prot · G80968 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:68 Förhandlingarna leddes av tredje vice talmannen. 1 § Justeradesprotokollet för den 16 innevarande månad. 2 § Upplästes ochlades till handlingarna följande från valprövningsnämnden inkomna Berättelse om granskning av bevis för riksdagsledamot ochersättare Till valprövningsnämnden har från riksskatteverketinkommit bevis om att (), , utsetts till ny ledamotav fr. o. m. sedan () avsagt siguppdraget. Till ersättare för riksdagsledamöter har utsetts ,, , , , , , och , (alla s). har vid sammanträde denna dag granskatbevisen och därvid funnit att de blivit utfärdade i enlighet med 15 kap. 1 §vallagen. 3 § Tredje vice talmannen meddelade dels att uppdrag som ersättare förjordbruksminister upphört och att () skulletjänstgöra som ersättare för under tid denne är statsråd, dels att () - i stället för MaritaBengtsson - skulle tjänstgöra som ersättare för , Om statsråds engagemang som ansvarig utgivare för vissatyper av tidskrifter 4 §Svar på fråga 1984/85:349 Bm statsråds engagemang som ansvarig utgivare förvissa typer av tidskrifter har frågat mig om jag anser attdet är lämpligt att en regeringsledamot - i detta fall det statsråd som äransvarig för de känsliga invandrarfrågorna - står som ansvarigutgivare för ett ensidigt propagandaorgan som Vietnambulletinen, Hagård harsenare meddelat att han avsett en annan tidskrift, nämligen , är inte ansvarig utgivare förVietnambulletinen, Däremot är hon registrerad som ansvarig utgivare avfidningen , I samband med regeringsskiftet vidtog statsrådet för att lämna uppdraget som ansvarig utgivare och har därefter utgåttfrån att detta uppdrag övergått till annan person. Vid kontroll har det dockvisat sig att, på grund av administrativa problem inom organisationen, någon nyansvarig utgivare inte registrerats. Enligt vad jag inhämtat har en sådan ansökan nu sänts tillpatent- och registreringsverket, 2 (): Jag ber att få tacka statsministern försvaret. Jag beklagar att jag råkade skriva Vietnambulletinen, Men mankan kanske säga att nu och Vietnambulletinen i mångt och mycketöverensstämmer när det gäller innehåll. Det var i varje fall en lapsus calami,som dock har kunnat rättas till. Frågan gäller självfallet statsråds integritet. Vid enutfrågning inför svarade , vår"längste" statsminister, på en fråga från konstitutionsutskottetsordförande om hur han upplevde det speciella ansvar som enstatsminister har för att hävda statsrådstjänstens integritet följande. Jagciterar ur konstitu-fionsutskottets betänkande 1983/84:30 s, 145: "När man väljer ut ett statsråd betyder det attstatsministern går i god för att enligt hans bedömning detta statsråd är enoberoende, självständig person som icke låter ovidkommande hänsyn, framför alltinte ekonomiska, påverka ämbetsutövningen. Det är liksom en moraliskborgensförbindelse som statsministern ikläder sig," Jag är glad för statsministerns svar. Uppenbarligen delarstatsministern min uppfattning om det olämpliga i att ett statsråd står somansvarig utgivare för ett ensidigt propagandaorgan av den typ som nutillhör. Uppenbarligen har mått och steg vidtagits för att rätta till detta,och min fråga har alltså haft en direkt nytta med sig. Det är självfallet viktigt att sådant här inte förekommer,helt i enlighet med den gamla regeln att hustru inte ens fårmisstänkas. Överläggningen var härmed avslutad. 5§ Svar på fråga 1984/85:316 om taxeringen avskärgårdsfastigheter Nr 68 har frågat mig om regeringenavser att vidta åtgärder för att lindra konsekvenserna för denbofasta skärgårdsbefolkningen av den senaste fastighetstaxeringen. Den senaste allmänna fastighetstaxeringen medförde atttaxeringsvärdena för fastigheter i eftertraktade områden såsom skärgårdenhöjdes kraftigt. Detta hänger samman méd att taxeringsvärdena skall bestämmasmed utgångspunkt i fastigheternas allmänna marknadsvärde. I anledning av deförväntade höjda taxeringsvärdena beslutade om flera lättnader ibeskattningen. I fråga om