prot · G809154 · 1984-12-31 00:00:00 — Viär således eniga om att en översyn av reglerna för skatteavdrag ocharbetsgivaravgifter bör göras i avsikt atf förenkla tillämpningen. Vi är också,herr talman, eniga om att denna översyn bör göras i samband med behandlingen avsocialavgiftsufredningens framlagda betänkande och att därvid också deuppslag till lösningar som framförs i de många motionerna på området börprövas. Vi är likaså eniga om att detta bör ske skyndsamt, dvs; att regeringensnarast möjligt bör lägga fram ett förslag om bl, a, de problem som tas upp ide motioner och det utskottsbetänkande som vi nu behandlar. Reservanternayrkar att "med anledning av motionerna" begär attregeringen lägger fram ett förslag, så att de nya reglernakan träda i kraft vid det kommande årsskiftet. Skillnaden i uppfattningenmellan utskottsmajoriteten och reservanterna är alltså huruvida bör uttala att nya regler skall träda i kraft ellerom frågan om tidpunkten för ikraftträdandet tills vidare skall lämnas meröppen; utskottsmajoriteten understryker dock behovet av skyndsamhet i den härfrågan. Deproblem utskottet Hksom motionärerna uppmärksammar är kanske inte fullt såenkla att lösa som def först kan tyckas. Det har från båda sidor framhållitsatt problemet med nu gällande regler är att de i vissa situationer är mycketsvåra att tillämpa. Men det är två delvis olika frågor, som regeringens förslagbör söka finna en lösning på. Det gäller dels hur risken att någon oförskylltiskall råka i svårigheter på grund av uppbördslagens tekniska utformning skallelimineras, dels hur reglerna bör vara utformade för att minimera det arbetesom behövs från såväl uppdragsgivare som uppbördsmyndigheters sida för attskapa klarhet i vad som gäller i enskilda ärenden. Frånutskottsmäjoritetens sida anser vi det väsentligt att regeringens kommandeförslag blir komplett och väl genomarbetat. JagviH, herr talman, upprepa att vi alla är angelägna om att de problem som finnssnabbt undanröjs. Men det tycks oss en aning riskabelt att utan närmareberedning ställa krav på ett förslag så snabbt som reservanterna begär. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på reservationen. 92 STIGJOSEFSON (c): Jag vill barasäga att det inte är någon ny fråga som har tagits upp här. Redan förra åretuttalades att socialavgiftsutredningen skulle lägga fram sitt förslag i börjanav 1984, Det blev inte förrän en god bit in på 1985, Detär just på grund av detta dröjsmål med utredningens betänkande som vi ärytterst angelägna om att det verkligen sker någonting och att det kommer framett förslag. Det är bra med vackra ord om att förslaget skall komma, men dethade varit ännu bättre om vi hade kunnat enas om att begära att förslaget skallläggas frain . Jag vill hoppas att så sker, men redan i kom det fram en viss tveksamhet till det. Jag tycker att det ärganska orimligt att enskilda personer ännu skall befinna sig i den situafionenatt de inte vet och infe kan få besked om hur bestämmelserna skall tolkas. 93 (): Bara kort till : Vi får ju ofta krifik på oss frånborgeriigt håll för att vi inte låter lagrådsbehandla de förslag som läggs frami betänkanden och propositioner. vill vi från utskottsmajoritefens sida göraett grundligt jobb. Och det är därför som vi inte nu vill uttala ett krav påatt de nya reglerna skall träda i kraft . Överläggningenvar härmed avslutad, (Beslutetredovisas efter debatten om skatteutskottets betänkande 62,) Beskattningav konvertibla skuldebrev och optionslån 94 TREDJE VICETALMANNEN: Kammarenövergår nu till atf debattera skatteutskottets betänkande 62 om beskattning avkonvertibla skuldebrev och optionslån. Beskattningav konvertibla skuldebrev och optionslån Anf.95 BO (); Vi skall nu behandla det tredje av skatteutskottets betänkanden i denhär voteringsomgången. Jag tänker, liksom utskottets ledamöter harvarit, bli ganska kortfattad. Jag hoppas att vi därmed blir ett bra exempel förföreträdare för andra utskott i kommande debatter. Viär ganska överens om de