prot · G80948 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:48 1 § Justerades protokollet förden 3 innevarande månad. 2 § Föredrogs och hänvisadesMotionerna 1984/85:269-274 till socialutskottet 3 § Föredrogs men bordlades återFinansutskottets betänkanden /85:6 och 7 belänkande1984/85:13 betänkanden /85:11 och 13 betänkanden1984/85:2, 4, 5 och 7 betänkanden /85:5-7 och 10Näringsulskottets betänkande 1984/85:10 4§ Statlig fastighetsskatt, m. m. Föredrogs skatteutskottets betänkande 1984/85:17 omstatlig fasfighetsskatt m.m. (prop. 1984/85:18, prop. 84:178 delvis, prop.1984/85:23 delvis och prop. 1984/85:80 delvis), . 1984/85:8 om ändringar i bestämmelserna omräntebidrag lill följd av faslighetsskatten m. m. 1984/85:85 delvis)samt 1984/85:9 om ändring i bestämmelserna om kommunaltbostadstillägg till folkpension (prop. 1984/85:85 delvis). 1984/85:23 av () om del aviseradeförslaget om fastighetsskatt på egnahem och fritidshus fastighetsskatt, m. m. fastighetsskatt, m. m. skulle besvaras i samband medbehandlingen av bostadsutskottets belänkande 1984/85:8. Skaiteutskotlels betänkande 17, bostadsutskottetsbetänkande 8 och socialförsäkringsutskoltets betänkande 9 debatteras i ettsammanhang. 2 Förste vice talman (): Jag kommer i mitt anförande all yrkaåterförvisning av förslaget till fastighetsskatt till skatteutskottet förytterligare beredning. Skulle delta yrkande falla yrkar jag bifall tillreservationerna 1, 2 och 3 vid skatteutskottets belänkande 17. De innebäravslag på förslaget lill fasiighels-skalt och upphävande av hyreshusavgiflen.Vidare inryms ell andrahandsyr-kande om befrielse från fastighetsskatten förNobelstiftelsen och jämförbara stiftelser. Då propositionen om fastighetsskatten lades på riksdagensbord brännmärkte samtliga borgerliga partier brislen på grundlagsenligberedning med hänvisning till bl. a. lagrådels även i detta avseendeutomordentligt kritiska yttrande . När sedan förslaget behandlades i skatteutskottet försöktevi reparera bristerna i beredningsavseende. Utöver de synpunkter som förelåg ivåra egna motioner inhämtades yttranden från bosladsulskotlel och, vad vissainlegriletsaspekter beträffar, från konstiluiionsuiskoilet. Vidare hördesföreträdare för en rad uppvaktande organisationer. Dessutom begärde vi frånborgerligt håll att vid Tekniska högskolanskulle utreda vissa frågor rörande kapilalkosinadsutvecklingen. Delta förslagbiträddes av socialdemokraterna i skatteutskottet. Jag vill gärna framhålla allvi satte myckel stort värde på detta. KTH:s utredning, liksom vad de uppvaktande organisationernasföreträdare framhöll, bekräftade den kritik i sak vi fört fram i våramotioner. Sedan skatleulskotlel justerat sitt betänkande haremellertid en rad ytterligare omständigheter framkommit. Dessa visar medskrämmande tydlighet bristen i alt det aktuella förslaget om fastighetsskattoch de konsekvensändringar som senare förslagits inte i sin helhet utsatts förutredning, remissbehandling och lagrådsgranskning. Således har en proposition lagts som innebär attaktiebolag i fortsättningen slipper den garanliskalt som innebär allkommunalskatt alltid skall betalas på av taxeringsvärdet. Detta gynnarfrämst SABO-föreiagen - den s. k. allmännyttan - för vilka garanliskatien ipraktiken varit den enda effektiva skattebelastningen. Däremot uppkommer ingenmotsvarande skaltelindring för småhus eller för flertalet privatahyresfastigheter. Tvärtom kan fastighetsskatten leda till alt inte barafastighetsskall ultas, utan att också garanliskatien blir effektiv. I en annan proposition föreslås särskild kompensation förfastighetsskatten i fastigheter med statliga räntesubventionerade lån. Trotsatt bostadsutskottet behandlat och justerat förslaget två gånger och den andragången rättatlill rena räknefel, framkommer uppgifter om kvarstående allvarligabrister. Kompensationen är uppenbarligen så konstruerad att allmännyttansystematiskt gynnas medan enskilt ägda fasligheter lika systematisktmissgynnas. Skillnaden mot