prot · G809154 · 1984-12-31 00:00:00 — Det krävs därför ingen större arbetsinsats aftförelägga eft förslag, som ger en laglig grund för aft i frivilligaformer ingå eft juridiskt hållbart kontrakt om vård. Jag ber aft få yrka bifall till reservafion 9 isocialutskottefs betänkande 30 och i övrigt till utskottefs hemställan. Vad slutligen gäller betänkande nr.26 om statsbidrag tillmissbrukarvård vill jag där endast kommentera en fråga, nämligen möjlighetenför enskild och ideellt inriktad missbrukarvård att också i fortsättningen fåstatsbidrag. hävdar i en reservafion aft def infe finns anledningaff ändra statsbidragssystemet därför att def skulle kunna äventyra stödet tillideell missbrukarvård. säger man att det specialdestineradestatsbidraget för missbrukarvård borde avvecklas. Om detta kan man ju säga att det är svårt att hävda atfstatsbidraget skall vara mer generöst gentemot enskilda initiativ och samtidigthävda åsikten att det skall tas bort. Men det är angeläget att slå fast att detnya statsbidragssystemet har fått en utformning som underlättar fortsattutveckling av , bl, a, genom ökade möjligheter för kommunerna atfsatsa på nya vårdalternativ. Utskottet konstaterar att den ideellt inriktademissbrukarvården ofta är den som står för nytänkande och utveckling när detgäller behandling av missbruksproblem, Def är bl, a, av def skälet som vi ifolkparfiet kan tillstyrka det nya statsbidragssystemet - nämligen därför aftdet underlättar för kommunerna aft ge stöd fill ny verksamhet och därmed tillideellt inriktad verksamhet. Innan vi fog ställning för def nya statsbidragssystemethade vi kontakt med människor som bedriver missbrukarvård på ideell grund föraft förvissa oss om aft de inte såg något hot om försämring i det nyastatsbidragssystemet. Vi har alltså försäkrat oss om aft så inte är fallet. Viär tvärtom angelägna att i än större utsträckning kunna utnyttja ideelltbaserat arbete för missbrukarvården. Men def förutsätter naturligtvis att manhar ett statsbidrag att diskutera, I en annan reservation från yrkas avslag påregeringens förslag till bidrag till driften av hem för vård eller boende,Mofivet är aft staten infe har råd atf ge bidrag till denna verksamhet. Den böri sin helhet bekostas med kommunala medel. har lagt fram fleraförslag med samma innebörd. Jag vill här bara upprepa vad jag i fidigaredebatter sagt om dessa förslag, nämligen aft det förutsätter en överenskommelsemed kommunerna. I annat fall riskerar man aft försämra den verksamhet tillvilken statsbidragen utgår. Def är därför infe möjligt för staten atf ensidigtradikalt förändra statsbidragsgivningen, såsom föreslår. Jag ber därför, herr talman, aft få yrka bifall fillhemsfällan i socialutskottets betänkande nr 26 och avslag på samfligareservafioner. Missbrukarvård, m. m. Missbrukarvård, m. m. 103 (); Jag skall i mitt anförande berörautskottsbetänkandena /85:26 och 30 från socialutskottet, I det aktuellabetänkandet 26, som bygger på regeringens proposifion 1984/85:151 omstatsbidrag till missbrukarvård, återfinns tre moderata reservationer, tillvilka jag inledningsvis yrkar bifall. Förändringen av systemet med statsbidrag fillmissbrukarvården har åstadkommit tämligen omfattande oro ute blandvårdpersonalen. Bakgrunden fill denna oro är enligt min mening inte särskiltsvårförstådd. har det funnits en växande övertro påmissbrukarvård i öppna former. Det kan nog vara på sin plats aff genastdeklarera: Om denna vård hade varit effektiv och bra, skulle naturligtvis ingaeller mycket få slutna vårdplatser finnas för missbrukare. är den öppna missbrukarvården behäftad med en radbrister och komplicerande faktorer, infe minst i form av förekomsten av"kompisar" och centralt belägna systembolag. Jag skall, herr talman,infe föra def resonemanget längre, men det finns