prot · G809167 · 1984-12-31 00:00:00 — Över huvud taget präglas erpolitik av gårdagens program, gårdagens ideologi. Men dagens och morgondagenssvårigheter kan infe lösas med idéer och en polifik från1960-falef, Def är inte för låga skatter som har ökat arbetslösheten och letttill snabb inflation och svag tillväxt, Def är inte en för liten offenfligsektor som ger budgetunderskott och problem med bytesbalansen, utan det är förhöga skatter och en för stor offenflig sektor. Jag kan förstå atf socialdemokratiska politiker hellretittar i backspegeln än framåt. Drömmen är 1930-falskrisen och bruksandan, Defvar en fid när ungdomen var med er, när utvecklingen gick i er riktning. morgondagens människor tror infe på kollekfiva lösningar.Nej, man vill vara en individ, en människa med egen särart, egna önskemål, egnabehov. Man vill kunna förverkliga sig själv. Man vill få chansen. Normalt är def regeringen som har initiativet ochopposifionen som kritiserar dess förslag. Men i är det tvärtom. Er egenpolitik efter valet talar ni socialdemokrater mycket tyst om. Budskapet beståri stället av skryt över det förflutna och dimridåer för framtiden. Densocialdemokratiska valpropagandan inriktas på aft misstänkliggöra och svartmålamoderat politik. Våra besparingar överdrivs, våra skattesänkningarbagatelliseras. Men jag tar detta som eft oavsiktligt erkännande av attdef är vår polifik som har framtiden för sig, Def som är reservationer ifinansutskoffefs betänkande blir därför snart majoritetsbeslut. Med det anförda yrkar jag, herr falman, bifall tillreservationerna 1,3,4,6, 9, 11, 13, 14, 15, 19 och 21 i finansutskottetsbetänkande nr 30, 3 (): har haft sig förelagd enbesvärlig uppgift inför behandlingen av den reviderade finansplanen och deförslag till åtgärder som regeringen och presenterade ,Def är faktiskt unikt i finansutskottets historia atf beslutsunderlaget såsnabbt har förändrats när def gäller att ta ställning fill den ekonomiskapolifiken. Enligt min uppfattning har finansutskottet därför inte inför debeslut om den ekonomiska politiken som skall fattas i kammaren kunnatprestera den allsidiga beredning som är utskottets uppgift. En nyförsörjningsbalans borde ha lagts fram av regeringen, med hänsyn till deförändringar i samhällsekonomin som inträtt sedan den reviderade finansplanenframlades. Våra krav på en ny försörjningsbalans har emellertid underhänvisning fill pressade arbetsschema ännu inte kunnat tillgodoses. På sitt sätt är hela frågan om den uteblivna revisionen avförsörjningsbalansen i sig själv en slående illustrafion fill regeringensekonomiska politik, som under hela den mandatperiod som lider mot sitt slutefter den stora devalveringen har befunnit sig på en oordnad reträtt. Jag skallinte påminna om vad som föregick det socialdemokrafiska makttillträdet, dvs,det stolta ekonomiska program enligt vilket skulle revalvera sig urkrisen, som var deri formella grunden för den tredje vägens ekonomiska polifik. Den omständigheten atf man nu från regeringens sida motslutet av mandatperioden och inför valet förkunnat aft ärpå rätt väg kan inte på något sätt skymma vad som är den verkliga sanningen ochklara fakta i sammanhanget. Vi har 50 000 svenska män och kvinnor fler utanförden reguljära arbetsmarknaden nu än 1982, 1982 var inflationen på väg nedåt. Vihade lägre inflation än i de flesta av våra konkurrentländer, har vi den nästhögsta inflationen i , Inflationsmålen har infe infriats. Statsskulden,såväl den inhemska som den utländska, har nästan fördubblats och är nu uppe i586 miljarder kronor. Bytesbalansen försämras nu på nytt - regeringens prognosför 1985 var 3 miljarder, men underskottet är redan10 miljarder. Devalveringseffekten är på väg att gå förlorad. Regeringen och naturligtvis ufskoffsmajorifefen gör sittyttersta för atf måla läget för nationen i ljusa färger, Def är heller ingettvivel om aft svenskt näringsliv harvisat sig mäktigt aff utnyttja devalveringens möjligheter. Svenskt