prot · G80954 · 1984-12-31 00:00:00 — Bristen på vetenskapligt underlaggäller enligt styrelsen inte minst de psykologiska och psykiatriska, framförallt de barnpsykiatriska, aspekterna på inseminationsverksamheten. Även juridiska fakultetsnämnden vid universitetgör samma bedömning. hade därför egentligen helst sett - såstår det att läsa på s. 30 i remissammanställningen - att man införde förbudmot verksamheten med givarinsemination, i varje fall till dess de efterfrågadeforskningsresultaten föreligger. Ett exempel på behovet av fördjupad forskning avser fråganhuruvida det genom insemination alstrade barnet bör ha rätt att få kännedom omatt det tillkommit på så sätt och att få uppgift om den biologiske fadernsidentitet. talare har uppehållit sig vid denna fråga liksom vid fråganom konsekvenserna för övriga inblandade personer av att upplysning ges omspermagivaren. Hur påverkas föräldrarnas situation, om de vet att en för demokänd person, spermagivaren, kommer in i deras liv, när barnet uppnått vissålder? Och hur blir situationen för spermagivaren och dennes familj? Till frågan om anonymitet eller ej är avslutningsvis attfoga den upplysningen att det inom framlagts enrekommendation om anonymitet i alla led, som dock inte blivit antagen. Häremotförtjänar å andra sidan att ställas ett uttalande av vår riksdag från år 1906som gällde barn födda utom äktenskap. uttalade: Redan den omständigheten,att ett barn av okänd moder är utestängt från möjligheten att erhålla kännedomom sin härkomst, innebär för barnet förlusten av en naturlig och betydelsefullförmån. - Dagens proposifion är ett uttryck för samma värdering. En ytterligare fråga som kräver svar är, omgivarinsemination är förenlig med de etiska normer som vilar på västerländskkristen grund. I äktenskapet blir makarna en unik enhet. Ett uttryck härför ärbarnet. fion tränger sig en tredje part emellan och bryterenheten. Följderna av denna asymmetri i äktenskapet utgör en uppgift förforskningen att klarlägga. Finns det risk för att kvinnan blir mera bunden tillbarnet än till sin man? Hur påverkas mannens situation? Hur hållbar ärjämförelsen med adoption? Alla de frågor som jag ställt i mitt anförande - tillvilka jag skulle kunna foga ännu fler - har slutligen lett mig till denuppfattningen att det behövs en genomtänkt etik för detta manipulerande medlivet som i ett större perspektiv gäller ingenting mindre än villkoren förmänsklighetens fortbestånd. Det är dags att göra halt ett tag, så att själenhinner ikapp. Det behövs tid för eftertanke och besinning. Jag ber att också fåhänvisa till de starka önskemålen om forskning som särskilt socialstyrelsengett uttryck för. I avvaktan på ett sådant ställningstagande börgivarinseminafion inte få förekomma med samhällets stöd. Denna verksamhet börförbjudas t. v. Jag vill alltså att skall bifalla motion 21 av BjörnKörlof m.fl. och mofion 25 av och . Jag vet att det finns många som innerst innei sitt samvete tycker som jag - min egen ståndpunkt har mognat fram av inre oro - men som valt den linjen att förespråkaröjande av donators namn i förhoppningen att man den vägen skall kunna kvävaverksamheten. De riksdagskolleger som hyser en sådan inställning borde hellre iförsta hand stödja reservation 1, fill vilken jag ber, herr talman, att härmedfå yrka bifall. I detta anförande instämde (), EwyMöller (m), (), (), (),(), () och (). 7ELVY (): Proposifionen angående lagreglering omartificiella inseminationer, som vi nu behandlar, är ett mycket angelägetärende. Det är angeläget därför att det, om det fullföljs, tillförsäkrar varjebarn rätten till en far, oberoende av om det kommit till genom inseminationeller på naturlig väg. Det sker genom dels en ändring i , dels enny lag om insemination, och propositionen innehåller också förslag om etttillägg i sekretesslagen att också omfatta inseminationer. Den nuvarande lagstiftningen har inte varit heltäckande dådet gällt att tillförsäkra varje barn en far, utan en man kan, oavsett om hanhar samtyckt till