förvisso ytterligare en radkomplicerande faktorer. Vi måste sammanfattningsvis konstatera att den öppnamissbrukarvårdens framgångar inte leder fill något historiskt minnesmärke.Snarare har den öppna missbrukarvården kommit aft föras åt sidan iprioriteringen på socialbyråerna. Barnavård, akuta insatser, familjer i kris, skrivandet avlånga föredragningspromemorior och annat har lett fill aff missbrukarvårdenfått en undanskymd plats. Missbrukarna har också i en allt större utsträckning faritilla, och genom införandet av komplicerade lagar med domsfolsförfaranden ochannat har de råkat in i eft socialt förfall utan like. Intill denna dag har statsbidraget till missbrukarvårdenvarit "skyddat", eller "öronmärkt". Det har fullt ut gåttin i den slutna verksamheten. Vi moderater noterar i vår motion aft dettafaktum medfört aff den svenska missbrukarvården ute på institutioner tagitstora och viktiga kliv framåt, I det internationella perspektivet intar svensk missbrukarvårdnumera en ledande ställning, och jag tror mig våga påstå att def är inom fåområden på den sociala sektorn som framgångarna varit så påtagliga som justhär. skall "öronmärkningen" tas bort. Det stårinfe i överensstämmelse med socialtjänstlagen atf ha def på det sättet. Nuskall, enligt propositionen, sluten och öppen missbrukarvård konkurrera omstatsbidraget. Jag kan se förloraren i dettaslag - den slutna missbrukarvården. En fortsatt utveckling av denna vård tycksinte stå i överensstämmelse med socialtjänstlagen och dess målsättning.Föredragande statsråd aviserar också aft en omstrukturering är atf vänta ochföreslår eft särskilt omsfrukfureringsbidrag för att vissa avvecklingskosfnaderskall täckas. Detta står i proposifionen. Det är således en modern missbrukarvård, bort fråninstitutionerna, som vi har att vänta oss. Jag är emellertid övertygad om atfresultatet av den nu föreliggande propositionen blir i huvudsak två ting: 1, Vårdhuvudmännen, dvs, kommunerna och landsfingen,kommer natur ligtvis att avbryta vårdavtal med utomstående vårdgivare och på def sättet rädda verksamheten vid sina egna institutioner. Därmed försvinner utvecklingsdelen, och kvar blir den uniforma och tämligen stela kommunala vårdpedagogiken, 2, Kvar blir en omodern och stagnerande missbrukarvård,som på goda grunder kan utgöra ett avskräckande exempel . För aft garantera denna utveckling ger regeringen ett särskilt stöd till de gamla"hårdtorkar na", som vi alla har önskat lägga till historien. Vi moderater har svårt atf se vilken genomtänkt politikdet ligger i denna proposition och i utskotfsmajoritetens uppslutning omkringpropositionen. Vi har också svårt att se vilken social tanke som har varitavgörande. Vi har dess värre infe i utskotfsmajorifefens skrivning kunnat senågot uttryck för solidaritet och medkänsla med alla dem som i framfiden kanbehöva få en modern och god institutionell vård. Vi moderater redogör för vår inställning i reservafion 2.Institutionsvården, som efter huvudmannaskapsreformen har blivit enangelägenhet för kommuner och för landsting, bör också driftsmässigt överförastill huvudmännen. Vi önskar inte att detta skall ske , men enövergång måste ändå påbörjas. Vi moderater menar aft en rad gamla och tungainstitutioner inte bara bör utan snarare skall avvecklas. Missbrukarvården - och möjligen också - kräver lätta och tämligen små enheter med eneffekfiv, genomtänkt och kompakt pedagogik. Korftidsbehandlingen vinner alltmergehör och kan vara en linje för framtiden. Därmed kan en avveckling avspecialdestineringen genomföras, och genom aff kommunerna åläggs aft bedriva eninstitutionell vård finns def garantier för den institutionella vårdensfortbestånd och utveckling. Sedan jag nu har behandlat socialutskottetsbetänkande 26 övergår jag till utskottets betänkande 