näringslivhar demonstrerat en imponerande förmåga till förnyelse. Framgångarna påexportmarknaden är betydande. Tekniskt och strukturellt hävdar vi oss väl i deninfernafionella utvecklingen. Man skulle också kunna säga att Sverigeindustriellt är på rätt väg, men det fordras en ekonomisk politik som skaparlångsikfiga förutsättningar för konkurrenskraft och tillväxt. När vi , herr talman, har tillfälle atf summeraerfarenheterna av den ekonomiska politiken, som den har bedrivits under dennamandatperiod, är slutsatsen följaktligen atf den i väsentliga avseenden harmisslyckats. Den har inte gett näringslivet och svenska folket de möjlighetertill tillväxt och sysselsättning, rättvis fördelning av levnadsstandarden ochregional balans som är den ekonomiska polifikens uttalade mål, Llfskotfsmajorifefen gör sitt yttersta för att skyla överregeringens misslyckanden. Man diskuterar utförligt långtidsutredningensbalansalternativ, som man bekänner sig till, men man har ingen förklaring fillvarför regeringen i sin praktiska politik inte har mod och handlingskraft attföreslå nödvändiga åtgärder. Min fråga fill utskotfsmajoritefens talesmän ochregeringsföreträdarna är alltså: Varför överger ni långtidsutredningens mål?Allt fal om atf är på rätt väg och alla stolta deklarationer i infervjuböckeroch regeringsdoku-ment framstår i dagens läge som ett spel för galleriet ochdärmed en bekräftelse på atf regeringen har misslyckats med sin ekonomiskapolitik. Devalveringen 1982 skulle ge regeringen andrum. Den blevkortsiktigt lyckosam tack vare den internationella högkonjunkturen. En vikfigdel i regeringens strategi var emellertid atf genom måttliga löneavtal fillmaximalt begränsa inflationen till och därmed ge löntagarna engaranterad reallöneökning. Detta har enligt regeringens egen beskrivning varitgrunden i den ekonomiska strategin, Def här löftet har man infe infriat, det äralldeles uppenbart. Löntagarna vet inte vad som finns kvar i plånboken avlöneökningarna när inflationen och skattehöjningarna tagit sitt. Diskontohöjningen av kom som en bekräftelse påaft regeringens finanspolitik misslyckats och att man insett detta - i varjefall aff insett detta. Statens budgetunderskott måste minskas,strukturellt och varakfigt, om inte inflafion, räntehöjningar och arbetslöshetskall vara de avgörande och styrande faktorerna i fördelningspolitiken. Denkrismedvetenhet som byggdes upp under den tredje Fälldinregeringen 1981-1982har socialdemokratin målmedvetet sökt smula sönder. Den omfattande arbetsmarknadskonflikten denna vår visarhur svårt det är aft bygga upp ett förtroende för en långsiktig och konsekventpolifik när man agerar så som den socialdemokratiska regeringen gjort. Denekonomiska polifiken har alltså präglats av kortsiktighet och ryckighef. ingeff detförtroende man har rätt aft kräva, I botten har uppenbart funnits en räddhågaaft verkligen ta itu med problemen och de grundläggande orsakerna fillbalansrubbningarna i vår samhällsekonomi. Bokslutet av den socialdemokratiska ekonomiska politikensedan 1982 är alltså eft sorgligt aktstycke, herr finansminister, 1, Den stora devalveringen om brötden nedåtgående inflationstrenden. Någon s, k, eftervård av devalveringen harinfe förekommit i form av sfram finanspolifik, 2, Den långsiktigaskattepolitiken, med en rejäl marginalskaffesänkning, en inflafionsskyddadskafteskala och en politisk garanfi för reformen oberoende av riksdagensmajoritetsförhållanden bröts upp efter ensidiga överläggningar med LO, För 1986föreslås över huvud taget ingen inflafionsjustering av skafteskalan, 1981 årsskatteöverenskommelse kan således inte längre medverka till ett långsiktigtagerande från arbetsmarknadens parter, 3, Budgetpolitikenhar kännetecknats av skattehöjningar och bokförings-mässiga transaktioner.Någon sparpolitik i egentlig mening värd atf fala om har inte bedrivits, trotsaft nationen fack vare den infernafionella högkonjunkturen upplevt tvågynnsamma år