prot · G809139 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:139 Förhandlingarnaleddes fill en början av tredje vice talmannen. 13§ Tekopolitiken (forts, från prot, 138) Fortsattesöverläggningen om näringsutskoftets betänkande 1984/85:25 ocharbetsmarknadsutskottets betänkande 1984/85:17, 105 (): I näringsutskottets betänkande 1984/85:25 behandlas tekopolitiken. Jagskall i första hand uppehålla mig vid de reservationer som har fogatvid detta betänkande. Förstvill jag dock göra en liten fundering kring 30-procentsmålet, som diskuteradesså intensivt . Då var socialdemokraterna i opposition, ochderas kritik mot den dåvarande regeringen var skarp och ihärdig. Man var mycketbitsk över att 30-procentsmålef inte uppfylldes, är vi uppenbarligen ännulängre från 30-procentsmålet, men lanserar socialdemokraterna iregeringsställning ett nytt beräkningssätt. Exporten räknas in i30-procentsmålet, och man konstaterar därför att målet är nått på texfilsidanmen inte helt på beklädnadssidan. Dettanya beräkningssätt är visserligen inte helt fel, men def bevisar på ettbeklämmande sätt hur socialdemokrafisk mafemafik och argumentering är heltskilda beroende på om man befinner sig i regerings- elleropposifions-ställning, Def skulle onekligen vara bra för svensk politik om vi allaanvänder mer ärliga och bestående argument, oavsett i vilken position vibefinner oss. Densocialdemokratiska regeringen har sedan sitt tillträde 1982 drivit linjen atfminska de generella stöden till tekoindustrin och öka def selektiva stödet.Detta är anmärkningsvärt, då praktiskt taget alla som berörs av tekopolifikenär emot denna förändring. Företagenvill inte byta det generellt verkande äldrestödet mot selektiva åtgärder. Jagmåste säga atf jag tycker deras argument är övertygande när jag lyssnar tilldem. Det generella stödet snedvrider inte konkurrensen. företagenmöjligheter att själva planera sina samlade resurser och utnyttja dem på förföretaget bästa tänkbara sätt. Det ligger en farlig StorebrorsmentaHtetbakom regeringens handlingslinje. Där finns en vilja att styra de enskildaföretagen och samla så mycket central makt som möjligt. Där finns också enövertro på att centrala ämbetsverk bättre kan avgöra vad som är bäst för detenskilda företaget än de aktiva företagsledarna och kvalificeradeförefagsstyrelser. Vi inom är övertygade om att företagarna är bättrepå att bedöma hur det egna företagets resurser skall användas än regeringen ochstadiga verk. Därför vill vi minska det selekfiva stödet och i stället öka defgenerella stödet till tekonäringen. Äldrestödet, som vill bibehålla,fungerar som en branschdevalvering. Detta har vi framhållit tidigare. Det är enangelägen åtgärd, då feko är en låglönebransch i flertalet konkurrenfländer. Omsvensk tekoindustri skall konkurrera på lika villkor är äldrestödef därförmycket viktigt i sammanhanget. Utskottsmajoriteten uttalar sig positivt för eft nytttreårsprogram för tekopolitiken. Regeringen har däremot inte föreslagit någonförlängning av treårsprogrammet. Det finns enighet om att företagen måste gesplaneringsmöjligheter och även få besked om vilken politik som skall gälla denärmaste åren. Däremot vill inte utskottsmajoriteten följa upp def härresonemanget och sin mening i ett uttalande till regeringen, utan man gliderundan i ett allmänt tal om att def torde kunna förväntas att de fortsattaförslagen från regeringen kommer att få den inriktningen. Jag tycker atf dennaförväntan är att låta regeringen komma undan litet för lindrigt. Vi skulle hakrävt utarbetandet av ett nytt treårsprogram. Jag tycker atf det är beklagligt att utskottet infe talari klartext. Speciellt inför kommande konjunktiiraymatfning är det självklart avstörsta betydelse för tekoindustrin att veta vilken politik man har att rättasig efter, vilken poHtik som statsmakterna avser att bedriva inom tekonäringende närmaste åren. Avsaknaden av en handlingslinje för framtiden kan ge enryckighet i tekopolitiken, och det kan göra att även bra åtgärder blir onyttigaoch får mindre effekt. Inom anser vi att regeringen måste läggafram ett treårsprogram för tekoindustrin. Det har vi framhållit i reservafion6, som är fogad fill detta betänkande. Jag vill också säga några ord om lågprisimporten, Sverigehar under eft antal år försökt att reglera lågprisimporten av tekovaror medstöd av multifiberavfalet. är resultatet inte fillfredsställande. Därförmenar vi från sida att när MFA III löper ut bör man pröva nyavägar för att komma fill rätta med den marknadsstörande tekoimporten. Även omutskottsmajoriteten har framfört en rad argument mot globalkontingenter, som vihar diskuterat i utskottet och som det finns motioner kring, menar vi att detfinns anledning atf noga pröva möjligheterna med globalkontingenter i ställetför bilaterala begränsningsavtal. Inom menar vi att bör geregeringen i uppdrag att noga pröva denna möjlighet, Def har vi framfört ireservation 8 till betänkandet. tog fidigare i den här debatten upp importregleringen och höll enordentlig lovsång till frihandeln. Jag måste säga att när utskottets moderateroch folkpartister demonstrerar en övertro på avveckHngen av aU importregleringreagerar vi från sida. Att det med stor sannolikhet skulle innebära enbetydande avveckling av svensk tekoindustri tycks inte bekymra. Det finnsmycket tunga skäl atf vidmakthålla den försörjningsberedskap som nuvarandeomfattning av tekoindustrin innebär. fungerar konkurrensen medimporten och mellan svenska företag så väl att den utveckling ocheffekfivisering som alltid måste krävas inom varje bransch i hög grad också kankonstateras inom tekoindustrin. Jag vill påstå att det skulle skadainvesteringsviljan och försena utvecklingen inom branschen om risken förohämmad lågprisimport bHr uppenbar. Det finns anledning för moderater och ävenför folkpartister att något fundera över detta förhållande då man livligtpläderar för sin linje. Med detta vill jag yrka bifall fill de reservationer tiU dettabetänkande som har undertecknat, reservationerna 1, 3, 6 och 8, 106 (): Man behöver sannerligen inte sakna aktuellt material när man försökerbilda sig en uppfattning om situationen för svensk tekoindustri. Den enautredningen avlöser just nu den andra, och branschen får mycket utrymme imassmedia. Företrädare för olika intressegrupper slår i debattartiklarvarandra i skallen med sifferstatistik som var och en förefaller tolka på sitteget sätt. För en icke branschkunnig bedömare blir bilden, uppriktigt sagt,ganska förvirrande. Ävenom det finns rikligt med handHngar i ämnet är det inte särskilt mycket som ärnytt i den debatt som förs. Spelarna på plan är också ungefär desamma. Möjligenkan man säga att de nya utredningar som redovisats har gjort att en nyspelarkategori har fått komma med. Efter att tidigare ha förvisats fillläktaren som åskådare när andra har sparkat på deras boll, har konsumenterna nui alla fall kommit med på en ytterplats, I mitten av plan är def dockfortfarande intresseorganisationerna - konfektionsindustrin, importörerna ochBeklädnadsarbetarnas förbund - som dominerar händelseutvecklingen. Jagnämner detta därför att en viktig utgångspunkt för folkpartietsställningstaganden just är konsumentens intresse av bra och billiga kläder iett stort urval. Enannan väsentlig fråga för är hur handelspolitik påtekoområdet motverkar vår strävan att underlätta utveckHngen i den fatfigastedelen av världen. Framför allt socialdemokraternas men tyvärr också centernsstäHningstaganden i de handelspolitiska avsnitten tyder på liten förståelse försåväl konsumenternas som berättigade krav. Innanjag går närmare in på tekopolitikens utformning vill jag redovisa ytterligareen utgångspunkt för del. Vi tror att man kommer snett från börjanom man utgår ifrån att teko är en bransch som för sin överlevnad är beroende avomfattande subventioner och gränsskydd. Detär sant att näringsgrenen, inte minst på grund av att den är såpersonalintensiv, har problem med det höga lönekostnadsläget i . Men densituationen är infe tekoindustrin ensam om. Och def faktum att såväl textil-som konfektionsexporten ligger på av produktionsvärdet visar att dethär är ett problem som går att övervinna. har hittat nischer för sin tillverkning, som de marknadsföroch utvecklar på ett skickligt sätt. Jag hävdar alltså atf det som avgör om ensatsning skall gå hem eller misslyckas är detsamma i tekobranschen som i andrabranscher. Jag tror dessutom att de farhågor om att gränsskydd och subventionerinverkar menligt på utvecklingen som har framförts, inte minst frånbranschfolk, är berättigade. Företag och branscher som inte i varje lägetvingas möta effektiv konkurrens riskerar alltid att förlora känslan för marknadenskrav. Det är alltså handelspolitiken som dominerar tekodebatten just nu.Framför allt diskuteras omfattande begränsningar av importen frånu-länderna. Folkpartietsäger nej till fortsatta restriktioner. Vi menar att avvecklingen bör ske påett sådant sätt att den är slutförd , Det finns minst fyra vikfiga skäl förvårt ställningstagande. Jag har som hastigast nämnt två av dem. Fördet första: Importbegränsningarna,står i direkt strid med uttaladebiståndsmål att förbättra levnadsvillkoren i . Om infe de fattigastenationerna tillåts att sälja sina produkter på de rika ländernas marknad, kaninte industri utvecklas, I detta sammanhang är tekoindustrinspeciellt viktig, kan utnyttja sina fördelar, och tillverkningen ärförhållandevis enkel. Fördet andra: Även om vi kan tvista om beloppens storlek, råder det inget somhelst tvivel om att gränsskydd när det gäller kläder är mycketkostsamma för konsumenten. Jäg förstår inte hur man över huvud taget kan hävdamotsatsen om man säger att begränsningarna har effekt. Om inteåtgärderna höjer priserna, skulle oHka producentintressen naturligtvis intekräva att importbegränsningarna infe bara skall vara kvar utan också utvidgas. Eftersomdet i stor utsträckning är importen av lågprisvaror som vi begränsar kan manomöjligt bortse ifrån vem det är som får betala. Det kan på goda grunder antasatt det huvudsakligen är de konsumenter som har de lägsta inkomsterna som köperlågprisvarorna. Barnfamiljerna med sin förhållandevis stora klädkonsumtion ochofta svaga ekonomiska ställning berörs allra mest. Såtill det tredje skälet för att tänka om i den här frågan. En rad faktorer tyderpå att u-landsimporten har Hten, om ens någon, inverkan på vår egentekoindustris möjligheter. En sådan faktor är att produktionen inte flyttastill en svensk tekofabrik när vi säger nej till import från eft u-land, Istället går ordern till något av de länder som vi inte kan begränsa importenifrån. Köparen vänder sig kanske till , som bl, a, gynnas av närhetentill vår marknad eller kanske till eller , Dessutom ärdet så att svenska fabriker huvudsakligen tillverkar dyrare kvalitetskläder,och när def gäller sådana finnskonkurrenterna i stor utsträckning i EG- och EFTA-länderna, Folkpartietsfjärde argument för att ta bort imporfbegränsningarna för tekovaror borde jagkanske ha börjat med. Som liberaler är vi övertygade om att en fri handel ärdef överlägset bästa för att ta fill vara jordens samlade resurser. Det ärmöjligt att det i ett mycket korfsikfigt perspektiv kan hävdas attprotekfionism är fill fördel för en viss näringsgren i ett visst land . Men om man inte nöjer sig med en sådan begränsning och mmupptäcker man snart nackdelarna med handelshinder: atf utvecklingen bromsas,att arbetstillfällen som möjligen kan räddas i våra exportföretag i ställetförsvinner därför att den som inte får sälja till oss inte heller köper av oss.Listan över protekfionismens nackdelar kan bli lång. Dehandelspolitiska avsnitten innehåller också en diskussion om det s, k,globalkontingenfsysfemet. Det är som vill att det skall prövas, I encenterreservation heter det bl, a, att man bör söka nya vägar "för attkomma till rätta med den marknadssförande tekoimporten". Det som förkonsumenten betyder billigare varor och större urval blir alltså för centernnågot marknadsstörande, som man måste komma till rätta med. Detta är ettsynsätt som vi i aldrig kan ställa oss bakom. Dessutomtvingas jag konstatera att drar helt andra slutsatser än folkpartietbeträffande importbegränsningarnas effekt eller, snarare, brist på effekt.Centern hävdar atf begränsningarna måste.skärpas. Det nuvarande systemet harinte räckt till, säger man. Begränsningarnasmånga nackdelar och stora kostnader i kombination med att de inte hjälpersvensk tekoindustri leder oss i stället till slutsatsen att de bör avvecklas. En hel del av mitt anförande har handlat om handelspolitik, men förfolkpartiet är dessa avsnitt väsenfliga. När det gäller de industripolitiskastödåtgärderna på tekoområdet skiljer sig inte inställning från deaHmänna riktlinjer för industripolitiken som vi förordade när vi nyligendiskuterade den frågan här i kammaren. Vår kritiska inställning till en utökadarsenal av selektiva stödåtgärder gäller också här. Våra ställningstaganden ianslagsfrågan är en följd av det. Jagskulle vilja använda till att redovisa några synpunkter när detgäller tekopolitikens mål. Ettsådant mål är försörjningsberedskapen. Inte minst den information vi har fått iutskottet tyder på att beredskapsmålet är realistiskt, vilketsåvitt jag kan förstå har lett till att det omprövas avöverstyrelsen för ekonomiskt försvar. Jag tror också att det finns starka skälatt tona ned den här aspekten på produktionen av tekovaror. Försörjningen ärtillfredsställande, inte minst vid en jämförelse med t. ex. vissa högteknologiskavaror. Många vikfiga förnödenheter kommer med andra ord att ta slut långt innanvi får brist på kläder. Sedanhar vi tillförselmålet, dvs. att svensk tekoindustri skall svara för avdentotala tillförseln. Detta mål har granskats av bl. a. kommerskollegiumsutredare . Han konstaterar att 30-procentsmålet är svårbegripligt och lämnarstort utrymme för tolkningar från olika intressegruppers sida. Detta stämmermycket väl med intrycken från informationen till utskottet. a. det orimliga i att man inte tar hänsyn till export från Sverigeav textil- och konfektionsvaror som har tillverkats i landet. Enligt minuppfattning är det över huvud taget inte meningsfullt atf ha ett tekopolitisktmål som innebär en bestämd marknadsandel. Och ännu svårare är det att motiveravarför det skall vara just . Varför infe lika gärna 20 eller ? Sammanfattningsvisvill jag säga att det enligt folkparfiets uppfattning finns godaförutsättningar för en framgångsrik svensk tekoindustri. Men då måste vi skapagenerellt bra villkor för denna näringsgren precis som för andra. Först då kanvi ta till vara den erfarenhet och kunskap som utan tvivel finns ute ifabrikerna. Folkparfiettror däremot inte att lösningen för svensk tekoindustri är begränsningar avimporten eller fortsatt selektivt stöd från staten. Med detta yrkar jag bifall till de reservationer som harundertecknat. 107 LILLYHANSSON (s): Statligaåtgärder för tekoindustrin har debatterats här i kammaren, ibland tvågånger . Det har alltid rört sig om stöd för att hejda tillbakagångenoch för att skapa förutsättningar för en positiv utveckling. Försörjningsberedskapspolitiskaöverväganden har spelat en viktig roll -liksom arbetsmarknadspolitiska ochregionalpolifiska. Genomindustripolitiska åtgärder har vi strävat efter att stödja införandet av nyteknik och satsat på marknadsföring av tekoprodukter på hemmamarknaden och förexport. Denstatliga tekopolifiken innefattar därutöver handelspolitiska åtgärder inomramen för det internationella regelsystem som har anslutit sig fin, 1983års beslut innebar en omläggning av statens tekopolifik från en generellsubventionspolitik till en inriktning av stödet mot det som är utveckHngsbartinom branschen. Mest framgångsrik ansågs en sådan politik bli om den lades fastför , och därför fastställdes riktlinjerna för deekonomiska stödåtgärderna för en treårsperiod, varav det kommande budgetåret1985/86 är . Tekoindustrinhar varit utsatt för stora påfrestningar. Det är välbekant. Depositiva effekterna på branschens konkurrenskraft som