enskilda fastighetsbolag uppges ligga mellan 7:50och nästan . per kvadratmeter bostadsyta - en väsentlig skillnad. Dennaskillnad tycks till yttermera visso vara avsiktlig, om man får tro en intervjui Vår Bostad från med , som är förhandlingschef påHyresgästernas riksförbund. Han säger; "SABO-föreiagens krav (påhyreshöjningar) låg på . Och skall pengar från fastighetsskallen hjälpadem att klara sig med hälften. Bland annat gör man om ränlebidragsskalorna såalt företagen får lägre ränteutgifter ." Detta skulle alltsågälla allmännyttan men däremot inte de privatägda hyresfastigheterna. Ytterligare flagranta brister ur skaitesynpunkl finns ikompensationsproposifionen. Dess förslag innebär inte bara att lika behandlasolika ulan också ett krångel och en ogenomtränglighet som gör det av lagrådettidigare påtalade krånglet i det ursprungliga förslaget lill faslighetsskattlill en mild väslanfläkt. Till delta kommer olika behandling i fråga om denvinstdelnings-skatt som skall finansiera de s. k. löntagarfonderna.Allmännyttan är helt befriad från denna skatt, medan bostadsförvaltande bolag iövrigt kan drabbas utomordentligt hårt. I de yttersta av harsåledes uppgifter sipprat ut från den statliga bostadskommillén som visar alt allmännyttani år skulle ha avkrävts 500-600 milj. kr. om även denna hade omfattats avskatten. Det skulle i så fall ha inneburit att allmännyttan skulle ha behövtkräva hyreshöjningar på /m. kan bostadsförvaltandebolag träffas av en vinstdelningsskall på /m' för nyproduceradefastigheter, trots att de inte har någon som helst möjlighet all kompensera sigför skatten, eftersom allmännyttan är hyresledande. Sammantaget har således förslag lagts fram och uppgifterframkommit som visar att kombinationen bruksvärdeshyra, vinsldelningsskall, nyfastighetsskatt, olikformig behandling vid kornpensation för denna ochförslaget om borttagande av garantibeskattning för aktiebolag kan ledatill en utslagning av enskilda företag på bostadsmarknaden. Till det jag nu nämnt kommer de brister som bl. a.lagrådet tidigare påtalat och som i princip betyder all boende ulanräntesubventioner, t. ex. i villahushåll, genom skatten tvingas betala ävenandra hushålls boendekostnader ulan minsta hänsyn lill hushållens inkomstereller ekonomiska situation. Lika fall kan komma all behandlas olika, samtidigtsom bärkrafts-principen frångås. Det förtjänar också påpekas att skatter och subventionersom får otillbörlig verkan från likabehandlingssynpunkl även innebär enkapilalför-Slörelse för berörda enskilda personer eller företag. Så blir falletom de slås ul från marknaden genom denna olika behandling av allmännyttan iförhållande lill övriga fastigheter. Enskilda förelag och enskilda personer har i princip rättalt påräkna ell rimligt skydd för sin egendom enligt artikel 1 i 1952 årstilläggsprotokoll till fastighetsskatt, m. m. fastighetsskatt,m. Europakonventionen.Enskilda förelag och medborgare skall också vara fredade mot en otillbörligolikabehandling från statens sida när del gäller lagstiftnings- ellerbeskattningsåtgärder som rör deras egendom. Detta följer av artikel 14 ihuvudkonventionen. De skillnader som uppstått mellan den hyresledandeallmänhyllan och enskilt ägda fasligheter har med de framlagda förslagen nåttsådana proportioner alt dessa bestämmelser i kan bliaktuella att åberopa om skatten trots allt skulle drivas igenom. Det är ocksåfråga om en helt ny skatt, av grundskatlenatur, som t. o. m. skulle kunna fådirekt konfiskatoriska konsekvenser - alltså drabba själva skattekällan. , för drygt två och elt halvt årsedan, avvisade de borgerliga ledamöterna av denna kammare själva en borgerligproposition om en hyreshusavgift. Man gjorde del under hänvisning till altpropositionen inte varit föremål för sedvanlig beredning och remissbehandling.Sedan hösten 1982, då den socialdemokratiska regeringen bildades, har dennaregering haft på sig för erforderlig beredning och remissbehandling- ändå har man underlåtit detta. Förslaget bör därför remitteras lillskatteutskottet för ytterligare beredning när del gäller bl. a. vadneutraliteten i kostnadshänseende, näringsfriheten och Europakonventionenkräver. Innan vi går till beslut i denna kammare måste vi alllidvara klart medvetna om innebörden i de förslag som läggs fram. Skulle ellbeslut om faslighelsskallen och följdpropositionerna fattas , så skulle -vågar jag påslå -ingen i denna kammare vara medveten om konsekvenserna i heladeras vidd. Det är därför, herr talman, faktiskt fråga om anseende. Låt mig så, herr talman, gå in på förslaget tillfastighetsskatt i sak. 1 gamla tider fanns en rad skatter som togs utschablonmässigt ulan någon hänsyn till betalningsförmågan, ulan hänsyn till omden skatlskyldige var skuldsatt högt över skorstenen eller hade pengar påkistbotten. Ej heller log man hänsyn till försörjningsbördan. Regeringen tycks nu vara beredd att återgå lill dennaföråldrade typ av skatter. Alla småhusägare skall således, efter eninkörningsperiod , betala en skall som uppgår till avtaxeringsvärdet. Skatten, som inte är avdragsgill, skulle bli lika hög för densom bor i ell helt skuldfritt hus som för den som dras med tungaräntekostnader. Skatten skulle bU lika hög för låginkomsltagaren som för denvälavlönade. Ingen som helst hänsyn las heller lill försörjningsbördan. Ävenfritidshus av olika slag skulle drabbas av den föreslagna skatten. Bosladsminislerns löfte , att de som köpt sinasmåhus skulle befrias härvidlag, har också frångåtts. Förslagetansågs vara alltför komplicerat. Regeringen har "förenklat"förslaget genom all låta skatten träffa alla innehavare av småhus,mangårdsbyggnader på jordbruk eller fritidshus - även dem som får allra svårastatt betala. De som åtnjuter statliga räntesubventionerade lån avses fåkompensation för skatten genom högre räntesubventioner. Men räntesubventionernatrappas av mycket snabbt för småhus - mot förhyreshusen. Därefter drabbar skatten med all sin kraft, som räntornaskall betalas fullt ul utan någon subvention. De som köpt sitt hus i andra hand eller som av någon annananledning, t. ex. alltför hög tomtkostnad, tvingats avstå från alll vad räntesubventionerheter, får redan från början nöjet all inte bara betala sina räntekostnaderfullt ut ulan också betala skatten fullt ut för att andra skall få sinaräntekostnader sänkta. I praktiken kommer härigenom av alla småhusatt drabbas, mot endast av allmännyttans bostäder. Den statligabostadskommillén har visat all produktionskostnaden för ell småhus liggerungefär under'motsvarande kostnad för en lägenhet i en allmännyttigfastighet. Trots delta och trots att småhusägaren får vara sin egen oavlönadefastighetsskötare blir boendekostnaden väsentligt mycket högre för den som bori det egna småhuset. Detta visar att ränte- och skattereglerna redan numissgynnar egnahemsägande. Bostadskommillén visar också att i de fall egna hemköpts begagnade tillkommer ofta betydande kostnader för extra finansiering avköpet. Tekniska högskolans undersökning bekräftar att ökningarna avkapitalkostnaderna och speciellt räntekostnaderna under perioden 1979-1982varit särskilt stora för lån utan statliga räntegarantier - stick i stäv motvad som uppgivils från regeringens sida. Det är således nonsens att påslå att småhusskatten skullevara ett led i en solidarisk bostadspolitik. Det kan inte heller hävdas attvillaägarna utgör elt privilegierat urval. Ju fler barn det finns i en familj,desto vanligare är det att man bor i småhus. Vi vet också att ju fler barnfamiljen har, desto sämre är i allmänhet familjens ekonomi. Nästan sju av tiobarn bor i småhus. Bland LO-hushållen är del också vanligare att bo ismåhus än all bo i hyreslägenhet. Det finns inga som helst sociala eller solidariska motivför en småhusskatt. Villaägarna har som alla andra boende drabbats hårt avhöjda bränslekostnader. Taxeringsvärdena har höjts, med åtföljande högreskatter. Räntor, avgifter och reparationskostnader har stigit väsentligt.Avdragsbegränsningen har tillsammans med urholkningen av skatteuppgörelsenslagit sönder många omsorgsfullt gjorda kalkyler. Verkligheten tycks dess värre vara att småhusägande intepassar in i dagens socialdemokratiska modell. Ändå är småhusägandel enboendeform som många människor vill ha och som dessutom kräver mindresubventioner från det allmännas sida, som del ger lägre drifts- ochunderhållskostnader och stort inflytande för de boende. Går vi över till flerfamiljshusen avses alla privatahyreshus belastas med en avdragsgill fastighetsskatt på i stället fördagens mer begränsade hyreshusavgift. För allmännyttan föreslås skallen bli1,. Detta lägre uttag motiveras med all skatten för allmännyttans vidkommandeinte är avdragsgill. Men den här skatten missgynnar främst de frifinansieradehus utan statliga lån som har byggts och som alltså drabbasfullt ut av fastighetsskatten, ulan någon kompensation, trots all ägarna fårbetala hela räntekostnaden själva. Någon hyreshöjning för att kompenseraskatten är i dessa fall inte möjlig, eftersom den hyresledande allmännyttan,som jag tidigare nämnde, mer än väl kompenseras genom ökade subventioner. fastighetsskatt,m. missgynnandegäller också alla äldre, enskilt ägda hyresfastigheter. Som framhållits av bl.a. och som också förefaller bekräftat av Tekniskahögskolans utredning har räntekostnaderna stigit snabbare idessa fasligheter än i de statligt belånade. Även den olika procentsatsen för skatteuttaget - förallmännyttan mot för konventionellt beskattade hyresfastigheter- leder tillbristande neutralitet i kostnadshänseende. En allmännyttig faslighet som intelängre får räntesubventioner skulle behöva höja hyran för att få ihoptill faslighelsskallen. Alla inkomster är nämligen skattefria. med på denna hyreshöjning, får också hyran i deprivata fastigheterna höjas med 1,. Men eftersom hyreshöjningen för deprivata fastigheterna är skattepliktig täcker den inte fastighetsskatten på . Detta är inte någon nyhet för bostadsministern. , eftervalet, konstaterade han i en proposition att en eventuell fastighetsskatt förall vara neutral måste tas ul med samma procentsats i allmännyttan som iprivata hyresfastigheter och dessutom vara avdragsgill i deprivata.fastigheterna. Till alll detta kommer effekterna av bl. a.vinsldelningsskatlen, som jag redan berört. Delta innebär beklagligt nog attregeringen med berått mod tycks fullfölja en politik som i hög grad missgynnarenskild fastighetsförvaltning. Hur snabbt utvecklingen redan har gått visas avall endast var tionde hyreslägenhet hade offentlig hyresvärd mot nästantvå av tre . Är målet en enda boendeform, allmännyttans lägenheter? Det är vidare väl känt att lokalfastigheter, t. ex.handels- och hanlverksfas-tigheter, hotell och restauranger, som produceratsunder , i stor utsträckning inte är lönsamma. Ändå avsesäven dessa träffas av faslighetsskatten. Enbart för alt täcka fastighetsskallenskulle del krävas hyreshöjningar på eller mer, något som oftast ärornöjligt genom köpmotstånd från marknaden eller på grund av flerårigahyresavtal. Motsvarande kostnadshöjningar drabbar naturligtvis de lokalfasligheiersom används i den egna rörelsen. Till detta kan dessutom komma effekterna avvinsldelningsskatlen. Resultatet torde bli all bygginvesteringarna kommer attrasa ytterligare och alt stora ekonomiska svårigheter uppkommer för ägarna tillde lokaler som redan byggts. Även har hört av sig lill skatteutskottet.Anledningen till delta är verkligen inte svår att förstå. Trots vikandeförsäljning och trots vikande lönsamhet skulle en modern livsmedelshall drabbasav kostnadsök-, ningar på . , om fastighetsskatteninförs. snedvrids konkurrensen genom att t. ex. lokal förlivsmedelsförsäljning i samband med bensinstationer betraktas som industrilokaloch därigenom undgår skatten. Låt mig sammanfatta: Förslaget lill fastighetsskatt är inte bara otillräckligtberett, de uppgifter som har kommit fram visar klart alt del också vilar påorättvis grund. Lika behandlas inte lika. Förslaget strider mot skatteförmågeprincipen. Många gångerskulle de ekonomiskt sämre ställda dessutom genom skatten tvingas vara med och subventioneraekonomiskt bättre ställda. Konkurrensen skulle snedvridas. Många ägare lill äldre privatägda fastigheter som är ibehov av reparationer kommer alt på alla sätt tvingas undvika reparationer,eftersom det är enda sättet för ägarna att över huvud taget kunna få ihoppengar till fastighetsskatten. Sysselsättningen inom byggbranschen skulle på så sättytterligare vika. Valfriheten i boendel skulle ytterligare urholkas. Krångel och byråkrati skulle öka, inte bara genom alllagförslaget innehåller elva olika skatlealternativ ulan också - detta vill jagframför alll framhålla - genom att kompensalionsproposilionen kommer att göraen redan svårgenomtränglig bostadspolitik totalt ogripbar såväl för denenskilde som för politikerna. Uppenbarligen kan inte ens skallens upphovsmänhanlera denna skatt eller kompensationen för denna. Den kritik som jag har framfört riktas, herr talman,ingalunda enbart mot och dess chef. Slatsdepariementen -regeringen - har samfällt ell ansvar för de propositioner som avlåles. Ansvaretvilar lika tungt på för den bristfälliga skattemässigahanteringen av såväl fastighetsskatten som bristerna ikompensalionsproposilionen, på för skallensnegativa konsekvenser för sysselsättningen, på industridepartementet förskattens negativa konsekvenser för näringslivet, på förskattens negativa konsekvenser för bl. a. och frikyrkorna samtpå för skattens konsekvenser för barnfamiljer, pensionäreroch andra betalnings-svaga grupper. Även borde ha eltansvar för all propositionerna bereds i grundlagsenlig ordning. Skullekammaren, trots alll, besluta om införande av en fastighetsskatt, kommer vi ihändelse av en borgerlig valseger all med all kraft verka för all beslut omfastighetsskatt liksom hyreshusavgifi rivs upp med omedelbar verkan. Slutligen, herr talman, ber jag att fåupprepa milt yrkande om återförvisning av förslaget om fastighetsskall lillskatleulskoltet för ytterligare beredning. fastighetsskatt,m. 3 (): I proposition 1984/85:18 föreslår regeringen införandet aven ny skall - för vilken gång i ordningen vågar jag inte säga. Denna gånggäller det en statlig fastighetsskatt. Vägen fram lill har varitkrokig när det gäller denna proposition. Lagrådet har granskat lagförslagen, och detta förslag hardärefter delvis omarbetats. Men även det nu föreliggande förslaget är värtstark kritik. Utarbetandet av lagförslaget har inte föregåtts av någonsedvanlig utredning. Inte heller har det varit föremål för remissförfarande,bortsett från att man inhämtat yttrande från några myndigheter rörande skallenslagtekniska konstruktion och beskallningsförfarandel. Lagrådels möjligheteralt bedöma det remitterade lagförslaget har därför varit begränsade. Lagrådet säger bl. a. att den grundläggandeförutsättningen för en skattelagstiftning är att denna skall vara rättvis på såsätt all lika fall skall fastighetsskatt,m. Vidare gäller alt den aktuella pålagan bör fördelas med hänsyn till deskattskyldigas ekonomiska bärkraft. Lagrådet anför också att lagstiftningen ärkrånglig och svårförståelig. Kritiken från lagrådet - att den föreslagna skatten intefördelar pålagan efter bärkraft-finner vi, i likhet med flera motionärer,relevant även närdet gäller del nu föreliggande skatleförslagel. Till saken höratt de som innehar statsbelånade hus förutskickas få kompensation för skatten.Konsekvensen blir att de som redan har de högsta boendekostnaderna - vi tänkersärskilt på småhusägare som finansierat sina hus ulan statliga lån ochegnahemsägare som förvärvat elt äldre hus - drabbas hårdast avskatten. Det rör sig ofta om flerbarnsfamiljer som redan har en svår ekonomisksituation. Även för pensionärer som amorterat ned sina lån kan skatten bli enkännbar pålaga. Lagrådels antagande alt det bland de fastighetsägare - särskiltägare av småhus - som inte finansierat sitt fastighetsinnehav genom statligalån, kan finnas åtskilliga som har fåll vidkännas kapitalkostnadsökningarjämförbara med dem som uppkommit på grund av upplrappningen av de garanteraderäntorna, tillbakavisas av bostadsministern med svepande formuleringar somutskottet inte kan godta. Enligt utskottets uppfattning har lagrådet rätt, bl.a. med tanke på den snabba ökningen av del allmäna ränteläget som skett efter1979. Även i fråga om flerfamiljshus kommer den sammanlagdaeffekten av skatten och bidragen att diskriminera fastigheter som inte ärstatligt belånade. Därtill kommer alt de olika skattesatserna - en högre förkonventionellt beskattade fastigheter och en lägre för schablonbeskatlade fastighetersom ofta tillhör allmännyttan - gör att de privata fastighetsägarna till följdav bruksvärdesystemet inte ens kan ta ul tillräcklig hyra för alt erhållakostnadstäckning för skatten. Hur detta samband fungerar utvecklades ingående avbosladsministern i samband med hyreshusavgiftens införande, och skatteutskottetbiträdde då hans ståndpunkt i denna fråga. I korthet gick resonemanget då ut påatt en neutral skatt måste vara lika stor för alla och avdragsgill för dem somhade att ta upp ett mot skatten motsvarande belopp som skattepliktig inläkteller möjligen lägre för den sistnämnda kategorin och icke avdragsgill förnågon. Del förefaller utskottet myckel märkligt allbostadsministern efter så lägger fram förslag som går stick i stäv motden uppfattning han tidigare framfört. Enligt vår uppfattning finns del ingenanledning all genom en skattedifferentiering missgynna det enskilt ägdafastighetsbeståndet. Av den utredning som Tekniska högskolan utfört på uppdragav utskottet med anledning av propositionen framgår att ökningen avkapitalkostnaderna och speciellt räntekostnaderna för lånat kapital varit snabbare i del enskilda beståndet av bosladshyreshusän i del allmännyttigt ägda och att ökningen varit speciellt accentuerad i detäldre enskilda beståndet. Vidare påvisas i utredningen alt direktavkastningen underden första tioårsperioden av elt innehav till följd av räntekostnaderna ofta ärlåg eller t.o.m. negaliv. Dessa uppgifter i utredningen vinner stöd av andra uppgifter som läggsfram i bostadskommitténs delbetänkande. Att mot den bakgrunden belastafastighetsbeståndet med en diskriminerande skatt förefaller enligt minuppfattning inte vara välbetänkt. Från sida vill vi instämma i den kritik somlagrådet framfört. Vi anser det som helt otillfredsställande att en såinvecklad proposition med ett så omdiskuterat och kontroversiellt innehållframläggs utan alt det föregåtts av någon offentlig utredning ellerremissbehandling. Regeringen förbigår också den av regeringen själv tillsattabostadskommittén. Förslaget om statlig fasfighetsskatt är från mångautgångspunkter oacceptabelt och bör därför avvisas. Som framgår av partimotion yrkar vi avslag påproposifionen av bl. a. följande skäl: Fastighetsskattenhöjer ytterligare skattetrycket. Faslighetsskatten las inte ul efter bärkraft. Den utgår påfasfighetens taxeringsvärde oberoende av den skattskyldiges egen ekonomiskasituation. Fastighetsskatten kommer att fungera på samma sätt som omförmögenhetsskatten skulle tas ut på bruttoförmögenheten utan hänsyn till låneller skulder. Fastighetsskatten är orättvis, inte minst på grund av detsätt enligt vilket vissa subventioner nu förmodligen kommer att utgå. Mycket mera skulle vara att säga om delkompensationssystem som regeringen föreslagit, men den delen av denna frågaligger inte inom skatteutskottets arbetsområde. Säkerligen kommer denna del allnoga diskuteras av bostadsutskottets ledamöter. Som framgår av reservationerna slår utskottetsicke-socialistiska ledamöter eniga om alt yrka avslag på propositionen. Det finns inga skäl alt belasta fastigheterna med någon nyskatt. Skarp kritik har riktats mot förslaget inte bara från lagrådet utanockså från och datainspektionen. Utskottet har inte hafttillgång till annat material än de skrivelser som ingetts tillboslad.sdeparlemenlet från vissa intresseorganisationer inom bostadssektorn.