insemination eller ej, utan begränsning i tiden, hos domstolbegära faderskapsutredning och därmed få förklarat att han inte är biologiskfar till barnet. Därmed blir barnet i avsaknad av såväl biologisk som rättsligoch social fader. Det finns t. ex. ett uppmärksammat rättsfall om detta - dets. I och med den nu föreslagna lagen blir den man som boddetillsammans med kvinnan under äktenskapsliknande förhållanden vid den tidpunktdå inseminationen ägt rumt och som gett sitt samtycke därfill, automafisktbarnets rättslige fader, på samma sätt som han blivit om barnet tillkommit pånaturlig väg. Propositionen, somutskottsmajoriteten följer med några smärre ändringar, bygger på den s. k.inseminationsutredningen, och ett antal motioner har avlämnats med anledning avförslagen. Vid behandlingen i utskottet har de flesta av motionerna följts uppi reservationer som är bifogade betänkandet, och jag skall redan nu - för attvara rationell - å utskottsmajoritetens vägnar yrka bifall till utskottetshemställan på samtliga punkter och avslag på samtliga reservationer. Jag kommer därefter att strukturera mitt anförande så, attjag först gör en redovisning av bakgrunden till proposifionen samt tillpropositionens huvudsakliga innehåll, varefter jag kommer att kommentera en delav reservafionerna. Låt mig bara tillägga att detta ämne är mycket känsligt.Det rör den mänskliga intregriteten mycket djupt, och de delade meningar somspeglas i de olika reservationerna, liksom i debatten i övrigt, skär i mångafall tvärs igenom partierna. Det är också min förhoppning att debatten här ikammaren skall återspegla respekt för olika värderingar. Fall av ofrivillig barnlöshet upplevs avmånga som mänskliga tragedier; det har inte minst den omfattande brevskörd somkommit såväl fill oss i lagutskottet som till enskilda riksdagsmän vältaligtvittnat om. finns möjlighet att avhjälpa detta genom arfificiellinsemination, dvs. genom att införa sperma i kvinnan på konstlad väg. Iflertalet fall sker detta med sperma från en anonym givare, s. k.givarinseminafion, men det förekommer också att sperma från kvinnans makeöverförs till henne genom insemination, s. k. makeinsemination, vilket användsi fall då exempelvis kvinnans äggledare varit defekta och omöjliggörbefruktning på naturlig väg. Givarinseminafion har förekommit i sedan i varjefall . Den var till en början av mycket liten omfattning men har ökatefter hand. Man räknar nu med att det föds minst 230 barn i Sverigeefter givarinsemination och omkring 40 barn efter makeinsemination. Även i utlandet har givarinsemination stor utbredning, mentrots detta är lagstiftning om den sällsynt, och i - liksom i helaVästeuropa - saknas f. n. lagstiftning på området. Efter motioner i riksdagenom bl. a. översyn av faderskapsreglerna, i syfte att trygga barnets rätt far, och om barnets rätt att få kunskap om det biologiska faderskapet,tillsattes en särskild utredning - inseminationsutredningen - med uppdrag attutreda frågan om artificiella inseminationer. Det är betänkandet från dennautredning - Barn genom insemination (SOU 1983:42) - som ligger till grund förförslagen i den nu aktuella propositionen. Som jag redan antytt, innehåller proposifionen förslagtill dels en ändring i 1 kap. om faderskapet till barn som harkommit fill genom insemination, dels en ny lag om inseminationsverksamheten somsådan och dessutom en ändring av sekretesslagen. Den föreslagna nya bestämmelsen i 1 kap. föräldrabalkeninnebär att ett barn som har kommit till genom insemination med samtycke avmoderns make eller av en man som bodde tillsammans med henne under äktenskapsliknandeförhållanden får samma rättsliga ställning i förhållande till denne som om barnet hade kommit till på naturlig väg. Denne manskall alltså anses som barnets rättslige far. Enligt förslaget i den nya lagen om insemination skallinseminafionsbe-handling i fortsättningen utföras bara på kvinnor som är giftaeller bor fillsammans med en man under äktenskapsliknande förhållanden. Enförutsättning