prot · G80923 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag kommer att låta utreda frågan om hurett juridiskt biträde skall fungera, hur reglerna för biträdet skall utformasoch Om villkorlig frigiv ning och våldsbrottssituationen Om villkorlig frigivning och vålds-brottssiluationen hur viskall skaffa pengar för att genomföra förslaget. Parallellt med detta kommerjag att göra en utvärdering av systemet med stödpersoner som jag också skallredovisa. Till slut, fru talman, skall jag avstå från att vid dettatillfälle, på grundval av fråga, gå in i en stornarkotikadebatt eller en familjepolitisk debatt. 134 (): Jag skall bara kortfattat konstatera attjustitieministern i sitt svar inte nämnde någonting om de ekonomiska argumentenoch vilka ekonomiska vinster som samhället har gjort genom dennareform. Jag förutsätter att han därmed frånträder en del bastioner och att detnär fängelsestraffkommitténs betänkande kommer möjligen blir lättare för ossatt nå en gemensam ståndpunkt i dessa frågor. Jag är inte riktigt lika hänförd som justitieministerntycks vara över ordningshållningen i denna stad. Jag vill än en gång påpeka attvart fjärde våldsbrott i begås i , och därför finns detanledning att framföra en del kritik. Jag sade i mitt inledningsanförande attdet borde vara möjligt att övervaka en så liten del av jordens yta så att intevart fjärde våldsbrott i inträffar här. Därmed är vi tillbaka till resursfrågorna. Vårt parti uppfattningen att det kanske inte är tillräckligt att tillskjuta resurser.För polisen är det i dagens läge också i ganska stor utsträckning fråga om attvara effektiva och att rationalisera. Jag skulle för justitieministern kunnapeka ut en rad förhållanden inom polisen som inte alls är särskilt rationellaoch effektiva. Jag tror att det går att göra rationella vinster och att en heldel skulle kunna åstadkommas inom ramen för nu gällande resurser. Jag skall försöka att ta del av vad som händer den 19november, och sedan får vi kanske återkomma i ett nytt meningsutbyte. 135ANN-CATHRINE (): Justitieministern säger att vi skall tala medsmå bokstäver om kvinnors oro och att vi skall ägna oss åt att lugna. Dettycker jag också. Jag ställde frågan just för att få ett besked om vadjustitieministern avser att göra för att lugna och för att människor, särskiltkvinnor, skall våga gå ut. Jag vet inte om det är bra ordningshållning i vårt land somhelhet, när vi ständigt får höra från just något äldre kvinnor att de intevågar gå ut. Många lever sitt liv i ganska stor ensamhet och skulle ha behov avatt gå ut och umgås med andra, men vågar inte göra det. Det är fördem det behövs lugnande ord och konkreta åtgärder. Det är bra att j ustitieministern säger att han tror attpolisreformen kommer att leda till att vi får se fler poliser ute på gatorna.Det är det som kvinnorna efterfrågar. De tycker att det känns otryggt att gåförbi korvkiosken, torget eller andra ställen där ungdomar samlas och där detskränas. Den viktiga frågan är hur man bekämpar våldsbrotten påsikt, och här är jag fortfarande besviken. Även om det är viktigt att kallatill en överläggning för att fåtill stånd samverkan och för att diskutera åtgärder, är ju intealkoholmissbruket eller narkotikamissbruket någonting nytt. Vi vet att våldsbrottsligheten hänger samman med missbrukav alkohol eller narkotika. Misshandel i hemmet förorsakas ofta avalkoholmissbruk. Det är ingenting nytt, och det är detta jag saknar ijustitieministerns svar. Justitieministern säger att kvinnohus och kvinnojourer haren förebyggande roll och gör ett fantastiskt arbete, och visst gör de det. Detär ett frivilligt arbete som utförs på människors fritid. Men de tar oftasthand om människor när våldet, misshandeln eller övergreppet har begåtts. De tarhand om de kvinnor som blivit utsatta för övergrepp, och de har stor erfarenhetav t. ex. vad de kvinnor behöver som skall till en rättegång. De har enerfarenhet som säger dem att det behövs ett juridiskt biträde. Därför är detegendomligt att man beslutar om en stödperson - och sedan säger man att dettaskall utvärderas. Kvinnorna på kvinnohusen och kvinnojourerna har redan engedigen erfarenhet. De vet vad det handlar om när de föreslår ett juridisktbiträde. Om den enskildes rättssäkerhet och integritet Överläggningen var härmed avslutad. 