grundläggande tankegångarna i den proposition som nubehandlas, nämligen att avyttringen av konvertibla skuldebrev i fortsättningenskall beskattas enligt aktievinstreglerna och att man behöver särskildaövergångsregler. Det finns på tre punkter väsentliga invändningar riktade motförslaget från oss reservanter. Förslaget innebär nämligen attförutsättningarna helt ändras för de lån som redan har tagits. Det storaflertalet av dem som innehar konvertibla skuldebrev kommer att drabbas avskatteskärpningar som man inte har kunnat förutse. Vi tycker att detta ärorimligt. Det enklaste sättet att lösa det hela är att de nuvarande reglernafortsätter att tillämpas för de äldre lånen. Jag yrkar därmed bifalltill reservation 1, Reservation2 gäller frågan om möjHgheten att få avdrag för kapitalrabatt på opfionslån.Denna rabatt, som utgör mellanskillnaden mellan optionslånets nominella beloppoch skuldebrevets marknadsvärde vid emission, bör enligt vår uppfattning varaavdragsgill - rabatten är ju i själva verket en räntekostnad. Jag yrkar därmed bifalltill reservation 2. Ireservation 3 framhålls att det när det gäller förmögenhetsbeskattningen avoptionsrätter bör finnas en likhet med den beskattning som sker för aktier iresp. Mot den bakgrunden bör självfallet optionsrätter iOTC-bolag värderas på samma sätt som värderas vid förmögenhetsbeskattning. Jag yrkar mot dennabakgrund bifall till reservation 3. Beskattningav konvertibla skuldebrev och optionslån 96 STIGJOSEFSON (c): I dettaskatteutskottets betänkande nr 62 behandlas proposition 193 om beskattning avkonvertibla skuldebrev och optionslån. Tillbetänkandet har fogats några reservationer, bl. a, beträffande förmögenhetsbeskattningenav optionsrätterna. Utskottet är överens om och tillstyrker atf optionsrättersom omsätts på kapitalmarknaden skall tas upp till förmögenhetsbeskattning.Frågan är emellertid till vilket värde det skaH ske. Enligtreservanternas uppfattning skall värderingsreglerna i dessa fall utformas i sånära anslutning som möjligt till vad som gäller för aktier av motsvarande slag.Att behandla optionsrätterna på annat sätt skulle vara stötande urrättvisesynpunkt. Meddef anförda yrkar jag bifall till reservation 3 och även fill reservation 2, 97 iJELL (); I proposition 1984/85:193 föreslås att konvertibla skuldebrev ochoptionslån skall reavinstbeskattas enHgt aktievinstreglerna. Vid utgivningenav optionslån skall emissionspriset fördelas så atf skuldebrevet åsätts sittmarknadsvärde vid emissionstillfället och optionsrätten det resterande värdet. Vihar från sida ingenting att invända emot dessa förslag. Vi villemellertid understryka att realisationsvinstbeskattningen därigenom blir ännumera krånglig och svårgenomtränglig för de enskilda skaftskyldiga. Beroende påvilken typ av tillgång det handlar om, gäller således ganska ohka regler:Behovet av en samlad syn på hela realisationsbeskatfningen blir därmed merapåträngande, Ipropositionen föreslås också atf det emitterande bolaget vid taxeringen inteskall få göra avdrag för den s, k, kapitalrabatten, dvs, skillnaden mellanoptionslånens nomineHa värde och marknadsvärde. Om bolaget däremot hadeutfärdat eft självständigt skuldebrev med en sådan kapitalrabatt, skullebolaget ha fått göra avdrag för den rabatten såsom för räntekostnad. Vi anseratt def är väsentligt aft det råder en neutralitet i beskattningen mellan olikalåneformer och förordar därför atf kapitalrabatten blir avdragsgill även närdet gäller optionslån. Vadbeträffar förmögenhetsvärderingen föreslås i propositionen att optionsrätternai OTC-bolag skall tas upp till marknadsvärdet. Det förefaller oss mindre välavvägt, eftersom aktier i motsvarande bolag vid förmögenhetsbeskattning tasupp till av substansvärdet. Kammarrätten i har även anfört:"Det framstår inte som rimligt att en optionsrätt skulle kunna åsättashögre värde än den aktie som den till en viss kostnad kan utbytas emot," Vianser således, herr talman, att optionsrätter i OTC-bolag vid förmögenhetsbeskattningskall tas av marknadsvärdet. Med hänvisning till vad jag haranfört yrkar jag bifall till reservationerna 2 och 3, 98 (): har gjort allvarliga invändningar mot atf deskatteufskotfsärenden som vi nu behandlar avgörs efter endast en bordläggning.Jag beklagar atf vi genom detta förfarande har försatt i enbesvärlig arbetssituation. Det var obetänksamt av oss aft göra så. Riksdagenhar haft att ta ställning till en provisorisk lösning när detgäller avdragsrätten för förluster på optionsskuldebrev. Vad som föreslås äri korthet att reavinster på konvertibla skuldebrev, optionsrätter ochföreträdesrätter att teckna lån av detta slag skall beskattas enligtaktievinstreglerna. Vid utskottsbehandlingen har vi varit eniga om metoden förbeskattningen. Däremot råder det delade meningar i vissa detaljfrågor. Tillutskottsbetänkandet har fogats tre reservationer, och jag skall något uppehållamig vid dessa, Ireservation 1 behandlas frågan om vilka regler som skall tillämpas förkonvertibla skuldebrev som har utgivits före ikraftträdandet av de nyareglerna. Reservanterna, i dessa fall företrädarna för moderata samlingspartiet,anser aft de nya reglerna medför en skatteskärpning för dem som redan inneharkonvertibla skuldebrev. Reservanterna vill därför ha speciella regler, somskall gälla i fråga om skuldebrev vilka har tecknats före ikraftträdandet. Utskottsmajoritetenavvisar detta krav. Ett tillmötesgående skulle medföra att man fick tillämpatvå paralleHa beskattningssystem under en relativt lång övergångstid. En sådanordning medför praktiska svårigheter för såväl skattskyldiga somtaxeringsmyndigheter. Dessutom skulle det inte vara neutralt, om man fillämparen ordning för äldre skuldebrev och en annan för nyutgivna. Reservation2 tar upp frågan om den s, k, kapitalrabatten på opfionslån. Reservanterna, idetta fall företrädarna för de borgerliga partierna, vill aff företagen skallha rätt till avdrag för kapitalrabatten vid beskattningen. Reservanternahänvisar fiH att bolag som emitterar obligationer till ett pris som understigerobligationernas nominella belopp har rätt till avdrag vid beskattningen för denlämnade rabatten. Enligt rådande praxis behandlas kapitalrabatten på optionslånpå ett annorlunda sätt. Om man nu skall ändra på regeringsrättens praxis idetta fall, måste en särskild avdragsregel tillskapas. En sådan föreslås ireservation 2, Utskoffsmajoriteten avvisar också detta förslag, Iproposition 193 lämnas en utförlig redovisning av skälen till att man inte harmedgivit sådana avdrag. Av den lämnade redogörelsen, som finns på s, 51 ipropositionen, framgår att hela det nominella skuldbeloppet normalt bokförs somskuld i de bolag som emitterar optionslån och ingen del tas upp som tillskott.Med detta sätt att redovisa kommer underkursen aldrig atf avspeglas i bolagensräkenskaper. Någon kapitalrabatt kommer inte fram som kostnad i bokföringen. Omman nu medgiver avdragsrätt för kapitalrabatten, medför detta en avvikelsemellan bokföringen och den skattemässiga behandlingen, vilket inte kan vara attrekommendera. Utskottet avvisar också detta förslag. Beskattningav konvertibla skuldebrev och optionslån Beskattningav konvertibla skuldebrev och optionslån Dentredje reservationen behandlar förmögenhetsvärderingen av optionsrätter iOTtr-bolag, Här vill reservanterna - också i detta fall företrädarna för deborgerliga partierna - att samma normer skall gälla som gäller förOTC-aktier i förmögenhetshänseende. Enligtdet nu föreliggande förslaget skall optionsrätterna i OTC-bolagen iförmögenhefshänseende tas upp till marknadsvärdet. Reservanterna vill atfoptionsrätterna liksom aktierna skall värderas tiH av substansvärdet.Skälet till att OTC-bolagens aktier värderas så lågt i f öimögenhetshänseendeär att huvudaktieägarens förmögenhetssituation inte skall förändras närbolagens aktier introduceras på OTC-marknaden, Aftta detta till intäkt för atf värdera även optionsrätterna tiH kan vi inteanse vara motiverat. Genom en sådan bestämmelse skulle optionsrätter som ges utav OTC-bolag favoriseras jämfört med optionsrätter som ges ut av börsnoteradebolag. Man bör rimligtvis ha så enhetliga värderingsnormer som möjHgt församtliga optionsrätter. Propositionens förslag innebär att man går påmarknadsvärdet. Jag ber att få yrka bifall till utskottets hemställan, vilket innebäravslag på reservationerna. 