skall dessutom vara att mannen har skriftligen samtyckt tillinseminationen. Givarinseminafion skall bara få utföras på allmännasjukhus under överinseende av en gynekolog. I detta fall skall det också krävasatt det med hänsyn till makarnas eller de samboendes medicinska, psykologiskaoch sociala förhållanden är lämpligt att inseminafionen äger rum. Bedömningenav detta skall ytterst göras av den ansvarige läkaren, som också har att väljalämplig spermagivare. Vid detta val får inte några mer speciella önskemål omgivarens egenskaper eller kvaliteter i övrigt tillgodoses. Endast utseendemässigahänsyn - dvs. att spermagivaren så långt möjligt liknar föräldrarna vad gällerstorlek, hårfärg o. d. - skall tas vid bedömningen. Ett barn som har kommit till genom insemination bör,enligt propositionen, normalt upplysas om detta av föräldrarna, när det ärlämpligt. Då barnet har uppnått tillräcklig mognad skall det också ha rätt attfå veta vem spermagivaren är. Barnet kan vända sig till socialnämnden på orteneller till det sjukhus som har utfört inseminationen för att få del avuppgifter om givaren. I övrigt skall alla uppgifter om denne i princip varasekretessbe-lagda. Det är endast i en av de reservationer som har fogats tillbetänkandet, i reservation nr 1 av moderaten , som det yrkasavslag på hela propositionen - med undantag för, som vi hörde , den del somgäller makeinsemination. anser att det underlag som är oundgängligennödvändigt för att i ett sammanhang kunna ta ställning fill frågan om detmanipulerande med livet som artificiell insemination i själva verket utgörsaknas, och han begär ett helt nytt lagförslag. Samma yrkande har dock även framförts i en motion avcenterpartisterna . De övriga i utskottet godtar i reservation nr2 förslaget om ändring av , dock med den ändringen att ettfaderskapsgodkännande bör vara skriftligt, medan de i reservafion nr 3 yrkaravslag på förslaget om lagreglering av inseminationsverksamheten. Jag vill här upprepa vad jag tidigare anfört:Artificiell insemination är en väl etablerad medicinsk metod föratt avhjälpa barnlöshet hos makar eller samboende par som inte kan få barn pånaturlig väg. Både i och utomlands har inseminationsverksamhetentilldragit sig ett successivt ökande intresse, och verksamheten har numera fåtten inte obetydlig omfattning. Det är därför angeläget, inte minst med tanke på barnetsbästa, att verksamheten med givarinsemination sker under från samhälletssynpunkt sett godtagbara former. Nyautredningar och därefter nytt förslag från regeringen, som föreslås i reservation nr 1, skulle innebära att ytterligare ettstort antal barn - som jag tidigare anfört ca 230 - kommer till världenutan att ha den rättsliga ställning som garanteras andra barn. De argument om den gen-etiska utvecklingen som AllanEkström anförde understryker bara att det är motiverat att vi nu börjarlagreglera inseminationsverksamheten. Förslaget i reservation nr 2, som gäller ,innebär att ett faderskapsgodkännande, i enUghet med bestämmelserna i denföreslagna inseminationslagen, bör vara skriftligt. Här vill jag endast upprepaatt reglerna i har en vidare räckvidd än reglerna iinseminationslagen. För att ett faderskap skall kunna fastställas krävsnämligen inte att inseminationerna har utförts enligt den nyainseminationslagen. Bestämmelsen kan sålunda bli tillämplig även om barnetexempelvis har avlats genom insemination som har ägt rum utomlands. Attinseminationsbarn skulle kunna berövas möjligheten att få faderskapet fastställtenbart på den formella grunden att mannens samtycke inte är skriftligt skulleupplevas som i hög grad stötande. Jag yrkardärför avslag på de aktuella reservationerna. Reservation nr 5 från vpk innehåller förslag om attinsemination skall fillåtas även på ensamstående kvinnor och att man inte börgöra någon skillnad mellan olika grupper av kvinnor med hänsyn till densamlevnadsform som de har valt. Som vi anför i lagutskottets betänkande kan det inte ansessom en allmän mänsklig rättighet att under