prot · G80951 · 1984-12-31 00:00:00 — Utskottet konstaterar attpåbyggnads-SFI enligt propositionen kommer att erbjudas invandrare på olikasätt. Den kan erbjudas invandrare i samband med arbetsmarknadsutbildning, ochstudiestödet utgår då i form av utbildningsbidrag. Om påbyggnads-SFI anordnasinom folkhögskolans reguljära verksamhet får deltagarna studiestöd på det sättsom gäller för denna utbildningsform. Anordnas påbyggnads-SFI avstudieförbunden i studiecirkelform, kommer ett filläggsbidrag att utgå förstudiecirkeln, och genom detta kommer cirkeldeltagarna att bli berättigade tilltimstudiestöd och dessutom få cirkeln gratis. Det är riktigt, som säger, att antalettimmar som kommer att ersättas med timstudiestöd är begränsat och att det f. n.är begränsat fill 70 fimmar . Jag håller också med omatt det är olyckligt att en invandrare skall behöva sträcka ut sinpåbyggnads-SFI , i synnerhet som den till en del har syftet attunderlätta situationen för invandraren när han eller hon skall ut påarbetsmarknaden. För att få ett fimstudiestöd - vare sig det gällerpåbyggnads-SFI eller annan studieverksamhet - fordras det att man har enanställning. Dessutom sker fördelningen i konkurrens med andra arbetstagare,och reglerna gäller lika för svenska arbetstagare och för invandrare. Med dekriterier som finns för urval kan man räkna med att invandrarna blir välvilligtbehandlade. Jag kan inte i motion hitta någotyrkande om ett förändrat timstudiestöd vid påbyggnads-SFI. kunnatbehandla den frågan. Det är en ny SFI-utbildning som föreslås, och detkräver naturligtvis en ny lagtext. Den här debatten får kanske därför ses somen beställning på en ny lagtext som medger flexibilitet i SFI-undervisningen. Svenskundervisningen för invandrare är viktigare ännågonsin tidigare, beroende på att invandrarna kommer från andraförhållanden än de gjorde . hade vi en arbetskraftsinvandring, mennu är merparten flyktingar och asylsökande med en helt annanerfarenhetsbakgrund. Det är därför viktigt att vi har ett samlat myndighetsansvar.Genom proposifionen och betänkandet rörande svenskundervisningen för vuxnainvandrare får vi en gemensam samhällelig ram. Vi tar ett stort steg för attförbättra de nya invandrarnas situafion här i . I detta beslut omsvenskundervisning vänder vi oss till alla nya invandrare och inte, som ,huvudsakligen till dem som har kommit ut i arbetslivet. Jag vill än en gång yrka bifall fill hemställan i detföreliggande betänkandet. Svenskundervisning för vuxna invandrare 86 (vpk): senaste replik gjorde miglitet konfunderad. Jag vill därför ställa en fråga direkt tillinvandrarministern om de 700 fimmarna: Är de ett budgetmässigt takvad gäller svenskundervisningen? Jag vill gärna ha ett svar på denna fråga. Jag vill också kommentera Per patos när det gällerinvandrarnas valmöjligheter. Invandrare garanteras valmöjligheter enbart om detskapas förutsättningar för dem att välja, t. ex. förutsättningar att väljayrke, förutsättningar för deras sociala rörlighet. Sådana förutsättningar kanskapas genom ett enhetligt undervisningssystem, som garanterar en god svenskundervisningför invandrare. Per använder ordet "valfrihet" och sägeratt sådan kan garanteras genom att det finns olika anordnare av SFI inomkommunerna. Han angriper ABF, men inte därför att ABF skulle ha en kvalitativtsämre möjlighet att anordna SFI, som kunde skapa förutsättningar förinvandrare. Han angriper ABF därför att detta studieförbund enligt honom har enviss ideologisk och politisk bakgrund. Per fraseologi i fråga om valfrihet handlar inte iförsta hand om invandrarnas valfrihet, som skulle garantera dem en kvalitativtbättre svenskundervisning, utan det handlar om att förhindra dem att gå tillett studieförbund som visserligen kan ha en kvalitativt bra undervisning förinvandrare men som har en pohtisk färg som inte faller Per i smaken. Jag anser att alla dessa fraser omvalfrihet från sida i första hand är en spekulation i valfrihet,där försöker vinna polifisk profit, men som inte har att göra medinvandrarnas intressen. 