prot · G80915 · 1984-12-31 00:00:00 — Skall regeringen vänta fill dess att arbetslösheten återigenkommer upp i 4-procentsnivån innan alla pengar för att bekämpa arbetslöshetenskall sättas in? År inte det ett väl cyniskt resonemang? Det är alltså infe nogmed att insatserna kommer sent, regeringen vänfar dessutom till dessarbetslösheten blir ännu högre innan alla resurser sätts in. Vissa framsteg har ändå gjorts på vägen mot en saneradekonomi. Med hjälp av en internationell högkonjunktur och genom aff överge endel av den lättsinniga politiken från oppositionsåren kan regeringen pekapå en del ljuspunkter. äventyras också dessa ljuspunkter, I tron aft man kanvrida utvecklingen rätt återgår regeringen då till skaftehöjarpolitiken avgammalt dåligt märke. Den kommer inte att hjälpa, snarare stjälpa deansträngningar som görs för att återgå till full sysselsättning. De nuaviserade arbetsmarknadspolifiska åtgärderna ger måhända en temporärförbättring, men sättet aff finansiera dem ger en långsikfig försämring. Uttrycket nu är aft "vi är på rätt väg", IngvarCarlsson jämförde här i talarstolen situafionen med läget 1979, dåden dåvarande folkpartiregeringen fakfiskt använde samma benämning. Det kanvara intressant atf göra en jämförelse, 1979 var kurvorna på väg i rätt riktning. Hur blev det då?Det kan man bedöma året efter. Året efter, 1980, var 85 000 öppet arbetslösa, Iår, just , är 140 000 öppet arbetslösa. Kan lova atf vi somsnitt 1985 kommer ner till 85 000 öppet arbetslösa? Aft vi var på rätt väg bekräftades av i en debatt här i , då hon sade: Läget på arbetsmarknaden har förbättrats klart under detsenaste året. Efter de svåra kan vi nu konstatera attarbetslösheten har minskat, atf antalet lediga platser ökar och atfsysselsättningen är högre än . Det är glädjande aft kunna göradessa konstateranden. Jag skall försöka ge en beskrivning av hur visocialdemokrater tycker att den här situationen borde utnyttjas, bekräftade alltsä atf det var riktigtsom vi sade 1979, nämligen att vi var på rätt väg, och att det blev enförbättring 1980, Jag skulle önska att vi hade samma situation somAnna-Greta befann sig i 1980, då hon kunde tala om hur man skulle kunnadra nytta av ett förbättrat läge på arbetsmarknaden. Dess värre har vi inte densituationen, är arbetslösheten högre än den var 1980, Vi måstedärför sätta in alla krafter för att få ner den. Det mest oroande är att vi har denna arbetslöshet mitt ien högkonjunktur. Om vi befann oss mitt i en lågkonjunktur skulle det kanskeinte vara sä mycket aft säga om omfattningen av de åtgärder som sätts in.Men sanningen är ju att vi har både en mycket hög arbetslöshet och ettrekordartat antal personer i olika AMS-åtgärder. Vi har det som vimed rask takt närmar oss en ny lågkonjunktur. För varje högkonjunktur vi läggerbakom oss går vi in i nästa lågkonjunktur med ett ständigt ökande antalpersoner utanför den reguljära arbetsmarknaden. Den helt överskuggande enskilda faktorn när det gäller attråda bot på detta är en lugn lönebildning. Om vi försöker ta mer betalt förvåra arbetsinsatser än vår konkurrenskraft tillåter, straffar det sigobönhörligen genom höjd arbetslöshet. Def är i det perspektivet lovvärt att regeringen försöktharmonisera sin ekonomiska polifik med synsätten hos parterna påarbetsmarknaden. Men resultatet har inte riktigt blivit def önskade. Tvärtomliknar det nu mest kaos i avtalsförhandlingarna. Det bådar verkligen inte gottför det samförstånd och den samsyn som behövs för aft man skall kunna nå framtill ekonomisk balans. Def klimat som råder är kanske inte det allra bästa föratt man nu skall föreslå regeringen nya överläggningar med parterna påarbetsmarknaden om ett annat ämne. Jag skulle ändå vilja rådaarbetsmarknadsministern aft fa initiafiv fill en förutsättningslös diskussionmed parterna om hur den långsiktiga trenden i arbetslöshefsutvecklingen skallkunna brytas. Sanningen är ju atf insatserna inomarbetsmarknadspolitiken ständigt har ökat. Alltmer av en naturligvidareutbildning sker i samhällets