prot · G809128 · 1984-12-31 00:00:00 — Dettakräver en rad förändringar, såsom sänkt marginalskatt, minskadeförmögenhetsskatter, förenklad realisationsvinstsskatt, avskaffande av löntagarfonder,ett underlättande av generationsskiften i familjeföretag, minskat krångel i småföretagoch, sist men inte minst, en uppluckring av den offentliga sektornsegenregiverksamhet och förändring av den arbetsrättsliga lagstiftningen. Vari,herr talman, ligger det rimliga i att ge de fackliga organisationerna vetorättatt utestänga småföretag utan kollektivavtal, att konkurrera om entreprenaderpå likvärdiga villkor eller att förhindra uppkomsten av kompanjonföretag? Jagvill ställa också den frågan fill den socialdemokratiske debattören . Reservation7 handlar om regionala utvecklingsbolag. Det finns en hel rad offentligägdautvecklingsbolag, som bildades i regioner med speciellasysselsättningsproblem, finns endast ett mindre antal företag av dennagmpp kvar. Olikaundersökningar visar också att målen för verksamheterna varit ganska oklara ochatt resultaten inte ens har motsvarat förväntningarna. Vi menar därför attstatens engagemang i bolagen successivt skall avvecklas. De bolag som ägs genomProcordia och Investeringsbanken bör säljas till andra intressenter. En avgörande fömtsättning för ett expansivtsmåföretagande är att byråkrati och regleringar inte sätter onödiga hinder ivägen. har varit regleringarnas decennium inomnäringslivets område. En ny lag som berör företagen har dumpit ner vartjugosjätte timme , Manskyller ofta byråkratin på byråkraterna, och till en viss mindre del kan dettanaturligtvis vara befogat när det gäller tillämpningen av lagar ochförordningar. Men roten till byråkratin är ju alla de lagar och förordningarsom vi politiker skapat. Skall man få någon ändring till stånd på detta område måste ett antal lagarslopas och förändras till sitt innehåll. Annars är det inte mycket bevänt medtalet om kampen mot byråkratin. Jagtycker, herr talman, att det är anmärkningsvärt att inte socialdemokraternakan göra reservation 9 till utskottets förslag. I stället för att vara med ochfastställa riktlinjerna för det bredaste avregleringsprogrammet i modern tidhär i landet gömmer socialdemokraterna sig bakom en beredning i en s. k.normgrupp. Längre sträcker sig tydligen inte deras ambitioner. Jagvill helt kort också kommentera reservation 10 som gäller kvinnor somföretagare. Utskottetföreslår att uttalar sig för att regeringen vid överläggningar medde regionala huvudmännen för utvecklingsfonderna verkar för att det vid varjefond utses en jämställdhetsansvarig. Frånmoderata samlingspartiets utgångspunkt är det naturligt att också stimulerakvinnor till företagande. I denna grupp finns en stor outnyttjadföretagarpotential. Betydande insatser görs också genom utvecklingsfonderna.Däremot finner vi ingen anledning att formalisera utvecklingsfondernas ansvarför jämställdhetsfrågor. Det bör liksom ankomma på varje fond attorganisera sin verksamhet inom ramen för gällande avtal och stadgar. Med andraord: Vi kan inte börja avregleringen genom att införa onödiga regler. Slutligen några ord omreservation 12, som gäller löntagarägda företag. Jagsade att generationsskiftesproblematiken i småföretag behöver ses över.Det är stora problem som skall lösas. Ett naturligt sätt är att låta någonfamiljemedlem ta över företaget. Ett annat kan vara, om ingen intresseradfamiljemedlem finns, att låta de anställda ta över företaget. Om denna typ avföretag arbetar på marknadens villkor, ingår de som vilka företag som helst, ikonkurrens på lika villkor. Men för att få till stånd en utökad verksamhetbehövs ett samlat förslag till åtgärder, och det är detta, herr talman, som viefterlyser. Jagvill med det här inlägget yrka bifall till samtliga de reservationer där vimoderater medverkar. Underdetta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 34 (): I många debatter i , i de mest skilda frågor, kommer man oftain på det bekymmersamma ekonomiska läge som vi