förmögenhetsbeskattningen vidtogs särskildaändringar, som innebär att vissa byggnader och tomter som hyrs ut förfrifidsändamål skall behandlas enligt reglerna för företagsförmögenhet. Enanpassning till de nya värdena har alltså skett. (Fi 1976:05) har i sittbetänkande (SOU 1984:37) Rullande fastighetstaxering m. m. föreslagit attarrendatorn av tomtmark i vissa fall skall träda i ägarens ställe iskattesammanhang. Förslagen i betänkandet bereds f. n. i . Detär för tidigt att nu säga något om vad beredningen kan föranleda. Slutligen kan nämnas att bostadskommittén (Bo 1982:02)enligt sina direkfiv skall göra en översyn av bostadspolitiken inkl.bostadsbeskattningen. Frågan om beskattningen av bostäder i bl. a. skärgårdentorde därför komma att behandlas i kommitténs slutbetänkande. Betänkandet böravvaktas innan ställning tas fill hur beskattningen bör se ut i framfiden. Otn taxeringen av skärgårdsfastigheter 4 (): Jag ber att få tacka för svaret på min fråga. Att fastighetstaxeringen har skapat väldigt stora problemför många bofasta i våra skärgårdar är allmänt omvittnat. Den ledde ju till ivissa fall dramatiska upptaxeringar av skärgårdsfastigheter. För de människorsom bor och verkar i skärgården känns detta som ganska orimligt. Ofta är det det faktum att man har t. ex. sjöutsikt ellerhavsutsikt som har lett till kraffigt ökade taxeringsvärden. Det är klart attvi som bor i ett storstadsområde kanske tycker att det är något av en lyx attha havsutsikt, men för skärgårdsbon ter det sig annorlunda. För skärgårdsboninnebär havsutsikt i praktiken att man har utsikt över sin arbetsplats. Ingenupptaxerar en industriarbetares fastighet därför att han har utsikt överfabriken, men fiskaren får alltså räkna med att få höjt taxeringsvärde därföratt han kan se ut över sina fiskevatten. Det här är naturligtvis ett förhållandesom det är väldigt svårt för skärgårdsborna att acceptera, och det med rätta. De höga taxeringsvärdena är dessutom ett direkt hot motförsörjningsmöjligheterna, eftersom de har lett till en kraftigt ökadskattebelastning för människor som ofta har ganska låga inkomster. Det har ju också varit en strävan att uppmuntra bofastaskärgårdsbor att bygga små fritidshus för uthyrning. a. har iStockholms län Om taxeringen av skärgårdsfastigheter medverkattill sådana lösningar. Men också det har blivit svårt genom de höjdataxeringsvärdena. Visserligen har det gjorts vissa skattemässiga förändringar,som har inneburit fördelar, men det har inte löst problemen. Frågesvaret gerett intryck av att några snabba åtgärder inte är att vänta, men jag skulle ändåvilja konkret ställa frågan: Skall man tolka svaret så, att några åtgärder frånregeringens sida inte kan påräknas? Först en synpunkt på orsakerna till de högataxeringsvärdena för skärgårdsfasfigheter. Det är inte rikfigt, som PärGranstedt säger, att det är en mycket hög värdering av utsikten över havet sömhar lett till fasfigheternas höga värden, utan det är det faktum att man fårsynnerligen bra betalt när fastigheter i försäljs.Marknadsvärdet för tomtmark i är högt, beroende på att detär ett mycket attraktivt område för fritidsbebyggelse. Vi har inte alls samma höga taxeringsvärden på defastigheter som ägs av det fåtal fiskare som finns kvar i t. ex. Västerbotten.Fiskarna utanför och kan också sitta och fitta ut överhavet, men där har det inte fått någon effekt på taxeringsvärdena. Taxeringsvärdena i har att göra medatt det faktiskt går att sälja fastigheter där till mycket höga belopp,beroende på att vi som bor i är beredda att betala dessasummor". Beträffande fråga ligger det redan i mittsvar en hänvisning fill att vi i har en mycket viktigfaktor i det här sammanhanget under beredning. Jag vågar dock inte nu sägaexakt vad denna beredning kan leda till. Men om vi finner att det är möjligtatt genomföra fastighetstaxeringskommitténs förslag, skall vi självfallet göradet så snart som vi har dragit denna slutsats. I övrigt har problemet varit att hitta praktisktanvändbara metoder för att begränsa verkningarna av fastighetstaxeringen i defall där verkningarna har ansetts vara uppenbart orimliga. har fattatett sådant beslut, ett andra kan komma. 