då förutsättningar verkligen har förelegat för en anpassning ävenav den offentliga konsumtionen, 4, När ekonomin merän något annat behöver en åtstramning går regeringen ut och lovar svenskafolket en skatterabatt på ,, därför att löneavtalen slutits på denmåttliga nivå regeringen eftersträvat, som def heter. efter det attdetta förslag lämnats fill lock-oufar staten 80 000 löntagare därföratt de inte vill sluta löneavtal inom def som regeringen anser vara en måttligram, 5, För affnödtorftigt korrigera misstagen tvingas fill sist fill chockhöjningav diskontot och regeringen fill vissa punktinsatser för aft begränsakonsumtionen. Detta är exempel påekonomisk-politiska åtgärder som i sig själva är avslöjande för brisfen påkonsistens och målmedvetenhet i regeringens agerande. De fre icke-socialistiska parfierna har i en gemensamreservation närmare utvecklat den ekonomiska polifik som vi är beredda atf faansvar för. En vägledande princip måste vara atf anpassa konsumfionen, denoffentliga och den privata, till produktionsresultatet. Nationen kan aldrigfortsätta i längden aff leva över sina tillgångar. Detta innebär aff enminskning av utgifterna hos stat och kommun måste genomföras, en åtstramning avfinanspolitiken är nödvändig för atf få ner inflationstakt och budgetunderskottoch för all del även räntenivån. Om regeringen hade genomfört rejälabesparingar hade t, ex, skatterna infe behövt höjas och räntan hadeinte behövt chockhöjas . Detta vidimeras för övrigt av biträdanderiksbanksdirektören i en artikel i . Vi trorinte atf ytterligare skattehöjningar löser problemen, tvärtom är def angelägetatf sänka marginalskatterna och lätta avgiftsfrycket, framför allt på denmänskliga arbetskraften i produktionslivet. Det är också vikfigt aft denekonomiska polifiken inriktas på atf avreglera näringslivet och förbättraförhållandena för de många små företagen som under eft par år varitdiskriminerade i politiken, som ensidigt främjat de stora företagen,exportnäringarna och institutionerna på kapitalmarknaden. En vikfig punkt i den alternativa ekonomiska politiken ärnaturligtvis också att avskaffa de kollekfiva löntagarfonderna, som infe harnågonfing med ett fritt och utvecklingsdugligt näringsliv aff skaffa.Avskaffandet bör enligt vår uppfattning medverka till att bredda aktieägandetoch göra varje svensk man och kvinna till delägare och aktieägare i svensktproduktionsliv. Av avgörande betydelse är naturligtvis också aftincitament skapas så aff lönebildningen i samhället fungerar bättre, Def varden ambifionen regeringen hade med sina Rosenbadsöverläggningar som skändligenhar misslyckats. Om detta skvallrar de spräckta inflationsmålen och den oro vihar upplevt på arbetsmarknaden , Def anmärkningsvärda äraff regeringen över huvud taget inte, när den nu framlägger sin ekonomiskapolitik för för slutgiltigt bedömande, diskuterar detta problem. Mendet kanske kommer i debatten här i kammaren , Def är angeläget aft avtalen inom den konkurrensutsattasektorn blir löneledande i fortsättningen. Arbetsmarknadens parter måste ocksåvisa ett större ansvar för avtalens konsekvenser för sysselsättningen, Å andrasidan måste staten vara beredd atf genom ett fullt inflationsskydd i inkomsfskafte-skalornaunderlätta för avtalsrörelsen, Def bör också sägas aff om man skall restaureraden klassiska svenska modellen och ge arbetsmarknadens parter en reell chansaft ta ett samhällsekonomiskt ansvar, måste den typ av korrigeringar i efterhandsom regeringen ägnat sig åt, t, ex, genom skatterabatter, avskaffas. Om manständigt från politikernas sida försöker manipulera avtalsrörelserna försvårarman för ansvarsmedvetna förhandlare aff genomföra avtalsrörelser vars resultatfår plats inom de samhällsekonomiska ramarna. Fortsätter man på den inslagna vägen är det bättre i ochför sig aff ge klara besked om en staflig inkomstpolitik. Men då har man ocksåövergett principen om fria avtalsrörelser, vilket skulle vara en stor förlustför