prot · G80936 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag har en känsla av att både och tyckeratt man inte skall gå så långt som till en nollambition. Dä blir frågan: Vadskall tas bort? Är det just den del som herrarna här framhåller såsom enaktivitet innebärande konkurrenssnedvridning, eller är det andra verksamheterinom ? Jaghar i mitt svar hänvisat till riksdagsbehandlingen av frågan om ochdess verksamhet. Beträffande just detta att skall kunna ägna sig ätannan verksamhet än den direkt begränsade delen att svara för ett välfungerande telenät vill utskottet i betänkandet understryka att en nollambifionskulle leda till sämre service och ökade kostnader för abonnenterna iglesbygden. Jag delar trafikutskottets och riksdagsmajoritetens uppfattning. Jaghar sagt att metoderna för särredovisning självfallet utvecklas helafiden. Alldenstund en metod kan utvecklas innebär det naturligtvis att man kanfå en säkrare redovisningsmetod. Detta granskas avriksrevisionsverket. Ambifionen är utan tvivel, som jag har sagt, att det skallvara konkurrens på lika villkor och att det inte skall ges några som helstsubvenfioner från monopolsektorn fill konkurrenssektorn. 15IVAR (): Jag tror att det är viktigt att slå fast atthemdatorn har blivit litet av en symbol för någonfing som jag och många med migär rädda för skall gå snett. Det väsentliga är självklart inte frågorna kringden ena eller den andra produkten - om vi nu anser att vi skall begränsa osstill sådant som i alla fall har ett visst samband med verksamhet -utan det väsentliga är att utvecklingen sker under konkurrens på lika vilkor.Det är där jag sätter det stora frågetecknet. Vad har vi för garantier för attinte monopolets kraft slår ut en mängd duktiga småföretagare i ? Det ärden oron som ligger bakom den fråga jag har ställt tillkommunikationsministern. Som jag förstår svaret vad gäller nollambitioner, glesbygdosv. finns det knappast något direkt samband mellan hemdatorer och service iglesbygd. Däremot delar jag den uppfattning som har förts fram här i ,och det tror jag även kommunikationsministern gör, att en absolut nollambitionför del kanske skulle innebära en sämre teknisk utveckling ochdärmed möjligen också ett sämre telenät och en sämre teleservice. Ingen får tolka den här debatten som att jag skulle hanågot emot att är driftigt. Det är dess skyldighet, och det skallsjälvfallet ha möjligheter härtill. I den mån är duktigt på likavillkor som andra företag är det värt ett plus. Men om det däremot med hjälp avsitt monopol slår ut andra som kanske t. o. m. skulle vara duktigare om definge villkor, dä har vi fått en mindre effektiv, mindredecentraliserad företagsamhet, och med en sådan är en lång rad nackdelarförenade. Detta tror jag att det är mycket viktigt att vi är observanta på. Jag tror inte, herr kommunikationsminister, att detexisterar en särredovisning som kan garantera konkurrens på lika villkor.Därför tror jag att det är mycket viktigt att vi tittar på televerketsverksamhet utifrån andra utgångspunkter och söker andra lösningar. En direktuppdelning av de här funktionerna är en av de lösningar som jag tror börprövas. Om verksamhet på hemdatormarknaden 16CHRISTER EIREFELT (fp): Jag tycker att de försök till särredovisningsom på uppmaning nu görs av är utomordentligt bra. Jaghar bara den grundinställningen att det i en sådan här verksamhet är helt ochhållet omöjligt att totalt särredovisa alla delar. Risker för överföringarfinns alltid kvar. Blotta misstanken om att har chansen att användamonopolfördelar gentemot konkurrenter på ett område där man har konkurrens ärav ondo för marknaden. Jag tycker slutligen att kommunikafionsministern tar litetför enkelt på de många anmärkningar som trots allt har gjorts och som harlämnat många frågetecken hängande i luften. Jag menar bestämt att gårdet inte att säga att det för konsumenterna är en fördel att ha dennasituation, inte ens i glesbygdstrakter. Det är aldrig en fördel pä sikt attinte låta företagen kriga i en fri konkurrens. För konsumenten, som är densista länken i kedjan, är det alltid den bästa lösningen. Överläggningen var härmed avslutad. Om utvecklingsbiståndet till , m. m. 6 §Svar på interpellation 1984/85:9 om utvecklingsbiståndet till , m. m. har i en interpellationfrågat statsministern om han anser det vara i god överensstämmelse medriktlinjerna för svensk utrikespolitik och internationellaförpliktelser att fortsätter att ge 1 milj. kr. Hon har vidare frågat på vilket sätt regeringen avser understödjaASEAN-ländernas försök att fä till stånd en förhandlingslösning iKampuchea-konflikten. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall besvara interpellationen. Svaret påden första frågan är ja. Det svenska biståndet präglas av långsiktighet. Dennaprincip har stadfästs av vid upprepade tillfällen. Såväl riksdag somolika regeringar, oavsett sammansättning, har också fastslagit att biståndetinte skall användas som ett utrikespolitiskt påtryckningsmedel. Syftet medutvecklingssamarbetet är att bistå fattiga länder och människor. ärett av världens fattigaste länder, krigshärjat och vidupprepade tillfällen drabbat av förödande naturkatastrofer. har i avtal med förbundit sig att bistålandet genom att satsa på pappersproduktion, förbättrad hälsovård och leveransav en rad varor, bl. a. textilier och insektsbekämpningsmedel. Av de skäl jagnyss anfört för bistånd till och mot bakgrund av behoven att på bästasätt hjälpa att tillgodogöra sig de satsningar gjort ibl. a. Vinh anser regeringen det angeläget med fortsatt stöd avbetydande omfattning till . Jag vill också framhålla biståndets betydelse som ett stödför strävanden att vidga de ekonomiska förbindelserna med andra länderoch därmed minska den isolering som försvårar landets utvecklingsansträngningar. I sin andra fråga nämner försök att få till stånd en förhandlingslösning iKampuchea-konflikten. För fullständighetens skull fär jag nämna att även deindokinesiska staterna gör sådana försök. De båda ländergrupperna har utsettvar sin representant att föra dialogen om en sådan lösning vidare. ASEAN-ländernastalan förs härvidlag av och de indokinesiska staternas av Vietnam.Den ad hoc-kommitté som tillsattes av internationella omKampuchea fortsätter sitt arbete. Enskilda utomstående länder som på senare tiderbjudit förslag till en förhandlingslösning är och . Sverigevälkomnar varje uttryck för en vilja att nå en politisk lösning av konfliktenoch stöder alla strävanden som kan lägga grunden till en förhandlingslösning. Kampuchea-frågan står på FN:s generalförsamlingsdagordning . har vid varje session - senast -givit sitt stöd åt av ASEAN-länderna framlagda resolutionsförslag med krav pätillbakadragan- de av allautländska styrkor från . Som jag hade tillfälle redovisa Nr 36 för kammaren i en interpellationsdebatt för sex månadersedan framhåller Måndapen den regeringen vid alla samtalskontakter med den vietnamesiskaregeringen med 2f, november 19S4 all kraft detta krav. Det kommer vi att fortsätta med. 18 (): Jag ber att få tacka utrikesministern försvaret på min interpellafion. ligger långt bort frän , i enannan världsdel, men detta lands öde liksom dess folks får ändå inte varalikgiltigt för oss. Liksom i fallet innebär den ockupafion som ettfrämmande lands styrkor utövar i ett flagrant brott mot folkrättenoch mot . invasion av är ett brott mot deninternationella regelordning som respekterad är ett viktigt värn för jordensmindre stater, inkl. . upplevs som ett mycket tungt hot avövriga länder i . Utrikesministern lär få erfara detta pä sinstundande resa i regionen. Det är inte så att ASEAN-länderna, upptagna av sinegen rekordartade ekonomiska utveckling, rycker på axlarna åt öde. De ser den pågående konflikten i som det storahotet mot den fredUga utvecklingen i regionen. De arbetar intensivt med attförsöka få intresserat av olika förhandlingslösningar som återgerKampuchea dess självständighet och självbestämmanderätt. Dessa försök har dockhitintills varit resultatlösa. tycks vilja behålla