befinner oss i. Så har ju skettäven i dagens debatt. Jag har full förståelse för att det är på det sättet. Destora budgetunderskotten och den därmed ökande statsskulden innebär ju att vivältrar kostnader framför oss för kommande generafioner att betala. Föratt förbättra vår ekonomi har vi bara oss själva att lita till. I alla tiderhar det varit så att det enda pålitliga medlet att förbättra sin ekonomi harvarit arbete och sparsamhet. Samma villkor gäller såvitt jag kan förståfortfarande. Därför är den fråga, om näringslivets villkor, som vi nudiskuterar Det är inom näringslivet som arbetstillfällen skall skapas som ger ossmöjlighet att arbeta oss ur den ekonomiska krisen. Det är mycket viktigt att vi för en offensiv ochframtidsinriktad industripolitik, och en sådan kan enbart åstadkommas av människori praktisk verksamhet. Det går inte att dirigera fram företag som bär sig.Däremot är det nödvändigt att stimulera och stödja människor, företagare, somär beredda att genom egna initiativ och eget arbete förnya och utveckla sinaföretag. Det måste vara ett stöd som når varje småföretagare och varje ort ivårt land. Det sker inte genom straffbeskattning och statlig utdelning avpengar till några få. När vi diskuterade de näringspolitiska frågornahär i var det i anledning av regeringens proposition om industriellförnyelse. Vid det tillfället tillät jag mig att kritisera regeringen för attde viktigaste frågorna, de som näringslivet självt efterlyste, inte fanns med ipropositionen. Det jag då tänkte på var en förbättring på skatteområdet förföretagen. Svaret från regeringen den gången var att man skulle komma med vissaskatteförslag . har förflutit, och vi har ännu inte settnågot av de utlovade förslagen på området. Det gör att vi i reservation 6konstaterar att en rad generella åtgärder bör vidtas för att förbättravillkoren för småföretagen. Det gäller finansiering, möjligheter att bygga uppföretagens soliditet, underlättande av generationsskiften, uppgiftslämnandefill myndigheter samt olika arbetsrättsliga frågor. Och har jag här baranämnt några av de krav som vi reser i centermotionerna som hör till det härärendet. Vi för fram dessa krav mot bakgrund av den försämring somden socialdemokratiska regeringen åstadkommit för näringslivet sedan den fillträddehösten 1982. a. har följande skett. Möjligheternatill lagernedskrivning har minskat. Arvs- och gåvoskatten har skärpts, och det försvårargenerationsskiftena på ett allvarhgt sätt. Förmögenhetsskatten har höjts, vilket drabbar detarbetande kapitalet i företagen. Preliminärskatten för inkomsttagare medB-skatt har höjts till . En ny arbetsgivaravgift till löntagarfonderna harinförts. Forskningsavdraget har slopats. Därtill kommer att de förslag tillskattelättnader som regeringen lägger fram på intet sätt kommersmåföretagarna till del. De är helt utestängda. Jag tänker på den skatterabattpå . som aviseras, jag tänker på de förmåner som man kan få genom den s.k. skatteförenklingspropositionen när schablonavdraget höjs till , varesig man haft några utgifter eller ej. Det är förmåner som inte kommersmåföretagarna till del. I reservation 9 tar vi upp frågor om de krångligabyråkratiska regler som främst de små företagen har svårt att efterleva. Denreservationen bygger bl. a. på centermotionen 2214 där vi begär en allmänöversyn av lagstiftning och myndighetsregler som påverkar företagensverksamhet. Särskilt för småföretagare är det många svårigheter innan de överhuvud taget kan starta ett företag. Vi anser exempelvis att regler förbyggande, arbetsrättsliga Nr 128 bestämmelser och skatteregler bör granskas. Just har vikunnat se i Torsdaeen den pressenatt industriminister lovat att ta itu med de här Men med hänsyn till att hans löfte om att ta itu med skattefrågornaförra våren ännu inte infriats är det helt naturligt att vi ställer Näringspolitik °''' skeptiska inför det nya löftet. Föratt bredda det svenska näringslivet är det nödvändigt att olika företagsformerfår möjlighet att verka. Därför