99 (): Jag måste helt kort korrigera , när han säger att jag harhaft allvarliga invändningar mot att de ärenden som vi nu förhoppningsvis harfärdigbehandlat skulle avgöras efter endast en bordläggning. Detta är alltsåinte en korrekt återgivning av mina ord, och jag ber därför att få upprepa vadjag sade i mitt anförande: Jaghar full förståelse för att ärenden kan behöva behandlas efter endast enbordläggning. Talmannen måste givetvis ta initiativ så att arbetet i kammarenflyter och kan slutföras . Detta är helt O,K, Jagtillade att det bör ankomma på utskottets ordförande att avisera ettärendes behandling i kammaren så att detta inte görs som ärendetskall upp. Efter det som nu har sagt och det beklagande som hanframfört och som jag håller honom räkning för hoppas jag att detta också sker ifortsättningen. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 1 (ändratbosättningsbegrepp) Utskottetshemställan bifölls med 206 röster mot 95 för reservation 1 av ,fl, i motsvarande del. Mom.2 och 3 (sexmånadersregeln och ettårsregeln) Utskottefshemställan bifölls med 159 röster mot 140 för reservation 2 av KnutWachtmeister m, fl, i motsvarande del. Mom. 4(sexmånadersregeln vid ombordanställning på fartyg) Nr154 Tidpunkt för avslutande av dagens och morgondagens Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 3 av m, fl, -bifölls med acklamation. Mom. 5-8 Utskottets hemställan bifölls. 2 (övriga frågor rörande arbetsgivaransvar) Utskottetshemställan bifölls med 160 röster mot 140 för reservationen av KnutWachtmeister m, fl, 1 ledamot avstod från att rösta. Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. Mom. 1 (konvertiblaskuldebrev) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 1 av m, fl, imotsvarande del - bifölls med acklamation. Mom.2 (kapitalrabatt på optionsrätter) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 2 av m, fl, imotsvarande del - bifölls med acklamation. Mom.3 (förmögenhetsbeskattningen av optionsrätter) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 3 av m; fl, imotsvarande del - bifölls med acklamation. 14 §Tidpunkt för avslutande av dagens och morgondagens samman träden Anf.100 TREDJE VICE TALMANNEN: Jagvill erinra om att talmanskonferensen beslutat rekommendera attkammarens arbetsplena och om möjligt skall avslutas senast kl,23,00, 15 §Föredrogs socialutskottets betänkanden 1984/85:26 om statsbidragtill missbrukarvård m,m, (prop, 1984/85:100 delvisoch 1984/85:151), 1984/85:30 om vård av vuxna missbrukare, Missbrukarvård,m. 1984/85:31om insatser för unga lagöverträdare m, m, (prop, 1984/85:171)samt 1984/85:29 om avtal med Apoteksbolaget m,m, (prop, 1984/85:170), Kammaren biföll talmannens förslag att ärendenaskulle avgöras efter endast en bordläggning, Anf.101 TREDJE VICE TALMANNEN: Voteringarnaäger rum i ett sammanhang sedan alla nu föredragna ärenden sluldebatterats. Förstupptas socialutskottets betänkanden 26, 30 och 31,1 fråga om dessa betänkandenhålls gemensam överläggning. 102 (): utredande fattades 1980 i bred politisk enighet besluthär i om en ny socialtjänstlag och lag om särskilda besfämmels£:r förvård av unga. Året efter antogs lag om vård av vuxna missbrukare. I samband medde besluten uttalade att de tidigare långvariga och djupgåendemeningsmotsättningarna i fråga om förutsättningarna och formerna för en vårdoberoende av samtycke av vuxna missbrukare har verkat förlamande påutvecklingen inom nykterhetsvården. såg därför med särskildtillfredsställelse att det framlagts lagförslag som kunde vinna en bredpolitisk anslutning. Att klarhet vunnits om den grundläggande inriktningen och omreglerna för den framfida missbruksvården borde