6 (): Diskussionen om huruvida det är havsutsiktensom driver upp taxeringsvärdena eller inte kan möjligen urarta till en tvist omord. Det spelar naturligtvis en mycket stor roll för enfastighets marknadsvärde om det är en sjötomt och om man har havsutsikt frånfastigheten. I den prakfiska hanteringen, när de enskilda fastigheterna haråsätts taxeringsvärden, har just denna faktor varit av stor betydelse. Det harockså lett till att man ute i skärgården har gjort ungefär den jämförelse somjag gjorde i mitt tidigare anförande. I den praktiska hanteringen har alltsåförekomsten av havsutsikt spelat stor roll för taxeringsvärdena. Vi får knyta en förhoppning till attfastighetstaxeringskommitténs förslag kan leda till resultat. Jag kan barahoppas att tankeverksamheten i kan ske med en viss snabbheti denna fråga. befolkningen ute iskärgården är de höga taxeringsvärdena i många fall ett mycket stort problem.De som bor i skärgården har nog inte råd att vänta på ett alltför långvarigttänkande i . Det kan få förödande konsekvenser. Jagvill därför, i all anspråkslöshet, fill regeringen rikta uppmaningen: Försök setill att det kommer fram åtgärder , innan konsekvensernaför skärgårdsborna har blivit alltför allvarUga. De åtgärder som behövsinskränker sig inte till det förslag som gäller arrendatorers ställning, utandet krävs ytterligare insatser. Detvore tacknämligt om det, i avvaktan på en mer slutgiltig lösning på problemet,kunde komma provisoriska lösningar. Omarbetsgivares ansvar för arbetstagares skatt Överläggningenvar härmed avslutad. 6§Svar på frågorna 1984/85:327, 328, 331, 333 och 337 om arbetsgivaresansvar för arbetstagares skatt har - med hänvisning till ett fall i där enföretagare i snickeribranschen ålagts betalningsskyldighet för den skatt somhan underlåtit att dra av från utbetalningar till två av honom anlitadesnickare - frågat mig om jag är beredd att medverka fill att uppbördslagen intefillämpas på sätt som skett i nämnda fall. KarinAhriand har frågat mig om jag är beredd att göra en översyn av uppbördslagen såatt hederliga men möjligen något försumliga företagare inte kan krävas påmindre hederliga eller mera försumliga företagares skulder. SfigJosefson har frågat mig om jag uppmärksammat att en företagare kan görasskyldig betala en annans skatter, trots att kontroll skett att den andre ärmomsregistrerad, och vad jag i så fall avser göra för att rätta till förhållandena. RuneTorwald har - mot.bakgrund av bl. a. fallet i - frågat mig omregeringen avser att se över de aktuella bestämmelserna i syfte atteliminera situationer av den art som redovisats. BoLundgren har också frågat mig om jag är beredd medverka till att en möjlighettill anstånd införs då besvär anförs över beslut om att påförabetalningsskyldighet. Jag besvarar frågorna iett sammanhang. Densom anlitar någon att utföra ett arbete måste enligt gällande bestämmelser tareda på om han är skyldig att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifterpå ersättningen till den som utför arbetet. I fråga om skatteavdrag är det ipraktiken tillräckligt att undersöka vilken skattsedel den anlitade har. Hardenne en B-skattesedel behöver skatteavdrag inte göras, och något skatteansvarkommer då inte heller i fråga. Är det däremot en arbetstagare med A-skattesedelmåste arbetsgivaren utgå ifrån att skatte- Om arbetsgivares ansvar för arbetstagares skatt Underlåter han att göra avdrag riskerar han att blibetalningsskyldig för skatten. Denna ordning har gällt och är enav grundförutsättningarna för att källskattesystemet skall fungera. När det sedan gäller arbetsgivaravgifterna måstearbetsgivaren likaså utgå från att betalningsskyldighet föreligger om denanlitade har A-skattesedel. Har denne B-skattesedel är det dock inte likaenkelt att bedöma om betalningsskyldighet föreligger eller ej. Det ingåremellertid i