alla förhållanden få tillgång tillinseminafion. Verksamheten bör begränsas till de fall som har medfört attmetoden har börjat användas, nämligen till att avhjälpa ofrivillig barnlöshethos makar eller samboende. En strävan måste också vara att så långt möjhgt setill det blivande barnets bästa. Det måste även beaktas att det blandbarnpsykiatrer och barnpsykologer betonas som särskilt viktigt för barnetsutveckling att det har både en mor och en far. Vi avstyrker därför förslaget ivpk-reservafionen. I reservafionerna nr 7 av centerpartisten nr 9 av m.fl. hävdas bl. a. attgivarinseminafionsverksamhet bör få bedrivas av läkare med specialistkompetensi gynekolog! och obstetrik som är verksamma i privat vård eller i offentligöppen vård och inte bara, som föreslås i propositionen, vid allmänna sjukhus. hävdar - i likhet med socialutskottet, somhar yttrat sig över förslaget - att verksamheten med givarinsemination omfattarsåväl medicinska som etiska, psykologiska och sociala frågor. Verksamheten bördärför få utövas endast vid sådana inrättningar som har tillgång till - förutomerfarna gynekologer - psykologer, kuratorer eller motsvarande personal som vidbehov kan biträda läkaren. Sjukhusen måste vidare kunna erbjuda god rådgivningockså i övrigt. Givarinsemination bör med hänvisning till dessaförhållanden endast få utföras vid allmänna sjukhus. Socialutskottetunderstryker i sitt yttrande att verksamheten i prakfiken kommer att begränsastill vissa större och resursstarka sjukhus. Först om verksamheten koncentrerasblir det, enligt socialutskottet, möjligt att få en sådan överblick öververksamheten som erfordras för den forskning och uppföljning som utskottetanser önskvärd. majoritet delar socialutskottets uppfattningpå denna punkt och yrkar alltså avslag på reservationerna. Jag skall nu övergå till att behandla denfråga i propositionen som rönt den allra största uppmärksamheten och somföranlett motioner från samtliga riksdagspartier utom vpk, nämligenspermagivarnas anonymitet och barnets rätt att få veta sitt ursprung. I reservafion nr 14 av i samt centerpartisten för ett bibehållande av spermagivarens anonymitet, och reservanternayrkar att förslaget fill 4 § i lagen om insemination skall avslås. Man anför ireservationen bl. a. att ett barn som föds efter inseminafion har de bästaförutsättningar att få växa upp under goda förhållanden, då ett sådant barn ärplanerat, efterlängtat och välkommet. Föräldrarnas förhållanden är mer stabilaän hos genomsnittet sammanlevande, och skilsmässor är sällsynta. Den i propositionen föreslagna ordningen att föräldrarnavid lämplig tidpunkt skall berätta för barnet att det tillkommit genominsemination kommer enligt reservanterna sannolikt inte att fungera, eftersomföräldrarna vill att barnen i alla avseenden skall betraktas som deras egna -något som för föräldrarna framstår som en grundläggande förutsättning förinseminafionen. Därmed blir också bestämmelserna om att barnet skall hatillgång till uppgifter om spermagivaren av ringa värde, eftersomförutsättningen för ett utnyttjande av denna möjlighet är att barnet vet om attden biologiske fadern är en annan än den rättslige och sociale. Förslaget kan också medföra störningar och konflikter ifamiljen. Även givaren och hans familj kan hamna i ett utsatt läge om barnettar kontakt med givaren, sägs det bl. a. i reservationen. Andra argument som i reservafionen anförs mot ett borttagandeav anonymitetsskyddet för spermagivaren är att antalet givare kan komma attminska kraftigt. Verksamheten kan också ta andra vägar och bedrivas illegalt,och de som har råd kan åka utomlands för att få inseminationsbe-handling. Detpekas också på att risken för spridning av uppgifterna i sjukhusjournalerna ärmycket stor, trots sekretessen. 