hög grad en belastning på den disponibla inkomsten,likaså den föreslagna villabeskattningen. Utskottetsmajoritet konstaterar också att allemanssparandet, den nya sparformen, hartillkommit med skattebefriad avkastning och utan krav på vare sig långabindningstider eller regelbundet sparande. Därmed har man enligt utskottetsmening lagt grunden för ett ökat hushållssparande. Vi kan också konstatera attallemanssparandet inte har medfört något egentligt nysparande. Det är bara enomflyttning från andra sparformer till allemanssparandet som har skett. Mankan vidare konstatera att något nämnvärt nysparande inte har skett när detgäller allemanssparandet. Utskottsmajoriteten skriver själv attallemanssparandet inte har fått något stort gensvar bland ungdomarna.Ungdomarnas anslutning till allemanssparandet har varit betydligt mindre än iövriga åldersgrupper. Detta tyder ju, herr talman, i sin tur på att nyspararna,som kanske först och främst är ungdomar, inte har sett allemanssparandet somnågon större stimulans. Jag tror inte att ungdomarna kommer att se någon störrestimulans i den nu föreslagna bosparformen. Det behövs betydligt kraftigare och radikalare förslag om vi skallkunna utöka hushållens sparande till en bättre nivå än vi har . Framförallt gäller det att stimulera ungdomarnas sparande - till sitt egna hem ochtill andra saker när det gäller bosättning. Vihar från sida föreslagit att ett sparsystem med privatainvesteringskonton borde införas. Det är f, ö, inte första gången som vi iriksdagens kammare tar upp frågan om privata investeringskonton - vi har tagitupp detta ett flertal gånger tidigare. Sparsystemet skulle utformas så att insättningarpå konto berättigar till en skattereduktion av insatt belopp. Endastett ökat sparande skulle berättiga till skattereduktion, till skillnad från detnyligen beslutade allemanssparandet. Vissa begränsningar för högsta möjUgainsättningsbelopp bör införas. Skattereduktionen skulle kvarstå så länge ingetuttag görs från kontot. När medlen lyfts skulle ifrågavarande kreditinstitutinbetala den årliga reduktionen till statsverket. Systemet bör även omfattasparande i aktiesparfonder. Ett genomförande av vårt förslag om privatainvesteringskonton skulle få betydande samhällsekonomiska effekter. Förslagetskulle leda fill en kraftig ökning av sparandet. Framför allt skulle det hjälpaungdomar att bospara. Det är beklagligt att vi från intefått gehör för detta förslag i utskottet. Av den anledningen har vi avgett ensärskild reservation, där vi föreslår att ett införande av privatainvesteringskonton bör genomföras. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationerna I, 2, 3 och 5 i utskottsbetänkandet. Bosparande för ungdomar, m. m. 32BJÖRN (): Det finns goda skäl för statsmakterna attstimulera sparande i allmänhet, och speciellt sparande inriktat på boende. Enmetod att stimulera sparande är naturligtvis att hålla inflationen nere, attmotverka inflationens skadeverkningar och dess hämmande effekter på sparandet.Om man alltså vill underlätta för unga människor att spara, är det viktigt atthålla inflafionen nere. Detta utesluter inte att det kan vara angeläget med ettspeciellt bosparande, inte minst mot bakgrund av de höga boendekostnaderna. Den fråga man skall ställa sig är: Behövs det ett särskiltinstrument, ett nytt instrument, för det här ändamålet? Vi kan konstatera attdet i flertalet banker finns ett existerande och väl fungerandebosparande. I flera av remissyttrandena och t. o. m. i konsumentverketsremissyttrande påpekas att existerande sparlån och andra bosparformer erbjuderlikvärdiga eller rent av bättre villkor än dem som erbjuds i det föreslagna"nya" bosparandet. Det är mot denna bakgrund, som vi ser det,naturligt att ungdomens bosparande i första hand sker inom ramen för redanexisterande former för bosparande. Då behöver man inte den här krångligakopplingen till allemanssparandet. I vår motion har vi från pekat på att ettbättre sätt att stimulera ungdomars sparande för bostadsändamål är att medgeskattefrihet på avkastningen också när det gäller sparande i bank förbostadsändamål. Då vinner man, som vi ser det, de fördelar som är avsikten meddet aktuella förslaget, men man kommer ifrån de svagheter av bl. a.administrativ art som det medför.