prot · G80954 · 1984-12-31 00:00:00 — Tillkomsten avnya småföretagare och en politik som gör att småföretag vågar nyanställa, ärett par av 1980-talets allra viktigaste uppgifter om människor skall ha jobb. Kommuner, landsting och stat kan aktivt uppmuntra enpositiv småföretagsutveckling genom köp av olika tjänster som intenödvändigtvis behöver utföras i egen regi. I småföretag bör egenföretagaren och de 15 först anställdai företagen på grund av den låga sjukfrånvaron i sådana företag få en med 5procentenheter sänkt arbetsgivaravgift. Sjukförsäkringsavgiften blir därmedrättvis. En sådan åtgärd skulle vara ett klart bevis på uppskattningav och tro på de små företagens möjligheter. Det arbetande kapitalet i företagen skulle få vara i fredför beskattning fram till dess att det tas ut för konsumtion. Arvsbeskattningenbör ses över i samma syfte. Jordbruket med binäringar och förädlingsindustrin måsteutvecklas i stället för att utsättas för prispress och arealavveckling.Livsmedelskommitténs förslag, som skulle leda till att 20 000-30 000 arbetenförsvinner, måste avvisas. I en situation då vårt land i en högkonjunktur harmer än 300 000 människor utanför den ordinarie arbetsmarknaden är det en direktdålig affär för landets invånare att följa livsmedelskommitténs förslag ochdärmed utöka arbetslösheten. perperson och år. Därför bör vi utveckla jordbruksnäringen i stället för attdestruktivt avveckla den. Glesbygdspolitiken måste utvecklas i landets allaglesbygder. Glesbygdsmedel kan finansieras genom minskade AMS-anslag. Dettafungerar bra eftersom glesbygdsmedel i det korta perspektivet ger billigaredagsverken. Glesbygdsmedel ger dessutom långsikfigt fasta jobb. Data- och elektronikverksamhet koncentreras till ca70% till . Branschen bidrar till starkakoncentrationstendenser. Verksamheten på data- och elektronikområdet är rättanvänd ett effektivt medel för en småskalig och decentralistisk utveckling.Starka regionalpolitiska medel måste därför användas för att data- ochelektronikverksamheten skall bli ett medel för en småskalig ochregionalpolitiskt riktig utveckling. måste ta regionalpolifisktansvar genom en enhefiig taxesättning. Utveckling av alternativa inhemska energikällor, av nyenergibesparande teknik, av en medveten avveckling av kärnkraften och enavveckling av oljeberoendet är ur såväl miljö- som arbetskraftssynpunkt enriktig utveckling. Teknikerbristen måste åtgärdas. Det råder stor bristpå civilingenjörer samt tekniker på mellannivå. Detta är yrkesgrupper sombetyder mycket för ny teknik och nya arbetstillfällen. Ytterligareutbildningsinsatser måste göras, och utbildningarna bör förläggas till områdensom behöver förstärkas regionalpolitiskt. Krafttag måste tas för utökad lärlingsutbildning, eftersomden utbildningsvägen i stor utsträckning leder till fasta anställningar samtär till god hjälp för att upprätthålla viktiga "smala" yrken. har i denna arbetsmarknadspolitiska debatt pekatpå några åtgärder som skall bibehålla och utveckla fasta jobb på arbetsmarknaden.Vi är, som jag har sagt, oroade över att AMS-budgeten under det Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. senastebudgetåret - som löper under en högkonjunktur- omfattade över 20 miljarderkronor. När det gäller de förslag om ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m.(prop. 1984/85:45) som regeringen lagt fram, så har vi tvingats konstatera attarbetsmarknadssituationen tyvärr är sådan att ytterligare medel kommer attbehövas. När det gäller delförslagen vill jag beröra några punkter. Regeringen föreslår att kommuner och landsting skallstimuleras att med statliga subventioner utöka sin personal. I fredagensöverläggningar med regeringen fick kommunförbunden bl. a. veta att statligabidrag till kommunerna skall "frysas" på i stort sett oförändradnivå. Det innebär i klartext att det blir mindre pengar till att ha folkanställda i kommuner och landsting. Det verkar som om regeringen inte vet vadden ena handen gör i förhållande till den andra