sitt militära greppom ända tills varje motstånd är brutet och därmed alla alternativ ärborta annat än en ren marionettregering åt . fortsätter att generera storaflyktingskaror. Bortåt 250 000 människor bor i läger på gränsen fill Thailand.Ytterligare ca 50 000 finns i uppsamlingsläger inne i själva . Malaysiahar få flykfingar från . Detta land har i stället varit huvudmottagareför de s. k. båtflykfingarna från , som fortsätter att komma, ehuru iväsentligt lägre omfattning. Den humanitära situationen för Kampuchea-flyktingarna ärytterligt besvärlig. Deras läger förstörs gäng pä gäng i de pågående stridernaoch deras framtid är oviss. För mottagarländerna utgör de stora flykfingskarornaen börda även om det internationella samfundet bär en betydande del avkostnaderna. roll i regionen är inte bara denavlägsne åskådarens. var åsiktsmässigt och genom olika utrikes- ochinrikespolitiska åtgärder djupt engagerat i . I upprepadeställningstaganden och ett högt verbalt tonläge hävdade gentemotFörenta staterna principen om ett litet lands självklara rätt fillsjälvbestämmande och oberoende. engagemang för ledde till löften omutvecklingsbistånd som snabbt gjorde till den främste mottagaren avsvenskt bistånd. Omutvecklingsbiståndet till , m. m. Om utvecklingsbiståndet till , m. m. långt före andra samarbetspartners i och . Den fråga som många av grannländer ställersig, och som utrikesministern lär möta på sin resa är följande; Hur kommer detsig att som står för principerna om fred, frihet och små nationerssjälvbestämmande inte nu hävdar dessa gentemot ? Hur kommer det sig attdet svenska biståndet inte har avvecklats efter invasion i ,som går på sitt sjätte år och som inte visar några tecken pä att upphöra?Hur kommer det sig att de svenska socialdemokraterna efter återkomsten tillmakten t. o. m. höjde biståndet till ? Utrikesministern hänvisar till långsiktigheten i detsvenska biståndet. Och det är en princip som många givarländer omfattar. Mendet är inte den enda princip som anses böra vara vägledande - också andrahänsyn gives en plats. Frågor om mänskliga rätfigheter, förtryck och demokrati,krig och fred fär spela en roll. Andra med Ukasinnande givarländer haravbrutit eller avvecklat pågående biståndssamarbete när skälen varit starkanog. Och det, herr utrikesminister, har också gjort. Efter kuppen motAllende i avbröt utvecklingssamarbetet med detta land. Pinochetfick inget stöd av någon långsiktighetens princip. är ett annat falldär en gradvis men planerad avveckling har skett. antog för ett årsedan en rekommendafion där man fastslog att medlemsländerna i sitt utvecklingsbiståndbör sträva efter att främja respekt för mänskliga rätfigheter och endemokratisk utveckling. De uppmanas också att utöva diplomatiska påtryckningaroch att, om nödvändigt, minska det statliga biståndet till sådana länder därförföljelse, förtryck och systematiska övergrepp mot de mänskliga rättigheternaförekommer. Sker ingen förbättring i situafionen bör biståndet trappas ned ochövergå i andra former, t.ex. humanitära insatser för den nödlidandebefolkningen, heter det i resolution. På min bänk här i kammaren har jag en färsk propositiontill Storfinget om det norska biståndet. Det är erfarenheter som liggerbakom de förslag om framtida inriktning av norskt bistånd som här framläggs.Det sägs mycket om långsiktigheten i norsk biståndspolitik men frågan ommänskUga rättigheter tas också upp. Norrmännen säger att när kränkningarna avde mänskliga rättigheterna görs av landets myndigheter och när de är systematiska,grova och omfattande, så avser den norska regeringen att ta det fortsattasamarbetet under omprövning. Propositionen fortsätter: Det var sådanavärderingar som låg fill grund för att avbröt samarbetet med ochbeslöt att avsluta biståndet till och . Det är på sin plats att fråga utrikesministern om det ärhans uppfattning att långsiktigheten i biståndet går före allt annat. Skalltyranniska regimer som kränker mänskliga rättigheter kunna påräkna svensktbistånd i all oändlighet