prot · G809167 · 1984-12-31 00:00:00 — Det värsta misstaget av alla äremellertid ofta helt enkelt bristande handlingsförmåga. Det är därför poHfisktledarskap är viktigt. Vi socialdemokrater tror på och Sverigesmöjligheter. Vi tror atf det går att lösa problem. Vi vet att det här landetförmår kämpa och vinna -även i motvind. Vi vet att det i finnsinitiativkraft och förmåga, framtidstro och engagemang. Det finns alltidmöjligheter - för den som kan se dem och gripa dem. Detförefaller nästan som om de borgerliga inte ser på det viset. De sermest problem - vare sig de sitter i regering eller i opposition. Infe hörde videm vara stolta över det de själva saft i ledningen för! Det var baraproblem och elände, Sammamisströstan har vi upplevt från den borgerliga oppositionen efter 1982, Ty -med all respekt - vad är det ni hållit på med ? Frånförsta dagen har ni fördömt den ekonomiska politiken och fömtspått snar kollapsoch vargatider. misslyckande har ni presterat gnäll. Efterdevalveringen hävdade att väljarna "skulle drabbas av denstörsta sänkning av sin standard som vårt folk upplevt i fredstid". Någramånader senare sade han: "Aldrig fidigare kommer det attgå snabbare utförän under detta första socialdemokratiska regeringsår ," Även harbidragit till klagolåten, 1983 förutspådde han - i egenskap av chef fördet borgerliga utredningsinstitutet - en våldsamt ökande arbetslöshet och ett exploderande budgetunderskott. trodde han att underskottet skulle hamna mnt ; för att nå det mål han själv satte upp - 90 miljarder - måste man skära bort 40 miljarder, sade han, vilket bl, a, skulle innebära stora ingrepp i den kommunala servicen och mot människornas trygghet. Nunärmar vi oss ett underskott på 60 miljarder, alltså mindre än hälften av vadWesterberg förutspådde och långt under den nivå han själv satte upp . Ändå vill han fortsätta skära. Ändå sprider han dysterhet. Missmodethar varit konsekvent. I varje läge har ni fömtspått politikens snara och totalamisslyckande. 1982 sade ni att devalveringspolitiken skulle misslyckasomedelbart. 1983 sade ni att budgetunderskottet skulle explodera. 1984 taladeni om Storebror och om hur taggtråden skulle mllas ut kring våra gränser närlöntagarfonderna infördes, I varje tänkbart läge har vi kunnat vara helt säkrapå att och andra borgerliga talesmän ställt upp som misströstansprofeter. Menvarje gång har de haft fel. Devalveringen misslyckades inte. Någon taggtråd har inte mllats ut. Ändå fortsätter de borgerligasitt svartmålande, "är på fel väg", påstår de. Men de harfel: - sjönk industriproduktionen med5 %, stiger den . Är det fel väg? - Under den borgerliga regeringsperioden sjönkindustrins investeringar , Under den socialdemokratiska mandatperiodenstiger de med lika mycket. Fel väg eller rätt? - steg arbetslösheten med 71 000personer. sjunker den med 10 000, Är det också fel väg? - föll reallönerna ,bevaras reallönerna. Är det fel väg? - steg budgetunderskottet med 76miljarder kronor. minskar det med 20 miljarder. Är deträtt väg eller ej? - har driftsöverskottet itillverkningsindustrin tredubblats - - ochsoliditeten stigit från , Anser ni även detta vara fel väg? Jagkunde fortsätta länge på detta sätt, Itakt med att de borgerligas undergångsprofetior vägrat aft låta sigförverkligas har tonläget skruvats upp alltmer. vice ordförandehar liknat vid en "knarkarkvart". att för honom är mer likt "en unken jordkäHare", Jagtror faktiskt inte att svenska medborgare känner igen sig i dessabeskrivningar. De avslöjar också den grundläggande pessimism, den brist påframtidstro, som kännetecknat borgerligheten såväl vid taburetterna som iopposition. - riktigt eller felaktigt - intryck av att inte tro på , och då ärdet inte heller så konstigt att ni icke förmår ge landet ledarskap. Det är inteså märkligt att ni gång efter annan misslyckas med att se möjligheterna, att niinte vågar ge svängmm för människorna, utan ständigt hamnar i er förtorkadenedskärningspolitik för de breda folklagren. Vadhar då oppositionen, mot denna bakgmnd, för alternativ till regeringenspolitik? 