prot · G809148 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:148 1 § Justerades protokollet för den 13innevarande månad, 2 § Föredrogs men bordlades återSkafteufskoftets betänkande 1984/85:58 betänkande 1984/85:41Kulturutskottets betänkande 1984/85:19 betänkande1984/85:28 Näringsutskoftets betänkanden /85:28 och 31 3 § Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Föredrogs konsfitutionsutskoftets betänkande 1984/85:35med anledning av granskning av statsrådens tjänsteutövning ochregeringsärendenas handläggning. Dechargedebatten uppdelas i fleraavsnitt. Varje avsnitt behandlas som eft självständigt ärende, och talarlistanför de olika avsnitten kan alltså utökas med ytteriigare talare. Då alla undereft avsnitt anmälda talare haft ordet övergår kammaren till atfdebattera nästa avsnitt. Voteringarna äger rum i ett sammanhang sedan samfligaavsnitt slutdebafterafs. Beträffande avsnittet Granskningsarbefefs inriktning, m,m, samt avsnitten 1-8 har ordet begärts av , 2 (): Def är viktigt aff roll i folksfyrelsen värnas.En viktig uppgift för är att kontrollera regeringen. Granskningen avregeringen får aldrig bli rutin, Konstifufionsufskotfet måste ta sin granskningsuppgiftpå stort allvar. Men den granskade parfen - regeringen - måste varasamarbetsvillig. Regeringen måste finna sig i de spelregler som grundlagenuppställer. Granskn ingsa r betets inriktning, m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets inriktning, m. m. I , herr talman, har vi infe någon särskiltutvecklad form av granskning av regeringen och förvaltningen. I många andraländer är kontrollen bättre, I är offentliga utfrågningar av företrädareför regering och förvaltning mycket vanliga och utgör ett normalt inslag i detpolitiska arbetet, I måste premiärministern två gånger i veckandirekt och personligen stå till svars i underhuset. Detta kontrasterar starkt mot förhållandena i ,Konsfitutionsutskoftets utfrågningar sker inför lyckta dörrar. Statsministernär en mycket sällsynt gäst i kammarens fråge- och interpellationsdebatter.Riksdagens möjligheter aft granska förvaltningen är begränsade. Så mycket större anledning borde def då finnas förregeringen och dess främste företrädare, statsministern, atf visa respekt fördef riksdagsutskott, , som enligt grundlagen årligenskall granska regeringen, Beklagligtvis finns det anledning till kritik motinfe minst statsministerns uppträdande. fog sig en av hansnärmaste medarbetare orådet före aff granska utskottets rutiner vad gälldehandhavandef av vissa handlingar. Tjänstemannen gjorde ett besök hos utskottetskansli och anställde förhör med dess kanslichef. hade detta besök icke skett på statsministerns uppdrag,men det får ändå anses ytterst anmärkningsvärt aft statsrådsberedningenstjänstemän verkställer en kontroll av ett riksdagsorgan - fill på köpet detutskott som skall granska regeringen. Man kan inte frigöra sig från misstankenatt statsministerns inställning till konsfitufionsufskott harsmittat av sig inom statsrådsberedningen. Det är dock glädjande aft ett enhälligtkonstitutionsutskott slår fast '"att def infe ankoinmer på regeringeneller regeringens kansli att utöva tillsyn över och dessutskott". Detta, herr talman, är i och för sig en självklarhet, menäven sådant kan ibland behövas sägas. Statsministern har även besökt konstitutionsufskoftetför en utfrågning om ett antal affärer där han varit inblandad. Antalet sådanahar för del varit stort sedan tillträdet som statsminister 1982.Bahr-, Bildt-, Ferm-, Rainer-och Hesselöaffärerna är några goda exempel påstatsministerns förmåga atf ständigt hamna i s, k, affärer med åtföljandeblåsväder. Årets granskning har traditionsenligt bjudit på tilldragelser därOlof har varit inblandad och som blivit föremål förkonstitutionsutskotfets granskning. Besöken hos har uppenbarligen såirriterat statsministern atf han uppträdde inför utskottet på ett sättsom direkt måste betecknas som ovärdigt, I de olika sakfrågorna finns detanledning att återkomma