bara socialdemokratin får råda? Skall mottagarländerför svenskt bistånd kunna angripa och invadera sina grannar utan att dettaföranleder en omprövning av bistånd? Om detta är utrikesministernsallvarliga uppfattning, så är det sannerligen en ny märklig Bodström-doktrinsom får se dagens ljus. Utrikesministern nöjer sig inte med att utlova fortsattbistånd till . Han utlovar t.o.m. ett bistånd av betydande omfattning.Det är klart besked till de svenska väljarna. Blir socialdemokratin omvaldfortsätter miljardrullningen till - ett land som visserligen ärfattigt, men som satsar sina knappa resurser på ettmilitäretablissemang som är det största i . armé på 900 000man ligger i storiek på tredje eller fjärde plats i världen. av landetsbudget går till miUtära utgifter. De 20 divisioner som häller iKampuchea förbrukar livsmedel . Självfallet blir varken eller folkmättare eller mindre fattiga av detta. Det är en tragedi för folk att det efter dessmånga och svåra lidanden inte tillåts en fredlig utveckling i samarbete medövriga nationer i . ASEAN-staterna hade hoppats på en sådan utveckling.Omfattande var ASEAN-staternas erbjudanden om hjälp och samarbete vidkrigsslutet. Den kommunistiska regimen i valde krigets och isoleringensväg. Det svenska biståndet har uppenbarligen inte kunnat påverka de styrande.Det är hög tid för att dra konsekvenserna av detta. Vi kan inte föramänniskorättens och fredens talan bara i vissa sammanhang och inte i andra. Vårt bistånd får varken direkt eller indirekt medverkatill att stärka förtrycket och bromsa frihetens och demokratins utveckling i defattiga länderna. Biståndet till bör avvecklas. Om utvecklingsbiståndet ull , m. m. 19HANS (); Moderata samlingspartiet har bedrivit en långvarigkampanj mot i allmänhet och det svenska biståndet till isynnerhet, interpellation är bara ett led i denna kampanj.Då folk angreps massivt av de amerikanska bombarmadorna, då USAockuperade stora delar av , då befolkningen i vietnamesiska byarmassakrerades, då vietnamesiska fängelser var överfulla av politiska fångar somopponerade sig mot den dåvarande diktaturen och angreppskriget, dä miljontalsvietnameser drevs in i koncentrationsläger, bedrev ingen kampanjmot de barbariska övergreppen till stöd för folk. Det finns en ensidighet och en enögdhet i den moderatautrikespolitiska synen som är avslöjande. Det solidariska stödet, omtanken ochbarmhärtigheten har sina bestämda gränser. Det beror på vem som angriper, detberor på vem som ockuperar, det beror på vem som förföljer om skallsätta i gång en kampanj. Men offren för ett angreppskrig, för en ockupation,för en förföljelse kan aldrig se saken på detta sätt, kan inte ha någonförståelse för ett sådant agerande. För dem framstår det som både inhumant ochcyniskt, vilket det också är. Det finns bara ett besked, som kan ges till dennaensidighet och enögdhet. Folkrätten och de mänskliga rättigheterna måste försvarasoberoende av vilken regim som kränker dem. En fast och ansvarig utrikespolitikkan och får inte ha någon annan ledstjärna. Om utvecklingsbiståndet till , m. m. reagerar med rätta mot intervention iKampuchea, vilket utrikesministern även har uttalat. , som verkar för mänskligarättigheter oberoende av politiska system och regimer, har presenteraten rapport och dokumentafion om situationen i . I den finns trots allten del ljuspunkter. Myndigheterna erkänner nu att folkförflyttningarna tidigaretvingades fram med godtyckliga och auktoritära metoder. erbjuds i ställeten rad ekonomiska fördelar åt dem som flyttar fill de nya zonerna. beräknades ca 4 500 ha lämnat Vietnam sjövägen. emigrerade drygt 2 500 vietnameser lagligt frånlandet. Men totalt har flyktingströmmen minskat kraftigt . Enligtungefärliga siffror från FN;s flyktingkommissariat har sorgligt nog 1 800båtflyktingar dödats av pirater . Antalet intagna på omskolningslägersedan 1975 har drastiskt minskat, men det rör sig fortfarande om tusentalsinternerade. Antalet frigivningar från fängelser har under det senaste åretökat, vilket