1976-1982 fick vi se er praktisera "den minsta gemensammanämnarens poHtik" - i klartext: långbänken. Ni försökte kompromissa ihoper och fann då att ni var ense om en hel del utgiftsökningar, men oense om hurde skulle finansieras. Resultatetblev en ofinansierad och historiskt sett unik tillväxt av de offentHgautgifterna. Deras andel av BNP steg från på sex år.Budgetunderskottet exploderade - från 4 till nästan 90 miljarder. Landet sattesi skuld, och när ni sent omsider upptäckte det, lanserade ni en någotpanikartad åtstramningspolitik. Manskulle kunna förvänta sig att de borgerliga skulle ägna de tre åren iopposition till en omprövning av sin politik. Så har inte skett. För tre årsedan föreslog ni sociala nedskärningar, som avvisades av folket. - i enbättre ekonomisk situation - återkommer ni med samma, redan förkastade förslag. Skillnadenär att de borgerliga nu anförs av ett aggressivt högerparti, som är större ände andra två - eller numera tre - fillsammans: ett högerparti som Ställerkravet på ett "systemskifte" i . Densvenska rnodellen - vår form av välfärdssamhälle - är unik. Den bygger påförtroende och samarbete, och den har som ett centralt inslag den MöHerska,generella välfärdspolitiken, som innebär att alla får del i den grundläggandetryggheten. vill emellertid moderata samlingsparfiet ersättadetta med en "omfattande systemförändring", som det, Hans vice ordförande talar om att vi i lider av"välfärdssjuka", som på något sätt måste botas. Jaghar studerat detta i deras skrifter och motioner och funnit att detsystemskifte som förespråkar har fyra olika dimensioner. Fördef första innebär det en helt annan syn på sysselsättningen än den somdominerat svensk politik . Moderaternahävdar aft arbetslöshet alltid beror på för höga löner. Därför, hävdar de,skall ansvaret för sysselsättningen läggas på arbetsmarknadens parter, inte påregeringen. Detta betyder ju helt enkelt aft inte ser fullsysselsättning som det viktigaste målet för den ekonomiska politiken. Dennauppfattning har hitfills avvisats av mittenpartierna, glädjande nog. läserjag emellertid - fill min utomordentligt stora förvåning - i en reservafiontill finansutskottet aft tillsammans med sagt atf:"Staten bör infe i efterhand korrigera negativa verkningar av för högalöneökningar," Defär ju med den motiveringen man i land efter land låtit arbetslösheten stigatill rekordhöjder - och det går snabbt, , som hade bättre sysselsättningän vi , har gått från 3, 6, 12 fill arbetslöshet.Betyder detta aft nu ger upp den fulla sysselsättningens politik?Moderaterna har i olika sammanhang hävdat aft ad arbetslöshet beror på för högalöner. Delar ni i den uppfattningen? Om inte, var skall gränsen dras? Viborde kunna komma överens öm att arbetslöshet är ett sådant socialt ochmänskligt ont att varje regering har skyldighet aff bekämpa den oavsett vad somkan tänkas vara orsakerna till den. Ingen regering kan avsvära sig ansvaret föratt söka bemästra eft avgörande samhällsproblem med motiveringen att det ärnågon annan som åstadkommit def! Idénatt låta facket, via ökad arbetslöshet, ta ansvaret för följderna av för högalöneavtal bygger dessutom på en felaktig föreställning, nämligen atf dennaarbetslöshet kommer att pressa tillbaka lönerna så atf konkurrenskraftenåtervinns. Tillgängligt material - såväl teoretiskt som empiriskt - visar aftlönerna är stela nedåt. Om ökad arbetslöshet driver fram lönesänkningar, är detsåledes och efter en mycket kraffig höjning av arbetslösheten -se er om på kontinent! har det inträffat såallvarHga skador - både socialt och ekonomiskt - i samhället, aft man svårligenkan utnyttja den ökade konkurrenskraft som skulle kunna möjliggöras av detsänkta löneläget. "systemskifte" är således på denna punkt enligt min mening inte baracyniskt och orättfärdigt, utan också ekonomiskt kostsamt och ineffektivt. Det ärdjupt beklagligt att nu tycks vara i färd med aft acceptera denmoderata politiken på detta område. Fördet andra: "systemskifte" innebär ett angrepp på allafackligt anslutna. Facket skall "tämjas", förkunnar de, Mén de slagde riktar mot facketträffar ju i praktiken alla vanliga arbetare och tjänstemän. Moderaternavill fördyra för löntagarna aft gå med i facket. Rätten fill -r- a a avdrag förfackföreningsavgifter skaH slopas; egenavgifterna till A-kassorna ... , -looc De vill avskaffa arbetstidslagen - denna första, stora sociala landvinningpå arbefslivslagstiftningens område. De vill urholka anställ- t-, # , ö fe Den ekonomiska ningsskyddet.De vill urholka medbestämmandelagen, försämra arbetsmil- .... jölagen,minska rätten tHl ledighet för studier och i praktiken förbjuda ungdomarunder att förhandla om sina löner. Def betyder att nu vill avskaffa stora delarav det program för arbetslivets förnyelse och demokratisering som vi genomfördeunder enighet med och , fill stor delmot motstånd. På dennapunkt är mittenparfierna märkvärdigt tysta, de säger ingenting. På sade jag; Den här regeringenkommer att slå vakt om de reformer vi genomfört för arbetslivets förnyelse ochför ökat medbestämmande för de anställda, för arbetare och tjänstemän iSverige, Det innebär en vinst för effektiviteten och en vinst för demokratin. För det tredje: "systemskifte"innebär ett angrepp på den offentHga sektorn, på vården och omsorgen,Färdtjänsten och hemvården för de äldre, stödet till ungdomarnasidrottsklubbar, stödet till kollektivtrafiken - alltdetta och mycket annat skuHe drabbas av nedskärningar. När vi går emot def säger atf vi bygger påavundsjukan. Men låt oss ta de gamla människor som får möjlighet att få skjutsså att de kan komma ut i naturen eller hälsa på sina släktingar och vänner! Deupplever detta som en stor frihet. Om de hör aft statsbidraget till dettaskulle dras in och säger att de inte vHl vara med om det, är de då avundsjuka?Är de avundsjuka för att pengarna skall gå fiH skattesänkningar för högreinkomsttagare? Eller ta idroftsklubbarna som skulle mista sitt stöd, t. ex.knafteidrotten! Är de avundsjuka? Det är ett egendomligt resonemang. När vivärnar om rättvisan för de äldre i samhället, säger ni aft vi vädjar tillavundsjukan. Jag har aldrig hört på maken! En intressantare fråga är: Vad anser mittenparfierna omdetta. Stöder nedskärningen av regionalpolitiken, avHvsmedelssubventio-nerna, av färdtjänsten? Kan accepteramoderaternas krav på nedskuren u-hjälp? Det hjälper i så fall inte mycket affdikter läses. Hur skulle i och för sig vällovliga önskan om etteget rum fill alla långvårdspatienter kunna förenas med de moderatanedskärningarna och med systemskiftet? Jag tror nog att de flesta väljarna ärintresserade av att få svar på de frågoma. För det fjärde: "systemskifte"betyder en kraftig omfördelning från låg- och medelinkomsttagarna fiH de redanvälbeställda. Moderaternavill sänka skatterna för höginkomsttagarna. - genomatf skära ned det kommunala grundavdraget, ta bort rätten till avdrag för fackföreningsavgiffer och säga nej till regeringens förslag om höjda schablonavdrag för löntagarna- höja skatterna för den stora majorite ten av löntagarna. vill de kraffigt skära ned en radoffentliga utgifter, vilket framför allt drabbar löntagare och pensionärer.Genom nedskurna räntesubventioner sfiger hyrorna kraftigt. Avgifterna till den kommunala barnomsorgen skall höjas. Ochtill detta kommer aHa de försämringar som nedskärningarna av stödet tiHkommunerna medför. Summerarvi de olika ingrepp i familjeekonomin som föreslagit, finner vi aften normalfamilj gör stora förluster på deras politik. För en helt vanligindustriarbetarfamilj innebär de moderata förslagen totalt en sänkning av dedisponibla inkomsterna med ca . Inkluderar vi effekterna också avde nedskärningar som riktar sig mot kommunerna, finner vi att en helt vanligsvensk familj kan förlora , i köpkraft fill följd avde moderata förslagen. Moderaternastår således enligt vår mening för en orättfärdig fördelningspoHtik, Deraspolitik riktar sig egentligen mot den stora majoriteten av den svenskabefolkningen - mot vanliga arbetare, tjänstemän och pensionärer, mot aHt detsom jag i annat sammanhang kallat för Medelsverige, Det är de som skall betala. Detär dessa vanliga medborgare som med inskränkningar i sin ekonomi ochminskningar i sina möjligheter att påverka sina egna arbetsförhållanden skallbetala för kraftiga skattesänkningar åt de verkligt högavlönade och ökad frihetåt arbetsgivarna att bestämma över arbetstider och anställnings-viHkor,Arbetare och tjänstemän i vanliga inkomstlägen skall förlora iköpkraft för att finansiera skattesänkningar för de välbeställda. När de tyckeratt detta låter konstigt får de veta att de bara är avundsjuka. Därmedär också sagt att i hög grad är ett intresseparti för de bättreställda, i själva verket för en ganska begränsad minoritet av befolkningen. Såhar def i och för sig alltid varit. DefördelningspoHtiska konsekvenserna av det "systemskifte" som moderaternaförespråkar föranleder naturligtvis en rad intressanta frågor fillmitfenpartierna - kanske i synnerhet tiH . Hur skulle ni kunna samregeramed ett parti som för en så extrem minorifetspoHtik? Skulle ni acceptera atfrätt till fullständiga avdrag för räntor återinförs? Är ni villiga att ge ertstöd tHl skattesänkningar för höginkomsttagare? Skulle ni stödjaderas förslag till hur detta inkomstbortfall för statskassan skulle finansieras- med försämrade sjukförmåner, nedskuren färdtjänst, neddragningar av densociala hemhjälpen, m,m,? Dessafrågor är det väsentligt att få svar på, inte minst för egna väljare.Den berättigade oro som på senare fid uppstått inom -t, ex, vadgäller sjukförsäkringen - är, tror jag, en följd just av att väljarehar börjat inse atf det är de som skall betala högems politik. Precis somsocialdemokratiska väljare skall betala för högerns politik är det centernsväljare, som i mycket är i samma läge, som skall betala för den. Och det har deju upptäckt. Jag hälsar med glädje den attitydförändring som härigenom börjarskönjas inom , stod här italarstolen - jag hälsar honom välkommen tillbaka fill kammaren - och var oroligför allt möjligt, men känner ni inte en väldig oro för vad detta samarbete medhögern skall leda till för väljare? Def är ju de som drabbas avnedskärningarna lika mycket som våra väljare. Nusägs det ibland att de borgerliga parfierna är förfärligt eniga, och man pekardå på en och annan gemensam reservation i . Så har man ifinansutskottet skrivit en gemensam reservation av innebörden aft 10 miljarderkronor borde kunna skäras bort ur budgeten . Inomfinansdepartementet har man emellertid gjort effektberäkningar av oppositionensmotioner. Enligt dessa beräkningar innebär vårmotioner attbudgetunderskottet skulle minska med ca 4 miljarder jämfört medregeringens politik. Men motsvarande förslag resulterar i enförsvagning av budgeten med ca 10 miljarder. Det betyder att den rentsaldomässiga skillnaden mellan och nu uppgår till hela 14miljarder kronor. Detta var inte mycket till enighet. Närdet gäller den kvinna som skrev till så kan jag förstå att det varförskräckligt för henne att få räntan höjd, I ärlighetens namn bör Fälldinskriva till henne och säga: Jag måste bekänna att vi vill försvaga finanspolitikenmed ytterHgare 10 miljarder, så då riskerar du atf få räntan höjd ytterligare,- Det här brevet kanske får framför allt på bättre tankar. Denfråga som vi alla som politiker och väljare har rätt att ställa är hur dennaväldiga skillnad skaH kunna överbryggas, om det skulle kunna bh en borgerligregering, SkaH tvingas vika sig för det moderata"systemskiftet", blir det en ny väldig upplåning - eHer flyr man tillden skenbart kortsiktigt trygga långbänken? Denfrågan ställs numera även inom borgerligheten, , chefredaktör förNerikes Allehanda, skrev : "Aft gemensamt opponera är intedetsamma som att samfällt regera. Att förenas i kritik mot en regering somsitter är avsevärt lättare än att mellan tre partier enas om den positivapolitik man själv som regering vill föra," Egentligenär det ju så att inoderaternas krav på systemskifte