kräver vi att likvärdighet med andraföretagsformer skall tillskapas för kooperationen. Det gäller bl. a. ibeskattningshänseende. Från sida är vi angelägna att framhålla att denkooperativa idén, som bygger på samverkan mellan människorna, kan vara ettviktigt instrument för att bryta nya vägar inom ramen för en decentraliseradoch miljöanpassad marknadsekonomi. I stort sett detsamma gäller förlöntagarägda företag, som behandlas i reservation 12. Mot bakgrund av den storaungdomsarbetslösheten har vi från sida fört fram förslag om särskildaåtgärder för att underlätta för ungdomar att starta egna företag. För attframhålla ett par av de saker vi vill se förverkligade kan jag nämna särskildaetableringskonton och hjälp med att komma igenom de byråkratiska hinder somfinns för nystartande. I reservation 14 begär vi förslag från regeringen föratt nå det angivna syftet. Svenskt näringslivs styrka är att vi påen lång rad av områden har kompetens och utvecklingskraft. Det har vi som enföljd av att vi har kunnig arbetskraft, kunniga företagare och starka företag.Vi har goda fömtsättningar för industriell utveckling över hela vårt land genomden kompetens och de naturresurser vi förfogar över. Det är viktigt att vipolitiker tar vara på de möjligheterna. Det kan vi enligt meninggöra endast genom en decentraliserad inriktning av politiken. Därför avvisar viden nygamla centraliseringspolifik som den socialdemokratiska regeringen nuåter börjar föra. Jag yrkar med detta bifall till samtligareservationer där representanter finns med. Anf, 35 (): Vad är det som kännetecknar en bra näringspolitik? Ja, naturligtvisvarierar svaren på den frågan beroende på till vem man ställer den. Socialistenkommer förmodligen att tala om nödvändigheten av centralisering och"samordning". Han eller hon har en stark tilltro till vad myndigheteroch politiker kan åstadkomma med hjälp av planer, delegationer och kontroller. Omsanmia fråga ställs i konservativa kretsar skulle förmodligen svaret huvudsakhgengå ut på att staten eller samhället helst inte bör ingripa alls. Och motviljanmot privata karteller och monopol är inte alltid lika uttalad som motviljan motoffentliga konkurrensbegränsningar. Näringspolitiki liberal tappning innebär att besluten i regering och riksdag skall garanteraen marknad där konsumenten genom sitt fria val avgör vad som produceras. Föratt det målet skall kunna nås måste det finnas en fungerande konkurrens, därproduktionen anpassas till vad människor efterfrågar och är beredda att betala. Folkpartietmenar att det finns flera områden där konsumentens möjlighet att styra ekonominredan i dag är begränsad. Och- vad värre är - den socialdemokratiska näringspolifiken, genomförd ellerplanerad, innebär i flera avseenden ytterligare risk för grus i det finkänsligamaskineri som reglerar samspelet mellan säljare och köpare. Enligtfolkpartiets uppfattning är étt av hoten mot en fungerande marknadsekonomipolitikernas ambition att bli en del av beslutsapparaten i näringslivet. Vadregering och riksdag enligt uppfattning skall göra är att ange despelregler som företagen skall rätta sig efter. För att uppnå den socialtstyrda marknadsekonomi som vi eftersträvar är sådana regler nödvändiga.Politiska beslut behövs, bl. a. för att garantera konkurrens och för att skyddavår miljö. Vadvi vänder oss emot är när politiker, fackförbundsledare och storföretagschefersitter och styr tillsammans i allt fler sammanhang. Vikritiserar inte den utvecklingen därför att vi misstror dessa människorsintentioner och kunskaper. Men vi befarar att en sådan utveckling leder tillett samhälle med mindre av öppenhet och mångfald. Samma maktelit sitter i olikaslutna styrelserum och bestämmer alltmer. Den enskilda människans ochkonsumentens möjlighet att påverka utvecklingen i ett sådant samhälle är intestor. Nuär det ju inte så att vid ett och samma tillfälle röstar"ja" eller "nej" till den här samhällsutvecklingen. Det ären mängd mer eller mindre omfattande beslut som leder till en utveckling i denena eller andra riktningen. olika förslag på det näringspolitiskaområdet har alla som utgångspunkt önskemålet att skapa en väl fungerandemarknad, där effektiv konkurrens och mångfald gynnar konsumenten. sådan ekonomi utgör våra mindre och medelstora företag ett nödvändigtinslag. Företagmed mindre än 50 anställda ger sysselsättning åt mer än 700 000 personer i vårtland. Även om man alltså nöjer sig med att se på småföretagen från. denutgångspunkten - med avseende på antalet arbetstillfällen - finner man att deutgör en viktig del av vårt näringsliv. Mendärutöver är det i dessa företag som en stor del av det nytänkande sker somleder till utveckling av produkter och tjänster, vilket i sin tur är enfömtsättning för hela näringslivets framgång. Denviktigaste resursen i det lilla företaget är småföretagaren själv. Det är ettfaktum som man, menar jag, tagit alldeles för liten hänsyn till närman vidtagit åtgärder som berört den här delen av vårt näringsliv. Detfaktum att företagsägaren och företagsledaren oftast är samma person gör attpolitiska beslut som egentligen rör ägandet av företaget, i de småfamiljeföretagen får effekter också på själva verksamheten. När företagsägarenär missnöjd försvinner entusiasmen och framtidstron också i hans eller hennesroll som företagsledare. Dennanära kopphng mellan de båda rollerna är enligt min uppfattning en väsentliganledning till att investeringsviljan i denna del av vårt näringsliv för närvarandeär betydligt lägre än i de större företagen. Småföretagaren anser med andra ordinte att de beslut som fattats av den socialdemokratiska regeringen sedan 1982och som på olika sätt berör företagandets villkor tillräckligt beaktat derassituation. När man redovisar dagens positiva inslag isvenskt näringsliv måste man nämna att det över huvud taget är en påtagligskillnad mellan storföretagens situation och de mindre familjeföretagens.Skillnader i investeringsvilja har jag nämnt. De större företagens godalikviditet finns inte hos de små. Där hittar man i stället skulderna, enskuldbörda som förvärras av att budgetunderskottet driver upp räntorna. Eller,än värre, en skuldbörda som består av påtvingade utlandslån, som dollarkurs ochdevalveringar gjort till ett allvarligt hot mot fortsatt verksamhet. Vi har i en särskild motion om mindre företag berört någraområden, där vi anser att politiker och myndigheter måste visa störreförståelse för småföretagarna och deras arbetsvillkor. Det handlar om attskapa ett skattesystem, som gör att det lönar sig att arbeta och som möjliggörett generationsskifte i stället för att välskötta företag måste säljas tillnäringslivets kedjebyggare. Det handlar också om att minska byråkrati ochkrångel och att skapa en positivare attityd gentemot de människor som ärberedda till stora arbetsinsatser och ekonomiska risker för att utveckla enaffärsidé. På den här punkten, byråkrati och krångel, har regeringensagt mycket vackert om förbättringar och har tillsatt en s. k. normgrupp, somskall komma med förslag. Av resultatet att döma kan det knappast varaen särskilt betungande uppgift att tillhöra den gruppen. Jag hoppas verkligenatt den omändring av den här gruppen som tydligen har skett leder till att manlägger ner litet större energi på sin uppgift. Det behövs nog om man åtminstoneskall kunna hålla jämna steg med de krångelmakare som drar åt andra hållet. De förslag som för övrigt står bakom i det härbetänkandet är alla en följd av den syn vi har på näringspolitiken. Vi vill habättre förutsättningar för andel-i-vinst-system. Det är för ettsätt att öka de anställdas engagemang i det egna företaget. Vi tror att känslanav samhörighet mellan företagets ägare och anställda är viktig för båda parter. Vi utfärdar en bestämd varning för den betydandeverksamhet som ryms under rubriken näringspolitik. Det gör viav flera skäl. Det första och allvarhgaste är att flera akfiviteter helt enkeltstrider mot kommunallagen. Ett annat är den uppenbara risken