87PER (): Argumenten för och emot våra resp.ståndpunkter har vi ventilerat länge vid det här laget. Låt mig vid debattensslut konstatera att A nställningsskydd m. m. somliga accepterar att ABF- eller för den delen någotannat studieförbund -kan få monopol på att arrangera SFI-utbildning. Det görinte vi moderater. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 2 (en ny enhetlig svenskundervisning uppdelad igrund-SFI och påbyggnads-SFI) Utskottets hemställan bifölls med 300 röster mot 16 förreservafion 1 av . 2 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 6(längden på utbildningen i SFI) Utskottets hemställan bifölls med 299 röster mot 16 förreservation 2 av . 3 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 9 och 10 (kommunalt ansvar för att grund-SFIanordnas, m. Utskottets hemställan bifölls med 230 röster mot 81 förhemställan i reservation 3 av Per m. fl. 9 ledamöter avstod från attrösta. Utskottets mofivering godkändes med 277 röster mot 16 förutskottets motivering med den ändring däri som föreslagits i reservation 4 avBjörn . 28 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 19 (studiesocialt stöd fill deltagare i grund-SFI) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 5 avPer m.fl.- bifölls med acklamation. Mom. 22 (finansiering av utbildningen i SFI genom enarbetsgivaravgift) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 6 avBjörn - bifölls med acklamation. Mom. 23 (uttalande om full kostnadstäckning för grund-SFI) Utskottets hemställan bifölls med 251 röster mot 67 förreservafion 7 av Kersfin m. fl. 2 ledamöter avstod från att rösta. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 15 § Anställningsskydd m. m. Föredrogs arbetsmarknadsutskottetsbetänkande /85:4 om anställningsskydd m. m. 1984/85:62). 88 (): betänkande 4behandlar lagen om anställningsskydd. Det tar upp dels regeringens proposifionnr 62 om ändrade regler vid permitteringar, dels motioner med anledning avpropositionen liksom motioner från allmänna motionstiden. De privata arbetsgivarnas rätt att permittera arbetareutan lön har varit ett irritationsmoment för LO. Motsvarandemöjligheter att permittera tjänstemän föreligger inte, och det är sannoliktockså förhållandet för samtliga anställda på den offentliga sidan. Lagen omanställningsskydd begränsar dock permitteringar utan lön till högst två veckori följd eller under ett kalenderår. Enligt gällande avtal mellan parterna utgår full lön underde innan ersättning från arbetslöshetsförsäkringen kanlyftas. Denna motsvarar emellertid inte hela den fidigare lönen. LO:s medlemmarhar således drabbats av inkomstbortfall vid avbrott eller inskränkningar iproduktionen, någonting som andra grupper på arbetsmarknaden inte behövtriskera. Även om det inte går att dra en direkt parallell mellanarbetare och tjänstemän i det här fallet, har detta på goda grunder upplevtssom orättvist. Allteftersom ny teknik tas i anspråk och gränsen mellanarbetares och tjänstemäns arbetsuppgifter ofta blir alltmer diffus, framstårockså en sådan här skillnad i anställningsvillkoren somobegriplig. Också på arbetsgivarhåll har det funnits ett medvetande omdenna orättvisa mellan olika arbetstagare och en vilja att lösa frågan. Frånarbetsgivarhåll har det emellertid framförts en kritik mot dennuvarande skyldigheten att betala permitteringslön vid permitteringar beroendepå arbetskonflikt och inte förutsedda produktionsavbrott. Av kostnadsskäl har det tidigare inte varit möjligt attlösa frågan avtalsvägen. Förhållandena varierar också kraftigt mellan olikabranscher. Det avtal som träffats innebär att arbetsgivarnatillskjuter medel fill en s. k. permitteringslöneanordning. Ur denna skallersättning kunna utbetalas till det permitterande företaget. Även ickekollekfivavtalsbundna arbetsgivare skall kunna ansluta sig tillpermitteringslöneanordningen. Det avtal som träffats mellan LO och SAF- sedermeraockså med SFO och KFO - förutsätter statsmakternas medverkan vidfinansieringen. Staten