har medfört att den svenskaborgerligheten är mera splittrad än på mycket . Det framgick tydligt närherr Adelsohn i en DN-intervju tog sig orådet före att utlova en"rivstart" av en borgerlig regering - ett krav som leddetill att centerledaren slog tiH tvärbromsen. Det blir inget borgerligtregeringsprogram före valet, löd hans besked. Därefter har följt en tillytterlighet upplysande debatt, MatsSvegfors, Svenska Dagbladets politiske redaktör, hyser inget tvivel om ettsystemskiftes innebörd. Han säger: "En moderat poHtik med helt andraförtecken än de som funnits skulle naturligtviserbjuda dramatik," Detta skrev han på förnågon vecka sedan. Han fortsatte; "Det breda samförstånd i svensk politiksom bhvit en del av vår tradition skuHe brytas upp. Vi skulle få se enkonfrontation mellan höger och vänster av en art som vi infe sett på bra mångadecennier," Det var vad det skulle bli, MatsSvegfors är å andra sidan helt på det klara med att bara har cirkaen fjärdeldel av väljarna bakom sig. Man måste få mittenpartierna med sig.Han är djupt orolig - det är i och för sig en berättigad oro - för en politiksom utformas som en minsta gemensam nämnare för de tre parfierna, Mitfenpartierna å sin sida känner säkert olust - deterkännandet ger jag dem gärna - inför krav på ett systemskifte. i och för sig att en överväldigande folkmajoritet infe är beredd attacceptera politik. De vet atf är störst,att de själva måste röra sig åt höger - de har kommit en bit på den vägen -och atf de måste kompromissa åt höger. De har ju accepterat en moderatstatsministerkandidat. Om de borgerliga tiH äventyrs skulle vinna valet, skulleman alltså sätta sig ned och kompromissa åt höger med ett moderat samlingspartisom dominerar den borgerliga delen av och som inneharstatsministerposten, Polifiken skulle därmed obarmhärtigt drivas över motmoderaternas systemskifte, som långdragna förhandlingar och inbördesmotsättningar skulle undergräva förutsättningarna för en handlingskraftigledning av landet. Det gäller således anfingen ett systemskifte med rivstarf- som vill ha - eller eft systemskifte under långbänk. Det ärockså ett slags besked till väljarna. Men det är inte ett särskilt lockandeperspektiv, så det är nog säkrast för aHa parter atf socialdemokraterna vinnervalet. Valet gäller i första hand vilken typav samhälle vi eftersträvar. Mot samhäHe för de välbeställdaställer socialdemokraterna det demokratiska välfärdssamhället. Det är ett samhälle där aHa har Hka värde och värdighet,där alla har samma möjligheter att påverka samhället och den egnaarbetsplatsen, där alla har rätt fill utbildning och personHg utveckHng, däralla sjuka har rätt till vård efter behov och alla gamla har rätt tillekonomisk trygghet , Def samhälle som vi vill skapa är eft samhälle med omtankeoch respekt människorna emellan, ett samhälle där människor känner ansvar förvarandra, där män och kvinnor lever och arbetar sida vid sida i självklarjämställdhet, där barnen kan växa upp i kärlek och trygghet. Det är ett samhäHedär människor fritt kan utvecklas i enlighet med sina förutsättningar;ekonomisk nöd eller social beroendesfällning tvingar inte längre någon attstanna i växten. Men det goda samhället handlar inte bara om den enskildesmöjligheter till frihet och utveckling, Def handlar också om människorsinbördes relationer. I det goda samhället vågar människor känna tillit fill ochförtroende för varandra. Där vet vi aft det finns plats för oss alla. Ettsådant samhälle vill vi atf skall vara - ett samhälle där människornavågar räcka varandra en öppen hand, i förtroendefullt kamratskap och samarbete. 34ULF ADELSOHN (m) replik: Statsministern gör ibland kortasammanfattningar av andras något längre inlägg. Jag skulle kunna sammanfattastatsministerns tal så, att den ena halvan innehöll ett påtagligt skryt övervad som åstadskommits och denandra halvan ett genomgående råskäll och en förhållandevis öm omsorg om deborgerliga partierna. Låtmig helt kort gå igenom något av det väldiga material som statsministern spredomkring sig. Fördef första sade han aft skattesänkningar syftade till atf gynna de rikaste ochatf våra skattesänkningar skulle medföra den förfärligaste och mest ohyggligasnedfördelning. Jag kan hänvisa fill vad jag sade om beskrivningar. Närjag tidigare var nere i entréhallen såg jag de båda kvällstidningarnaslöpsedlar, som handlade om hur man kan vinna på obligationer: 172 miljoner -har du vunnit? Läs om du har vunnit på obligationer! Tänk om - o, konstigatanke - det på våra löpsedlar i stället hade ståft: Har ni tjänat 1 miljon påhårt arbete? Det skulle ha varit någonfing annat! I är det nämligen såhär: Bli gärna rik på fur, men bli inte rik på skicklighet och hårt arbete! Defär så förfärande, att def framställs som den mest ohyggligafördelningspolitik. Vi har i , ensamma i hela västvärlden, ettskattesystem som tyvärr leder fill atf allt färre människor vågar och satsa ochfa initiafiv. Med avundsjukan som drivkraft talar socialdemokrafin för dettasystem i valrörelsen. Fördet andra berörde sfafsminisfern besparingarna. När jag hörde talas om alla deohyggligheter som skulle drabba folk undrade jag var jag egentligenbefann mig. Jag kände inte igen mycket av mig själv och mitt eget tänkande. Detliknade snarare ett middagssamtal mellan khan och , Def verkadesom om statsministern förväntade sig aff jag, om jag bara fick fillfälle,skulle ställa till med ett nytt blodbad här ute på , Vi moderaterkänner infe igen oss i dessa beskrivningar. Låt mig belysa detta med tvåsifferexempel, långa serie av ohyggligheter som skulle drabba folk landade statsministernpå aft en vanlig familj 1986 skulle kunna få försämringar på , medmoderat politik. Om vi räknar med 3,5 miljoner hushåll i skulle detbetyda besparingar på i runt tal , om statsministernsberäkningar stämmer. Avstatsministerns manus framgår aft man i har gjortberäkningar på alla våra vårmotioner. Där finner man att skillnaden mellan våraoch regeringens förslag skulle bli totalt 4 miljarder - samfidigt somfamiljerna alltså skulle drabbas av besparingar på 35 miljarder, dvs, nästanfio gånger så mycket. Det här är ganska vanligt i de socialdemokrafiskaberäkningarna. Jagkan råda folk och kammarens ledamöter atf dividera med tio när ni hörde socialdemokratiska räkneexemplen för att få rätt summa. Då blir det enriktig beräkning när det gäller aktivifefssfödet, som skulle spara 750 miljoneri statskassan om era beräkningar och rapporter stämde, när def i själva verketär fråga om 86 miljoner, Def här är en ganska bra tumregel. Jagerkänner gärna, herr talman, aft våra besparingar kanske inte i alla delar ärde bästa, de skickligaste och de bäst utlagda på alla områden. Vi ärsjälvfallet beredda, som jag alltid har sagt, aff diskutera detta, om det finns andra och bättre former för besparingar, SkiHnaden mellanvåra förslag är aff ni höjer och höjer skatterna i stället för att spara. Detär den vägen ni vill gå. Statsministern sade inte någonting om framtiden, trots atthan talade , annat än några av de mera standardiseradeformuleringarna. Detta tyder på att man har fått en ny ordbehandhngsmaskin påstatsrådsberedningen - jag kände igen ord efter ord från tidigare tal. Hur skall ni, , dra in de 4 miljarderna frånhushållen? Det är ju på öret samma summa som ni säger är skiHnaden mellan vårtförslag och regeringens budgefsaido. Finansministern sitter här och kan hjälpatill med beräkningarna. Skall ni spara på barnbidragen, bostadsbidragen,sjukförsäkringen eller pensionerna? Ge ett besked! Ett ord om framtiden vorevärdefullt att få från regeringschefen. Hur skall ni dra in de 4 miljarderna från kommunerna? Blirdef från färdtjänsten, akfivitetsstödet, särskolorna eller kollektivtrafiken?Var skall ni spara? Ge oss ett ord om framtiden, herr statsminister! Om vi nu får, vilket de flesta räknar med, löneökningaroch prisökningar i storleksordningen , om vi skall fa in ytterligare 25miljarder till statskassan i indirekta skatter, blir det då momsen, bensineneller elskaften som skall höjas? Vad skall höjas?