1984/85:30 om vård avvuxna missbrukare. Till detta betänkande har fogats tio reservafioner, och vimoderater återfinns som undertecknare av dem alla. Jag ber därför aff få yrkabifall till samtliga reservafioner. I dessa reservafioner återkommer vi moderater till gamlavälkända yrkanden, som ofattbart nog inte tycks vinna majoritetens bifall. Vi hörde fidigare utskottets värderade ordförande fala omvilka påfrestningar och slitningar det innebär atf socialberedningen infelägger fram sina utvärderingar. Jag vill gärna understryka denna del av IngemarEliassons anförande. I mitt anförande skall jag beröra två av reservafionerna.I reservation 1 tar vi upp skyddet för tredje man såsom ett incitament föringripande jämlikt lagen om vård av missbrukare i vissa fall, LVM. Vi ärnämligen av den alldeles bestämda uppfattningen, att när en person på grund avsitt alkoholmissbruk börjar bli farlig för sin omgivning är han också i behovav vård. vill majoriteten överlämna den man som exempelvis grovt misshandlarsin husfru till allmän domstol för handläggning av fallet enligt Missbrukarvård, m. m. 9 protokoll 1984/85:153-154 Missbrukarvård, m. m. ,Den som är alkoholskadad skall förvägras vård och överlämnas för aff straffas iförsta hand. Stundom brukar ordet cynisk uttalas om den moderatasocialpolitiken, Jag är inte beredd att ta detta ord i min mun , menmajoritetens inställning till alkoholmissbrukare kännetecknas i varje fall infeav någon omtanke och något socialt engagemang, I reservafion 2, slutligen, tar vi moderater upp eff kravsom vi har framfört år , nämligen att sociala skador skall kunna utgöragrund för vård enligt LVM, Detta yrkande har också år avvisats. När en man fullständigt ruinerar sig och sin omgivning,super upp allt av värde, tömmer hemmet på den ena familjeklenoden efter denandra, på minnen och historia, när allt går fill sprit, är def en heltacceptabel grund för omhändertagande, men enligt majoriteten är def en heltacceptabel ordning. När er högt ombesjungna öppna vård infe klarar av fallet,vad gör ni då? Jag anser aff def är nära nog en skamfläck i vårsociallagsfiffning aff en människa som åsamkar sig och sin omgivning omfattandeoch kanske livslånga sociala skador inte skall kunna omhändertagas. Vi moderater kan inte ställa upp på den nudrivna polifiken, som offrar missbrukaren men som fillfredsställer principeroch program. Vi är beredda att år , ända fram fill dess atfsocialberedningens betänkande i alla delar ligger på vårt bord, driva dessareservationskrav vidare. Anf.104 (): Jag kommer i mitt anförande aft fa upp frågan omstatsbidrag till missbrukarvården och frågan om vård av vuxna missbrukare,kommer senare atf beröra de frågor som gäller insatser för ungalagöverträdare m,m. Tyngdpunkten i arbetet på missbruksområdet måste givetvisligga på de förebyggande insatserna. Här får inga ansträngningar sparas.Missbruket av alkohol och narkotika leder, som alla vet, fill stort personligtlidande, inånga familjetragedier och dessutom enorma samhällskostnader. För oss i centerparfiet är det naturligt att staten, somansvarar för spritförsäljningen' och tar skatfeinfäkferna på densamma, ocksåfar sitt ansvar för missbrukarvården genom bidrag till kommunerna. Vi hävdar imånga sammanhang aft man bör decentralisera beslutsfattandet fill kommunernaoch att staten skall medverka fill att öka kommunernas frihet aft utnyttja deegna resurserna. Den statsbidragskonsfrukfion som föreslås är, sägs det,tänkt atf bidra fill ett ökat kommunalt handlingsutrymme. Vi har därför fråncentern inte haft någon erinran mot förslaget - jag tror att i det här sammanhanget är betydligt överdrivna. Jag yrkar därförbifall till socialutskottets hemsfällan i betänkandet nr 26, Betänkande nr 30 handlar i första hand om vård mot denenskildes vilja. De allra