även svenska Amnestygrupper som adopterat enskilda fångar kunnaterfara. Amnestys viktiga arbete fortsätter givetvis. vill att helt skall upphöra att lämnabistånd fill . Vad utrikesministern sagt här om det svenska biståndetfill kan jag instämma i. Jag vill endast göra en kompletterandekommentar. Efter det att upphörde har folk inte fåttnågon som helst ersättning eller något bistånd från , trots att dettaförutskickades i samband med fredsöverenskommelsen 1975. I stället har USAverkat för en isolering och blockad av . Denna politik har bedrivitsäven före den vietnamesiska invasionen i , vilket är en av orsakernatill det mycket komplicerade läget i . Dä det gäller det fortsatta biståndet till finnsdet anledning att i detta sammanhang något beröra SIDA-styrelsens förslag iårets petita. har föreslagit att landramen för Vietnamsänks frän 365 milj. kr. 1984/85 till 300 milj. kr. 1985/86, dvs. landram har alltsedan budgetåret 1980/81 legat på en nivå omca 365 milj. kr. Medelsramen 1979/80 var 400 milj. kr. Som skäl för sänkningenpekar styrelsen framför allt på den stora reservafionen i programarbetet förbiståndsmedel som anslagits men ännu inte utbetalats för faktiska inköp.Styrelsen konstaterar dock att reservationen sjunkit och att den förväntasminska ytterligare. Vid budgetårets början var ingående reservation179 milj. kr. Styrelsen framhåller att även landramarna till andramottagarländer som har stora reservationer, bl. a. och , påverkasav att det finns icke utbetalade medel. För dessa länder föreslås ingasänkningar men väl oförändrade landramar. Jag konstaterar att är det enda programland somföreslås få biståndet sänkt, trots att det är ett av de allra fattigasteländerna. SIDA;s styrelse påpekar att den även har andra grunder försitt förslag till sänkt medelsram för . Man talar om "andra bristeri samarbetet" och om lämplig nivå "med hänsyn till aktuellaförutsättningar och rådande planeringsläge".Det framhålls också att samarbetet nu övergått i en ny, mindre kapitalkrävandefas. Det har även framförts av SIDA:s generaldirektör att "vi måste värnaom Vinh och sjukhusprojekten och se till att våra åtagandengenomförs pä ett korrekt sätt". Men i själva verket rör det sig om så mycket mer änpappersbruket i Vinh Phu - eller Bai , som det kallas. Det rör sig om attgöra nya satsningar, främst inom energisektorn. Den föreslagna nedskärningenskulle minska planeringsutrymmet med på tre år.Det skulle innebära att färre nya avtal kan slutas och att projektsatsningarnablir lidande. Till detta kommer att de pågående projekten skulle kunna bliförsinkade och att personal på plats, även svenska experter, skulle bli fördröjdai sitt arbete. Det är betänkligt att nedskärningarna föreslås vid entidpunkt då genom vissa ekonomiska reformer, decentralisering ochliberalisering kunnat vända ekonomin uppåt. Jordbruksproduktion, industri ochexport har utvecklats positivt . Det vore inte bra för - som vill behålla envalfrihet - att vårt bistånd minskas. Då lämnar vi landet i ett ensidigtöststatsberoende, och det önskar varken eller vi, förklarade för någon tid sedan efter att ha återvänt till SIDA från tvä är påbiståndskontoret i . Enligt min mening finns det utrymme för att bibehållabiståndet till på oförändrad nivå när det totala biståndsanslaget skallökas med 800 milj. kr. för att enprocentsmålet skall nås. Jag vädjar till regeringen att inte föreläggariksdagen något förslag om minskat Vietnambistånd. Det finns ett stort antalsvenska folkrörelser som stött kamp för en självständigutveckling. De ser med stor oro på SIDA-styrelsens förslag och kräver att ingennedskärning av biståndet skall ske. Om utvecklingsbiståndet tUl , m. m. Att beröva fattiga ett stöd tycks,att döma av insatserna här i , vara ett av huvudmålen för Margarethaaf utrikespolitik. Jag vill inte tävla med i frågaom spirituell vältalighet och beteckna hennes ståndpunkt som en doktrin, fästadvid namn. Men nog finns det en doktrinär inriktning iinterpellantens kritik av det svenska biståndet till . Den kritikenutövas inte bara här i kammaren utan också i SIDA vars styrelse . Uppslutningen från övriga ledamöters sida i den styrelsen är intestörre än att medan yrkar på att biståndet skall tas borthelt och hållet, beslutar de övriga ledamöterna samfällt att biståndet skallvara kvar i mycket betydande omfattning. Det är således inte bara de svenskasocialdemokraterna som anser att detta bistånd är befogat, utanparlamentarikerna från övriga partier som är representerade i SIDA:s styrelseger uttryck för samma uppfattning. Det är inte heller bara som finnerdet befogat att fortsätta att ge stöd till även i nuvarande läge medutgångspunkt i de humanitära behov som föreligger för en av Om utvecklingsbiståndet till , m. m. Till de länder som fortsätter att ge stöd hörNederländerna, som otvivelaktigt inte brister i intresse för mänskligarätfigheter. Dit hör också länder som , som utkämpat krig i Indokinadär otaliga fransmän har fått sätta livet till. Dit hör också vårt grannlandFinland. Det är möjligen flera. Men att försöka framställa som ensamtoch envetet fortsättande ett stöd till är felaktigt. Vad sedan detta stöd går ut på är välbekant för alla. Viunderhåller ett par barnsjukhus. Vilken glädje skulle det bereda afUgglas om barnen där inte fick sin vård därför att deras regering har ockuperatett annat land? Vi fullföljer utbyggnaden av ett pappersbruk vars syfte är attåtminstone få fram papper på vilket man hoppas att det också skall gå atttrycka någonting och därmed lägga grunden till ett fritt meningsutbyte som hörtill en demokrati. Vilken glädje skulle det bereda om dettapappersbruk inte fungerade? Vi har ett intresse av att ockupation avKampuchea upphör, och det är inte korrekt när säger attSverige inte hävdar självbestämningsrätten för gentemot . Vadfinns det för grund för denna ståndpunkt? Har den uttryckts här i ,har den uttryckts av regeringen i något sammahang, har den redovisats i Förentanafionerna? Det är tvärtom så att har förklarat att vilket skäl Vietnamän anför - den ohyggliga Pot-regimen eller faran för kinesisk invasion - såär detta skäl vi inte kan godta för ockupation av ett annat land. Detta är sanningen. Vi blandar inte ihop de två sakernastöd till ett lands befolkning i djup nöd och kritik av ett landsutrikespolitik och militära engagemang. Vi vill att det skall bli fred i , Jag har variti tillfälle att träffa snart sagt alla ASEAN-ländernas utrikesministrar, här iSverige eller i FN, och jag hoppas i kunna besöka åtminstoneThailand, Jag har också i träffat dels det demokrafiska Kampucheasregeringschef prins , dels utrikesministerHun Sen, Ingen representerar regeringar som vi har godkänt, dvs, vi anser attingen av dessa regeringar kan anses ha ett folkligt stöd. Däremot är viangelägna om att de talar med varandra. Vi vill gärna förmedla kontakter,vilket också tycks vara deras önskan, och är de tvåeuropeiska stater som tycks ha förutsättningar att umgås med alla parter idenna konflikt. Det vill vi kunna fortsätta med. Till vill jag säga att SIDA harföreslagit ett betydande fortsatt stöd till . Följer man SIDA:s förslagkommer att vara en av de största mottagarna av stöd från Sverige.Skälet till att SIDA ifrågasatt att nu minska stödet är väsentligen att vissaprojekt som dragit kostnader nu börjar bli färdiga. Det slutligaställningstagandet från regeringens sida när det gäller omfattningen avbiståndet till kan jag ännu inte redovisa, därför att vi där intekommit till ett definitivt avgörande. 21MARGARETHA AF (): Utrikesministern undviker huvudfrågan i mininterpellation och likaså huvudfrågan i mitt anförande här . Huvudfråganär ju faktiskt, utrikesministern, om svenskt bistånd skall fortsätta att utgåoavsett vad regimerna i våra mottagarländer företar sig; om de sänder inarmédivisioner för att kväsa vissa folkgrupper eller om de ockuperar grannländeri strid med . Jag kan inte se annat än att denna nya"Bodströmdoktrin" innebär att blir sina mottagarländersfånge. Vi får inte säga eller göra någonfing.