14 § i lagen om insemination regleras fråganom barnets rätt att få veta sitt ursprung. Ett barn som kommit fill genomgivarinsemination skall, enligt den föreslagna bestämmelsen, ha rätt att få delav de uppgifter om spermagivaren som har antecknats i sjukhusets journal. Enförutsättning härför är att barnet har uppnått tillräcklig mognad. Frågan omhur barnet över huvud taget skall få reda på att det har kommit till genomgivarinseminafion regleras inte i lagen. Det bör vara föräldrarnas sak att,när det är möjligt och lämpligt, berätta för barnet hur det har kommit till,anför departementschefen bl. a., och i propositionen betonas vikten avöppenhet från föräldrarnas sida gentemot barnet i denna fråga. Mot denbakgrunden talar övervägande skäl för att barnet inte rimligen bör utestängasfrån uppgifter om vem som varit givare. Det är med andra ord inte rimligtatt omöjliggöra för barnet att söka sitt biologiska ursprung. Liksom vid all lagstiftning som rör barn måsteutgångspunkten allfid vara att så långt som möjligt tillvarata barnetsintressen. I flera av de motioner som väckts med anledning av frågan har dockhävdats att det saknas tillräckligt underlag för bedömningen av vad som är bästför barnet. Jag vill därför här redovisa några av de överväganden som utskottethar gjort. Föräldrar som av olika anledningar väljer att inte berättaför barnet att det kommit till genom givarinseminafion kan, liksom andraföräldrar, ställas inför barnets frågor och tvivel om sin härkomst. Barn som dåmöts av svar som inte är sanningsenliga har ofta förmågan att känna detta,vilket kan leda till att tvivlen växer sig starkare och relationen fillföräldrarna försämras. Frånsett detta är risken ändå stor att barnet förr ellersenare får vetskap om hur det har kommit till. Det kan vid en skilsmässa mellanföräldrarna, vid ett gräl mellan dem eller genom ett förfluget ord från någonsläkfing, som känner till förhållandena, avslöjas. Att barnet på det sättet, istället för genom föräldrarnas försorg, får vetskap om sitt ursprung kan,enligt utskottets mening, aldrig vara bra för barnet och kan ohjälpligt skadaförhållandet till föräldrarna. Mot den bakgrunden bör det vara i både barnets ochföräldrarnas intresse att föräldrarna berättar för barnet hur det har kommittill. När barnet skall få reda på detta är inte möjligt att generellt ange. Detär dock viktigt att barnet har tillräcklig mognad för att kunna ta emot ettbudskap som i förstone kan upplevas som svårt och chockerande av barnet ochmedföra känslomässiga problem. Det kan, som uttalat i sittyttrande över utredningens betänkande, inte heller uteslutas att det kanförekomma fall där det inte skulle vara förenligt med barnets bästa att lämnabarnet upplysning om insemination. Det måste alltid fill sist vara föräldrarnaensamma som kan besluta huruvida och när barnet bör underrättas om hur det harkommit fill, och det är mot den bakgrunden inte möjligt att i lag reglera dennafråga. Vi vill emellertid understryka angelägenheten av attfrågan redan vid den information och utredning som enligt förslaget skallföregå inseminationsbe-handlingen ingående diskuteras med föräldrarna och attvikten av öppenhet mot barnet därvid betonas. En sak är att barnet sålunda bör få veta att det harkommit till genom insemination, en annan är om barnet därmed också skall fårätt att veta vem som är dess biologiske far. Med utgångspunkt i vad jag härhar redovisat är det rimligt att barnet, om det har uttryckt ett bestämtönskemål om att få reda på vem som är dess biologiske far, också skall hamöjlighet att skaffa sig kännedom om detta. Att nu medvetet medverka fill att utestängavissa barn från möjligheten att få vetskap om sitt ursprung kan inte varagodtagbart. Det finns inte några möjligheter att nu ha någonuppfattning om i vilken utsträckning barn kommer att efterforska sin bakgrund,och om detta kommer att leda till att barnet vill ta kontakt med sin biologiskefar. Det är dock nödvändigt att understryka angelägenheten av att också givareninformeras om vad hans medverkan kan få för följder. Även om det inte kan uteslutas attgenomförandet av detta lagförslag, åtminstone till en början, kan medföra enviss minskning av verksamheten, bör den debatt som förs i massmedia och