förkonkurrenssnedvridning när ett företag berörs av det som så vackert brukarkallas "näringslivsfrämjande åtgärder" men ett annat företag intefår del av åtgärderna. Ytterligare en av flera invändningar är att det ikommunernas förvaltningar helt enkelt inte finns det kunnande om företagandetsvillkor som behövs för att ta direkt del i affärsverksamhet. På en punkt har vi, till skillnad från tidigarebetänkanden inte behövt reservera oss. Det är när utskottet kommer in pååtgärder för att bättre ta till vara den resurs för näringslivet och församhället som kvinnors företagande utgör. föreslår utskottet att riksdagenskall göra ett uttalande om att vi måste fåett ökat engagemang för den frågan inom utvecklingsfonderna och talar också omhur det skall kunna ske. Det är utmärkt att vårt förslag nu även har blivitutskottets. I det här sammanhanget har vi också funnit anledning attfästa uppmärksamheten på hur det ser ut när det gäller andelen kvinnligaledamöter i utvecklingsfondernas styrelser. Den andelen är nämligen 4 %.Naturligtvis är det här helt orimligt, inte minst med tanke på att det ärkvinnor som svarar för en stor del av nyföretagandet. Här måste landstingenoch de politiska partierna skärpa sig. Jag yrkar bifall till de reservationer somfolkpartiet har undertecknat. 36JÖRN (vpk): Jag skall här plädera för reservationerna 15,16 och 17, som har avgetts till förmån för olika vpk-initiativ för en bättreekonomisk utveckling i och , kan med rätta beskrivassom ett av de glömda länen i landet, har inte bara drabbats av en radproblem beträffande sin industri och dess struktur. Detta har skett sida vidsida med en anmärkningsvärt svag utveckling inom service- och samhällssektorn.Medan antalet statligt anställda har ökat i landet, har det under perioden 1975-1982minskat i , Denna brist på inslag av kompenserande natur isamhällsutvecklingen är ytterst oroande och leder till att neddragningarna inomindustrin med hela sin tyngd drabbat länets befolkning. LänshuvudstadenKarlskrona har i motsats till de flesta andra länshuvudstäder gått en negativutveckling till mötes och har haft svårt att kompensera bortfallandearbetstillfällen, vilket har kunnat ske på andra håll under den ekonomiskakrisen, I ett sådant läge är det uppenbart att man inte kan litatill en allmän och med all säkerhet temporär konjunkturuppgång. Länet hardjupgående problem som måste angripas medvetet, långsiktigt och systematiskt, Imotionen 465 har från vpk skisserat ett program för detta. Poängen med detta program är att det bygger pånödvändigheten att kombinera olika initiativ och att låta åtgärderna inom varjeområde av ekonomi och samhällsbyggande stödja varandra. Utskottsmajoriteten tycks inte riktigt förstå betydelsenav att man har ett sådant samlat synsätt. Majoriteten betraktar varje del avdet blekingska, näringslivet och varje företag för sig. Man förlitar sig på attvarje företag, varje enskild kapitalist, varje staflig verksamhet gör vad dekan och alltid tar de initiativ de finner lämpliga. Denna uppsplittring ayperspektivet på ett läns utveckling är felaktig. Varje företag, varjeverksamhet är beroende av hur infrastrukturen utvecklas i länet och vilkenaktiv politik som förs på ett större nafionellt plan. Produktionen vid påverkas av vår järnvägspolitik -den är inte bara företagets och Volvokoncernens ensak. Både och andrablekingska företags förhållanden påverkas av ifall man upprustar kustbanan tilldess potentiella kapacitet. Initiativ på miljöpolitikens område får betydelse för ifallmiljösituationen i , som är särskilt svår, kan bilda underlag förstudier inom ramen för en särskild forskningsstation i , som vi harföreslagit. Om man placerar en högskola eller högskolefilial iBlekinge, får detta vidsträckt betydelse för länets sociala och ekonomiskastatus. Om man begränsar de militära skyddsområdenas onödigt storautsträckning, får det viss verkan för turismen i attrakfiva naturområden. Skallen regional utvecklingspolitik lyckas, måste man ha ett sådant