30 §Svar på interpellation 1984/85:31 om den enskildes rättssäkerhet och integritet har i en interpellation frågatmig 1. om jag anser att den enskildesrättssäkerhet och integritet alltid måste väja för det allmännas "intresse"., 2. på vilkagrunder jag skulle hävda att vissa kategorier brottslingar skulle sakna behovav .social anpassning, 3. på vilken regeli av beslutad lag som rätten att diskriminera vissa personer somomfattas av svensk kriminalvård i förhållande till andra skulle grundas, 4. på vilkagrunder jag skulle hävda att s. k. ekonomiska fångar kommer från goda socialamiljöer och är "väletablerade". Svaret på den första frågan är nej. Som svarpå de övriga frågorna vill jag säga följande. Det är uppenbart att de människor som tas in avtjäna straff är olika. De kommer från skildasociala situationer och har olika behov. Lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt antogs avriksdagen i stor enighet. Den ger ett betydande utrymme för individuellbehandling av de intagna i kriminalvårdsanstalt. Detta är av stor betydelse förmöjligheterna att bedriva en ändamålsenlig kriminalvård. Men lika klart är attde behandlingsåtgärder som vidtas inte får strida mot de krav på fasthet ochkonsekvens som också måste upprätthållas. Om den enskildes rättssäkerhet och integritet När det gäller personer som har dömts'tillfrihetsberövande påföljd för ekonomiska brott, har i den allmänna debattenförekommit påståenden om att de skulle få en positiv särbehandling iförhållande till andra. Så mycket står också klart att de regler som gällertill stor del har utformats med syfte att underlätta anpassningen i samhälletför dem som har särskilda behov i detta hänseende. Det kan medföratillämpningsproblem när det gäller mera socialt väletablerade intagna, enkategori som många - men naturiigtvis långt ifrån alla - av dem som har dömtsför ekonomiska brott kan förutsättas tillhöra. Här möter enligt min meningfrågor av principiellt intresse. Det är därför som jag har tillkallat en arbetsgrupp medföreträdare för departementet och . Den skall pröva omnågra ändringar av de bestämmelser eller den praxis som gäller börgenomföras. Jag förutsätter att gruppen därvid kommer att uppmärksammasituationen även för andra intagna med god social bakgrund än sådana som hardömts för ekonomisk brottslighet. 137NIC (); Jag tackar justitieministern för det härsvaret. Jag skall genast säga att jag tycker att det första elementet i svaretär bra. Det är ett rättframt nej på frågan om den enskildes integritet alltidskall väja till förmån för det allmänna. Men frågan är egentligen mycket störreän så. Den stora frågan är om den enskildes rättssäkerhet över huvud tagetnågonsin får sättas åt sidan för det allmännas intressen i en rättsstat.Rättsstatsprincipen lär ändå innebära att det är staten som garanterar denenskildes rättssäkerhet. När därför ordföranden i eko-kommissionen - eller möjligennågon annan företrädare för kommissionen - uttalade att det skulle vara värreom en skattskyldig slapp skatt än om en oskyldig dömdes som ansvarig för ettbrott uppfattade jag det som ett uttalande som alldeles klart visar enannorlunda hållning vad gäller rättsstatsbegreppet än den som jag vill se somallas vår uppfattning om detta begrepp. Det blir därför nödvändigt att nu frågajustitieministern om han delar den uppfattning som enligt denna uppgift haruttalats från eko-kommissionen eller om justitieministern vill ta detta tillfällei akt att ta avstånd från en sådan uppfattning. Vi skall ju här i ien lång serie ärenden diskutera just den frågan i relation tilleko-brottslighet, och det vore mycket värdefullt om justitieministern ville,här och , i anslutning till den här interpellationen, redovisa sin hållningtill det som