föreslås tillskjuta medel motsvarande vad som annarsskulle utgå ur arbetslöshetsförsäkringen. Representanterna för de tre borgerliga partierna iutskottet har kraftigt vänt sig emot att ställs inför ett faitaccompli. Vi anser det inte acceptabelt att parterna på detta sätt gör uppunder förutsättning att en tredje part, staten, betalar. Vi utgår ifrån attdetta är en engångsföreteelse. Det normala måste vara att förhållandena mellan parternapå arbetsmarknaden regleras genom avtal utan medverkan av staten. Detta hindrarinte att vi anser att det är bra att denna segslitna fråga har blivit löst. Samtidigtframhåller vi dock det förslag vi lagt fram om en ökad A nställningsskydd m. m. A nställningsskydd m. m. egenfinansiering av arbetslöshetsförsäkringen. Genomförsen sådan ändrad finansieringsform är det naturligt att statsbidraget tillpermitteringslöneanordningen reduceras i motsvarande mån. Från moderat hållhar vi emellertid betänkligheter mot förslaget att ta avtalet till intäkt föratt redan nu ändra permitteringsreglerna i lagen om anställningsskydd. Konsekvenserna av den nu föreslagna ordningen ärsvåröverskådliga. Förhållandena varierar kraffigt från bransch till bransch.Redan från början har t. ex. särregler fått införas för byggnadsbranschen. Som framgår av flera av remissvaren finns det risker föratt systemet kan utnyttjas på ett inte förutsett sätt. Det är också svårt attförutse i vilken mån statens medverkan innebär en styrning av medel till vissabranscher eller företag, liksom i vilken mån parterna påverkas i valet mellan permitteringoch uppsägning. Vi vet inte heller vilka möjligheter systemet medför för attutöva påtryckningar på arbetsgivare och arbetstagare som inte önskar tecknakollekfivavtal. Framför allt råder stor osäkerhet om konsekvenserna av attäven oorganiserade arbetsgivare skall kunna ansluta sig till permitteringslöneanordningen. Avtalet mellan parterna innehåller bl. a. en klausul sommedger fyra undantag från huvudregeln att permitteringslön skall utgå. Regeringen har tagit avtalet till intäkt för att ändra 21§ i lagen om anställningsskydd. De nuvarande reglerna om permitteringslönersätts med en ny huvudregel att full lön skall utgå. Denna paragraf görsemellertid dispositiv inte bara genom kollektivavtal utan även utanförkollektivavtalsförhållanden under förutsättning att kollektivavtalet förverksamhetsområdet skall fillämpas i just detta avseende. Detta för att göradet möjligt för oorganiserade arbetsgivare att få samma villkor somorganiserade under förutsättning att de ansluter sig till permitteringslöneanordningen. Hela den här konstruktionen ter sig besynnerlig, och detär omöjligt att förutse vilka konsekvenser den kommer att få. Remissyttrandet från juridiska fakultetsnämnden iStockholm förtjänar i detta sammanhang att citeras. Nämnden säger bl. "Att en utomstående arbetsgivare på det sättet kanansluta sina anställningsförhållanden till en kollektivavtalsreglering synesegenartat vid en internationell jämförelse och skulle i vart fall innebära enhelt ny princip för svensk rätt. Det är alltså fråga om en nymodighet somframstår som främmande för svensk rättstradition. Redan vadsom sagts i det föregående talar emot den föreslagna lösningen. ----- Denmotivering som anförs för lösningen i promemorian går i huvudsakut på att det är svårt att i lagtext formulera undantagsregler, eftersom dessareglers utformning och omfattning i grunden är en intressefråga, vilken enligtsakens natur är föremål för föränderliga värderingar och dessutom präglas av deförhållanden som gäller inom varje bransch på arbetsmarknaden. Motiveringen ärknappast övertygande. Självfallet finns det ett starkt allmänt intresse av attdet direkt i lagen anges vilka undantag som skall gälla från regeln omarbetsgivarens plikt att utge permitteringslön." Också arbetsdomstolen ställer sig tveksam men förutsätteratt möjligheten att fillämpa ett branschavtal utanför dess tillämpningsområdevilar på avtalsenlig grund. Detta senare har arbetsmarknadsministern