sammanhängandeperspektiv. Man måste se till att olika initiafiv kopplas till och stödervarandra. Vi menar att det är dags för ett nytt och mer avancerat synsätt på deregionala utvecklingsfrågorna. Det räcker inte med att behandla industri förindustri, ort för ort, situation för situation allteftersom de blir akuta. Detär tyvärr så man i huvudsak gör, när man bedriver regional utvecklingspoUtik,Följden är att det vanligen inte sker någon egentlig förändring iproblemområdenas allmänna situation, Måbrinksmotion om utgår från en kombination av åtgärder, som inte bara verkarvar för sig utan genom sin inbördes kombination skapar kvalitativt nyaeffekter. Detta synsätt kommer att i längden visa sin nödvändighet. Och det ärsärskilt nödvändigt för ett län som , Sammaperspektiv kan anläggas på en annan region, , som här är föremål förtvå särskilda motionsinitiativ av från vpk, Värmlandär näst efter det av den regionala krisen värst drabbade länet ilandet. Behovet av ett kombinerat program för att styra länet bort frånytterligare nedläggningar och kriser är uppenbart. Ocksåhär hänvisar utskottet till de strödda initiativ som i och för sig företagitsmen som inte har vägletts av någon samlad avsikt. Dessa strödda och fögasammanhängande åtgärder har varit uppknutna till hur storföretagen lagt uppsin politik. De har inte haft karaktären och styrkan att åstadkomma ensjälvständig allsidig utveckling av länets industri och samhällssektor. Ocksåi är en uppmstning av det slitna regionala trafikväsendet, specielltjärnvägarna, av väsentlig betydelse både i sig själv och som underlagsfaktorför den regionala ekonomins allmänna utveckling. Det av miljöproblem starktdrabbade är i särskilt behov av en aktiv utveckling inomresursåtervinningens område. Men detta är inget som de stora processindustriernakommer att ta itu med själva. Det fordras medvetna initiativ i samhälleligskala och från samhälleligt håll. Ettsärskilt nationellt intresse förtjänar den kapacitet för tillverkning avtraktorer och jordbruksredskap som finns i och . Detta problemtar upp i en särskild motion. Sverigevar ju en gång en betydande exportör av jordbruksmaskiner. Tekniskt sett harintressanta och avancerade initiativ på detta område framkommit i flerasammanhang . Men detta har inte passat de extremasf)ecialiseringssträvanden och de multinationellt orienterade synsätt som pådet här området dominerat svensk storindustri. Följden har blivitförsummeJsei-på jordbruksmgskiliområdet och ett endast kylslaget intresseför.t.~ex. den traktorproduktion-och.produktutveckling som förekommer i Arvika.Det är därför av särskild betydelse att denna verksamhet i blir föremålför nationell och samhällelig uppmärksamhet. Den ensidighet i maskinproduktionensom blir följden av en snedvriden typ av internationalisering riskerarnämligen annars att göra helt urarva på traktorproduktionens område. Man måste då ställa frågan: Vad blir det för följder närett lands industri helt tappar ett visst produktområde? På denna punktaccepterar de näringspolitiskt tongivande kretsarna i , och då ävenregeringen, det automatiska synsättet, att specialisering är fördelaktig ochatt man alltid får den typ av specialisering som marknaden - denna anonyma gud- bestämmer. Ingenting kan vara felaktigare än ett sådant automatisktsynsätt. Marknaden bestäms inte så mycket av specialiseringen, utan det är destora företagens sätt att specialisera som bestämmer marknaden. Följden av dennasneda, kortsiktigt motiverade specialisering blir luckor i produktionen, luckorsom försvagar den allmänna kompetensen, ökar sårbarheten och försämrar verkanav s. k. spinoff-effekter mellan närstående produktionsområden. a. därför är det viktigt att stödja och utveckla dentraktorproduktion som initierats i . Med dessa synpunkter, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationerna 15, 16 och 17. 37NILS (): Reservationerna, som de är skrivna, ärväsentligt mildare i sin utformning än uttalandena i denna talarstol varit frånfrån olika reservanter.