påandra håll kunna leda till en mer naturlig inställning till dessafrågor och därmed bidra till en eftersträvansvärd öppenhet mellan föräldrar ochbarn. Och även om vissa svårigheter uppstår övergångsvis måste dessa rimligenkunna bemästras. Jag yrkar alltså avslag även på reservation nr 14. Övriga reservafioner gäller olika enskildheter i ärendet,som är utförligt redovisade i betänkandet. Jag tar därför inte upp kammarenstid med att ytterligare kommentera dessa, utan yrkar än en gång avslag påsamtliga reservationer och bifall till utskottets hemställan. Det lagförslag som vi skall ta ställning till ärtill stora delar nytt, och vi saknar erfarenheter av hur det kommer attfungera. Det är därför angeläget att det följs upp och att erfarenheterna avlagstiftningen utvärderas. delar därvid socialutskottetsuppfattning att denna utvärdering lämpligen torde kunna anförtros åt detmedicinsk-etiska organ som socialutskottet föreslagit regeringen att tillsätta. Proposifionen föreslår att lagändringarna skall träda ikraft . Eftersom vi nu när beslutet skall fattas i riksdagenär inne i andra halvan av december, hinner de nya författningarna inte komma uti SFS . Redan av detta skäl måste ikraftträdandet senareläggas.Socialstyrelsen skall dessutom utfärda råd och anvisningar. Även i övrigt kandet krävas visst förberedelsearbete, bl. a. då det gäller information om riksdagensbeslut. Med tanke på barnens bästa är det dock angeläget att bestämmelsernaträder i kraft , och mot denna bakgrund föreslår vi frånlagutskottet att ikraftträdandetidpunkten bestäms till . , herr talman, vill jag bara tillägga att jag imycket delar de uppfattningar som och gett uttryck förnär det gäller utvecklingen mot genmanipulerande med själva livet, som förekommereller i varje fall förbereds i andra länder. Men det understryker bara viktenav att vi tar tag i de här frågorna, och den lagstiftning som vi står bereddaatt anta är första steget på detta område. 8INGA (vpk) replik: I reservation 5 föreslås att rätten tillinseminafion utvidgas till att omfatta även ensamstående kvinnor. Svenssonkommer att argumentera för den reservafionen. Jag kommer personligen inte attrösta med den, utan jag röstar med utskottets skrivning i det fallet. Precissom i andra partier finns det delade meningar i enskildheter när det gäller dehär frågorna. sade att föräldrarna ensamma kan bestämma omoch när de skall berätta för barnet hur det har kommit till. Jag skulle önskaatt det fanns en mycket stor öppenhet i den här frågan, så att föräldrarnaförstår att det är viktigt att barnet på ett mycket tidigt stadium får reda påhur det har kommit till. Det får inte, som någon talare tidigare sade, dröjatill tonåren, utan det måste ske på ett mycket tidigare stadium och på ettnaturligt sätt. Sedan måste man förstås också förena denna vetskap med enrättighet för barnet att få reda på sitt biologiska ursprung, dvs. donator detär fråga om. En nära vän till niig träffade en kvinna som redan hadeett barn, och det barnet var mycket litet. De beslöt att inte tala om för detbarn som kvinnan hade att den här mannen inte var pappa till det. Jag berättardetta för att understryker vikten av öppenheten. Jag tror dessutom att pappanhade adopterat barnet som han inte var biologisk far till. blevdet skilsmässa i familjen. Vid skilsmässan fick barnet reda på att det inte varbiologiskt barn till pappan. Det blev en mycket stor tragedi. Barnet var dåvuxet, i tonåren, men det hade undanhållits det verkliga förhållandet. Det bleven väldigt stor tragedi. Vad barnet då sade var att han inte kunde förstå hurföräldrarna kunnat ljuga för honom, att de hade byggt hela hans barndom på enlögn, att de hade kunnat ljuga om hans ursprung. Han var inte direkt arg på mamman eller den socialefadern, men han kunde inte förstå att de hade ljugit för honom i denna viktigafråga. Jag tycker att detta ännu mer understryker vikten av öppenhet i dessafrågor, och ätt alla har rätt att få reda på sitt verkliga ursprung. 9KERSTI () replik: