prot · G80947 · 1984-12-31 00:00:00 — En värnpliktig som flyttatutomlands kallas inte till inskrivningsförrättning, om han inte själv begärtatt få inställa sig. fär i regel kännedom omutflyttningen genom uppgifter frän folkbokföringen. Detta förutsätter dock atten värnpliktig iakttagit sin skyldighet att anmäla utflyttningen vidbokföringsmyndigheten. Detta gäller alla som har bosatt sig utomlands, inkl,tennisstjärnorna. Man kan således inte bara titta på den gruppen, utan man fårtitta på alla dem som skrivit sig utomlands. 60RUNE (): Min fråga gäller inte den speciella grupp somhar bosatt sig utomlands utan den grupp tennisspelare och andra idrottsstjärnorsom är skrivna i och som har att göra värnplikten påvanligt sätt. Dä anser jag inte att deltagande i tennisturneringar utomlandsfär vara en ursäkt, så att man slipper inställa sig till den s, k, mönstringen- detta var situationen i det aktuella fallet. Jag tycker inte att deltagande iidrottstävlingar - även om de är av relativt stor idrottslig betydelse - skallge rättigheter att dra sig undan militärtjänsten. Enligt vad som framgick avartikeln hade dessa idrottare satt i system att hålla sig undan frånmönstringen. Det tycker jag är Nr 47 speciellt allvarligt. Om man redanhar mönstrat och därmed lyder under Måndagenden värnpliktslagarna, anser jag detvara självklart att ärendet skall ha sin laga 10december 1984 gång. Om kuppförsvaret Anf. avStockholm Herr talman! Jag tror att RuneÅngström och jag har liknande uppfatt- ningar omdetta när det inte är fråga om personer som flyttat utomlands utan när detgäller ett försök att komma ifrån militärtjänsten genom olika internationellatennisturneringar, Pä den punkten har vi samma uppfattning - detta skall intekunna ske, 62 (): Jag tackar försvarsministern för det sistaklargörandet. Det var betydelsefullt. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på fråga 1984/85:251 om kuppförsvaret avStockholm har frågat mig om jag anseratt ubåtsincidenterna ökar kraven på kuppförsvaret av och i så fallvilka åtgärder jag anser vara nödvändiga. För att möta den främmande undervattensverksamheten haröverbefälhavaren vidtagit en rad olika åtgärder, bl, a,har en ubåtsskyddsplan utarbetats. Efter hand har detta lett och kommer attleda till väsentliga förbättringar av vår förmåga inom detta område. Härutöver har särskilda åtgärder vidtagits i syfte att förbättravår förmåga att upprätthålla och anpassa beredskapen till läget i omvärldensamt att uppta försvar vid överraskande angrepp. Huvuddelen av dessa åtgärder -Beredskapssystem 85 - beräknas vara genomförda . De åtgärder som redan har vidtagits och planeras innebären förstärkning av kuppförsvaret i bl. a. och motsvararenligt min uppfattning de krav pä försvaret som kan ställas med hänsyn till vårbedömning av riskerna för överraskande angrepp mot . 64 (): Det kanske inte är så konstigt att jagställer frågan. Jag bor i , och jag vet att många invånare iregionen är undrande och oroade, och huvudstadens väl och ve är också ettriksintresse. Man har ocksä kunnat läsa mänga artiklar och höra mängadebattinlägg . Jag kan bl, a, nämna en artikel i en kvällstidning för ettår sedan, där man menade att beredskapen i området har minskat. regementenhar flyttats till långt utanför staden, pä lättheten att förstöra broar osv. Vi har läst artiklar om att risken för överraskande anfallär större . Tron att det skulle ta är kanske inte lika stor i dagsom . Det visar händelser i världen, t, ex, ockupationen avAfghanistan, Det visar också den militärtekniska utvecklingen i vad gällerhelikoptrar och transporter och inte minst ubåtar. Vi har vidare läst artiklar om miniubåtarnas roll iSovjets armé. De skall spionera och spela en avgörande roll vid kuppanfall. Jag har fått ett positivt besked, och jagskall inte medverka till en fortsatt diskussion. Jag tackar för svaret,och jag följer utvecklingen i området. Orn åtgärder för att säkerställa försvarets behov av flygförare Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på frågorna 1984/85:258 och 272 om åtgärder föratt säkerställa försvarets behov av flygförare Per har frågat mig vilka åtgärderjag avser att vidta för att säkra behovet av väl utbildade helikopterförareinom det svenska försvaret, har frågat mig vilka åtgärder jag avser attvidta för att säkerställa försvarets behov av flygförare. Jagbesvarar båda frågorna i ett sammanhang. Frågorna är ställda mot bakgrund av att civila flygbolag,såväl i som i andra nordiska länder, har visat väsentligt ökade behovav att rekrytera flygförare från det svenska försvaret. Stora avgångar av flygförare från försvaret äventyrarflygsäkerhet och insatsberedskap. Det är frän säkerhetspolitisk synpunktoacceptabelt med stora vakanser bland den mest kvalificerade flygandepersonalen. Jag har därför tagit initiativ till diskussioner med de störstacivila flygbolagen i syfte att säkra tillgången på flygförare för flygvapnet.Samtalen bedrivs i en positiv och konstruktiv anda. Jag har en förhoppning attsnart nå en lösning som är tillfredsställande på såväl kort som lång sikt. Jagvill emellertid inte gå in pä några detaljer sä länge dessa överläggningarpågår. Även avgängar av helikopterförarefrån armén är föremål för liknande överväganden. 66PER (): Jag ber att fä tacka försvarsministern för svaret. Försvarsministern och jag är helt överens om att"stora avgångar av flygförare från försvaret äventyrar flygsäkerhet ochinsatsberedskap" och att det "frän säkerhetspolitisk synpunkt äroacceptabelt med stora vakanser bland den mest kvalificerade flygandepersonalen". 8 protokoll 1984/85:45-47 Om åtgärder för att säkerställa försvarets behov av flygförare Det är naturligtvis en fördel att försvarsministern nu hartagit kontakt med dem som från civil sida efterfrågar förare. Jag troremellertid att det också är nödvändigt att försvarsministern tar itu medproblemet på den militära sidan. Jag har tagit del av uppgifter beträffande situationen förde militära flygförarna och särskilt helikopterförarna. Dessa uppgifter ger miganledning att tro att man från statens sida måste vidta vissa åtgärder - jag ärberedd att precisera dem senare-för att helt enkelt hjälpa förarna att få enökad trivsel i sin verksamhet. Om man arbetar på det sättet jämsides med attdiskutera med de civila flygbolagen, tror jag att åtgärderna snabbt kommer attleda till ett positivt resultat. Jag är övertygad om att försvarsministernockså eftersträvar detta. Det räcker enligt min mening inte att bara tala medden civila sidan, utan man måste också ha överläggningar med de militärtansvariga och med företrädare för helikopterförarna. 67HUGO (): Även jag tackar försvarsministern för svaret. Jag konstaterar att det verkligen är att dediskussioner försvarsministern har aviserat kommer till stånd och att man nårsnabba resultat. Det är utan tvivel på det viset att försvarets flygförband,såväl inom flygvapnet som inom arméns helikopterförband, befinner sig i enträngd situation. Konkurrensen om de välutbildade och vältrimmade flygförarnaär härd. Det känner vi alla väl till. Våra flygförare har en internationelltsett högt stående utbildning, men har de låga löner. Dettasammantaget gör dem till ett intressant och lättfångat byte för de civilaflygbolag som kan erbjuda betydligt högre löner, i många fall betydligt mer änfördubblade löner. Min uppfattning är att regeringen inte stillatigande fårgodta att försvaret åderläts pä flygförare. En sådan åderlåtning skulleresultera i att såväl flygsäkerheten som incidentberedskapen i fred äventyraseller att viktiga delar av vår krigsorganisation mer eller mindre sätts urspel. En sådan situation är helt oacceptabel ur säkerhetspolitisk synpunkt. Jaghar uppfattat försvarsministerns svar på det sättet att vår oro på detta områdeär lika stor och att vi måste vara på vår vakt, så att vi inte hamnar i denbeskrivna situationen. Något måste därför göras, och jag tycker att detbrådskar. Det är inte fråga om att sätta helt stopp och på det visetfå ordning pä det här missförhållandet. Det gäller att hejda utvecklingen, säatt inte allt fler av flygvapnets flygförare och helikopterförarna från arménflyr till företag som är beredda att betala avsevärt högre löner. Jag vill också tillägga att detta är en fråga som säkertinte är lätt att lösa. I ett land som vårt med fri arbetsmarknad och obegränsadfrihet att byta tjänst är de många övergångarna från försvaret lätt förklarligaoch förståeliga. Men om utvecklingen resulterar i att flygvapnet och delar avarméförbanden snart inte kan täcka krigsförbandens behov eller klara den s. k.incidentberedskapen är utvecklingen djupt allvarlig. Jag uppfattarförsvarsministerns svar som positivt sä till vida att man har tagit kontakt medde civila flygföretagen. Jag hoppas på snara besked och snara beslut, sä attdet svenska försvaret utvecklas i positiv riktning. Jag kan försäkra både Per och att en försvarsminister inte stillatigande kan sitta och se att mängd piloter, både när det gäller stridsflygplan och helikoptrar,försvinner från försvaret. Därför har de här åtgärderna satts i gång. Jaghoppas att inom en mycket snar framtid kunna komma fram till lösningar ochpresentera dem. Jag vill också erinra om att vissa åtgärder redan harvidtagits eller kommer att vidtas. Sålunda har överbefälhavaren i mars 1984tillsatt en utredning avseende tjänstgöringsförhållanden och lönebestämmelserför flygtjänstgö-rande personal inom försvarsmakten. Vidare har statensarbetsgivarverk fattat beslut om särskilda löneåtgärder för vissaflygförare inom flygvapnet. F. n. diskuterar också ochöverbefälhavaren med personalorganisationerna L-ATF-förhandlingarom ytterligare löneåtgärder för flygförarna. Jag kommer dessutom att behandladessa frågor ytterligare budgetproposition. Om åtgärder för att säkerställa försvarets behov av flygförare 69 PER (); Jag vill tacka försvarsministern för de härkompletteringarna. Vi har behov av snara åtgärder. Omde, t. ex. vid arméns flygbataljon i , behöver mer ändubbelt så många erfarna flygförare som de har , förstår alla som ärinsatta i dessa frågor hur angeläget det är med snara åtgärder för att vi inteplötsligt skall stå där utan dessa flygförare, som även försvarsministern isitt ursprungliga svar har sagt är så viktiga för vårt lands trygghet. 70HUGO (): Försvarsministern förstår lika väl som jagatt det avgörande skälet till att flygvapnets piloter söker sig till den civilaflygtjänsten är lönesättningen. En offlcer i militär flygtjänst som övergårtill civil flygtjänst kan räkna med att kunna fördubbla sin lön, i många fallöka den ännu mer. Mot den bakgrunden är det helt förståeligt om många avmilitärflygets piloter tar vara på denna möjlighet. Vad kan man då från statsmakternas sida göra för attförsöka råda bot på en för försvaret alltmer hotande situation? Jag tror attett sätt att nalkas problemet är att göra som försvarsministern, dvs. Men jag tror också att det är viktigt i den fortsattadiskussionen att ta upp frågan om en ytterligare lönejustering. Jag är medvetenom att en lönejustering i vissa delar har skett . En annan fråga som kan diskuteras i detta sammanhang ärdet förhållandet att en statlig flygskola utbildar piloter för civilaflygföretag. Mig veterligt står staten med skattepengar för kostnaderna fördenna utbildning. Jag tycker att även denna fråga måste tas upp fill diskussioni de fortsatta överläggningarna. Det bör inte vara så, att staten står förutbildningen och kostnaderna för denna och att de civila företagen sedan utanvidare skall kunna tillgodogöra sig denna utbildning. Jag tror inte heller påden lösning Om anstånd från krigsförbandsövningar för värnpliktigabefäl som hardiskuterats i olika sammanhang och som innebär att flygvapnets piloter genomlångtidskontrakt skulle bindas till sina arbetsuppgifter. Jag tror att det är riktigt, och jag vill ännu en gångunderstryka det, att diskussionerna även bör gälla lönesättningen och vilkaersättningsnormer som skall tillämpas för de privata företagen när de utnyttjarden utbildningskapacitet som enbart staten tillhandahåller. Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på fråga 1984/85:264 om anstånd frånkrigsförbandsövningar för värnpliktiga befäl har frågat mig om jag avser vidtanågon åtgärd med anledning av att antalet anstånd för värnpliktiga befäl frånkrigsförbandsövningar är så stort att genomförandet av övningarna äventyras. Värnplikten kan medföra svårigheter för den enskilde ochinnebär ett avbräck i hans civila verksamhet. Försvarets och därmed landetsintresse av välutbildad personal i våra krigsförband kan komma i konflikt medden enskildes intressen. Den värnpliktige har därför bl, a. möjlighet att sökaanstånd. Beslut i dessa ärenden fattas av värnpliktsverket med värnpliktsnämndensom besvärsinstans. Besluten är givetvis grannlaga och upplevs inte alltid somsjälvklara. Jag har emellertid fullt förtroende för att myndigheterna tarhänsyn till den enskildes intressen på ett riktigt sätt. Bemanningsproblem förekommer vid krigsförbandsövningar bl.a. på grund av sent beviljade anstånd. Enligt vad som framkommit äremellertid inte problemen f. n. av den omfattningen attkrigsförbandsöv-ningssystemet äventyras eller måste omprövas. Enligt minuppfattning måste vi för en fortsatt hög kvalitet på våra krigsförbandunderlätta för den enskilde att kunna delta i krigsförbandsövningar. Införandetav dagpenningssystemet, som ger ersättning motsvarande sjukpenning, harhärvidlag minskat de ekonomiska påfrestningarna på den värnpliktiges ekonomi.Det är också min förhoppning att de nu påbörjade försöken med uppdeladekrigsförbandsöv- ningar för krigsplacerat befälskall minska behovet av anstånd. 1983 årsvärnpliktsutbildningskommitté, som har att behandla värnpliktsutbildningen istort, behandlar nu även frågan om hur vakanser bl. a. pä grund av anståndskall kunna minimeras. Jag avvaktar resultatet av denna behandling och hardärför inte för avsikt att nu vidta någon åtgärd i övrigt. 72KERSTIN (): Herr talman! Jag tackar försvarsministern för svaret. Detstår helt klart att den oro som finns med anledning av att antalet sökta ochbeviljade anstånd har ökat är berättigad. Man kaninte heller ifrågasätta att målsättningen med krigsförbandsöv- ningar ärdels att ge de enskilda i förbandet en godkänd nivå på kunskaper ochfärdigheter i resp. befattningar, dels att samtrimma förbandet. En hundraprocentig närvaro av befälet och en åttiofemprocentigav de meniga är vad som anses behövligt för att nä uppställt mål. Eftersom anståndsfrekvensen för det värnpliktiga befäletökat, måste det till snara åtgärder. Chefen för armén har f. ö. framfört, attom inte befälsbristen åtgärdas, är det inte meningsfullt att kalla in tillkrigsförbandsövningar. Anledningen till de höga anståndssiffrorna är naturligtvistill en del att de som är värnpliktiga befäl i krigsorganisationen ofta har enbetydelsefull uppgift även i arbetslivet. Det är därför man söker anstånd istor utsträckning. Även om detta måste accepteras är det allvarligt. Om denmilitära utbildningens, i synnerhet repetitionsutbildningens, trovärdighet inteskall ifrågasättas såväl inom som utom landet, måste något göras. De av försvarsministern nämnda förbättringarna är bra.Delade krigsförbandsövningar kan vara en väg att gå. Det är dock vissanackdelar förknippade med att man organiserar krigsförbandsövningarna pä dettasätt. a. är inte krigsmaterielen ätkomlig,ellerdetbliriallafalldyrbartatttaut i beredskapsförråd förrådsställd materiel - har man deladekrigsförbandsövningar kan det ju bli två gånger. Detta kan naturligtvis lösasgenom att man på utbildningsregementena har förrådsställd materiel. Man räknar enligt värnpliktslagen också tvä kortareinställelser som två tillfällen, även om inkallelserna gäller sammakrigsförbandsövning. Detta kan och bör naturligtvis ändras, om man väljer dennametod för att fä färre anståndsansökningar. Jag vill här i kammaren ta upp en annan tanke medförsvarsministern. Man kunde överväga att överlåta på förbanden att skötakontakten med de inkallade. Man kunde då ge bättre information om möjlighettill kortare permission i vissa skeden av övningen. Det blev då kanske inteheller sä enkelt för den enskilde att söka anstånd. Det sker kanske merarutinmässigt när det är värnpliktskontoret man korresponderar med.Personkontakt, exempelvis med bataljonschefen, kunde ge bättre möjlighet tillinformation och medvetenhet om att det är den egna krigsbefattningen som skallövas. Myndigheten blir på detta sätt mer personifierad än som är fallet. Intresse för den här lösningen finns. Min fråga fillförsvarsministern är alltså om detta vore en framkomlig väg. Om anstånd från krigsförbandsövningar för värnpliktigabefäl Jag skall inte föregripa den pågåendeutredningen, men jag vill ändå säga att jag tror att vi skall vara mycketförsiktiga med att radikalt höja kraven för att erhålla anstånd. Ettvärnpliktsförsvar måste bygga på respekt för den enskilde och hans möjligheteratt fullfölja, sin civila verksamhet. Vi måste då också minimera de störningar krigsförbandsövningarnamedför. Mycket av detta handlar även om den enskildes motivationoch värnpliktsförsvarets förankring i samhället. Jag anser att vi måste strävaefter att Om reglerna för försäljning av visst slag av statlig egendom inkallelsernaskall ske i så god tid att den värnpliktige kan planera sin verksamhet så, atthan kan delta i krigsförbandsövningen. Om det ändå visar sig ogörligt att fullföljatjänstgöringen, kan vi ställa krav på att anståndsansökning sker i så god tidatt förbandet kan kalla in reserver. I många fall kan också tjänstgöringmöjliggöras genom att man beviljar viss tjänstledighet och permission, någotsom berörde i sitt anförande. Jag vill alltså inte föregripa pågående utredning, men ärsamtidigt medveten om att det finns problem och följer utredningen medintresse. 74 (): Jag är säker på att försvarsministern ärmedveten om problemen. Den åtgärd jag föreslog var inte tänkt att åstadkomma enskärpning av kraven, men det skulle ge möjlighet till biittre information ochbättre känsla för att man förverkligar det som är tanken, nämligen attgrundutbildningen skall följas av en krigsplacering och att man sedantillsammans skall ingå i ett förband som skall kunna sköta sin uppgift, om detblir nödvändigt. Den personkontakt som skulle bli möjligom bataljonschefen mera än nu kopplades in i sammanhanget - i stället för attfrågan handläggs av en myndighet - tror jag vore värdefull. Överläggningenvar härmed avslutad. 20 §Svar på fråga 1984/85:265 om reglerna för slag av statlig egendom har frågat mig vilka reglersom gäller vid försäljning av statens egendom i form av mark och byggnader vidförutvarande flygflottilj vid Hässlö i , För försäljning av försvarsmakten tillhörig egendom sominte längre behövs för försvarsändamål eller annat statligt ändamål gäller deregler som finns intagna i en särskild förordning om försäljning av staten tillhörigfast egendom m, m. En bestämmelse i denna förordning säger att den säljandemyndigheten skall tillse att köpeskillingen blir den högsta möjliga och i varjefall inte understiger egendomens saluvärde, om annat inte särskilt föreskrivs.Normalfallet är alltså att försäljning sker till den som bjuder högst.Regeringen kan dock i det enskilda fallet föreskriva om försäljning till annanför lägre pris om särskilda omständigheter talar för detta, t, ex, regionalpolitiskaskäl, sociala hänsyn e, d. När det gäller försäljningen av flottiljområdet vid Hässlöhar jag inhämtat att fortifikationsförvaltningen har för avsikt att underställaförsäljningsfrä-gan regeringens prövning. Vid en sådan prövning har regeringenatt ta ställning till de särskilda omständigheter som föreligger, bl. det attriksdagen i samband med beslutet om avveckling av flottiljen har uttalat attdet är angeliiget med statliga insatser för att söka kompensera Västeråsregionenför förlusten av flottiljen. Jag är givetvis inte beredd att föregriparegeringens ställningstagande i denna fråga. 76 (); Jag tackar försvarsministern för svaret. Jagskulle vilja börja där försvarsministern slutar. Han säger att han givetvisinte är "beredd att föregripa regeringens ställningstagande i dennafråga". Litet tidigare i svaret säger han att"fortifikationsförvaltningen har för avsikt att underställaförsäljningsfrågan regeringens prövning". Jag har vid kontakter med fortifikationsförvaltningen fåttden upplysningen att departementet redan handlägger denna fråga. Därför tyckerjag att detta är någonting av "Vad göras skall är redan gjort". Sedan skulle jag vilja framföra några mer principiellasynpunkter på hela detta ärende. Mellan kommunen och tydligen departementet harförts långa diskussioner, sedan beslutet blev klart om att flottiljen skulleläggas ned. Det visade sig då att kommunen inte var intresserad, utan manbeslöt om en försäljning enligt 28 § i förordningen om försäljning av statentillhörig fast egendom, m. m. Det innebär att man skall ta in anbud förförsäljning. har förklarat att det inte ärovanligt att förhandlingar upptas efter det att anbud har infordrats. Men omett sådant förfarande tillämpas alltför ofta, skapas en stor osäkerhet hosframtida eventuella anbudsgivare vid försäljning av statlig egendom. Köparnasintresse försvagas, och staten riskerar att fä sälja till ej marknadsmässigapriser. I 28 § står vidare att om annan ordning väljs vidförsäljningen "bör dock alltid tillfälle beredas den som avgivit högsta budet vid auktionen ellerhögsta anbudet efter annonsering att inkomma med nytt bud eller anbud ". Jag förutsätter att försvarsministern är väl insatt i detärende som har givit anledning till min fråga. Jag utgår också från att man harföljt vad som sägs i 28 §. Om sä inte är fallet, vilken är dä orsaken härtill? När det sedan gäller eventuella regionalpolitiskainsatser, som kan vara väl så motiverade med hänsyn till alla de konsekvenseren nedläggning av en flygflottilj innebär, uppstår ändå frågan omförsvarsdepartementet skall besluta i denna typ av ärenden. Försäljning av egendom som innebär speciella fördelar pågrund av för låg köpeskilling innebär ju också att staten ej öppet redovisarkostnader som kan utgöra regionalpolitiska insatser. Jag vill sluta mitt inlägg med att det borde vara ettstatligt intresse i en kärv ekonomi att få ut rätt pris för försäljningar,liksom det är i kommunens intresse att slippa nya stora ekonomiska åtaganden.Privata satsningar och risktaganden borde därför hälsas med tillfredsställelse. Om reglerna för försäljning av visst slag av statlig egendom Omkvarhållande i av jugoslaviske medborgaren Jag vill bara informera om att jag ännu icke har fåtten ordentlig föredragning i detta ärende. Det kommer upp inom en mycket snarframtid. Jag vill därför över huvud taget inte gä in på frågan. Den kommeralltså upp på regeringens bord. Anf.78 (): Det försvarsministern yttrade nu senast liksom det han sagt i detskriftliga svaret gör det naturligtvis ganska meningslöst att föra diskussionenvidare här. Överläggningenvar härmed avslutad. 21 § Meddelande om svarpå interpellation 1984/85:73 Med hänvisning till riksdagsordningen 6:1 vill jag meddela att jag pågrund av utlandsresor ej kommer att besvara interpellation om depolitiska förhållandena i inom den angivna tiden . Jag har föravsikt att besvara den kl, 12, 22§ Svar på fråga 1984/85:276 om kvarhållande i av jugoslaviskemedborgaren har frågat mig om jag är beredd att hos denjugoslaviske ambassadören i ånyo förfråga mig om anledningen till attden jugoslaviske medborgaren kvarhålls i , Undertiden 3-5 december avlade jag ett officiellt besök i , Vid deöverläggningar jag hade med min jugoslaviske kollega, i närvaro av tjänstemänfrån det jugoslaviska , däribland ambassadöri , tog jag upp fallet Dragicevic, Jagframhöll att vi följer detta fall mycket noga, är visserligeninte svensk medborgare men han har ändå levt så länge i och har såstark familjeanknytning till värt land att vi i detta fall har ansett oss börata upp saken med de jugoslaviska myndigheterna. Anf.81 (); Jag ber först att få tacka för svaret på min fråga.