väntas följa av tekopolitikensomläggning har inte kunnat göra sig gällande fullt ut. Det tar jusom sagt en fid. Därför behöver tekopolitikens omläggning även fortsättningsvisstöd av ett rimligt handelspolitiskt skydd inom de ramar som Sverigesinternationella åtaganden ger. Menförstärkt av den förda ekonomiska politiken har omläggningen av tekopolitikenbörjat visa resultat. Tekoindustrin har fått se en ökad orderingångoch ett förbättrat kapacitetsutnyttjande. Exporten av tekopro-dukfer ökar, ochinte minst framtidstron har återvänt till industrin och till dem som arbetardär. Det finns därför all anledning att fortsätta på den inslagna vägen. Jag skall nu fortsättningsvis kommentera de nioreservationer som avgivits i anslutning till utskottets betänkande 25 omtekopolifiken, och jag börjar med reservationerna 1-4, som rör detindustripolifiska stödet. Det finns en motsättning, vill jag påstå, i den borgerligaargumenteringen i den gemensamma reservationen nr 1, Först förkastas detselekfiva stödet, eftersom det snedvrider konkurrensen. Sedan påpekar man atfdef har gått så bra för företagen att behovet av stöd har minskat fill deföretag alltså, som enligt ert sätt atf se under tidfördärvats av de socialdemokratiskt inriktade selekfiva åtgärderna. sade att katastrofen väntadeom hörnet, om den socialdemokratiska regeringens tekopolifik genomfördes.Katastrofen kom inte. Tvärtom har utvecklingen varit ganska gynnsam. väntarsamma katastrof bakom samma hörn. Jag tror inte att den kommer heller. När det sedan gäller storleken av det stöd som enligtdelar av denna borgerlighet ändå skall utgå så förbyts enigheten av en tredeladuppfattning i reservationerna 2, 3 och 4, vill avveckla stödet helt och anslår därföringa medel alls. säger: Visserligen ser vi lika negativt påbranschsfödet som moderata samlingspartiet, men det får lov att gå litetlångsammare med avvecklingen. Därför vill bara minska anslaget med48,3 miljoner . säger att man inte kan ställa sig bakom en sålångtgående reducering utan att det får räcka med en neddragning med 29miljoner - detta för att kunna behålla det s, k, äldrestödet vid , Def är ettåtagande som i en annan borgerlig motion kostar 45 milj, kr. Utskottsmajorifeten ställer sig bakomregeringens förslag till medelsanvisning till industripolitiska åtgärder.Industriverkefs tekosfruktur-utredning visar att branschprogrammet förtekoindustrin fyller en viktig funktion. Den utveckling som förutspås försvensk tekoindustri är ganska gynnsam. På kan det bliproblem, sägs det i rapporten, men om industrin förmår förnya sig vad gällerteknik, urval av produkter, marknadsföring och inte minst satsning på designser bilden ljusare ut. Industriföretagens egen roll i utvecklingen betonas. Omläggningen av politiken för omvandling och förnyelse avtekoindustrin bör därför enligt vår mening fullföljas. Jag yrkar avslag påreservationerna 1-4, Om reservationerna 5 och 6, som rör frågan om treårigtprogram för tekoindustrin, finns inte mycket att säga. Vi är överens i sak, Utskottsmajorifeten utgår från att även regeringen vet attdet har varit av stor betydelse för tekoindustrin att def program som fastlades1983 var flerårigt. Det var fakfiskt den här regeringen som lade fram förslagetom nu gällande treårsprogram. Jag är helt övertygad om att det därför är avväsentiig vikt - jag vill understryka det - att det även görsfleråriga programför tekoindustrin, som ju måste ligga långt framme i sin planering och behöverveta vad man har att rätta sig efter än , I reservation 5 ansluter sig och folkpartiettill vår uppfattning att det därför infe behöver göras något uttalande om detta- fast de sedan naturligt nog infe vill se någon treårsram för ett statligtstöd som de fidigare avvisat, Centerparfiet föreslår däremot i reservafion skall göra ett uttalande för ett treårsprogram för tekoindustrin. Det är eft år kvar av det freårsprogram som fastställdes1983, Beslut om nytt program behöver därför inte fattas utan kan väntaytterligare eft år. Som jag sade