prot · G80972 · 1984-12-31 00:00:00 — Man får intrycket att detta ären konflikt där diverse stater har främmande trupper på mark och attalla är ungefär lika stora bovar i dramat. Varför säger inte utrikesministern rent ut att Vietnammåste dra tillbaka sina trupper från , att måste upphöra attockupera och att måste sluta med sin krigföring mot denbefrielserörelse som finns i ? Också resonemanget om att ett slags balans skulle hauppstått genom att utrikesministern besöker såväl , huvudstad,som , huvudstad, ger ett intryck av att regeringen ser det härsom en konflikt mellan ett antal stater och alltså bortser från att denförfördelade parten är folk. Utrikesministern gjorde ju inte någotbesök hos befrielserörelsen i . Därmed kvarstår naturligtvis riskenför att detta besök kommer att uppfattas som ett stöd för och Vietnamsutrikespolitik. ursäktar sig utrikesministern med att den dåvarandetvåpartiregering-en 1982 bjöd utrikesminister till . I och försig kan vi kanske , 1985, i ljuset av de erfarenheter vi har fått av Vietnamspolitik i , ifrågasätta klokskapen i att bjuda in Vietnamsutrikesminister . Men detta faktum kan aldrig fungera somursäkt för att utrikesminister, efter det att har fortsatt sinockupation av och krigföring i , åker tillVietnam och på det sättet markerar den svenska vänskapen med och det svenskastödet för . När utrikesministern kommenterar situationen i medavseende på mänskliga rättigheter är också formuleringarna svaga, vill jagpåstå. "Besöketi gav---- tillfällen att beröra frågor om landets ekonomiskaoch sociala utveckling samt frågor om mänskliga fri- och rättigheter. Då berördesinte bara den svenska synen på mänskliga fri- och rättigheter i allmänhet,exempelvis dödsstraffets användning, utan även namngivna samvetsfångar ochfamiljeåterföreningsprogrammet diskuterades." Man "berörde" och "diskuterade"frågor, men huruvida det kom ett entydigt, klart svenskt fördömande mot deövergrepp mot mänskliga rättigheter som förekommer i , både inomVietnams egna gränser och genom vietnarhesiska trupper i , framgårinte alls av svaret. Jag hoppas att detta är fråga om övliga diplomatiskaformuleringar och att de fördömanden som inte framgick av detta svar ändåframgick av utrikesministerns inlägg i . När det gäller frågan om giftanvändning sägerutrikesministern: "Uppgifter om påstådd giftanvändning i harförnekats av och andra inblandade i konflikten." Att Vietnamnskulle förneka användningen av gift iKampuchea förvånar kanske ingen. Betydligt intressantare är naturligtvis vilkaandra inblandade i konflikten som också har förnekat detta. Är det HengSamrin-regimen är det klart att det inte är mer än vad vi väntar oss - att denskall vara ett eko av vad som sägs i . En andra inblandad i konflikten ärrimligen Demokratiska , befrielsefronten. Är det den som har förnekatgiftanvändning? En fråga kvarstår: Vilka andra inblandade i konflikten änVietnam och quislingregim i har förnekat giftanvändningen? Den redovisning som ges i svaret, baserat på uppgifterfrån den arbetsgrupp som sysslar med de här frågorna, bestyrker att det finnsmycket goda skäl att hysa misstankar om att det faktiskt används gift ikrigföringen i . Enbart det faktum att inte har varit berettatt samarbeta med den här expertgruppen visar att med mycket storsannolikhet har något att dölja, dvs. att giftiga ämnen faktiskt används. Menden slutsatsen drar inte utrikesministern i sitt svar. Det enda han säger äratt han vill instämma i beklagandet, och det tycker jag också är att uttryckasig mycket svagt. Det svenska biståndet har i och för sig diskuterats förinte så .sedan här i kammaren, men eftersom det berörs i svaret medanledning av interpellation vill också jag göra en litenreflexion. Från sida håller vi med om att biståndet skallvara långsiktigt. Vi håller med om att man inte skall använda biståndet sompåtryckningsmedel i akuta situationer. Men därifrån till att dra slutsatsen attdet är helt i sin ordning att år med ett massivtbiståndsprogram stöder ett land som bedriver angreppskrig i ett grannland,tycker jag är att gå för långt åt det andra hållet. Det är helt klart att ettbistånd av den omfattning det här är fråga om, nu uppgår det till 300 miljoner,det har varit mer tidigare, under tidens lopp blir ett stöd också för Vietnamsmöjligheter att föra krig. Det är också helt klart att det faktum att Vietnamhåller 100 000-150 000 man i skapar ett biståndsbehov, vilket vi alltsåär beredda att försöka klara. Det svenska biståndet är inte heller bara frågaom konkreta projekt, typ Bai , utan här ingår också, som nogsamt haruppmärksammats, rent stöd till handelsbalans. Det måste vara rimligt,när vi ser den typ av utrikespolitik som för, att vi också successivtavvecklar det svenska biståndet. Vi har inte från sida krävt att vidrasfiskt skall lämna allt med en gång och därmed göra tidigare svenskabiståndsinsatser bortkastade. Men det är rimligt att vi successivt avvecklardet svenska biståndet, att vi avslutar de åtaganden vi har tagit på oss iVietnam och ser fill att vi inte, så länge som fortsätter sittangreppskrig i , går in i några ytteriigare projekt som skulle kunnainnebära fortsatt långsikfigt stöd. Sammanfattningsvis, herr talman, tycker jag att det är påtiden att vi bedömer utrikespolitik med samma måttstock som vi bedömerandra länders utrikespolitik. Vårt stöd för under kriget mot islutet av och grundades i mycket hög grad påSveriges vilja att slå vakt om varje nations rätt att dana sitt eget livsöde,att slå vakt om de små nationernas intresse gentemot stora stater som visarvilja att Om utrikesministerns besök i Om utrikesministerns besök i lägga sig i deras angelägenheter. Detta var en viktiggrund för vårt stöd åt . är det som uppträder som stormakt och som villpressa sin vilja på ett mindre och svagare grannfolk. Då måste vårt fördömandevara lika klart och entydigt som när vi fördömde USA:sstormaktspo-lifik, när med våld ville pressa sin vilja på ett svagare folk,nämligen det indokinesiska. 8 (): Jag skulle vilja börja med att helt kortinstämma i den slutsats som avslutade sitt anförande med. Denvar- och jag tycker att det är mycket riktigt sagt - att det är hög tid att vii bedömer politik på samma sätt som vi bedömer andranationers. Sedan, herr talman, ber jag att få tacka utrikesministernför svaren på mina frågor, som är ställda med anledning avutrikesmininsternsuppmärksamma-de resa till . Resan har sammanfallit ifiden, dels med sexårsjubiléet av invasion i , dels med envietnamesisk storoffensiv mot motståndsrörelserna i . De vietnamesiskaockupationstrupperna har med stöd av artilleri och stridsvagnar frånSovjetunionen gått till attack mot flyktingläger invid den thailändska gränsen.Åter har hundratusentals människor tvingats fly till . Åter har kvinnoroch barn i lägren kommit i skottlinjen, skadats och dödats. Mödosamt uppbyggdaflyktingläger-uppbyggda med bl. a. svenska biståndsmedel-ödeläggs. ,som mottar . i svenskt bistånd, raderar ut svenskahumanitära biståndsinsatser i ett grannland. Sedan utrikesministern kom hem från sin resa harhemligstämpeln hävts på en som berättar om tvångsarbete ochomänskliga levnadsförhållanden för tusentals kvinnor som arbetar i skogen ianslutning till Bai Bang-projekten. Rykten om dessa missförhållanden förekomredan 1982, men avfärdades då av regeringen. Utrikesminister sadeföljande i : "Det finns ingenting annat än lösa uppgifter. Vi harförsökt kontrollera dessa uppgifter,' men vi har inte fått dem styrkta. Ochutan att ha styrkta anklagelser finns det heller inget skäl att fälla en dom. Det är alldeles klart vilken inställning är tilltvångsarbete. Vi har skrivit under om detta, och vi följerden. Vi påtalar också när det föreligger skäl att utgå från att tvångsarbeteexisterar. Vi skulle göra det även beträffande , om vi hade några bevisför detta. Men de besked som vi har fått från arbetsledningen, frånprojektledningen och från vår ambassad styrker inte de påståenden som talarnahär i kammaren har gjort." Mot denna bakgrund är det naturligt att många svenskargärna vill veta vilka besked utrikesministern fick i . När kommer denvietnamesiska ockupationen av att upphöra? Hur ser utsikterna ut fören demokratisk utveckling i ? Kommer förhållandena i skogen attförbättras? Utrikesministerns svar till mig är magert, för att intesäga dystert. Regimen i tycks inte ha givit utrikesministern något hoppom ett snart tillbakadragande av de vietnamesiska trupperna. Lidandet iKampuchea kommer uppenbarligen att fortsätta. Beträffande min fråga om utsikterna för en demokratiskutveckling i tycks utrikesministern inte vilja ha någon åsikt om. Lägetär vanskligt att bedöma, säger han, och jag förstår det. I den bild somavtecknar sig av den kommunistiska diktaturen - med dödsdomar mot oliktänkande,presscensur och interneringsläger - är säkert ljusglimtarna få. Jag utgår ändå ifrån, herr talman, att frågan om demokratioch mänskliga rättigheter var ett centralt avsnitt i utrikesministernsöverläggningar i . Med den hemligstämplade i bagaget vardet en nödvändig uppgift för utrikesministern att kräva förändrade ochförbättrade levnadsförhållanden för arbetskraften i skogen. Min raka frågatill utrikesministern är: Vad var reaktionen i ? När kan den typ avlivstids tvångsarbete under omänskliga förhållanden som praktiseras i skogentänkas upphöra? Det som gör denna fråga så allvarlig också för osssvenskar är ju att dessa arma 17 000 kvinnor skickats till skogen på grund avBai . De är där för att avverka skog till Bai ! Sverigesstörsta biståndsprojekt genom tiderna med en kostnad på harsom sidoeffekt lett till detta tvångsarbete. Detta är upprörande och borde varaett oacceptabelt förhållande för alla demokratiska partier representerade iSveriges riksdag. Återigen ställer jag frågan: Vilket besked fickutrikesministern i ? Vietnambiståndet väcker en rad principiellafrågor. De viktigaste är följande: Bör fortsätta att ge ett omfattandebistånd till ett land som håller en annan nation ockuperad med hjälp avomfattande truppstyrkor och som för ett skoningslöst krig gentemot de rörelsersom söker befria det egna landet? I detta krig har flyktingläger attackeratsoch kvinnor och barn drivits på förnyad flykt. Flyktingsituationen på gränsenmellan och är en av de svåraste i världen. Det parti jag företräder i svarar nej på denfrågan. bör inte ge ett omfattande bistånd till ett land som förangreppskrig och ockuperar ett grannland i strid med folkrätten. Den andra frågan aktualiserades , förtegs ochhar nu återigen förts fram i ljuset genom offentliggörandet av SIDA-rapportenom arbetsförhållandena i skogen. Skall svenska biståndspengar få användas iprojekt som direkt eller indirekt leder till att de mänskliga rättigheternakränks? Svaret på den frågan borde självfallet vara nej. Utrikesministern hänvisar nu som tidigare tilllångsiktigheten i biståndspolitiken och till att biståndet inte får användassom utrikespolitiskt påtryckningsmedel. Detta låter bra men tål knappastnärmare analys. Vad saken gäller är ju att vi i vårt bistånd skall stå på defattigas och förtrycktas sida, att vi skall främja de fattiga människornaslevnadsvillkor, att vi skall bidra till en demokratisk och fredlig utveckling ivärlden. Vårt-Vietnambistånd svarar inte mot dessa krav. Sverigehar en skyldighet att också i sin biståndspolitik upprätthålla Om utrikesministerns besök i Om utrikesministerns besök i respektenför internationella regler till skydd för mänskliga rättigheter, till skydd förnationers självbestämmande, till skydd mot tvångsarbete. Det är på sin plats att fråga utrikesministern om det ärhans uppfattning att långsiktigheten i biståndet går före allt annat. Skalltyranniska regimer som kränker mänskliga rättigheter kunna påräkna svensktbistånd i all oändlighet bara socialdemokratin får råda? Skall mottagarländernär det gäller svenskt bistånd kunna angripa och invadera sina grannar utan attdetta föranleder en omprövning av bistånd? Skall svenskt biståndanvändas i projekt som är förknippade med tvångsarbete för den fattigabefolkningen? Såväl som veta att har ställt sig på den sida i somkräver att alla främmande trupper skall bort ur . Alla främmandetrupper, står det i FN-resolutionen, även om det nu i första hand riktar sigmot . Men det kravet står vi bakom tillsammans med 100 andra nationer,av vilka f. ö. endast en mindre del är demokratier. Dessa länder kräver att denvietnamesiska ockupationen av skall ersättas av ett system därmänniskorna fritt får välja sin egen styrelseform och sin egen regering,som flertalet av dem inte själva förfogar över detta. Men det är jubra att dessa länder har denna positiva önskan för folk, om ocksåinte alltid för sina egna. Låt mig göra fullkomligt klart att det inte finnsnågonting som försvarar fortsatta närvaro i . Den förklaringsom har avgivits från sida - att man drev bort - är enförklaring, men det är ändå inte ett försvar för att gripa till våld. Vad viockså brukar säga är att Pot-regimen dödade minst 600 000 människor, kanskeupp emot två miljoner. En tredjedel av befolkning massakrerades viden vansinnig jakt på intellektuella. Till slut lär det ha återstått 100folkskollärare i detta land sedan denna orimliga klappjakt hade upphört. Dettakunde inte förhindra. Vietnameserna menar dock att det harsatts stopp för klappjakten. Om detta har gjorts ser jag ändå inget skäl tillatt vietnameserna skall motsätta sig FN:s resolution att lämna . Jag har framfört detta, inte bara i FN utan också vidsamtal med utrikesminister och med dess premiärminister. Jag har dåfått svai-et att skall dra sig tillbaka när man känner sig säker på attPol Pot-regimen inte skall återvända till sin tidigare grymma hantering.FN-ståndpunkten är dock att ovillkorligt skall dra sig tillbaka. Vi får alla hoppas att Pot-regimen har fått ett nyttsinnelag och att inte återvänder till det blodiga hantverk som hanutövade för ett tiotal år sedan. Därmed är också sagt att kemisk krigföringsjälvfallet är förkastlig. Men den är inte lättare att bevisa i dessa delar änvad den har varit i kriget mellan och , där det som bekant också hargjorts försök att fastställa att kemisk krigföring bedrivits. Om man vänder sigmot kriget i har man därmed självfallet också vänt sig mot varje formav kemisk krigföring. har FN:s generalsekreterare besöktsåväl som . Det är således inte omotiverat att avlägga besök ibåda dessa huvudstäder, eftersom dessa två stater är dominerande på den halvödär de är belägna med och som två småstater däremellan. Jag hoppas att skall lyckas. Vi stöderalltid FN. Jag har framhållit det upprepade gånger, också i de samtal jag hafti . Men vietnameserna är misstänksamma mot FN därför att FN inte kundeförhindra kriget mot fransmännen , eller det krig som därefterföljde på 1960- och långt in . Men ändå är det ett gott tecken attFN:s generalsekreterare är där. Slutresultatet måste bli förhandlingar mellan alla berördaparter. Det har, såvitt jag har förstått, senast uttalats av ,som har haft kontakt med. Påståendet att vi försummat ärfelaktigt. Vi tog emot , trots att vi inte erkänt hansregering. Före min resa till och sändes en tjänsteman frånutrikesdepartementet till , där Sihanouk befann sig, för att inhämta hanssynpunkter. Han uttalade sannerligen ingen otillfredsställelse över att viförsökte hålla denna kontakt. Både och säger att när vii bedömer politik, så bör vi göra det på samma sätt som vibedömer andra nafioners politik. Låt oss vara ense om det. Då kanske vi kankomma långt på vägen när det gäller att lösa de problem som här föreligger. har också tagit upp frågan omarbetsförhållandena för människorna dels vid Bai , dels i skogen, varifrånvirket forslas fram till Bai . Hon säger att detta var en hemligstämpladutredning. Jag vet inte vilken hemligstämpel som var åsätt den. I själva verketär det så att utredningen blev färdig . En sammanfattning avutredningen levererades till åtminstone några tidningar.Det har inte varit någon annan hemligstämpel på den utredningen än att de somverkställer utredningen får genomföra sitt arbete i fred, till dess att de ärnöjda med den produkt de skall avlämna. Att det sedan kommit i gång endiskussion tidigare beror på att den här sammanfattningen ändå spreds i någonupplaga. Jag hade faktiskt ett exemplar med mig, och det har överlämnats tillvederbörande i . Vad denna utredning visar är dåliga arbetsförhållanden -milt sagt - för kvinnor. Kvinnorna där har ett hårt arbete, vilket de haft ialla outvecklade länder. I var det kvinnor som hade det tyngsta arbetetpå byggarbetsplatserna ännu i början av detta århundrade. Så ser det ut i enrad utvecklingsländer, och så ser det ut i också. Det var för mignaturligt att säga att dessa arbetsförhållanden måste förbättras. Det är ettarbetarskyddsintresse att så sker. Jag vill påstå att min positiva inställningdärvidlag inte är mindre än den som har.Arbetsförhållandena måste förbättras också av hänsyn till jämställdheten mellanmän och kvinnor, där jag också vill försöka tävla med ifråga om ambitioner. Arbetsförhållandena måste förbättras även av ett tredjeskäl: för att man skall kunna få ett ekonomiskt utbyte av Bai och av Om utrikesministerns besök i Om utrikesministerns besök i skogsdriften.Bai kan producera mycket mer med den utrustning man har, underförutsättning att arbetskraften är motiverad att verka där, under förutsättningatt de anställda får löner som gör att de kan stanna på arbetsplatsen i ställetför att ge sig i väg till sina hönsgårdar och risfält. Det kan ske genom attkvinnor får så enkla saker som mensskydd, så att de inte behöver vara bortafrån arbetet , genom att de får bättre barndaghem,bättre sjukvård och kanske så enkla saker som moskit-nät, filtar, bättre kläderoch tätare hus att bo i. Jag kan inte förstå hur dessa förhållanden skullekunna förbättras genom att vi drar in vår hjälp. Vi har i stället visat på defördelar från allmänmänsklig och ekonomisk synpunkt som uppstår genom vårhjälp. Bai är ett projekt som drivs under stora svårigheter.Det producerar inte desto mindre snart lika mycket papper som alla Vietnamsövriga pappersbruk tillsammans. Jag skulle önska att dess utrustning kom upp isvensk-finsk kvalitet, men det skulle fordra att man också använde sinarbetskraft på ett bättre sätt. De andra två projekten är två sjukhus. har jag besöktdem. Jag vill inte vara melodramatisk, men jag vill ändå påpeka att dessa tvåsjukhus är ungefär som svenska centrallasarett. Där kan man vårda barn som ärfödda vid 1 kilos vikt, där kan människor överleva efter svåra operationer. Deär utbildningsanstalter i all sin enkelhet - om de nu inte har samma standardsom eller . Att minska stödet tilldem är sannerligen ingen gärning som befordrar demokratin i . 10PÄR () replik; Utrikesministern anser att det vorevärdefullt om vi kunde enas om att bedöma , dess utrikespolitik och desspolitik i fråga om mänskliga rättigheter efter samma måttstock som när detgäller andra länder. Det tycker jag är lovande. Men när jag sedan analyserarvad utrikesministern säger i sin replik har jag en känsla av att vi har en brabit kvar innan utrikesministern kommer därhän. Intrycket kvarstår att den svenska kritiken mot Vietnamsövergrepp mot folk - och också de övergrepp som förekommer motmänskliga rättigheter inom landet - är ganska lam och pliktskyldig. Vi ställerupp på FN-resolutionen - ja. Men det verkar inte som om vi vore beredda att gåen millimeter utöver den formulering som har förhandlats fram med 100deltagande nationer i FN. När vi vet litet grand om hur man får framresolutioner i FN så kan vi konstatera att det sker efter mycket kompromissandeoch många omformuleringar - det vet utrikesministern säkert bättre än jag. Om en FN-resolution innehåller luddiga och oklaraformuleringar av typen att alla främmande trupper skall dras tillbaka frånKampuchea - det kan man ha förståelse för. Men varför den svenskeutrikesministern och den inte kan säga klart och tydligt attdet här är fråga om att skall dra sig tillbaka från - det ärmindre lätt att förstå. Sedan ärdet anmärkningsvärt att när utrikesministern noterar den uppslutningsom finns bakom denna FN-resolution, så ägnar han sig åt att försökaförta verkan av FN-resolutionen, att underminera dess politiska tyngd, genomatt beskriva den demokratiska tvivelaktigheten hos ett stort antal stater somställer upp bakom resolutionen. Han ironiserar över att dessa stater vill hademokrati i men inte i sina egna länder. O.K. - visst kan vidiskutera demokratin i många stater i världen. Men att ta upp denargumentationen i det här sammanhanget ger onekligen ett intryck av attutrikesministern är ute efter att försöka försvaga den politiska innebörden iden här FN-resolutionen. Det tycker jag alltså är litet anmärkningsvärt. Denna typ av reservationer förekommer också närutrikesministern utförligt beskriver Pot-regimens grymhet - en beskrivningsom jag i och för sig håller med om - och sedan antyder att om drar sigtillbaka så har vi kanske samma grymheter där igen. Det är alltså ett halvhjärtatinstämmande i kraven på att skall dra sig tillbaka som jag tycker äranmärkningsvärt. Koalitionen Demokratiska är trots allt inte riktigtsamma sak som den gamla Pot-regimen. Det finns mer att kommentera, men tiden är ute. Jag villbara påminna om de frågor angående interpellationssvaret som jag ställde i mittförsta inlägg och som jag fortfarande inte har fått något svar på. Om utrikesministerns besök i 11MARGARETHA AF () replik: Det finns mycket att säga omutrikesministerns historieskrivning runt . Varför nämnerinte utrikesministern att Heng Samrin var en general hos ? Varför nämnerhan inte att stödde till en början, och att nu harriktat sina attacker framför allt mot de icke-kommunistiska motståndslägren föratt försöka krossa dem och därmed bara ha kvar den diskrediterade attpeka på inför världsopinionen? Men, herr talman, det som gjorde mig mycket, mycketupprörd var utrikesministerns lama reaktion - jag tycker verkligen den ärupprörande - i vad gäller situationen för de 17 000 kvinnorna i skogen.Utrikesministern gjorde sig, anser jag, nästan löjlig genom att nämna en del avde materiella svårigheter, ekonomiska svårigheter, hälsosvårigheter som möterdessa kvinnor. Men, utrikesministern, de här kvinnorna är sända till dennaplats på livstidskontrakt. De kan icke lämna skogen annat än genom att fly. Ochflyr de, så tas ransoneringskorten ifrån dem, deras familjer drabbas avvedergällning, de kan placeras i interneringsläger. Detta är såvitt jag begriper tvångsarbete, detta är såvittjag begriper ett uttalat brott mot mänskliga rättigheter. Det sker i anslutningtill och inom ramen för ett svenskt biståndsprojekt. har stött skogen -direkt skogen - med 200 milj. kr. Jag finner inte det rätta ordet här. Men jag vet inte hurmånga som har observerat att motivet för att man gjort denna undersökning äricke de frågor som vi ställde här i 1982, det är icke de upprepadefrågor som har ställts om situationen för arbetskraften. Motivet för att mangjort denna Om utrikesministerns besök i undersökningär att det icke kommer tillräckligt med råvara till Bai . Tala om utsugningav arbetskraft! Jag tycker detta är upprörande, och jag är upprörd överutrikesministerns sätt att reagera i denna riksdag. Det kan icke få fortgåopåtalat, det kan icke få fortsätta på detta sätt. riksdag kan ickebevilja medel till ett biståndsprojekt som leder till slavarbete för 17 000kvinnor. har hänvisat till endebatt 1982 om arbetsförhållandena i skogen. Vid det laget hade vi inte dekunskaper vi nu har, och därför har en utredning utförts - mycket ambitiöst.Den utredningen är nu tillgänglig för alla som vill studera förhållandena. Det är ju ingen tvekan om att vi måste förorda attarbetsförhållandena skall bli sådana - både vid fabriken och i skogen - attmänniskor frivilligt kommer dit, därför att det är bättre där än när det gällerde alternativa arbetsmöjligheter som finns.