socialavgiftsutredningens (S 1981:04) uppdrag att föreslå klarareregler än f. n. i fråga om skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter. Måletär att åstadkomma en samordning av reglerna på skatte- och avgiftsområdena idetta hänseende. Jag håller med frågeställarna om att det är angeläget attdessa frågor snabbt får sin lösning så att de enskilda alltid kanfå klara besked också beträffande skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter.Socialavgiftsutredningen avser att komma med ett förslag tilllösning. Förslaget gäller också frågan om betalningsanstånd när ett beslut omskatteansvar överklagas. Vi kommer inom berörda departement att göra vad vi kanför att så snabbt som möjligt få fram en proposition om dessa frågor. 8 BO (): Låt mig inledningsvis tacka finansministernför svaret på mina frågor. När det gäller frågan om anstånd förefaller det av svaretatt döma som om finansministern var beredd att snabbt lägga fram förslag tillriksdagen. Det vore intressant att veta om detta förslag kommer att innebäraatt anståndsmöjligheter införs, eftersom detta är vad de berörda egentligen ärmest intresserade av. Jag vill sedan slå fast att det självfallet måste finnasett ansvar för arbetsgivare att betala anställdas skatter. Därom råder inga somhelst delade meningar. När det vanliga förhållandet arbetsgivare-arbetstagaregäller uppstår heller inte några problem. Arbetsgivaren är skyldig att göraskatteavdrag och bUr, om han eventuellt underlåter att betala in skatten,ansvarig för skatteinbetalningen. Problem kan främst uppstå i de fall någon anlitar vad hantror är en firma för att utföra ett arbete, dvs. en annan företagare. För attundvika att detta förhållande utnyttjas vid skatteflykt, att man skyller på attden man anlitade trodde att man var företagare, infördes särskilda regler iuppbördslagen, vilken - som finansministern framhöll - kom fill 1947. Enligtdessa regler kan man, även om man saknar skälig anledning att göraskatteavdrag, bli betalningsansvarig för någon annans skatt. Lagen ger de myndighetersom skall tillämpa den ett utrymme att tolka vad som avses med skäliganledning. Lagen binder inte myndigheterna till att definitivt fastställa vadsom i oUka fall skall kontrolleras. Man talar om skälig anledning, vilket i dethär fallet är intressant att konstatera. Finansministern tar sedan upp sociaiavgiftsproblemet mentar i realiteten inte upp problemet om skatteansvar för sig. Finansministernredovisar de regler som gäller, dock i första meningen på ett sätt som kan varamycket diskutabelt, som jag serdet. Jagvill därför fråga: Är finansministern inte medveten om de problem söm det kanföra med sig för vissa människor att man gör en tolkning som kan förefalla heltsnedvriden? Det finns inte hundraprocentigt klara regler vare sig iuppbördslagen eller i de anvisningar som har givit ut. Denpraxis som har utvecklats på området är relativt entydig men dock splittrad.Det gör att enskilda kan komma i beråd hur de skall bära sig åt. Man kan ocksåkomma i en situafion där effekterna blir helt oskäliga. Ärfinansministern beredd medverka fill att vi får en rimligare tillämpning avuppbördslagen? Det var det min första fråga gällde. Sedanfår jag konstatera att det faktiskt sägs i förarbetena till uppbördslagen: Somskälig anledning att underlåta att göra avdrag kan nämnas att arbetsgivare medhänsyn fill föreliggande omständigheter har rimlig orsak att betrakta mottagareav ersättning som egen företagare. Dettasägs som sagt i förarbetena, SOU 1945:27. Det väsentliga här är alltsåarbetsgivarens bedömning - om arbetsgivaren anser det rimligt att betraktamottagaren av ersättning som egen företagare. Det leder i sin tur till att maninte kan göra den tolkning som finansministern gör i den första meningen i sittuttalande i frågesvaret. Omarbetsgivares ansvar för arbetstagares skatt 9 (); Vartenda årställs det nästan tusen frågor och interpellationer i kammaren. De flestahandlar om små eller stora problem i de egna valkretsarna, andra omallmängiltiga. Då händer det ibland att två ledamöter ställer ungefär sammafråga. är det fyra ledamöter som har ställt frågor fill besvara i ett sammanhang. Bara det är unikt och visar kanske hur upprördavi alla har blivit över det fall i som finansministern refereradetill. Det verkar ju av svaret som om också har reagerat ungefärså som vi frågeställare. Jag tänker inte repetera bakgrunden utan bara nämnaatt det här problemet inte enbart har föranlett frågor utan också entreparfimotion liksom . Vi har vant oss vid att en arbetsgivare i ordets vanliga bemärkelse ärskyldig att göra skatteavdrag från lön som han betalar till sina anställda,dvs. arbetstagare i ordets gängse bemärkelse. Det är inget orimligt - detligger ju i källskattesystemets natur. Men om man köper tjänster från en firma,så anser nog varken köpare eller säljare att det föreligger ettanställningsförhållande, Uka Utet som det gör så mellan mig och denbutiksinnehavare som jag köper kaffe av. Nutycks skattemyndigheterna mena att vi skall betrakta vissa kunder somarbetsgivare. Det är egentligen orimligt och förmodligen ganska oförklarligtför de flesta. Det är inte något underligt eller märkligt att företagare köpertjänster av varandra. Då blir prissättningen en annan än om en företagare självhar anställt och avlönat en löntagare. Arbetstagaren i det aktuella fallet hartydligen varit en skattesmitare och lurat finansministern, svenska staten ochdärmed oss alla genom att inte betala de skatter och avgifter han är skyldigoss. Det är omoraliskt. Det skall naturligtvis beivras. Om arbetsgivares ansvar för arbetstagares skatt reaktionen vända sig mot honom - inte mot tredje man. Ställföreträdande lidande är känt i vissareligiösa sammanhang. 1 svenskt skatteväsen och i en rättsstat borde det varaokänt. har vi från sida väckt en motion om rättssäkerheten.Där föreslår vi att en omvänd generalklausul skall införas i lagstiftningen. Vimenar nämligen att man måste kunna förhindra att skattskyldiga på grund avlagsfiftningens bristande utformning blir utsatta för icke avsedd beskattning,sådant som kan framstå som oskäligt enligt lagstiftningens grunder. Jag villgärna hänvisa finansministern till att läsa den motionen. Jag är litet undrande inför svaret, där - som Bo Lundgrensade -finansministern helt undviker frågan om uppbördsförordningen. Här gällerdet inte bara sociala avgifter utan också skatter. 10 STIGJOSEFSON (c): Jag tackar finansministern för svaret på min fråga. har i pressen skildrats ettflertal fall där företagare råkat mycket illa ut på grund av svårigheterna atttolka bestämmelserna om vem som skall betala arbetsgivaravgifter och skatterför personer som anlitats. Fallet Hjortberg är ett exempel på hur hela framtiden fören företagare kan komma att äventyras. Jag har tidigare på olika sätt - genommotioner här i och genom förfrågningar tiU -försökt få någon klarhet i hur bestämmelserna skall tolkas. Tyvärr har jagaldrig lyckats få ett klart besked. Vi måste, herr finansminister, få enkla och klarabestämmelser, så att enskilda företagare utan svårigheter kan tolka vem som harbetalningsansvaret. När det gäller den s. k. angiverilagen åstadkom jufinansministern en ändring i bestämmelserna. Således gäller nu att om fakturaninnehåller uppgift om utställarens registreringsnummer beträffandemervärdeskatt och mervärdeskattens belopp eller om utställaren har att erläggaB-skatt, är' småhusägare och lägenhetsinnehavare befriade från avdrags- ochavgiftsskyldighet. Jag frågar finansministern: kan inte samma reglergälla också för företagarna? I så fall skulle man ha dels likartade regler,dels enkla regler. Man skulle slippa de svårigheter som vi har när detgäller att tolka vad bestämmelserna i detta sammanhang egentligen innebär. Denuvarande reglerna är orimliga. Även om man med bästa vilja försöker följa bestämmelserna,kan efterräkningar följa - efterräkningar som faktiskt kan äventyra helaframtiden för vederbörande. Finansministern hänvisar till socialavgiftsutredningen.Men socialförsäkringsutskottet uttalade att den aktuellautredningen skulle komma med förslag . har det dock intekommit något förslag. Det är därför som jag känner oro, även om jag är tacksamför finansministerns uttalande att man skall klara av det här så snabbt sommöjligt. Men skaU man vänta tills utredningen är klar med sitt arbete, är detstor risk att Dessa människor får således ta konsekvenserna i dennabesvärliga fråga fram till dess att en ändring sker. Jag vädjar därför till finansministern: med ettförslag, och låt det gå snabbt! 