fidigare, förutsätter jag att regeringen ärklar över betydelsen av ett treårsprogram. Jag yrkar alltså avslag på reservationerna5 och 6, När den nuvarande tekopolitiken lades fast hadevi just anslutit oss till den tredje omgången av det s, k, multifiberavfalet,MFA III, och stod inför omförhandlingar om de bilaterala avtalen allteftersomde löpte ut. ställde sig då bakom regeringens uppfattning attSverige, innan andra medel eventuellt prövades, i första hand skulle försökaatt inom ramen för MFA III begränsa lågprisimporten genom nyabegränsningsavtal. återkommer i reservation 8 med sammaförslag som det hade 1983, nämligen att vi skall pröva att införa ett systemmed globalkontingenter. Efter den utvärdering som kommerskollegium gjort avskyddssystemet på tekooområdet redovisades effekterna av det nuvarandesystemet jämfört med ett globalkonfingentsystem. slutsatsblev att vi inte borde införa eft globalkonfingentsystem, eftersom det infeskulle ge tekoindustrin ett bättre skydd än de bilaterala avtalen inomMFA-rämen, Dessutom finns enligt kommerskollegium risken att ettglobalkonfingentsystem skulle kunna medföra én omfördelning av importen frånde fattigare till de mest konkurrenskraftiga länderna. Av industriländerna är det bara och Nya Zeelandsom tillämpar ett globalkonfingentsystem, har gjort det men har gåttöver till multifiberavfalet. Jag yrkaravslag på reservation 8, och stöder såvitt jag förstårsamma förslag som majoriteten, men de har av någon outgrundlig anledning ändåtill betänkandet fogat en reservation - nr 7 - vilken jag yrkar avslag på, I den handelspoHtiska deklarationen meddeladeutrikeshandelsministern atf regeringen inbjudit tiH ett ministermöte iStockholm mellan regeringsledamöter som är ansvariga för handelspolitiken i ettantal såväl i-som , och han sade: "Det är regeringens förhoppning att detta möte kanbli ett led i arbetet på atf återupprätta frihandelssystemets trovärdighet ochatt bidra fill ansträngningarna för atf öka frihandeln. En ny GATT-mnda skuHekunna bryta den atmosfär av missmod och misstro som under senare fid kommit attprägla det internationella handelssystemet," Den har internationellt mycket hårt drivit fråganom att vi skall öka frihandeln. Det är bara så, och jag tycker att ChristerEirefelt skall notera det. Attden socialdemokratiska regeringen i alla sammanhang för en politik som syftartill en väl utvecklad världshandel, fri från handelshinder, det vet bådemoderaterna och . Attsvensk teko länge har befunnit sig i en så besvärlig situation att den behövtstöd mot lågprisimporten, det vet ni och vi också, . Sedan ganska lång tidtillbaka har man bedömt att eft skydd mot lågprisimporten av tekoprodukterbehövs som ett komplement till de andra åtgärderna på områdena industri,arbetsmarknad och försörjningsberedskap. DeMFA-avfal vi har och som är tillåtna enligt det internationella regelsystemetbehövs alltså för att ge den industri vi har kvar omställningsmöjligheter. Vihar ju varit medvetna om att det skulle fa fid att uppnå eftersträvaderesultat, och vi anser atf planeringsförutsättningarna under den tiden inte börändras, MFAIII löper ut om något , och förberedelserna har redan startat fördiskussionerna i om huruvida MFA skall få en fortsättning sominternationellt accepterat regelverk. Till dessa förberedelser kan vi räkna denutvärdering av den svenska handelspolitiken på tekoområdet som kommerskollegiumhåller på med. Detförhåller sig förvisso så att det finns en stor enighet om atf det är avgemensamt intresse för landet att frihandeln består och förstärks. Sedan ingårdet i mönstret att , men framför allt , för världen villframstå som frihandelns vapendragare framför andra och därvid gärna anklagasocialdemokratin för att tala om frihandel och ageraprotektionistiskt, vilket sannerligen inte stämmer med vad som i reaHtetenuträttats på det här området. Fårjag bara i anslutning till atf jag yrkar avslag på reservation 9 påpeka atf detär synd att ni hittat så svaga motiveringar för ert ställningstagande,