jag har pekat på. Detta är särskilt viktigt, eftersom densocialdemokratiska partistyrelsen i sitt förslag till riktlinjer för bekämpandeav den ekonomiska brottsligheten till den socialdemokratiska partikongressengjorde ett uttalande, som i princip också justitieministern står bakom,nämligen "Ett allmänt tal om rättssäkerhet, som i praktikeninnebär att det bara blir lagöverträdarens rätt som skyddas, kan inteaccepteras. Självfallet är det ett grundläggande krav att ingen döms påotillräcklig utredning. Men begreppet rättssäkerhet får inte fattas så snävt. för alla eftersträvansvärda rättssäkerheten måste också ingå ett skydd förmänniskor mot att bli utsatta för brott. Det är den syn på rättssäkerheten sommåste gälla även i diskussionen om denekonomiska brottsligheten." Dettaförslag till uttalande, som jag förutsätter att partikongressen antog, antyderatt den socialdemokratiska ideologin är beredd att göra en avvägning mellan detallmännas intresse av skatteuppbörd och laglydighet inom inte bara ett utanalla rättsområden, å ena sidan, och den enskildes rättssäkerhet, å andra sidan.Det blir alltså mycket viktigt att få uttolkat av jusfitieministern om vihädanefter skall använda det kriteriet på rättssäkerhet att det innehåller tvåmot varandra helt ställda innebörder - och inte det som innebär att statengaranterar den enskildes rättssäkerhet i varje enskilt fall. Mininterpellafion hade också ett andra avsnitt. Denna andra del grundar sig påinformation i pressen - det vill jag gärna understryka - om vadjustitieministern uttalade beträffande behandlingen av s. k. ekonomiska fångar. Jagutgår inte alls från att reportagen är korrekta, men jag vill ändå återge deuttalanden som lades i jusfitieministerns mun och som föranledde mig att ställamina frågor. Först och främst kan jag konstatera, att justitieministern skulleha sagt, att reglerna för hur "ekonomiska" fångar skall behandlas ifängelse kommer att skärpas. Det nuvarande systemet är anpassat efter människorsom behöver social rehabilitering. Ett sådant behov föreligger normalt inte närdet gäller det här khentelet, säger justitieministern. Ävenpå den här punkten är justitieministerns svar bra. Jag tycker attjustitieministerns interpellationssvar har mycket litet att göra med de textersom jag läste upp ur tidningarna - det är en mycket mera balanserad inställningtill problemet som framkommer i interpellationssvaret. Men likafullt ställerjag mig frågan: Vad är avsikten med att utse den här kommittén? Vilka mål ärdet som justitieministern vill uppnå genom kommitténs arbete? Fråganär utomordentligt angelägen - det är ett ganska långtgående ministerstyre somskymtar i förlängningen av tillsättandet av kommittén. Som justitieministernanförde i svaret har vi en lag om kriminalvård i anstalt som har antagits av enenig riksdag. Jag har aldrig förut hört att den har varit särskilt omtvistad,och det har jag inte heller kunnat finna när jag läst lagtexten och förarbetenafill den. Det förefaller vara en lagstiftning som vi tycker om här i landet,och den går ut på att alla skall behandlas lika. Det är domstolarna som avgörhur brottet skall bedömas, och därefter överlämnas den dömde tillkriminalvården och faller därvid under lagen om kriminalvård i anstalt. Jagskall inte citera den - jag är övertygad om att jusfifieministern kan denbättre än jag. Men man har onekligen rätt att fråga jusfitieministern hur enkommitté över huvud taget kan få i uppdrag - det har den tydligen fått, även omjag inte känner till det verkliga innehållet i uppdraget - att se över omjusfifieministern kan framlägga några förslag på det här området när vi påområdet har en lagstiftning som antagits av . Ävendet är en angelägen fråga, för om det är så att justitieministern överväger attinföra regler som gör det möjligt för regering, departement eller till och medbara justitieministern att föreskriva att vissa kategorier av brottslingar -exempelvis de som har tagit sig orådet före att begå ett brott Omden enskildes rättssäkerhet och