det svenska samhället, I reservation om de allmänna riktlinjerna förbudgetregleringen har vi närmare skisserat vårt budgetalternativ. Det är effbudgetalternativ som grundar sig på principen atf den ekonomiska krisens bördorskall fördelas rättvist. Det är därför nödvändigt att bedriva en målmedvetenbudgetpolitik i syfte att få balans mellan konsumtion och produktion.Devalveringar sänker reallönerna, chockhöjning av räntan drabbar löntagare ochföretagare blint liksom inflationen. Alternativet är eft målmedvetet sparande,där bördorna fördelas så rättvist som möjligt, Def blir i längden omöjligt attupprätthålla en förståelse för nödvändiga sparåtgärder om man gör som densocialdemokrafiska regeringen: förnekar aft sparande är behövligt och invaggarfolk i tron aft alla bekymmer är över och atf landet är på rätt väg. Vårtalternativ är alltså aft spara, men kombinera sparåtgärderna med Nr 167 särskilda skyddsåtgärder för desämst ställda grupperna i samhället, Tisdaeen den ' ' budgetförslag till årets riksdag följt strategin medatt slå vakt 11 iuni1985 "" grundtryggheten förmedborgarna. När de personliga avgifterna fill arbetslöshetsförsäkringen höjs enligt vårt förslag föreslås också en Denekonomiska °i ersättning fill de arbetslösa. När indragning sker avskafteunderlaget för Dolitiken kommuner och landsting ochstatsbidragen minskar vill vi bygga ut skatteufjämningenfill de ekonomiskt svagaste kommunerna. Genom vår sparpolitik får vi också utrymme för angelägnareformer som i sig själva är ägnade inte bara att säkerställa grundtrygghetenför medborgarnas flertal utan också aft skapa eff mera flexibelt och mindresårbart samhälle. Det gäller t. ex. familjepolitiken, med ökad valfrihet ibarnomsorgen genom vårdnadsersäftningen till småbarnsföräldrar. Def gällerskattepolitiken, med en satsning bl. a. på marginalskatfesänkningar, eneffekfivare skatfeutjämning och en fullt ut inflafionsskyddadskafteskala. Jag vill även nämna sysselsättnings- och regionalpolifiken- med kravet på rättvisa för småföretagen, bl. a. genom sänktaarbetsgivaravgifter för de 15 först anställda - och politiken för attge möjligheter för jordbruket att upprätthållas och vidareutvecklas i alladelar av landet som andra exempel på denna polifik. Ett sorgligt försummat kapitel harvarit regionalpoHtiken. Detta tar sig skilda uttryck. Det aren fråga som inteär ointressant i en debatt om samhällsekonomin. I den reviderade finansplanenkräver regeringen inte bara en yrkesmässig rörlighet bland medborgarna. Dettaär riktigt, def kan vi skriva under på. Men man kräver också en ökad geografiskrörlighet. Det blir på nytt en uppmaning till aft flytflassen skall gå frånavfolkningsbygder till koncentrafionsorfer, som eft led i den ekonomiskapolitiken. Detta är mycket anmärkningsvärt, och det är måhända betecknande attregeringen nu också trotsar tidigare uttalanden om atf ny statligverksamhet skall utlokaliseras från . Trots uttalandenligger nu infe bara utan som det senaste exemplet även AMU:scentrala organisafion i , Detta ökar sårbarheten i samhället och ökarinflationstrycket, eftersom koncentrationsorterna bidrar till ekonominsöverhettning mer än orter med låg ekonomisk aktivitet. Från sida kan vi inte acceptera attavfolkningsorterna på detta sätt cyniskt exploateras och att trängseln ikoncenfrafionsorferna med åtföljande miljöproblem i sitt släptåg ökar. Likalitet kan vi acceptera regeringens passiva atfityd när def gällerresurshushållningen över huvud taget i samhället. Det gäller vida fält, Def mågälla vaktslåendéf kring den odlade jorden eller det personliga inifiativet ochengagemanget i de många små företagen, Def kan också gälla andra åtgärder som iprincip berör samma områden - åtgärder för miljö, för vår ekologi, motförsurningen och för avgasrening, för atf fa några problem som ärsärskilt aktuella i omsorgen om den ekologiska balansen. Det finnsen gemensam nämnare i alla de frågor som jag här har tagit upp Det är okänsligheten inför människan i hennes lokala miljö, 16 Den här okänsligheten frånregeringens sida skrämmer mig. bevisarden aft man från socialdemokratins sida - dess värre gäller def ocksåhögerkanfen inom den icke-socialistiska oppositionen - inte försfår atf det irekonstruktionen av landets ekonomi också är viktigt aff fa med mänskliga ochhumana aspekter. Det är också viktigt aft ta fill vara de mänskliga resursersom vi i skilda avseenden har i vårt samhälle. Till finansutskottets betänkande har och jagavgivit eft särskilt yttrande med anledning av utskoftsmajorifetens skrivningom beskattningen av baslivsmedel. Vi har där anmält att vi från sidaanser def angeläget att nuvarande subvention på mjölk bibehålls, Def är enåterbetalning av den moms som konsumenterna får betala på den mjölk de köper.Vi menar aft vi nu har hamnat i ett läge där beskattningen av vissabaslivsmedel har blivit en tung börda för konsumenterna. Vi menar därför affman egentligen borde gå vidare och subvenfionsvägen lasta av en del avmomsbelastningen på baslivsmedel. Vi har förklarat oss beredda - om def skullefinnas polifisk majoritet för detta - atf göra def genom aft differentieramomsen, Åtgärder som denna måste i def här stafsfinansiella läget självfalletvara budgetneutrala och därför finansieras med en höjning av momsuttaget påannan konsumtion än den som gäller vissa utvalda baslivsmedel. Vi har inteställt några konkreta förslag i detta sammanhang. Vi har .dock velat anmäla vårprincipiella syn på frågan, eftersom den har aktualiserats i finansutskottetsbedömning av den reviderade finansplanen. En framsynt strategi för den ekonomiskapolitiken måste präglas av minskade offenfliga utgifter och minskatbudgetunderskott för att åstadkomma balans mellan vad vi producerar i samhälletoch vad vi konsumerar. Jag inkluderar då också betalningen av våra skulder, denkonsumfion som har skett , Def gäller aft uppmuntra den inhemskaproduktionen och vidta åtgärder för aff stärka näringslivets konkurrenskraft -detta för att minska vår ekonomis infernafionella beroende, som är etthot mot vår nafionella integritet. Det gäller även aft skapa rättvisa mellanolika befolkningsgrupper genom ett förstärkt grundskydd vid sjukdom, arbetslöshetoch ålderdom. Det är i den andan som har utvecklat sinaalternativ när det gäller den ekonomiska politiken och budgetregleringen. Vifullföljer därmed konsekvent den ekonomiska polifik och den budgetpolitik somvi har arbetat . Den ekonomiska kris som landet befinner sig i måste bliföremål för målmedvetna åtgärder. Jag understryker ordet målmedvetna, Def ärdärför närmast en parodi atf ta del av pressen och erfara affsocialdemokratin nu med vpk:s hjälp har beslutat sig för atf höja bilaccisen -visserligen infe så mycket som finansministern hade önskat men ändå höja den.Det är samma koalition som chockhöjde bensinskatten, Def är åtgärdersom infe löser de grundläggande ekonomiska problemen men som hårt drabbarpendlare i samhället, arbetande människor och glesbygdsbor i övrigt. är def hela en fråga om svenska folkefs rättfill och möjligheter att få arbete. Den ekonomiska polifik som regeringen harbedrivit kommer i en stundande lågkonjunktur ofelbart att kräva sitt pris iform av en väsentligt ökad arbetslöshet. Detta är, som jag ser det, def storahotet. 2 protokoll 1984/85:167-169 redan nudålig, eftersom man har 50 000 fler människor utanför den reguljäraarbetsmarknaden än man hade lågkonjunkturåref 1982 - detta trots aft vibefinner oss i en högkonjunktur. Ett företag, som ökar skuldsättningensuccessivt för att forflöpande täcka underskott i sin rörelse, erbjuder intesina anställda någon trygghet. Också en nation som lever på enahanda sätt äventyrarsysselsättningen. ekonomiska politik är alltså en politik, som ärinriktad på att slå vakt om sysselsättning och människors sociala trygghet.Vill man garantera sysselsättningen och grundtryggheten finns inga genvägar.Det krävs målmedvetna åtgärder för