handen.Arbetsmarknadsministerns förslag innebär byråkrati och annat krångel. Det blirliksom då man skulle locka kommunerna att tidigareläggaanställningar. Resultatet då blev mycket magert. Allt talar för att det blir såäven . Nettoresultatet av regeringens åtgärder mot eller med kommunernakommer att bli negativt med hänsyn till antalet arbetstillfällen. Ur regionalpolitisk synpunkt var signalerna frånregeringens sida allvarliga, eftersom regeringen talade om att inte följafastställda regler för skatteutjämningsbidragen. Det innebär i klartext att mantänker sig att ge sig på de fattigaste kommunerna och därmed i stort sett dekommuner som har den högsta arbetslösheten. I stället för att ställa till med bekymmer för kommunernavill hjälpa de långtidsarbetslösa genom att öka rekryteringsstödet tillnäringslivet genom ett bidrag på av lönen när företagenanställer dem som varit arbetslösa . Därefter skall detfinnas möjlighet att förlänga anställningen med ett50-procentigt stöd. Detta är en klart bättre väg än regeringens kommunala väg. I reservation 14 tillstyrker att 250 milj. kr.används till investeringsberedskapsarbeten i de sex nordligaste länen. Centernunderstryker dock att objekten måste väljas så att inte nya driftkostnader uppstår. I reservation 18 anser och att det äranmärkningsvärt att inte ärendet om Folkets hus i i sedvanlig ordningfår handläggas av samlingslokaldelegafion. I reservation 27 säger nej till en medelsreservför regeringen på 500 milj. kr. Beloppet verkar ha tillkommit för attregeringen tillsammans med vpk skall kunna försvara den storabensinskattehöjningen. I propositionen anmäls också utvärderingar avungdomslagen. Vi i anser att arbetslinjen alltid är att föredra framförbidragslinjen. har tidigare redovisat ett antal ändringsförslag, somskulle förbättra ungdomslagen. Jag vill med några ord beröra utvärderingen avungdomslagen. Eftersom tog initiativ till denna reform genom motion iriksdagen, känner vi självfallet ett ansvar för reformen. Jag måste tyvärrerkänna att jag är orolig. Kritiken mot ungdomslagens funktion är utbredd och måstetas på allvar. Allvarligast är att ungdomslagen kritiseras för att de inteleder fram till ökade möjligheter att erhålla fast arbete och att ungdomslageni sig inte erbjuder ett rejält arbete. Från sida anser vi det vara bekräftat att det ärett misstag att i stort sett förbehålla ungdomslagen för den offentligasektorn. Erfarenheterna från ungdomsplatsverksamheten och enskildaberedskapsarbeten visar att ungdomslag i den privata sektorn skulle ha störremöjligheter att ge ungdomar en väg till fast arbete. Det skulle göraungdomslagen mer meningsfyllda och minska risken för att denna del avarbetsmarknadspolitiken hamnar i vanrykte bland folket. Arbetsfiden bordedessutom förlängas från fyra till åtta timmars arbetsdag, och ledningen på denarbetsplats där ungdomslagen är verksamma borde ges arbetsgivaransvar. Den första fronten i kampen mot ungdomsarbetslöshetenskall dock inte förläggas i arbetsmarknadspolitiken. Det viktigaste är attundanröja hinder för ungdomars sysselsättning på den ordinarie arbetsmarknaden.Det finns hinder såväl i lagsfiftning som i avtal mellan arbetsmarknadensparter. En rundabordskonferens mellan staten, arbetsgivarna samt löntagarnasfackliga organisationer och de polifiska partierna borde ordnas i syfte att tagemensamma tag, så att flera ungdomar kan få jobb på den ordinariearbetsmarknaden. Det är den vikfigaste åtgärden i kampen mot ungdomsarbetslösheten.Förslag från regeringen med denna inriktning är lika angeläget som förslag omen förbättrad situation för ungdomslagen. Från sida kommer vi attnoggrant studera regeringens förslag när det gäller ungdomssysselsättningenoch återkomma med förslag. Jag yrkar avslutningsvis bifall tillreservationerna 2,4,14,18, 21, 22, 27 och 29. Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 43ELVER (): Vi befinner oss fortfarande i en mycket godkonjunktur och i en hygglig situafion på exportmarknaden. Trots den kraftigahögkonjunkturen har arbetsmarknadsläget varit sämre under de två senaste årenän under fidigare period. Den öppna arbetslösheten är högre än i någon tidigarehögkonjunktur, och dessutom högre än i tidigare lågkonjunkturer. Särskilt bekymmersamt är det att antaletlångtidsarbetslösa tenderar att kraftigt öka. Speciellt kritiskt är läget förbyggnadsarbetarkåren. Socialdemokraternas vårdslösa löften och/ellerfullständiga missbedömningar av läget framstår nu somhögst oansvariga. När arbetsmarknadsministern var i opposition varnade honför att vi skulle vänja oss vid en hög toleransnivå beträffande antaletarbetslösa. Den toleranströskeln har höjts under medverkan av densocialdemokrafiska regeringen och med dess goda minne. Regeringensäger i proposition 45 att man alltsedan man fillträdde har Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. ansträngt sig att med olika medel vända en ogynnsamutveckling och åter hävda "arbetslinjen". Och så sägerarbetsmarknadsministern i propositionen att "grunden för detta ärtillväxtorienterad politik som ger näringslivet godautvecklingsmöjligheter". - Så långt propositionen. Med tanke på utvecklingen beträffande bådeekonomi och sysselsättning framstår detta som tomt prat. Att säga att man återskulle hävda arbetslinjen stämmer knappast, eftersom det är en linje som dethar rått en mycket bred enighet om under mycket lång fid i riksdag-detta oavsett regeringens partipolitiska sammansättning. Beträffande den tillväxtorienterade politik som skulle genäringslivet goda utvecklingsmöjligheter vill jag säga att ett sådant påståendeju står i bjärt kontrast till det slag man riktat gentemot näringslivet i formav höjda bensinskatter, ökat elpris och en synnerligen orättvis skattepålaga påbostäderna. Till detta kommer de senaste två årens många andra skattehöjningaroch likviditetsindragningar från näringslivet. Där handlar det om många tiotalsmiljarder kronor. Att detta skulle hjälpa upp sysselsättningen är det knappastnågon som tror, och för byggsysselsättningen kan sådana skattepåslag bli förödande. Däremot för arbetsmarknadsministern längre fram ipropositionen ett initierat och klokt resonemang beträffandearbetsmarknadspolitiken. Påståendet att arbetsmarknadspolitiken är enintegrerad del av den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken äralldeles riktigt. "Detta innebär att arbetsmarknadspolitik, inte kan förasfristående från den ekonomiska politiken", säger arbetsmarknadsministern ipropositionen. Ett sådant konstaterande gör förslagen om de häftigaskattehöjningar som beslutades än mer märkliga. Frånfolkpartiets sida arbetade vi också energiskt för att avstyra skattehöjningarnapå såväl bensin och el som på bostäder. Hade vi lyckats, skulle situationen påarbetsmarknaden kunnat få en mycket gynnsammare utveckling. Skälet till att den här gången inte anvisatytterligare medel för arbetsmarknadspolitiken är att vi menar att de ökadesysselsättningsproblem som kan förutses är självförvållade. De är en följdav regeringens skattehöjningspolitik. Politiken måste bygga på ensammanhängande filosofi om arbetsmarknadspolifik, ekonomisk politik ochsysselsättningspolitik. Arbetsmarknadsministern påstår att den, även när detgäller regeringens politik, gör det. Men det är inte sant. I fråga om riktlinjerna för den ekonomiska politiken påmedellång sikt, som behandlade för sedan, sade densocialdemokratiska utskottsmajoriteten att en sanering av statsfinanserna måsteinnehålla både nedskärningar av vissa utgifter och åtgärder för att effektiviseraden offentliga sektorn. Vidare uttryckte man att utgiftspolitiken dock börföras ufifrån förutsättningen av ett i stort sett oförändrat skattetryck denärmaste åren. Så långt finansutskottet. Eftersom man redan fidigare har sagt att den fullasysselsättningen var ett av de viktigaste målen för den ekonomiska politiken,är det utomordentligt anmärkningsvärt att man handlar stick i stäv med dessariktlinjer. regeringen gör är att kraftigt höja skatterna, dra inköpkraften från den privata sektorn och därigenom minska efterfrågan påproduktion och sysselsättning redan på kort sikt. Dessutom försämrar manekonomins förmåga att fungera tillfredsställande på . Då anser mansig tvungen - det kan jag i och för sig förstå - att gå in med kompletterandearbetsmarknadspolitiska åtgärder för att motverka de negativa sysselsättningseffektersom man själv har skapat. Riksdagsmajoritetens accepterande för sedan avdet olyckliga regeringsförslaget om höjda bensin-, el- och bostadsskatter,leder till att behovet av arbetsmarknadspolitiska åtgärder kan komma att ökadramatiskt. Det är därför som vi från i reservation 9 förordar attregeringen snabbt skall se över åtgärdsbehovet under de nya förutsättningarna- de som på ett så påtagligt sätt försämrar arbetsmarknadssituationen -ochsedan återkomma med ett förslag till tilläggsbudget när konsekvenserna avbeslutet kan överblickas. Eftersom finansfullmakten, innehållande 2,5 miljarderkronor, ännu inte är använd till någon del, kan den med fördel disponeras undermellantiden. Det innebär att ingen arbetsmarknadspolitisk insats som kan ansesnödvändig behöver anstå. På ett område är emellertid läget akut. Det gäller detsärskilda studiestödet för arbetslösa, det s. k. SVUXA. serpositivt på frågan att vidga studiemöjligheterna för arbetslösavuxenstuderande. Därför har vi sagt att regeringen bör ges till känna attytterligare resurser måste ställas till förfogande för detta studiesocialastöd. I den mån en resursförstärkning kräver medverkan bör dettakunna ske genom förslag från regeringen i samband med tilläggsbudget II, som läggs fram . I reservation 30 föreslår att gerregeringen till känna att det behövs ytterligare medel till det särskildavuxenstudiestödet för arbetslösa. Med utgångspunkt i regeringens resonemang i propositionenatt arbetsmarknadspolitiken inte kan föras fristående från den ekonomiskapolitiken, har fört fram en intressant tanke om reformering avfinansieringen av arbetlöshetsförsäkringen. Samma tanke om sambandet mellanden ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken finns, som jag redan harsagt, i propositionen. Men regeringen har inget förslag eller har inte dragitnågra slutsatser av detta resonemang. Vårt förslag syftar till att ge organisationerna,som förhandlar om lönerna, ett ökat ansvar för att avtalen ligger på en sådannivå att de inte bidrar till ökad arbetslöshet. Utskottsmajoriteten avvisarförslaget med motiveringen att det skulle leda till en negativ fördelning avstrukturomvandlingens bördor. I folkpartireservationen nr 7 har vi försökt föra ettresonemang om hur man kan eliminera sådana problem. Där tas bl. a. upp fråganom det övergripande statliga ansvaret för att social rättvisa skall kunnaupprätthållas. Detta ansvar skall utformas så att det inte bidrar till att ökaden öppna arbetslösheten. Arbetslinjen skall hävdas med full kraft, och dearbetsmarknadspolitiska insatserna skall vara konstruktiva. De bör kunnaförstärkas med de nya finansieringsvägar som vi pekar på. Vi har noterat denstyrka som Ytterligare syssel-sättningsåtgiirder m. m. Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. A-kassornahar, bl. a. genom det nära sambandet med de fackliga organisationerna. Staten och företagen har här ett gemensamt ansvar. Viförutsätter att de även i fortsättningen skall tillskjuta en betydande del avde medel som behövs i försäkringssystemet och att dessa pengar fördelas påsådant sätt att A-kassor som drabbas särskilt svårt kan bli kompenserade. Förslagetbyggs på tanken att det gäller att skapa motiv för att åstadkomma merrealistiska löneförhandlingar än de som förs. Vi står fast vid att staten har ett mycket stort socialtansvar i sammanhanget. Det har f. ö. dokumenterat under de år manhade ansvar för arbetsmarknadspolitiken; Vår grundinställning är attarbetsmarknaden måste få de medel som behövs för att rädda människor undansysslolöshet. När den senaste statsbudgeten fastställdes hade f. ö.mittenpartierna och socialdemokraterna anvisat ungefär samma belopp tillarbetsmarknadspolitiken. Vi är alltså för vår del beredda att ta ansvar ocksåför framtida utgifter. Den utredning som vi förordar om en reformering avarbetslöshetsförsäkringen har fått ett intressant mottagande. lade några ekonomer, varav fleraär engagerade socialdemokratiskt, fram förslag, som ligger mycket nära dem somvi från har fört fram i vår partimotion. Dessa ryktbaraekonomer säger i korthet att staten inte längre skall garantera den fullasysselsättningen, om arbetsmarknadens parter gör upp om för höga löneavtal. Ochliksom i vårt fall föreslår de att kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringenbör läggas mer på arbetsmarknadens parter än f. n. Med tanke på att det gälleratt pröva nya vägar kan naturligtvis ingen vara tvärsäker. Men intressant äratt se att denna diskussion förs också på socialdemokratiskt håll. Jag tycker med anledning härav, herr talman, attutskottsmajoriteten borde ha behandlat folkparfiets förslag med större öppenhetoch redan nu ha tillstyrkt en utredning i frågan. För min övertygelse är attfrågan kommer tillbaka, förmodligen med sådan kraft och intensitet attriksdagen kommer att se över hela den här problematiken - om nuinte regeringen rent av hinner före. Jag vill särskilt yrka bifall tillreservation 7 om ett reformerat system för arbetslöshetsersättning ochsamtidigt avslag på reservation 6, som har samma rubrik. Till stor del är deten avskrift av folkpartimotionen vad avser arbetslöshetsersättningen.Moderaterna påstår där att nu skulle ha anslutit sig tillmoderaternas krav . Detta stämmer inte, och därför vill jag yrkaavslag på reservation 6. Jag har från denna talarstol påstått att arbetsmarknadspolitikenär särskilt viktig då fiderna är kärva och arbetslösheten hög. Så har varitfallet . Arbetsmarknadspolitiken är viktig ocksådärför att vi inte får förledas tro att den ensam leder fill målet: fullsysselsättning. Den kan aldrig bli annat än ett komplement, låt vara ettviktigt sådant, och i grunden måste ligga en sund näringspolitik och en godsamhällsekonomi. På de två punkterna ser det ut som om regeringen har tagitalltför oseriöst på uppgiften. Samhällsekonomin är fortfarande i obalans ochnäringspolitiken fjättras hårt särskilt av de ekonomiska bojorna och bördor- na.Löntagarfonderna är i förlängningen ett stort hot. Men arbetsmarknadspolitiken är vikfig också för denenskilde. Att ha ett eget förvärvsarbete betyder mycket för individen. Utöverden rena förvärvsinkomsten har arbetet en social och mänsklig dimension somknappast kan överskattas. Därför är det så angeläget att slå vakt om rätten föralla människor att få ett eget arbete. På den punkten har det oftast gått attsamla starka majoriteter i riksdag. Min förhoppning är att det skallbli möjligt också fortsättningsvis och att vi på den punkten med fördel kanskilja ut oss från många andra länder, där man enbart har sett det såsom enstrikt ekonomisk och teknisk fråga. Det hindrar emellertid inte att det finnsanledning att försöka förändra och förbättra de arbetsmarknadspolitiskaverktygen. Den rapport som vi har fått beträffande ungdomslagen geranledning till en och annan fundering, även om grundtanken i ungdomslagen, dvs.att erbjuda en meningsfull sysselsättning i stället för enbartkontantersättning, är riktig och bärande och även förtjänar att vi håller fastvid den. Med det anförda, herr talman, vill jag yrka bifall till dereservationer som står bakom i betänkande nr 7 samt i övrigt tillutskottets hemställan. Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. 44 () replik: För att det inte skallråda några som helst oklarheter vill jag säga att i flera av moderatasamlingspartiets reservationer finns yrkanden om bifall till folkpartietspartimotion. Vi har även den omvända situationen, om vi ser på en del avfolkpartiets reservationer, att moderata samlingspartiets motionsyrkanden harblivit tillgodosedda. Jag kan konstatera att det finns väsentliga likhetermellan den politik som vi förordar och den politik som förordas i folkpartietsmotion. Därför finns det också all anledning för oss att betona attskattehöjningar för att finansiera ytterligare konstlade arbeten inte är enklok och riktig väg att gå. Också av det skälet är vi nöjda och glada över attdet finns en stor minoritet i som förordar en omedelbaromläggning. 45ELVER () replik: Jag vill uttrycka min glädje över att detförslag som presenterade i anslutning tillkompletteringspropositionen nu förefaller vara på väg att vinna allt störreanslutning. Det ser ut att bli anslutning både från höger och från vänster. Menvad vårt förslag handlar om är ju beskrivet i reservationen 7 - dvs. det gälleratt finna en förhandlingsuppläggning som ger arbetsmarknadens parter motiv föratt sluta löneavtal som inte skapar arbetslöshet. Detta är förmodligen en av deviktigaste åtgärder som skulle kunna vidtas för att minska arbetslösheten ochhävda den fulla sysselsättningen. Jag vill i stället påstå att i reservationen 6 harmoderaterna så långt anslutit sig till dessa tankegångar, att drygt hälften avtexten i denna reservation har tagit ordagrant från folkpartietspartimotion. vispositivt, men det har ingenting att göra med det moderata förslaget om en nyarbetslöshetsförsäkring, som man hänvisar till. Detta handlar om helt andrating. m. m. 46BENGT WITTBOM (m) replik: När vi läser kloka saker, tar vi gärna till,oss detta. Jag bara konstaterar att den reservation som för på denna punkt fakfiskt också leder fram till ett krav på utredning.Det är självklart, att skall man göra ändringar i arbetslöshetsförsäkringenskonstruktion, måste man företa en ganska genomgripande utvärdering. Det voremärkligt om man då inte fittade på förutsättningarna för en mer allmäntgällande arbetslöshetsersättning. En sådan, konstruerad på rätt sätt, behöverinte alls innebära att man missar möjligheten att via arbetslöshetsförsäkringensfinansiering lägga ett tryck på parterna att träffa löneöverenskommelser inomrimliga gränser. Mot denna bakgrund är det enligt min mening, herr talman,litet förvånande att det finns två reservationer på denna punkt, men så är det. 47 () replik: Jag tycker inte att skall varaså väldigt förvånad. Han vill ju hävda att det föreligger så stora likhetermellan folkpartisternas och syn på frågan om en reformering avarbetslöshetsförsäkringen, att vi borde ha gått samman i en gemensamreservation. Men oavsett upphovsrätten här tycker jag att det ändå förtjänarsägas, att en av skillnaderna i uppfattning mellan och ossfolkpartister är att stannar vid enbart försäkringen. Från folkparfiets sida har vi velat ta ytterligare ettsteg och pröva, om inte de nya finansieringsvägarna skulle kunna användas föratt också bidra till att bekosta andra åtgärder, t. ex. förmedlings- ochflyttningsbidrag. Den som drabbas av arbetslöshet behöver ju inte baraersättning för förlorade inkomster, utan det erfordras stöd också i andraformer. Det system som vi har skisserat leder till ett ökat ansvarför parterna i fråga om sysselsättningen, så att statsmakterna ändå skall hakvar det yttersta ansvaret. Att döma av de olika uppfattningarfolkpartiet och moderata samlingspartiet framfört när det gällerhur långt statsmakternas ansvar sträcker sig, kan man inte utesluta att vi äveni fortsättningen kommer att ha skilda uppfattningar i det avseendet. Attmoderaternas yrkande om utredning sammanfaller med vårt krav på utredningbetyder ju inte att vi har samma färdriktning eller ens samma uppfattning ominnehållet i de åtgärder som förordas. 48LARS-OVE (vpk): Det måste vara dags att lägga den nuvarandeinriktningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna på historiens skräphög.När det kapitalistiska systemet är i kris, avslöjas dess verkliga innehåll. det ettunderhållssystem för det rådande samhällsskicket, så att detta skall överleva.Någon påtaglig verkan för att skapa arbete åt alla har inte dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna kunnat ge, för de missar målet, nämligenorsaken till arbetslöshet och undersysselsättning.