integritet 6Riksdagens protokoll 1984/85:23-25 Om den enskUdes rättssäkerhet och integritet mot det allmänna - skall underkastas särbehandling ikriminalvården, skymtar onekligen vid horisonten ett system som används i andraländer, som öppet bekänner sig till totalitära synsätt på statsskicket. I dettaandra avsnitt är min fråga till justitieministern; Kan jag litet tydligare fåangivet vad som är målet med kommitténs arbete och vad justitieministernsträvar efter när det gäller vården av dessa fångar? Jag kan inte kommentera det uttalande omrättssäkerhet som här återgav, helt enkelt därför att jag inte vetvem som har gjort det, och jag vet inte heller-om vederbörande verkligenuttryckt sig så som uppgav. Jag föredrar att säga var jag självstår i den frågan; det kan man läsa ut av den bilaga tilleko-brottspropositionen som jag har signerat. Jag har där sagt att en av huvudriktlinjerna vid kampenmot den ekonomiska brottsligheten är att traditionella rättssäkerhetskrav skallvara uppfyllda. Vad menar jag då med "rättssäkerhetskrav"? Till enbörjan menar jag att lagarna skall vara klart och entydigt utformade, så att degår att tillämpa på ett enhetligt sätt. De skall också vara utformade så, i rimlig utsträckning i förväg kan förutse resultatet av lagtillämpningen.De skall medge att lika fall behandlas lika, och i lagtillämpningen skallnaturligtvis varje fall utredas ordentligt. Detta är självklarheter, men jag, har ändå velat uttaladem. Jag har förklarat att de givetvis gäller även i kampen mot den ekonomiskabrottsligheten. Detta har lagts fast såsom en av de riktlinjer som bär upppropositionen. Rättssäkerheten har både för mig och för ävenen annan sida. Vi skall naturligtvis vara skyddade mot brott. Samhället skallta itu med dem som ställer sig vid sidan av regelsystemet. Därför innehållerregeringens proposition om den ekonomiska brottsligheten åtskilliga åtgärdersom är ägnade att effektivisera kampen; enklare och rakare lagregler, meraresurser, bättre kvalificerade resurser samt utbildning. Jag skall inte gålängre när det gäller att återge innehållet i propositionen. I de övriga frågorna om villkorlig frigivning vill NicGrönvall att jag skall tala om litet närmare vad jag är ute efter. Jag skallgärna göra det och på ett väldigt enkelt sätt. Jag har såsom bakgrund det enklakonstaterandet att kriminalvårdens hela behandlingssystem är utformathuvudsakligen med. tanke på ett klientel, som är socialt handikappat i olikaavseenden och som behöver en social rehabilitering. Sedan har vi i dettaklientel fått in en relativt ny grupp, som inte har dessa sociala handikapp ochrehabiliteringsbehov. Då kanske det är rimligt att undersöka om systemet är välanpassat till den senare gruppen. Bakgrunden till att jag då tog ett initiativ och bildadeen arbetsgrupp var vissa uppgifter om behandlingsfall, där allmänheten tog siglitet för pannan och undrade om det var så här systemet skulle fungera. Utanatt på något sätt gå in i något av dessa fall hade jag förståelse för denreaktion som jag mötte bland väldigt många människor. Därför tillsatte jagarbetsgruppen. ännu intefått några direktiv. Jag har sagt åt den att den skall se på hur systemetfungerar och sedan redovisa för mig. När jag har fått den redovisningen, skalljag överväga om jag skall ge arbetsgruppen några särskilda direktiv för dessfortsatta arbete och om jag behöver ange någon särskild viljeinriktning. Längrehar jag inte kommit. kan vara övertygad om att jag, om jag kommerfram till att vi skall göra ändringar i systemet som innebär att vi frångårgällande lag, naturligtvis inte skall göra detta på egen hand, utan då får viöverväga ändringar i lagarna. Om den enskildes rättssäkerhet och integritet 139 (): Justitieministerns inlägg är egentligen likasympatiskt som interpellationssvaret. Han uppehåller sig nu vid sådant som viär rörande ense om. Men det hjälper ändå inte. Det är fortfarande angeläget attjustitieministern tar ståndpunkt till den mening som jag läste upp. Jag kaninte garantera att uttalandet