enligt utskottet underlättavården och stimulera till UtveckHng av bättre behandlingsmetoder ochvårdinnehåll. Knappthade dessa lagar frätt i kraft förrän det började rycka i partiernasförtöjningar vid denna överenskommelse. En viktig förutsättning för dennaöverenskommelse var att de nya lagarna skulle följas upp och utvärderas av ensärskilt tillsatt beredning, socialberedningen. Redan nu kan väl sägas attvissa partier, främst , har kapat förtöjningarna och att nu ocksåregeringspartiet i och med propositionen om det s. k, mellantvånget gör vissaändringar i överenskommelsen. Det skall sägas att det frestar på att stå fastvid den träffade poHtiska överenskommelsen i takt med atf socialberedningensarbete drar ut . Det är utomordenfligt angeläget att socialberedningenpåskyndar sitt arbete, om det skall vara möjligt att rädda åtminstone deviktigaste ingredienserna i den grundläggande politiska enigheten från1980/81, Anledningentill att överenskommelsen håller på att spricka är självfallet attmissbrukarvården inte givit det resultat som vi alla önskar. Det är den godaambitionen och en pockande otålighet som spräckt den mödosamt uppkomnapolitiska överenskommelsen - åtminstone är det så jag vill tolka det. Det ärinte fråga om någon konfrontation för dess egen skull. Jag beklagar inte en livlig och intensiv polifisk debattom och missbmkarvården. Men det vore olyckligt om denna debattinriktade sig på formfrågor som kan ta musfen ur en viktigare debatt om detpraktiska arbetet, om behovet av goda resurser och om behovet av ideellt ochfrivilligt arbete i missbrukarvården. Enligt socialtjänstlagen har kommunen ansvaret för attdess medborgare får def stöd och den hjälp som de behöver. När def gällermissbrukarvården innebär def att socialnämnden skall stödja den enskfldemissbrukaren och se fill att han eller hon får den hjälp eller vård som behövsför att komma från missbruket, I socialtjänstlagen stadgas också hur dettaskall gå till. skall verka för aft barn och ungdomar växer uppunder trygga och goda förhållanden och i nära samarbete med hemmen sörja föratt barn och ungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt får def skydd och stödsom de behöver. Om hänsynen till den unges bästa motiverar det, skallsocialnämnden sörja för vård och fostran utanför det egna hemmet. Detta har emellertid inte ansetts tillräckligt. Regeringenföreslår därför nu att detta socialnämndens ansvar skrivs fast ännu tydligare.Man skall nu med särskild uppmärksamhet följa utvecklingen bland barn ochungdom, som har visat tecken till en ogynnsam utveckling. Denna precisering kanmöjligen uppfattas som krifik mot socialnämnder som inte i tillräcklig grad hartagit sitt ansvar. Det är tråkigt atf en sådan ändring har ansetts nödvändig,men jag har för min del ingen invändning mot aft den görs. Ett viktigare förslag till ändring i den aktuellapropositionen är tillägget tiH LVU, Med stöd av detta tillägg ges ifortsättningen socialnämnden rätt att besluta att den unge skall hållaregelbunden kontakt med en särskilt utsedd kontaktperson och att den ungemissbrukaren skall delta i behandling i öppna former inom . Närett sådant beslut fattas skall det finnas en behandlingsplan för missbrukaren. Denna bestämmelse, som har kallats mellanfvång, har vållatstor uppståndelse och väckt många protester. Förslaget kommer ursprungligenfrån narkofikakommissionen medan socialberedningen, som ju har att utvärderamissbrukarvården, motsatt sig denna utvidgning av LVU, Invändningen från demsom protesterat är atf utvidgningen skulle vara ett allvarligt avsteg frånsocialtjänstens frivilligHnje, Det kommer in ett nytt moment av tvång, som kanstöra relationerna mellan vårdgivare och missbrukare, menar man. Jag tycker aft det mot denna bakgrund är angeläget att slåfast aft reformen av lagstiftningen /81 i allt väsentligt Hgger fast.Insikten att all framgångsrik missbrukarvård måste bygga på förtroende mellanmissbrukare och vårdgivare ändras inte av detta tillägg, liksom inte hellerinsikten att en framgångsrik behandling förutsätter atf missbrukaren ärmotiverad aft underkasta sig behandling. Jag vill därför för min del tolkadenna utvidgning av LVU så att def är ett nytt verktyg som fillhandahålles, meninfe en rekommendafion om aft det till varje pris skall användas, Def måsteockså i fortsättningen bli en bedömning från fall till fall, om en användningav det s, k, mellantvånget är till gagn för en framgångsrik behandling ellerej. Skulle defvara så som många socialarbetare hävdar, atf föreskrifter om Missbrukarvård, m. m. Missbrukarvård, m. m. kontaktperson eller tvång att delta i behandlingsprogramskulle förstöra förtroendeförhållandet mellan vårdare och missbrukare, så börnaturligtvis inget beslut om att tillgripa mellantvånget tas, Å andra sidantror jag aff det i vissa lägen kan finnas ett starkt behov av att kunnaförsäkra sig om regelbunden kontakt med missbrukaren. Den goda ambifionen bakom förslaget och socialutskottetstillstyrkan av förslaget är att komma fill rätta med ett begynnande missbruk påeft tidigare stadium. Om behandHngen inte ger effekt och missbruket filltar,känner naturHgtvis både ansvarig socialsekreterare - för att inte tala omföräldrar och anhöriga - sig maktlösa och förtvivlade. Att bara invänta den dagdå kriterierna enligt gällande LVU är tillämpliga kan vara atf passivt åse hurmissbruket tilltar och den unge bryts ned. Ett effektivare behandlingsarbete i öppna former isamarbete och i samförstånd med den unges föräldrar kan i bästa fall dessutomleda fill aff ett hårdare tvång undvikes, Def kan vara en öppen fråga i vilkenutsträckning mellantvånget kommer atf tillämpas. Klart är atf def infe kanersätta en utveckling av behandlingsmetoder, som diskuterats fram med samtyckeav missbrukaren. Jag tror inte för egen del atf man skall ställaförväntningarna alltför högt när det gäller den förbättring som kan inträda imissbrukarvården tack vare mellantvånget. Men jag har kommit fram till, att viinte kan ta på vårt ansvar att låta bli atf pröva också denna vä- aft hjälpaungdomar som hamnat i drogträsket. Jag vill därför, herr falman, yrka bifall tillsocialutskottets hemställan i betänkande nr 31 i dess helhet. När det gäller vård av vuxna missbrukare föreligger ingaändringsförslag från regeringens sida men däremot ett antal mofioner, Def ärinfe minst i där berörda avseenden som irritationen stiger över attsocialberedningens arbete drar ut på fiden. Vi skulle behöva få utvärdering avfrågor som rör vårdtidens längd, inledande sjukhusvård m, m. Vård utan samtyckekan med stöd av LVM ges högst . Därefter måste särskilt beslut tasom förlängning. Tvångsvården skall upphöra så snart syftetmed vården uppnåtts. Jag har förstått det så, aff en missbrukare tas ur"LVM-vård" så fort def är möjligt eller när missbrukaren insettbehovet av att genomgå eft behandlingsprogram. Om missbrukaren inte ärmotiverad biter inget behandlingsprogram, om missbrukaren är motiverad behövsinget tvång. Tvånget kan behövas i ett inledande skede för att lyftamissbrukaren ur ett gravt missbruk. Och ett visst tvång kan behövas undersenare skede för att kvarhålla missbrukaren i behandlingen. Det är här tankenpå kontraktsvård kommer in, ,Även den missbrukare som insett behovet avbehandling och är motiverad atf genomgå den har svårt aft hålla dennamotivation vid liv. Det kommer kriser, då han eller hon avviker frånbehandlingen trots insikten aff de gör sig själva skada. Drogen är starkare änderas egen fria vilja, I sådana situationer skulle ett frivilligt ingånget kontrakt,som ger vårdgivaren möjlighet aff kvarhålla eller återföra missbrukaren tillbehandling med tvång, vara en annan form av mellanfvång än den jag togupp och somrörde LVU, Jag menar därför, aft tillkomsten av LVM infe har inneburit atftanken på kontraktsvård har blivit överspelad, Def är skada, att inferegeringen och regeringspartiet har kommit till samma slutsats, Def finnsnämligen ett lagförslag förberett , som ligger och samlar dammnågonstans i kanslihuset.