aft anpassa konsumtionen tillproduktionsresultatet. Det krävs även kurage och mod aft stå upp inför en bredopinion och förklara de ekonomiska sammanhangen i klara koncisa termer. Det ärden oundvikliga formen för vår ekonomiska politik, om vi vill uppnåsamhällsekonomisk balans i vårt land. Jag ber härmed att få yrka bifall tillreservationerna 1,3,4,6, 9, 11, 13, 16, 19 och 22, 4BJÖRN (): I finansdebaft för tre månadersedan var def grundläggande temat från regeringspartiets talesmän att Sverigevar på rätt väg. Vi hade infe längre något underskott i våra betalningar medutlandet och finansutskottets ordförande använde uttrycket atf vårt folkhushåll"gjorde rätt för sig" igen, fortsatte: "Vi riskerarinte längre att vara beroende av ufländska långivare om vi lyckas lika brafortsättningsvis som vi gjort med polifiken," Såväl finansministernsom finansutskottets ordförande förutsåg atf inflationen under detta år skullestanna vid , eller för att citera : "Inflationstaktenkommer åtminstone aft halveras ," Ännu i kompletteringsproposifionen tecknade regeringen en ljusbild av den ekonomiska utvecklingen , Industriproduktionen befann sig ifillväxt, utrikeshandeln visade överskott, inflafionen hade pressats ned filllåg nivå och löntagarna kunde påräkna reallöneökningar , Så lät det alltså . ärverkligheten en annan. Industriproduktionen och exporten saktar av.Bytesbalansen visar snabbt stigande underskott och inflationen har redan gåttöver regeringens 3-procentsmål. Trots denna drastiska försämring avförutsättningarna för svensk ekonomi tycks det som om regeringen ochfinansutskottets socialdemokratiska majoritet vill fortsätta som om ingenfinghänt. Vid behandlingen i finansutskottet avkompletteringsproposifionen och regeringens krisproposition nr 217 menade vifrån oppositionens sida, att det var rimligt aft man utarbetade en nyförsörjningsbalans som utgick frän nu kända fakta om vår ekonomi. Det är juuppenbart attden försörjningsbalans som fanns i kompletteringsproposifionen nuär inaktuell, Def medgav också finansministern indirekt vid den hearing somutskottet hade med honom . Finansutskottetsmajoritet har emellertid väjt undan för detta krav och det betyder att infe har en aktuell försörjningsbalansför att ta ställning till. De förstärkta inflationstendenserna har infeföranlett någon reviderad inflationsprognos, och den ogynnsamma utvecklingen avutrikeshandeln har endast föranlett ett konstaterande om aft bytesbalansen kan förväntasvisa ett större underskott än vad som angavs i den reviderade finansplanen. Den mest dramatiska förändringen av fömtsättningarna förden ekonomiska politiken gäller utrikeshandeln. Under de fyra första månadernai år har det skett en markant försämring av handelsbalansen. Till en börjanföreställde man sig aft denna försämring hängde samman med den hårda vinternoch svårigheten att skeppa varor per båt. När nu också handelssiffrorna förapril är fillgängliga och när dessa visar ett underskott på 800 milj, kr,, äremellerfid slutsatsen ofrånkomlig: Vi upplever nu ett drastiskt omslag i vårutrikeshandel - från eft betydande överskott fill ett jämviktsläge eller ettunderskott. Utrikeshandeln gav 1984 ettöverskott på . Motsvarande siffra för de fyra förstamånaderna är en miljard. Utrikeshandeln har alltså för denna periodförsämrats med hela . Om denna utveckHng skulle fortsätta linjärt, vilket inteminst med tanke på atf utrikeshandeln fradifionellt visar ett sämre saldo underandra halvåret än vore tänkbart, skulle situationennärmast bli katastrofal. finns det emellerfid inte anledning atf vara såpessimistisk. En del av försämringen av utrikeshandeln är orsakadav tillfälliga störningar, och vår indusfris förmåga atf anpassa sig efterförhållandena ute i världen är betydande. Men även med antaganden om aftutvecklingen kommer aft bli bättre än ,är det svårt atf komma till någon annan slutsats än att vi kommer aft få ettunderskott i bytesbalansen på 10 miljarder eller mera,