regi i stället för på arbetsplatsen. Flerhandikappade ställs vid sidan av den reguljära arbetsmarknaden. Antaletungdomar som måste subventioneras in på arbetsmarknaden ökar, Def går infe aff fortsätta på det viset. Trenden kanbrytas bara genom att parterna medverkar. De borde förhandla fram andra villkorför vidareutbildning på arbetsplatserna, de borde släppa in fler handikappadedär, avlösa ungdomslagen med nya ungdomsavtal, osv. Jag kommer senare atf få fillfälle aft diskutera justdessa frågor med arbetsmarknadsministern i en interpellationsdebatt, serjag det som mest angeläget att arbetsmarknadsministern försöker förklara varförkampen mot arbetslösheten alltid kommer sist på utgiftslistan. Varför tar maninfe det som är viktigast först? Varför inte betala kampen mot arbetslöshetenmed de pengar man först får in via skatterna i stället för aft ständigt höjadem för aff få in mera pengar för detta ändamål, en polifik som i ett längreperspektiv motverkar sitt eget syfte. AnL 39INGA (vpk): I gär kväll talade jag med personalen på eftfritidshem. Jag bad dem berätta hur barnen har det jämfört med hur detvar . Så här sade en av dem: Bådebarnen och föräldrarna har def jobbigare . allt fler ensamstående föräldrar. Av våra 16 barn är defbara 2 som lever med sina "rikfiga" föräldrar. kunde de klara sig med deltid, men eftersom det blivit så dyrtaft leva, bo och äta måste de arbeta full tid. Def betyder ofta aff man åkermed halvåttapendeln och kommer hem med halvsexpendeln. Då blir det inte myckettid över för barnen. Def betyder också atf föräldrarna har en mycket liten fidatt dela barnens vardag. Def betyder i sin fur aft fritidshemmet ellerdaghemmet får fa över vardagen med barnen. Barnen mär dåligt av detta - atfföräldrarna inte har tid och ork atf dela barnens vardag. Föräldrarna vet oftainte vad barnen gör - varken i skolan eller på fritis. Föräldrarnavet infe vilka kamraterna är eller känner inte till kamraternas föräldrar. Vad man hinner och orkar när man har handlat och hämtatungarna på fritis och lagat middag och fått undan i kökef-det är i stort settingenting. städar och tvättar man. Föräldrar jobbar skjortan av sig för att hålla sigflytande. Och det handlar infe om nya tjusiga möbler - def handlar om atf fäihop till mat och hyra. Det finns en nyfattigdom , en resurssvaghetsom far sig uttryck i att man inte har någon framförhållning, ingen planeringav roliga saker som man skall göra . Det gäller aft klara varje dagför sig. Jag upplever aft föräldrar känner en sfor maktlöshet införsin vardagssituation och sin möjlighet atf förändra den. Men ett stortönskemål är förkortad arbetsdag - med bibehållen lön. Vad detta kostar, om detnu kostar något, skulle vi ha igen i bättre mående barn och föräldrar. Det ären stor skillnad atf komma hem mot aft komma hem . Många föräldrar lever också väldigt isolerade i sinalägenheter med sina barn. Ett annorlunda sätt att leva och bo skulleförmodligen också förändra och förbättra många familjers situation, så att manorkar mer. Med mer gemenskap och mer kollektivt boende skulle också ungarnakunna känna en större trygghet. Så långt den här personalen. Så fill en annanfritidspedagog, som säger så här: Det finns fler nervösa barn, fler barn som harkoncentrationssvårigheter, fler utagerande barn, fler inåtvända barn äntidigare. Föräldrarna har inte tid att ta del av barnens vardag. Mångaföräldrar köper sig fria med dyra leksaker i stället. Plasfgubbar fränStjärnornas krig är ett exempel pä dyra och "konstgjorda" leksaker.Trötta, stressade och slitna mammor har dåligt samvete för atf de infe har tidoch inte orkar göra de saker de skulle vilja göra med sina barn. Så som def är på vårt fritis, så är det på många fritis.Vårt fritis är ganska vanligt och ligger i ett s. k. blandat område med barnfrån både hyreshus, bostadsrätt och radhus. som barnen har def sä härjobbigt så skär kommunen ned personalens fid, ökar barngruppers storlek så attbarnen får mindre fid. Man tar helt enkelt fid från barnen, och barnen fårmindre av vuxenkontakter också inom barnomsorgen. Snålare med tid, mindre tidaft bry sig, mindre tid atf prata på. Sedan kickar man ut tioåringar frånfritis till inget alls. Det här är inget unikt - så här är def, slutar dennakvinna. Barnomsorgspolitik är ekonomisk politik,fördelningspolitik. Det handlar om prioriteringar mellan olika verksamheter.Det handlar därför också om synen på barnen, hur vikfiga eller oviktiga mantycker att de är - om det är värt aff satsa på barnen och derasvardagsverklighet. Barnomsorgen skulle kunna vara ett otroligt bra stöd förbarnen och deras familjer, om barnomsorgen fick de resurser som den behöver. Men samhället - och i detta fall är def regeringen som fårta på sig det största ansvaret - anser sig infe ha råd att satsa på en brabarnomsorg. Därför utlämnar man också kommunerna i många fall, sä aff dessainte kan erbjuda en bra kvalitet på barnomsorgen, trots aff barnomsorgen sägsvara en prioriterad verksamhet både för regeringen och för kommunerna. Man säger: Vi har inte råd. Vad är det för ekonomiskpolifik i arbetarrörelsens intresse som regeringen för? Man säger sig inte haråd aft satsa på barnen. Men samfidigt noterar man en otrolig vinstutvecklingför företagen. Def gäller pengar från vinstutveckling vilka går fillinvesteringar utomlands och till utdelningar fill aktieägarna här hemma. Vilkasärenden går regeringen? Ja, infe går man barnens ärenden. Def är ett illvilligtsparande som pågår . Egenfligen är det eft stort slöseri, som försvårarbarnens, föräldrarnas och personalens situation. Vad som kom fram i diskussionen med personalen påfritidshemmet var aff både barn och föräldrar saknade tid, och därmed även orkför en meningsfull tillvaro tillsammans efter arbetsdagens slut.Sexfimmarsarbefsdag är eft viktigt kvalitetskrav i fräga om barnomsorgen och enförutsättning för atf barnomsorgen skall kunna fungera pä eft bra sätt. Arbetstiden måste förkortas, av olika skäl. Den måsteförkortas av t.ex, sociala skäl. Vi mäste få mera fid aft umgås med våra barn,familjer och vänner. Vi måste ges bättre möjligheter till en aktivare ochrikare fritid. Vidare måste arbetstiden förkortas av jämlikhetsskäl.Kortare arbetsdag för alla underlätfar för män och kvinnor att dela på detvikfiga hemarbetet, Arbefsfiden måste dessutom förkorfas för jobbens skull,Def finns över 147 000 öppet arbetslösa människor i vårt land. Denverkliga arbetslösheten är emellerfid betydligt större, Def behövs ensysselsättningspolitik för nya och fasta jobb. Men det är ocksä nödvändigt atfarbetstiden förkorfas. Övertidsuttaget måste begränsas, Övertidsuttagetmotsvarar 140 000 heltidsjobb . Arbetstiden måste också förkorfas för solidaritetensskull, Alla mäste ha rätt fill eft heltidsarbete, I stora delar av Europautvecklas rörelse och kamp för arbetstidsförkortningar, Aff genomföra sextimmarsarbefsdagen är dels en fräga ompolifisk vilja, dels en fråga om eft val - ett val som har aft göra med hur viskall prioritera och fördela vårt välstånd, vår produktivitet och vår tillväxt.Detta val är i högsta grad ett politiskt val - ett politiskt ställningstagande.Möjligheterna aft reducera arbetstiden är mycket stora. Omproduktivitetsutvecklingen fram fill blir ungefär som den varitunder , kan arbetstiden förkortas fill , beroendepå hur mycket vi vill öka den privata eller den offenfliga konsumtionen ellerinvesteringarna. I första hand är valet förstås inte en ekonomisk frågautan en fråga om värderingar av olika alternativ, och därmed en fråga om att gesamhällsutvecklingen den inriktning och välfärden det innehåll som bästöverensstämmer med medborgarnas värderingar och önskemål. Ett annat sätt att dels tillskapa nya jobb, dels förbättrabarnomsorgen är att både bygga uf barnomsorgen så aft alla barn får en plats ochse till att kvaliteten blir god genom att åstadkomma mindre barngrupper och enkraffigt ökad personaltäthet. Vill regeringen prioritera barnens behov och samfidigt ökasysselsättningen, så är ett utmärkt sätt att åstadkomma defta just att ha enbra och utbyggd barnomsorg. Jag vill börja med att säga att jag tyckerdet var en mycket rikfig beskrivning av många småbarnsföräldrars situation somInga Lantz gav i början av sitt anförande. Jag befinner mig själv i densituafionen att jag praktiskt ser hur def är. Jag har fortfarande barn påfritidshem, och eftersom jag bor ganska långt utanför staden vet jag atf denbeskrivning av hur kämpigt det är för mänga småbarnsföräldrar som Inga Lantzgav är riktig. Jag tycker precis som hon att detta är eft mycket viktigt skälför att förkorta arbetsdagen. Men är jag helt övertygad om aff detinte finns någon enkel genväg över en sådan förkortad arbetsdag för atf lösaarbetslöshetsproblemen. Jag tycker atf vi skall arbeta för enarbetstidsförkortning av de skäl som gav i början av sitt anförande.Men vi skall infe tro atf vi enkelt löser sysselsättningsproblemen den vägen.Tyvärr visar utvecklingen ute i atf det inte är så. Under debatten har det av den ena talaren efter den andragjorts försök att beskriva situationen på arbetsmarknaden i mycket dystratermer. Men läget på arbetsmarknaden är ändå klart bättre än för ett årsedan och klart bättre än . Det betyder inte aft vi kan varanöjda och till freds med nivån på arbetslösheten. Men atf vi är på rätt vägvisar utvecklingen mycket tydligt. Flera människor hararbete . Om vi jämför den senastemånadssiffran, den för september, med , visar det sig aft 83 000 flerär i sysselsättning. Då säger en del: Det är bara arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Ja, det är inte så bara - och det kommer jag fillbaka till - men omvi räknar bort dem som är i beredskapsarbete och berörs av andra arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, är def ändå en ökning av sysselsättningen med 38 000 jämfört medseptember förra året- på den vanliga, öppna arbetsmarknaden. Vi har färre arbetslösa nu än vi hade , färre ännär vi tog över regeringsmakten , Vi har fler nyanmälda lediga platser.Glädjande nog kan vi också konstatera att arbetsförmedlingen nu fycks fungerabättre än tidigare, platserna tillsätts snabbare nu än förut. Då kan man fräga sig; Om läget är sädant, varför behövdedå regeringen i går presentera ett nytt förslag med 1 750 milj, kr, förytterligare insatser på Det finns tre skäl för det. Det första skälet är aft de medel som avsatts fördet här budgetåret, genom budgetpropositionen, som vi lade fram , ochgenom kompletteringsproposifionen, som behandlades av ,tillsammans är avsevärt mindre än för förra budgetåret. Vi sade därför i våras- också fill , vilket bl. a. kanske borde komma ihåg-aft regeringen mot den bakgrunden tänkte återkomma med en förnyadbedömning, när vi kunde göra en säkrare bedömning av bl.a. behovet av beredskapsarbeten.Det redovisades i kompletteringspropositionen. Där sades atfarbetsmarknadsstyrelsen inte hade gjort sin definitiva bedömning av behovet avmedel och skulle återkomma och att vi därefter ämnade återkomma fill riksdagen.Det är det ena skälet. Det andra skälet hänger samman med utvecklingen mot ökadlångtidsarbetslöshet. Vi har, som jag har sagt, lyckats bryta den allmännaökningstak-fen när det gäller arbetslöshet, men vi har en mycket oroandeutveckling mot att fler människor går arbetslösa . Det är enutveckling som vi sett i många andra länder, och i många länder är siffrornabetydligt mer avskräckande än här. Jag känner en djup oro över den nuvarande situationen närdef gäller långtidsarbetslösheten, som kräver gemensamma tag. Jag kommerfillbaka till den frågan strax. Denna situation är det andra skälet till aft vikommer med detta förslag om åtgärder. Def tredje skälet är atf vi vill fortsätta på den väg somvi har slagit in på, dvs. aff förnya arbetsmarknadspolitiken, att förenklaregelsystemet och göra def lättare atf hantera samt att därmed ocksåeffektivisera och förbilliga våra insatser. Denna proposition innehåller sådanaförslag. Vad gör vi genom aft lägga fram detta förslag? Det är intealls så, som har fått för sig, att vi försöker låsa in människori den offentliga sektorn. 500 milj. kr. lägger vi till på det s.k.rekryteringsstödet och de enskilda beredskapsarbetena, som går till den privatasektorn. Detta stöd infördes och har fungerat mycket bra.Det har hitfills använts för arbetslösa ungdomar och långtidsarbetslösa. Visäger nu aft huvuddelen av de nya medlen bör gå fill just delångtidsarbefslösa. När det gäller ungdomarna räknar vi med att företagen skallanställa dem utan några subvenfioner från samhällets sida. Vi vet atf mängaföretag just nu behöver nyanställa folk. Vi föreslår också ett nytt rekryteringsstöd för fasta jobbi kommuner och landsting. Det liknar till sin konstruktion stödet på den privatasidan. Det är helt och hållet destinerat till de långtidsarbefslösa. Som jag sade förut krävs det nya insatser, och det handlarinte bara om pengar. Utvecklingen är sådan att def finns en risk för att vissamänniskor blir ratade gång på gång när de söker arbete, av bäde de enskilda ochde offentliga arbetsgivarna. Denna utveckling måste vi sätta stopp för, om vimenar allvar med parollen Arbete åt alla, atf den skall gälla också demänniskor som har handikapp eller skavanker av olika slag. Många av de långtidsarbefslösahar en och annan skavank - vem har inte det för resten? Vi föreslår dessutom andra insatser för delångtidsarbetslösa. Tillsammans med hararbetsmarknadsstyrelsen diskuterat ett särskilt projekt just förlångtidsarbetslösa där kostnaderna för insatserna för ungefär 1 000 personerskall delas mellan kommunen och staten. Det finns en grupp socialmedicinskt handikappade, dvs.missbrukare, som vi brukar kalla T 1-arbetare - vilket är en oegentligbeteckning. De har år gått i beredskapsarbeten. Vi vill nu göra omdenna form av beredskapsarbete fill en mera stadigvarande sysselsättning, ochdet finns förslag om detta i den proposition som regeringen har lagt fram. Vi räknar med att det behövs 500 milj, kr, mer fillberedskapsarbeten. Inkl, den påspädningen innebär vårt förslag aft antaletberedskapsarbeten halveras jämfört med förra budgetåret. Det är helt i linjemed den förnyelse av arbetsmarknadspolitiken som vi vill ha. Vi vill föra övermer pä den privata sidan och mer i olika former av fasta anställningar. Detta förslag innebär alltså att vi vill satsa för attförsöka bryta den negativa tendensen mot fler långfidsarbetslösa och aft vivill förenkla reglerna när det gäller hanteringen av t, ex, de kommunalaberedskapsarbetena. Jag blev mycket glad när deklarerade att hanär villig att satsa nya medel på arbetsmarknadspolitiken. Jag hoppas och troratt vi gemensamt i diskussionerna här framöver skall kunna ena oss om aff deåtgärder som vi nu föreslår är ett steg på vägen mot atf klara långtidsarbetslösheten,som är ett gemensamt problem för oss. AnL 41 ALFWENNERFORS (m) replik: säger atfarbetslöshetssituationen är klart bättre nu än för ett är sedan och också klartbättre nu än för två är sedan. Dä måste jag fä fräga ; Medgerinfe att den totala arbetslösheten har ökat och att läget harblivit allvarligare, då siffran för den totala arbetslösheten är 328 000,medan siffran för var 300 000? Jag tycker atf någon mening skulle framhålla atf somarbetsmarknadsminister och särskilt ansvarig för den här sektorn är oroad överutvecklingen. Jag vill gärna säga att det är viktigt att vidta åtgärdernär def gäller de långtidsarbetslösa. Det är en utsatt grupp, def är alldelesklart. Men för min del är det för fidigt att göra några bestämda uttalanden. Viskall studera propositionen och pröva vad som kan göras, Def är möjligt att vikan nå enighet på en del punkter. Men får jag passa pä aft fråga Anna-GretaLeijon; Hur många långfidsarbetslösa anser aft det finns f,n,? Jag skulle också vilja ställa en fråga beträffandeungdomarna. Jag nämnde i mitt anförande atf vi är uppe i nära 100 000arbetslösa totalt i gruppen ungdomar mellan . Jag nämnde olikasiffror för hur de är uppdelade. 53 000 är öppet arbetslösa, 3 800 harberedskapsarbete, 9 500 går på arbetsmarknadsutbildning och 30 000 finns iungdomslag. Antalet har ökat, vilket den sista siffran visar. bekräfta atf dessa siffror är rikfiga? Problemet är också de riktiga jobben, jobben i denenskilda sektorn, om vi kallar det så. Får jag fråga; Hur många jobb skapasgenom skattehöjningen den på 4 miljarder? AnL 42ARNE () replik; Arbetsmarknadsministern sade att läget påarbetsmarknaden har förbättrats , och det är juriktigt i vad avser den öppna arbetslösheten. Konstigt vore det annars medtanke på att vi befinner oss i en högkonjunktur. Det man somarbetsmarknadsminister måste vara orolig för är framtiden. De bedömningar somgörs visar atf vi snart har nått toppen av konjunkturen och att den vändernedåt . Då blir naturligtvis frågan: På vilket sätt skall vi då kunnaklara sysselsättningen på ett acceptabelt sätt med tanke på att arbetslöshetenoch de arbetsmarknadspolifiska insatserna ligger på en så hög nivå som degör? De långtidsarbetslösa utgör naturligtvis ett allvarligtproblem. Enligt de senaste arbefskraffsundersökningarna finns det 37 000människor som har gått arbetslösa mer än . Det är naturligtvis 37000 människor som har det utomordentligt besvärligt. Därför är det givetvisriktigt att man i def här läget prioriterar just den gruppen av arbetslösamänniskor. Vi vet aft motivet för införandet av ett rekryteringsstöd var affdet skulle ske en tidigareläggning av anställningar ute i företagen i sambandmed en förväntad konjunkturuppgång. De mofiven för att bibehållarekryteringsstödet finns infe längre, eftersom vi befinner oss ihögkonjunkturen. Därför tror jag att det måste vara rikfigt att man också påden privata sidan i ökad utsträckning prioriterar anställning av dem som ärlångtidsarbetslösa. Jag tror att de människor som har varit arbetslösa kortaretid är sådana som har större möjligheter atf få en plats på def vanliga sättet.Jag tror atf det är viktigt atf man framöver gör denna distinktion. AnL 43INGEMAR () replik; Försök har gjorts, säger ,att i dystra termer beskriva läget på arbetsmarknaden . Frågan är: Kan manbeskriva def på annat sätt? Regeringen säger nu att vi är på rätt väg. När det gällerarbetsmarknaden styrker man def med atf visa aft den öppna arbetslösheten harminskat. Men def är ändå nu 50 000-60 000 fler öppet arbetslösa än det var vidden förra högkonjunkturen. Det är fler utanför den reguljära arbetsmarknaden.Går man tillbaka fill som denna regering satt, ,och jämför med dagsläget, finner man atf det är 55 000 fler utanför denreguljära arbetsmarknaden. Som vet tycker infe jag aft det är aftgömma arbetslösheten aff sätta människor i olika typer av utbildning,beredskapsarbeten och annat, Def är bra och nödvändigt aff hjälpa människor pådef viset. Men def är ändå ett mått på hur väl eller hur illa den ordinariearbetsmarknaden fungerar. Vad vi kansäga är, aff trots högkonjunkturen fungerar den reguljära arbetsmarknadenilla, I den meningen är vi dess värre inte på rätt väg. Det somföreslås i paketet från i gär är på många punkter bra och nödvändigt. Deåtgärder som sätts in för att hjälpa långfidsarbetslösa är välkomna, men attdessa behövs är i sig ett underbetyg, därför aft allt fler människor isocialdemokraternas gär arbetslösa under allt . Jag tyckerockså att ett rekryteringsstöd är ett bra instrument i arbetsmarknadspolitiken.Men sanningen är väl, , att de pengar som skjuts fill förrekryteringsstödet i stort sett behövs för att fullfölja de beslut som redanhar fattats, Def blir inte så mycket sysselsättningseffekt av de pengarnaframöver. HerrfalmanlTillsluf vill jag upprepa min fråga om denreserv som man har lagt i paketet - en reserv på 500 milj. kr. Regeringentycker uppenbarligen inte aft arbetslösheten är tillräckligt hög ännu för skall använda de resurser man har vikt för ökade arbetsmarknadspolitiskainsatser. Hur sfor måste arbetslösheten bli, , för atf allaresurser skall användas i kampen mot arbetslösheten? AnL 44INGA (vpk) replik; var jag på ett daghem somheter Åsnan i mitt bostadsområde. Personalen och föräldrarna hade bjudit inpolitikerna, och de ville tala om hur de hade def.