tagit fasta på.Men hur det hela kommer att fungera i praktiken är utomordentligt svårt attförutse. Det är tveksamheter av det här slaget liksom detförhållandet att permitteringslöneanordningen blir administrerad av ettpartssammansatt organ, vilket kan innebära en risk för att de oorganiseradearbetsgivarnas rättigheter inte till fullo beaktas, som lett oss moderater fillslutsatsen att den utvärdering som förutskickas i propositionen skall avvaktasinnan ställning tas till om reglerna i 21 § LAS skall ändras. Jag yrkardärför, herr talman, bifall fill reservationerna 1, 4 och 6. Förslaget om permitteringslön är ytterligare ett exempelbland många på hur regeringen i sin iver att tillgodose krav frånfackföreningsrörelsen bortser från de effekter lagstiftningen får i praktiken.I stället för att skapa trygghet och rättvisa skapas stelbenthet och byråkrati.Den flexibilitet och rörlighet som är nödvändig för att vi skall kunna ta varapå fördelarna i ny teknik och för att kunna utnyttja strukturomvandlingen såatt den ger en posifiv utveckling på arbetsmarknaden förhindras. Regeringenssyfte är vällovligt. Den vill skapa ett skyddsnät för människorna påarbetsplatserna. Den tror att den åstadkommer ett sådant skyddsnät genom attlagstiftningsvägen tillgodose de fackliga krav som inte gått att genomföraavtalsvägen. I stället för ett skyddsnät som fångar upp människorna när debehöver det, har socialdemokratin åstadkommit ett fångstnät som innesluter demänniskor som har arbete och försvårar deras möjligheter att byta, samtidigtsom det stänger ute dem som redan är utanför. Denna skenbara trygghet är en av anledningarna till att ca40 000 fler människor står utanför den reguljära arbetsmarknaden, jämförtmed situationen . Det är en av anledningarna fill att människormåste hållas i artificiell sysselsättning med hjälp av skattemedel i25-miljarderkronorsklassen . Den enda trygghet som håller i det långa loppet skapasinte av en lagstiftning som i detalj reglerar förhållandena på arbetsmarknaden.Den skapas endast av en politik som ger det svenska näringslivet deförutsättningar som fordras för att konkurrera framgångsrikt påvärldsmarknaderna. I en sådan politik ingår en arbetsmarknadslagstiftning sommedverkar till harmoniska förhållanden på arbetsmarknaden och som sätterarbetsmarknadens funktionssätt före partsintressen. Det är mot denna bakgrund vi moderater årefter år motionerar om justeringar i lagen om anställningsskydd. Våra förslagframgår av utskottsbetänkandet, våra motiveringar likaså. De torde vid det härlaget vara väl kända av , och jag skall därför inte ta uppkammarens tid med att närmare kommentera dem. Jag nöjer mig, herr A nställn ingssky dd m. m. A nställningsskydd m. m. talman, med att yrka bifall till reservationerna 3, 8, 9,10 och 11. Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 89 (): I nu aktuellt betänkande behandlas bl. a.regeringens proposition 1984/85:62 som berör statsbidrag till arbetsgivare förpermitte-ringslöneersättning. Regeringens förslag bygger på en överenskommelsesom träffats mellan SAF och LO och förutsätter godkännande vad avserfinansieringen. Låt mig klart deklarera att vi från sida ärtveksamma till överenskommelser som träffas mellan två parter och låter entredje betala. Vår grundinställning är att parterna själva borde ha klarat avdetta inom det utrymme som är disponibelt för löneökningar. som innehållet i överenskommelsenändras vad avser finansieringen måste godkänna förändringen. Dettaanser vi vara en byråkratisk och onödig omväg. är alltså kritisk tillpropositionens innehåll, men vi accepterar densamma med motivet att förslagetminskar åtskillnaden mellan olika arbetstagarkategorier på arbetsmarknaden. I reservation 6 har vi gjort en markering, där viredovisar vår principiella inställning till sådana här uppgörelser och där viutgår ifrån att det nu föreliggande förslaget är en engångsföreteelse. Ävenutskottsmajoriteten har förståelse för den kritik som bl. a. framförts icentermotion 1984/85:190, eftersom man säger att man principiellt kan anslutasig till uppfattningen att arbetsmarknadens parter själva bör ta på sigkostnader för de uppgörelser som de träffar. Med det anförda får jag, herr talman, yrka bifall tillreservation 6 och i övrigt till utskottets hemställan. 