har gjorts av någon speciell företrädare föreko-brottskommissionen, men det har tillskrivits den. Det är angeläget därföratt propositionen om riktlinjer för kampen mot eko-brotten är ytterstförsåtligt skriven. Den innehåller en lång rad truismer som alla är överens om.Jag noterar att justitieministern har återkommit till somliga av dem. Men väger man samman effekterna av den propositionen förden enskildes rättssäkerhet, blir nog resultatet ett annat än det sympatiskainlägg som justitieministern gjorde, nämligen att justitieministern gör enavvägning av den typ som jag skisserade i mitt första inlägg och som innebäratt det andra elementet i detta nyuppfunna rättssäkerhetsbegrepp väger tyngreän den enskildes rättssäkerhet. Den sammantagna effekten av alla de välskrivnariktlinjerna blir att den enskildes rättssäkerhet försämras. Därför hade detvarit befriande att höra att justitieministern kunde ta ärligen avstånd frånden tanke som jag nämnde förut, vem som än har framfört den - vem det är kanjag alltså inte garantera. När det slutligen gäller den mindre väsentliga frågan omjustitieministerns åtgärd, förstår jag att det var en åtgärd litet grand ipopulismens tecken. Jag förstår att folk tycker illa om att läsa att människorsom dömts till långvariga straff för ekonomiska brott reser till och göraffärer. Det måste man tycka illa om. Men vad jag ville med min fråga markera var att det i detnuvarande rättskomplexet finns lagt på en myndighet att tillämpa den gällandelagen just med hänsynstagande till vad justitieministern säger iinterpellationssvaret, nämligen att den ger ett betydande utrymme förindividuell behandling av de intagna i kriminalvårdsanstalt. Man kan alltsåförvänta sig att kriminalvårdsmyndigheterna inom ramen för nuvarandelagsfiftning kan ta hand om det problem som möjligen har gjort ont när man ärjustitieminister och blir kritiserad för att en känd ekonomisk brottsling harstora friheter. Fru talman!Att kallar mig för populist tar jag med knusende Om den enskildes rättssäkerhet och integritet I övrigt vill jag beträffande den ekonomiskabrottsligheten och de förslag vi har lagt fram inte säga mera häravslutningsvis än att effekten av de förslagen skall bli att den som tilläventyrs tänker försörja sig på fiffel, skatteundandra-gande och annanekonomisk brottslighet skall i fortsättningen leva farligt. Det är jagövertygad om att hela den seriösa företagarvärlden och den svenska allmänhetentycker är en utomordentligt positiv effekt. Överläggningen var härmed avslutad. 31 § Föredrogs och hänvisades Propositionerna 1984/85:63till kulturutskottet 1984/85:71fill skatteutskottet 1984/85:77till näringsutskottet 1984/85:79lagförslag 2 till socialförsäkringsutskottet i övrigt till socialutskottet /85:84 tillfinansutskottet 32 § Föredrogs och hänvisades Motionerna 1984/85:93-96 till justitieutskottet 33 § Anmäldes och bordlades Propositionerna och skrivelsen 1984/85:29Ändring i lagen (1977:975) med tulltaxa, m.m. 1984/85:66 Godkännande av ändringi 1984/85:72 Redogörelse för tillämpningen avterroristlagstiftningen 1984/85:73 Fortsatt giltighet av lagen (1975:1360) omtvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall 1984/85:76 Beskattning av vissautländska forskare 1984/85:82 Ökad insyn och samråd i frågor som rörkrigsmaterielexport, 34 § Anmäldes och bordlades Redogörelse 1984/85:8 Redogörelse från svenska delegafionen vidEuroparådets parlamentariska (rådgivande) församling rörande församlingsmötenaunder fiden (35;e sessionen) 35 §Anmäldes och bordlades 1984/85:97av m.fl. 1984/85:99av Bertd Fiskesjö Inrättandeav en statsrådslönenämnd (prop. 1984/85:17) 1984/85;100 av yl lian A kerlind 1984/85:101av m.fl. 1984/85:102av m.fl. Utformningenav det ökade stödet fill barnfamiljerna (prop. 1984/85:39) 36 § Meddelande om interpellationer Meddelades att följandeinterpellationer framställts 1984/85:62av () fill statsrådet omDagmaröverenskommelsens inverkan på friskvården m.m.; Genomförandet av den s. k.Dagmarpropositionen pågår nu ute i landstingen. Konsekvenserna för de enskildamänniskorna kan ännu inte i sin helhet överblickas. Det finns dock farhågor föratt vissa, för medborgarna viktiga, funktioner kommer att försvinna. Det kangälla vissa former av medicinsk verksamhet, som utvecklats tack vare läkaresfritidspraktik. Det kan också gälla den i levnadssituationer med medicinskproblematik viktiga möjligheten att konsultera en från den offentligasjukvården fristående eller alternativ läkare, t. ex. inför svåra och avgörandebeslut eller för att få tunga medicinska besked vidimerade och förklarade avytterligare en fackman. För många motions- och idrottsaktiva är det ett problematt den offentliga sjukvården oftast har begränsade kun.skaper och resurser föratt ta hand om rådgivning och behandling vid skador och sjukdomar) anslutningtill träning och idrott. Detta förhållande står i motsats till samhällets iövrigt positiva attityd till ökad fysisk aktivitet och idrottande i allaåldersgrupper. Många kommuner, bl. a. i , har satsat påfriskvårdscentraler och sportskademottagningar med.stöd av intresserade läkare,som ofta har fritidspraktik. För patienterna har det varit en stor fördel attdessa läkare varit anslutna till den allmänna försäkringen (),vilket Dagmarreformen nu hindrar. , Gränsdragningenmellan friskvård, sjukvård och förebyggande vård är flytande, ochdet har för den enskilde varit en fördel att få hjälp med hela sin situation påen friskvårdscentral i stället för på en sjukvårdsinrättning. Jag anser därföratt dessa mottagningar fyller en viktig funkfion ur flera synpunkter. Hur det skall gå för en verksamhet som har denna viktigahelhetssyn på bl. a, idrott och motion i relation till vardagskrämpor, skadoroch medicinska riskfaktorer, är mycket ovisst. Det finns många medborgaresom nu på ett smidigt och invant sätt kan få hjälp med hälsokontroller,friskvårdsrådgivning och åtgärder mot medicinska riskfaktorer som defår råd och behandlingvid skador och sjukdomssymptom. Om denna typ av vård enbart hänvisas till denoffentliga sjukvården, har sjuk- och hälsovården tagit ett steg tillbaka vadgäller service och personlig omsorg och vård. Jag vill därför till sjukvårdsminister följande frågor: Ansersjukvårdsrninistern att beskriven verksamhet inriktad på idrottsmedicin ochfriskvård är viktig? Ärsjukvårdsministern villig att rekommendera landstingen att bevara mottagningarmed sådan inriktning och där läkarvården skötts avfritidspraktiserande läkare? Ärsjukvårdsministern beredd att vidta åtgärder så att en enskild människa i enför honom/henne svår medicinsk situation skall kunna konsultera en alternativläkare utanför det offentliga sjukvårdssystemet? 1984/85:63av i (c) till civilministern om åtgärder för att stärkafolkrörelsernas roll: De svenska folkrörelserna utgör enomistlig tillgång i vårt demokratiska system. Vi har hundratals folkrörelseroch organisationer som med ett stort antal ledare och föräldrar utför ettomfattande och oegennytfigt samt ofta oavlönat arbete. Folkrörelsernas roll kom att få en ökadbetydelse för att fördjupa demokratin. Bildandet av en särskild enhet i detdåvarande kommundepartementet var ett stort steg i posifiv riktning. Avsiktenvar att denna folkrörelseenhet skulle få en samordnande roll iregeringskansliet för folkrörelsefrågor. Det framstår som oklart omfolkrörelseenheten fått och har den roll som det var tänkt. Det verkar som omden nuvarande regeringen har en annan målsättning, eftersom man visar sådanpassivitet i folkrörelsefrågorna. För folkrörelser av enbart ideell karaktär -jag bortser då från de s. k. ekonomiskt drivna folkrörelserna - har samhälletbyggt upp ett omfattande anslagssystem. I SOU 1979:60 om statens stöd tillfolkrörelser visades att stödet till folkrörelser då sköttes av 38 olikamyndigheter eller statliga verk. Det fanns då över 100 olika bidragsformer. Ser man utvecklingen finner manen tendens till att alltmer ge s. k. projektstöd. De senare har tillkomrtiit dåsamhället ansett en speciell åtgärd som viktig ur statens synpunkt.