11 (): Herr talman) Jag ber att få tacka finansministern för det,åtminstone i vissa avseenden, positiva svaret! Jag blev själv inkopplad på ett fall somär analogt med det som föranlett dagens frågor. Den gången lyckades jag hjälpaen enmansföretagare, så att han kunde bli befriad från de aktuella pålagorna.Detta skedde efter ett beslut i kammarrätten hösten 1982.1 januari 1983mofionerade jag i frågan och begärde en justering, eller i varje fall ettförtydligande, av den aktuella lagtexten. Men den motionen avslogs underhänvisning just till socialavgiftsutredningen som, sade man, nog skulle lösaproblemen. Det var alltså 1983. är det 1985. Av svaret framgår att socialavgiftsutredningen avser attunder februari månad - , förutsätter jag - komma med ett förslag till enlösning på de aktuella problemen. Visserligen är jag en smula förvånad. Så sentsom för en månad sedan var jag nämligen i kontakt med utredningen, och då sademan att man över huvud taget inte skulle ta upp den här frågan. Jag litar dockpå att finansministern har fått ett riktigt svar - kanske beroende på att vitryckt på och framställt frågor etc. Som taxeringsnämndsordförande under och ledamot ilänsskatterätt tror jag mig ganska väl känna till de bestämmelser somåberopas i frågesvaret. Men det är en sak som alltid förvånar mig och som ärlitet upprörande. De tjänstemän som handlägger dessa frågor beaktar utomordentligtsällan portalparagrafen i taxeringslagen, som säger att alla åtgärder skallsyfta till en rättvis och likformig taxering. 1 detta fall har den aktuelletjänstemannen t. o. m. sagt: Resultatet är ju fullständigt befängt, men sådanaär nu bestämmelserna. Jag hävdar att de inte är det och är mycket förvånad. Jaghar kunnat åberopa ett fall, och han här informerats om det, men ändå fattarhan beslut på detta sätt. Det förvånar mig. Jurister på chefspost skall alltid-om de är tveksamma om tolkningen - följa portalparagrafen om vad som skulleleda till en rättvis och likformig taxering. Det har inte denna åtgärd gjort,och det har vederbörande själv erkänt. Jag förutsätter att socialavgiftsutredningenkommer att lägga fram sitt efterlängtade förslag. Då undrar jag: Kommerregeringen att tillse att får en proposition i sådan tid att de nyareglerna kan tillämpas från ingången av 1986? Om arbetsgivares ansvar för arbetstagares skatt Det debatten gäller är tydligen tillämpningenav uppbördslagen. vill ha besked om ifall regeringen tänkeråstadkomma en rimligare tillämpning av uppbördslagen. Det förutsätter att viskulle ändra på lagen. Om arbetsgivares ansvar för arbetstagares skati Här utgår man, som så ofta är fallet i sådana härdebatter, från en enskild händelse. Är då uppbördslagen orimligt tillämpad idetta fall? Det måste ju vara utgångspunkten för att vi med detta fall somunderlag skulle gå till en förändring av lagstiftningen. valde att göra en beskrivning som kanske ionödan skrämmer upp folk, när hon jämställde detta fall med när man går in i enaffär och handlar. Den tjänst som det är fråga om såldes till enoch samma person, och det var den enda tjänst som dessa två personer sålde. Detär en viss skillnad. tog upp att vi skulle nöja oss med enmomsregistrering. Men det hade inte hjälpt i detta fall. Den första av de tvåpersonerna hade en momsregistrerad firma. Sedan gick han i konkurs, och dåövergick man fill att fakturera företagaren från den andra personen - men hanvar definitivt inte momsregistrerad, för det förvägrades han av .