senare i debatten, men här och måste sägas atfstatsministern genom sitt uppträdande inför utskottet visat bristande respektför granskningsarbete. Jag har tillhört riksdagenskonstitutionsutskott. Jag har varit med om många utfrågningar under dessa år.Genomgående har de somställt upp gjort sitt bästa för aft svara på de frågor som ställts och gjortdef utan att håna utskottet och dess ledamöter; de har tagit besöken på allvar. Så icke statsministern. Hans inställning fill besök hoskonsfitutionsutskottet tycks vara att han där kan uppträda som det passar ochtryggt förlita sig på atf den egna parfimajorifefen inte vågar göra något föratt ingripa eller i efterhand krifisera. Han känner sin makt, han vet afftoleransen hos de egna partivännerna är oändlig. Finns det då, herr talman, inga möjligheter att återföraOlof och eventuellt likasinnade till ordningen? Något måste nämligengöras för aft hävda utskottets auktoritet och försvara kontrollmakf.Visserligen kanske väljarna vad gäller personen löser problemet ihöst. Men vem som än må vara statsminister nästa granskningsomgång så måste haneller hon visa den respekt som fillkommer . måste därför offenfligautskoftsutfrågningar införas. Då kan allmänheten själv bedöma svaren ochuppträdandet från dem som kallas till utskottet. Pajaserier slår obönhörligtoch snabbt tillbaka mot den som gör sig skyldig till dem. Vi får en snabbhet ihanteringen av utfrågningarna som gör att frågor om läckor ochpubliceringsdagar blir skäligen ointressanta. Socialdemokraterna är emellertid ännu så länge emotoffenfliga utskotts-utfrågningar. Efter senaste framträdande införkonstitutionsutskottet finns det knappast något hopp om atf partiet snabbtskulle ändra inställning. Offenfliga utskotfsförhör med isvarandesfolen skulle bli negativa för socialdemokraterna. Statsministerns personliga uppträdande kankanske för en och annan synas mindre viktigt med tanke på innehållet isakfrågorna. Självfallet finns def i och för sig angelägnare frågor atf ägnasig åt än en statsministers dåliga humör. Men när statminisfern låter dettadåliga humör gå ut över def riksdagsorgan som har en grundlagsenliggranskningsuppgiff atf fullgöra finns det anledning att reagera och vidtaåtgärder. Atf låta utskottets utfrågningar ske inför offentligheten vore ettsätt aff nå fram fill en bättre tingens ordning. Granskningsarbetet ger också anledning till andrareflexioner - om kontrollmakt verkligen är effekfiv.Konsfifufionsutskoffef skall enligt grundlagen granska regeringen - infeförvaltningen. Detta bottnar bl. a. i den gamla makfdelningsläran atf det ärregeringen som styr landet och som stiftar lag. Det ansågs en gångvikfigt aff rågången hölls klar. Principellt är det kanske fortfarande så. Men gång på gång märker man i granskningsarbefet hur svårtdet är atf komma ät de syndare som handlar i regeringens namn och ofta medregeringens goda minne. Regeringen utfärdar på grundvalav lagen närmare föreskrifter, som sedan tillämpas på sitt eget sätt avförvaltningen. Skillnaden mellan den ursprungliga lagstiftningen ochfillämpningen i praktiken kan ibland bli betydande. Kontakter med förvaltningenvisar emellanåt att de handläggande tjänstemännen har föga eller ingen aningalls om den bakomliggande lagstiftningen. De kan ofta inte heller Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m.. Granskningsarbetets inriktning, m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets inriktning, m. m. hänvisatill det lagrum på vars grund de bedriver sin myndighetsutövning. Praxis inomden egna myndigheten betyder mera än beslut. Detta är en allvarlig utveckling, och manmåste tyvärr konstatera aft kontrollmakf delvis är maktlös infördenna utveckling. Vårt byråkrafiserade samhälle styrs i växande utsträckning avteknokrater, som ibland driver sin egen linje i samhällsfrågorna, exempelvisaft de fiskala intressena ibland får ta över de rättsliga. Skattelagstiftningenskall anpassas fill kontrollverksamheten. I frågor av detta slag har