90ELVER (): En överenskommelse som parterna påarbetsmarknaden träffat innebär att arbetstagare som permitteras skall få fulllön från arbetsgivaren . Regeringens förslag omändring i anställningsskyddslagen, som anpassar denna till den nya ordningen,har utskottet tillstyrkt. Vidare godkänner arbetsmarknadsutskottet att statenbetalar bidrag fill arbetsgivarnas permitteringslönekostnader, f.ö. en medverkansom parterna förutsatte i sin uppgörelse. Frågan om permitteringslön har ju diskuterats , och därför är det positivt att denna fråga nu kunnat lösas. Det haremellerfid inte varit så enkelt. Även om socialdemokraterna underopposifionstiden hävdade att permitteringslönefrågorna mycket snabbt skullekunna lösas, har ändå verkligheten korrigerat en sådan ambition. Det tog intebara att fullfölja denna tanke, det förutsatte också att ett avtal vari hamn innan statsmaktens anpassning av anställningsskyddslagen var möjlig attgöra eller reglerna för statsbidragen kunde formuleras. Denföreslagna konstruktionen är dock inte helt invändningsfri. I flera mofioner,bl. a. från folkparfiet, har betänkligheter anmälts mot en uppläggning sominnebär att staten får gå in och finansiera uppkommande kostnader efter det attparterna träffat ett avtal. Den normala gången borde vara att parterna självastår för uppgörelsen utan statsmaktens medverkan. Därför har i reservafion nr 6starkt markerats att den nu gjorda uppgörelsen inte får bli inledningen fill enny trend eller praxis. Man kan befara att det i förlängningen kan leda framtill oacceptabla lösningar. Frånfolkpartiets sida anser vi att denna markering bör göras av . Därförhar vi tillstyrkt bifall fill tre av motionerna med krav på att somsin mening ger regeringen till känna vad vi sagt om förhandlingsuppgörelservillkorade av statlig medverkan m.m. F.ö., herr talman, kan konstateras att socialdemokraterna numera ställer uppbakom den reform av lagen om anställningsskydd som mittenregeringen genomfördeför . Jag tycker det är bra. De häffiga utfall somsocialdemokraterna gjorde under riksdagsbehandlingen får nog meratillskrivas politisk stress än övertänkta sakliga skäl. SonjaRembo avslutade sitt anförande med att säga att de moderata ståndpunkterna ärväl kända, och det är rikfigt. Jag vill bara göra det fillägget, att jaginte anser att det räcker att enbart tala om marknadsekonomisk välsignelse. Vimenar att det dessutom behövs aktiv lagsfiftning för att anställningsskyddetverkligen skall bli en realitet. Det finns stora mänskliga och sociala motivför detta. Jag ber att få yrka bifall till reservafion 6 och i övrigt tillutskottets hemställan i betänkande 4. Anställningsskydd m. m. 91 (vpk): Det är skäl att påminna om att lagen om anställningsskydd tillkom föratt något begränsa effekterna av kapitalmakten. LAS skulle vara enskyddslagsfiftning för de anställda. Men redan från början byggde den påklassamarbete, och den är därför behäftad med en rad svagheter. Trotsatt vi har LAS, MBL och medbestämmandeavtal präglas arbetsplatserna avden lagstadgade ojämlikheten. hänger gamla § 32-andan i SAF:sstadgar över arbetsplatser, nämligen att arbetsgivaren skall ha rätt att ledaoch fördela arbetet, anställa och avskeda. Vikan konstatera att LAS på flera punkter ändå begränsar ägarmaktens möjligheteratt utöva den fulla rätten över de arbetande. Svenska arbetsgivareföreningenhar i flera kampanjer riktat in sig på att luckra upp lagen vad gällertidsbegränsade anställningar, provanställningar, saklig grund för avsked,turordningsreglerna - jag nämner bara några. Följdrikfigt följer nu moderaternahär i upp kapitalägarnas önskemål, som pläderadeför. Huvudpunkteni betänkandet är proposition 62, och det är. med tillfredsställelse somvi från vpk kan säga att alla på arbetsmarknaden nu får lön vid permittering.Detta är ett preliminärt avtal mellan SAF och LO, och det förutsätter statensmedverkan genom finansiering. 5 protokoll 1984/85:51-52 Anställningsskydd m. m. Detta anser vi är anmärkningsvärt.Vi har nämligen hävdat att denna fråga måste lösaslagstiftningsvägen, därför att den är snabbast. Men regeringen ochsocialdemokraterna har envist vidhållit uppfattningen att det vararbetsmarknadsparterna som skulle lösa den här frågan. blev det ju till slut så att det faktiskt är riksdagensom skall klara ut denna fråga, eftersom arbetsmarknadsparterna inte klarar avatt lösa den. Detta betyder också att permitteringsinstitutet fortfarande finnskvar. Man kan fortfarande permittera under . Man måsteha klart för sig att permittering i sig är en olägenhet såväl för den enskildesom för den fackliga organisafionen på arbetsplatsen trots att den anställdefår full lön. Därför hävdar vi att kravet på att permitteringsinsfitutet skallutmönstras från arbetsmarknaden måste kvarstå. Framgången är alltsåpermitteringslö-nerna. På denna punkt är vi kritiska mot finansieringen och motatt turordningsreglerna skall försvinna ur lagen. En mängd kompromisser iavtalsuppgörelsen gör att en prakfisk utvärdering måste komma till stånd, såatt vi kan se hur resultatet egentligen kommer att bli. Såvitt gäller finansieringen sägs att en hel del avkostnaderna skall betalas av statsmakterna viastatsbidrag. Vi menar att hela det statsbidrag som utgår bör finansieras medden s. k. arbetsmarknadsavgiften. Företagen kan själva få bekostapermitteringen i alla led. Det tycker vi är riktigt, eftersompermitteringskostnaderna skall belasta produktionen. Utskottet anser intedetta, utan anför att detta system bara skall ersätta det tidigare systemet.Följden blir en snedbelastning i finansieringen, eftersom en finansiering överstatsmakterna fill stor del kommer att drabba de sämst ställda, kanske dem sompermitteras. Turordningsreglernas borttagande stadgas i avtalet.Eftersom jag tidigare betonade att det här gäller fler olägenheter än uteblivenpermitteringslön, gäller frågan vem som skall permitteras och hur. Det stårfullständigt klart att turordningsreglerna har varit ett utmärkt stödför den fackliga organisationen i dess kamp för vettiga uppgörelser vidpermitteringar. Hur det kommer att bli är ett oskrivet blad, menman har anledning att vara ganska orolig. Det finns i detta betänkande ytterligare två punkter somjag vill ta upp. Den ena gäller den obligatoriska arbetsförmedlingen. Det gälleratt se till att de som verkligen behöver ett arbete får förtur och att man inteanvänder något slags urvalsmetod. Arbetsförmedlingen och den fackligaorganisationen avgöra vilka som skall föras in påarbetsmarknaden, så att företagen inte har någon möjlighet att göra urval -varigenom de som anses mindre lämpliga kommer att ställas utanförarbetsmarknaden. Risken för informellt yrkesförbud, svartlistning, skulle manmed denna metod kunna komma undan. Det som uppdagats än mer är att arbetsgivare kanköpa sig fria från arbetare som de inte gillar i ett eller annat avseende.Därför har vi föreslagit att lagen skall ändras på denna punkt. Om någon bliravskedad och arbetsdomstolen anser att det inte är ett korrekt avskedande skallhan kunna välja mellan återgång till jobbet eller skadestånd. Utskottet sägeratt detta i så fallskulle vara en speciell åtgärd på arbetsmarknaden. Jag kan bara konstatera attden lag som arbetsdomstolen tillämpar är ganska speciell jämförd med andralagar på arbetsmarknaden. Först bryter arbetsgivaren mot lagen, sedan kan hanköpa sig fri. Den avskedade får alltså inte återgå fill arbetet trots attavskedandet inte var korrekt. Vi har ett sådant här fall. Det gäller i . Detta är en lång historia. I början är det ettjämlikhetsärende, där en kvinna anställs direkt från AMU-verksamhet. Hon får desämsta jobben, de lägsta lönerna, men sedan får hon rätt hos JämO. Den fackligaföreträdaren som driver denna fråga blir trakasserad av företaget.