konstitutionsufskoftet svårtatt hävda intressen och aft vidta åtgärder för aff fillämpningen utei förvaltningen verkligen skall stå i överensstämmelse med den lagstiftning somriksdagen har ansvaret för. Detsamma gäller också, enligt min mening,övriga instrument för konfrollmakten. På detta område måste vi förutsättningslöst sevad som kan göras för att man skall uppnå en bättre fingens ordning, JO-ämbetetmåste ges ökade möjligheter att fullgöra sina viktiga uppgifter. Det pågår nuen utredning i detta syfte, och man kan hoppas aft vi i fortsättningen kommeratf ge ökade maktmedel. Vad gäller revisorer finns detett förslag från deras presidium om en utredning beträffande den fortsattaverksamheten. Jag hoppas atf man också här, herr talman, vidtar åtgärder så atten bättre förvaltningskonfroll från sida kan genomföras i framfiden, Def är att hoppas aft dessa utredningar leder tillkonkreta resultat och att tyglarna stramas åt för byråkratin. Vi kan på detområde som KU har granskat se många betänkliga ting. Vi kan konstatera afflagrådet har anmärkt på aft man har haft svårt atf på ett tillfredsställandesätt fullgöra sitt betydelsefulla arbete på grund av aff regeringen infe harremitterat sina förslag till relevanta myndigheter i en sådan utsträckning somvore önskvärd. Förseningen av regeringens proposifioner till ärvidare mycket betydande, och borde inte finna sig i den ordning -eller snarare oordning- som råder. Det skall, herr talman, genast erkännas affdetta infe är något som är unikt för den nuvarande regeringen. Andra regeringarhar varit ungefär lika stora syndare. Jag frågar mig, herr talman, om vi inteockså här måste vidta åtgärder så aft vi kan tvinga fram ettpropositionsavlämnande som står i samklang med riksdagsordningen. Jag tycker,herr talman, atf vi inte skall tveka när det gäller atf statueraexempel genom atf t, ex, skjuta viktiga propositioner över ett val omregeringen inte fullgör sina skyldigheter mot . Detta skallsjälvfallet gälla oavsett vilken regering som finns för tillfället. Utgivningen av sker på ettsådant sätt aff vissa författningar, enligt vad utskottet har konstaterat,kommer ut i tryck efter def atf de har träff i kraft, I andra fall sker defungefär med ikraftträdandet. Var och en kan förstå aff det inte ärsärskilt rimligt aff kräva aft myndigheter och allmänhet skall känna till ellerkunna tillämpa författningar som faktiskt inte har nått dem som berörs. Det finns anledning aff i olika sammanhang fundera över hur konstitutionsutskottetsoch övriga granskning av regering och förvaltning skall göraseffektivare. Erfarenheten-infe minst årets-visar aft läget är allvarligt ochatf bestämda åtgärder måste vidtas för aft man skall få fill stånd entillfredsställande ordning , 3 (): Jagskall hålla mig fill de frågor somomfattas av granskningsbetänkandet. De allmänna, viktiga frågor som AndersBjörck aktualiserade i sitt anförande får vi anledning aft återkomma fill iandra sammanhang. Vi skall i snart behandla ett förslag omförändringar av vissa delar av arbetsformer, Folkstyrelsekommitténhar i uppdrag atf se på frågan i ett vidare perspekfiv och kommer bl, a, atf faupp förslaget om öppna utskotfsförhör. På den punkten vill jag för min del bara säga atf jag troraff det kan ligga en hel del i tanken. Men om man studerar förslaget mera idetalj finner man atf det kan uppstå vissa svårigheter, infe minst vad gällerkonstitutionsutskottets granskning. En del av de saker som vi har anledning attta upp i utskottet är faktiskt sekreta. Det skulle även kunna lägga en visshämsko också på utfrågandet och svarandet om i varje fall några av dessa utfrågningarvore offenfliga. Men detta är frågor som vi får behandla senare, och som kräveromsorgsfull beredning. Utskottets granskningsbetänkande rör sig, som vanligt,över vida sakområden och innehåller mycket av intresse, även utöver de avsnittsom redan starkt uppmärksammats i massmedia. Jag vill här särskilt nämna dengenomgång av regeringens organisation och arbetsformer som redovisas ibetänkandet, med en hel del uppgifter som kan vara besvärliga aff få fram förandra organ än def granskande utskottet. De frågor som där berörs är ocksåcentrala med utgångspunkt i den inriktning som granskningsarbefet enligtförfattningen skall ha. De är emellertid viktiga även ur andra aspekter.Regeringen är naturligtvis alltid en betydelsefull instans, ochbehandlingsgången är fill stor del omgiven av en rätt omfattande faktisksekretess. Till detta kommer aft den socialdemokratiska regeringenalltsedan dess fillkomst haft en uttalad tendens att i allt högre grad samlaberedningen av vikfiga frågor inom kanslihusets väggar. Därmed ökar slutenhetenoch risken för ofillräcklig och ensidig beredning av de ärenden som riksdagensedan skall ta ställning fill. Ett uttryck för denna centraliseringsambition är att dettotala antalet anställda på vissa nyckelposter i kanslihuset har ökat kraffigt.Jämfört med hur det var före regeringsskiftet har således antaletstatssekreterare ökat från 18 fill 24 och antalet s. k. poHfiskt sakkunnigafrån 31 till 44. Till detta kommer allehanda mera tillfälliga arbetsgrupperinom kanslihusets ram. Inom den organisafion som finns tycksstatsrådsberedningen, dvs. nisferns kansli, ha blivit något av enregering inom regeringen. fanns där 4 statssekreterare och intemindre än 20 politiskt sakkunniga. Granskningen av en rad sakfrågor som senarekommer atf tas upp i denna Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets inriktning, m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets inriktning, m. m. debattbestyrker denna reella koncentration till statsrådsberedningen. Statssekreteraredär har t. ex. som några slags biträdande ministrar gått ut och gjortuttalanden å hela regeringens vägnar utan aft dessa uttalanden granskats avregeringen som helhet. I spetsen för statsrådsberedningen står statsministern,som flitigt agerar i allehanda frågor, ofta till synes på egen hand. Vad mankan fråga sig är om vi är på väg mot ett engelskt sysfem, där övriga ministrarnärmast är supplikanter åt premiärministern. Noteras i detta sammanhang bör den påtagliga irritationsom statsministern visar över den granskning som konsfitutionsutskottetföretar. Särskilt vid en av de utfrågningar som utskottet haft i vår tappadehan på ett uppseendeväckande sätt humöret och gick över i hetsig debatt istället för aft svara på de frågor som ställdes. Dessutom var infe det han sadekorrekt vad gällde det ärende som gjorde honom särskilt upprörd. Till dettaskall jag emellertid återkomma i ett senare debattinlägg. skickades, som nämnde, entjänsteman från statsrådsberedningen till utskottet för atf undersöka hur ettärende behandlades. Det gällde det bekanta . Utskottet tar upp denhändelsen i årets betänkande och slår fast atf def infe ankommer på regeringeneller regeringens kansli att utöva tillsyn över och dess utskott. Defär med tillfredsställelse jag kan konstatera aft det är ett enigt utskott somstår för denna reprimand. Statsministern och hans kansli skall infe lägga sig ivilka ärenden som utskottet tar upp till särskild granskning. Def är utskoffefsom suveränt bestämmer över detta. Granskningen är heller ingenting somutskottet genomför av något slags illasinnat okynne. Den är en uppgift som ärålagd utskottet i författningen. Fullgörandet av denna uppgift är, en viktigangelägenhet. Den är vikfig ur bl. a. två aspekter. Jag brukar framhålla atfjag är övertygad om att den har en betydelsefull preventiv effekt. Statsråd ochkanslihustjänstemän vet att deras göranden och låtanden kommer atf nagelfarasså småningom, vilket bör ha en hämmande verkan på stundens impulser att iviktiga frågor gå förbi gällande bestämmelser. Vidare har granskningen också enviktig informationsfunktion. Genom utskottets granskning och betänkandetspublicering dokumenteras och utreds mycket som annars skulle vara oklart. Dennadokumentation har bestående värde. Jag tycker atf den nuvarande statsministernborde sluta upp med allt det gnolande som förekommer så snart en frågaaktualiseras som granskningsärende och även för regeringens del segranskningen som något positivt. Även regeringen bör kunna ha glädje av aftkontroversiella ärenden, som i den allmänna debatten ibland diskuteras på ettupphetsat och ofullständigt sätt, får en mera gedigen belysning genomutskottefs tålmodiga arbete. Den koncentration fill kanslihuset avframtagningen av underlaget fill propositioner som jag berört har i mångafall på ett allvarligt sätt försämrat beslutsunderlaget för riksdagen.Bristerna i regeringens beredning har vid upprepade fillfällen diskuterats häri vid behandlingen av olika sakfrågor. Dessa brister har på ett sättsom fidigare aldrigförekommit uppmärksammats också av lagrådet, som har aff granska regeringensförslag innan propositioner föreläggs . Vi har fått uppleva afflagrådet vid upprepade tillfällen har anmärkt på att regeringsförslagen inteföregåtts av någon mera omfattande utredning och att de inte remissbehandlats isedvanlig ordning. Det rör sig således om mer eller mindre internakanslihusprodukter. Lagrådet, som är en opolitisk institution - vilketbör understrykas - och som skall se på lagförslagen ur konstitutionell och allmänt rättslig synpunkt, har direkt sagt i sina yttrandenaft def inte på eft tillfredsställande sätt kunnat fullgöra de i grundlagen angivna granskningsuppgifferna. Eft fullödigt underlag för lagrådefs granskning har således saknats. De anmärkningar som lagrådet gjort rikfar sig givetvis mot regeringen, som har beredningsansyaref för de proposifioner som läggs fram Dessa anmärkningar måste befraktas som synnerligen allvarliga.. I utskottets handlingar finns angivet en rad fall, därlagrådet kommit med anmärkningar av detta slag mot regeringen. Jag skall infehär göra någon uppräkning- def finns en sådan på s. 291 i betänkandet. Tilldetta kan läggas ett antal fall då regeringen i sin brådska helt gått förbilagrådet. Dåligt beredda propositioner ger givetvis även riksdageneft bristfälligt beslutsunderlag; beredning försvåras och denslutliga lagproduk-fen blir bristfällig. Detta är naturligtvis beklagligt urmånga olika vikfiga aspekter: tillämpningen hos myndigheterna blir besvärligoch osäker, och rättssäkerheten kan sättas i fråga. En del sådana här brister kan repareras i , ochså sker också . Men def förutsätter aft utskott ges god tidaft fa fram nytt underlag och komplettera tidigare underlag, men dennatidsfrist står inte allfid till utskottens förfogande. Många beslut fatfasonekligen under stor tidsnöd, och def har förekommit atf den socialistiskamajoriteten avslagit, krav från opposifionen om en noggrannare beredning. Regeringens arbetssätt har ofta försvarats med atf detskulle vara effektivt. Snabba beslut på kort tidsrymd tycks vara eneftersträvad modell. Def är min bestämda uppfattning att alla skulle tjäna påom vi hade en lugnare lagsfiffningsrytm och en omsorgsfullare beredning avbesluten - detta alldeles oavsett vilka meningsskiljaktigheter som kan finnasom de föreslagna lagarnas materiella innehåll. Man skulle kunna tro aff ansvällningen av personal ikanslihuset åtminstone skulle kunna leda till en bättre planering avpropositionsarbefet. Men så är det infe, som vi vet. De ipropositionsförfeckningen angivna tiderna hålls inte - def bliröver lag stora förseningar, och propositionerna i stora och viktiga frågor kommer i hopar under senare delen av vårsessionen. Så var det 1984 enligt utskottets sammanställning, och så har det varit - som vi alla väl känner till. tvingas man tillgripa förkortning av mofionstiden för ärendena över huvud taget skall kunna av . Stockningen av omfattande förslag gör atf många beslut av den anledningen stressas genom utskotten och . Detta anser jag vara djupt otillfredsställande. har det - som framgår av de handlingar som utskottetpublicerar -aviserats atf arbetsmfinerna i kanslihuset skall ses över. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets inriktning, m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets inriktning, m. m. nöden atfså sker och aft planeringen blir bättre, bl. a. vad gällerproposi-fionsavlämnandet. Jag hinner infe här - och def finns på detta stadiumknappast heller anledning aff göra def - mera i detalj gå igenom de förslag somregeringen anger vara uppe till diskussion. haremellerfid all anledning att fortsätta att följa utvecklingen av de planer förförändringar som man har. Det bör kanske nämnas aft utskottet tagit del av denstarkt kritiska genomgång av arbetet i kanslihuset som gjorts av riksrevisionsverket.Jag vill nämna en rätt märklig detalj bland det som därvid framkommit. Def ärtydligen så atf def kan förekomma aft regeringstjänstemän lånas ut fillförvaltningsmyndigheter för aff skriva deras anslagsframställningar. Det kaninfe vara en rimlig ordning. Regeringen och dess kansli bör - föreställer mansig i varje fall - göra en obunden och självständig prövning av myndigheternasförslag. En del av den kritik mot regeringen som omfattas av dedelar av utskottsbetänkandet som diskuteras står hela utskottet bakom. Vad gäller de allvarliga anmärkningar som framförts avlagrådet mot regeringens beredning av proposifioner har dock inte majoritetenvelat vara med. Regeringssidan - och där inkluderar jag vpk - i utskottetgodtar .således regeringens uppenbart bristfälliga handläggning av en lång radärenden. Det anser inte vi inom oppositionen att man bör göra. Vi har därförreserverat oss, och jag ber, herr talman, att få yrka bifall till reservafionnr 1. Anf.4 (): Det finns ingen regel som säger atfkonsfitulionsufskoffets granskning av regeringen allfid skall utmynna i kritik.En granskning innebär i sig bara atf man far fram olika fakta och med dessafakta för ögonen sedan drar vissa slutsatser. De slutsatserna kan bli att detinfe finns någon anledning aft klandra regeringen i def ena eller andraärendet. De kan också utmynna i en ganska bister kritik av regeringens fögderi.Och oavsett om den kritiken är enig eller inte innebär granskningen aft allamedborgare får en större fillgång till fakta om hur landet styrs än om ingengranskning skedde alls. Dessutom innebär alltid en debatt i sig ett viktigtinslag i en demokrati. brukar ofta en debatfförufsäftning vara att def råderoenighet i en fråga. Sådana frågor där vi infe har reservationer iutskottsbetänkandet får av naturliga skäl inte så stort utrymme idechargedebatten. Det är naturligt, men det är ibland beklagligt, därför attdef är ju egentligen allvarligare och tyder på ett större problem än det kanframstå som när ett enigt utskott som består av samfliga parfieranvänder,uttryck som "helt otillfredsställande förhållanden", vilketgäller den ständiga förseningen av proposifioner fill , eller när vipåpekar hur otillfredsställande det är att i det närmaste hälften av samtligalagar, samtliga författningar, kom ut senare än föreikraftträdandet. Ännu värre är det att vid tidigaretillfällen har påpekat det nödvändiga i aft regeringen åstadkommerförbättringar på def området. Och heter det, att utskottet "måste nuånyo betona angelägenheten av att det görs ansträngningar i detta hänseende". Här vill jag gärna också påpeka något som vi infe harnämnt i texten. Om en ny författning kommer ut från trycket innan denskall träda i kraft är def inte detsamma som aft de som skall tillämpa lagenhar fått författningen i sin hand. Jag har alldeles för själv imitt civila yrke varit med om atf ny lagtext inte nått mig förrän denbörjat gälla även om den kommit från trycket . Distributionfar som bekant tid i eft avlångt land. Utgivningen av - det låter intesom ett särskilt spännande granskningsärende. Det rymmer inga personligapikanterier. Men däremot har ett enigt utskott framfört skarp kritik motregeringen för aft inga som helst förbättringar skett i det här fallet. Dettaär tyvärr en följetong, och def gör infe historien bättre. Mig förefaller def som om regeringen blankt struntar i deanmärkningar som vi har framfört år .