flesta är överens om atf tvångsvård är någotman tillgriper endast i undantagsfall. Antalet omhändertagna med stöd av lagenom vård av vuxna missbrukare, LVM, är också tämligen litet. som motivaft hjälpa den enskilde bör vara en självklarhet. Det är också mot denbakgrunden man skall se de olika motionskrav som aktualiserats. Syftet med LVMär atf ge missbrukaren en möjlighet atf komma ifrån sitt missbruk. Lagenförutsätter atf det skall vara fråga om eft mycket massivt och väldokumenteratmissbruk. Många som tas om hand med stöd av LVM befinner sig i eff såutomordentligt dåligt tillstånd, aft den vårdtid som lagen fillåter är alldelesför kort. Det har visat sig aff def infe är möjligt att färdigbehandla en svårtalkoholiserad person eller en narkoman på de som är maximitid.Och det är inte heller säkert aft det går aff mofivera honom eller henne förden frivilliga vård som skulle vara eft bättre alternafiv. För att ge missbrukaren en rejäl chans fill rehabiliteringhar i en centerparfimotion av och föreslagits aftvårdtiden skall kunna förlängas upp till eft år. Utskottet hänvisar till att socialberedningenskall se över frågan. Givetvis kan man invänta den beredningen, men vi menarfrån atf behovet av atf förlänga vårdtiden är så klart atf man redan nubör kunna fatta beslut i frågan. I samma centermotion föreslås också att socialtjänstlagenskall ändras så att def blir möjligt med s. k. kontraktsvård. Det gäller alltsåfall där missbrukare frivilligt söker vård men förbinder sig till en vissbehandlingstid. Under den tiden skall def vara möjligt atf lägga in frivilligaprogram och åtgärder. Utskoftsmajoritefen menar aft frivillig kontraktsvård infeär behövlig utan atf syftet kan tillgodoses inom LVM. Den uppfattningen är svåratf förstå, eftersom det inte rör sig om samma målgrupper. Konfraktsvården ärju tänkt aft gälla människor som ännu inte fått eff så svårt missbmksfillståndaft de är aktuella för LVM. De skall i stället kunna få hjälp så atf de infehamnar i en sådan situation. Jag vill gärna deklarera att jag känner endel sympati för de synpunkter som tas upp i reservation nr 3 och som gällerfrågan var utredning och ansökan om LVM skall ligga. Def konstateras ireservationen aft det är socialnämnden som har kännedom om ärendena. Jag villtillägga aff def har visat sig aft länsstyrelserna i en del fall har helt otillräckligaresurser. Def finns exempel på att ansökningar blivit liggande både två och fremånader i väntan på avgörande. Med tanke på att def oftast är fråga omsynnerligen akuta vårdbehov är detta naturligtvis helt otillfredsställande. Jagförutsätter därför att socialberedningen noga ser över också den här frågan. Jag yrkar bifall till reservationerna 5 och 9och i övrigt till utskottets hemställan. Missbrukarvård, m. m. 105JÖRN (vpk); Jag vill börja med atf yrka bifall tillvpk-reservationerna 1,2, 3 och 8 i betänkande 31, När en vikfig reform har genomförts, kommer efter några åralltid en polifisk reaktion. Då har motståndarna hunnit samla sig. Då harpropaganda lagts upp, fördomar spritts, pengar mobiliserats. Det är då detgäller atf stå Missbrukarvård, m. m. fast, att inte låta lura sig, att slå tillbaka. Varför genomförde vi den nya ? Dengenomfördes därför atf det fanns en hundraårig erfarenhet av tvångs- ochrepressaliesystemef, Man visste att detta system var ett klassamhälletskännetecken. Man visste aft tvångssystemet gjort fiasko. Man visste att detledde till förnedring och spridde kring sig en anda av människoförakt. genomfördes därför aff erfarenheten visadeatf repressaliemetoden inte kunde användas i social problematik. Graden avstränghet i lagarna står inte i något land i samband med missbruketsutbredning, Lagens hot fungerar till nöds mot knarkprofifören. Men def fungerarinfe mot en människa vars livssituation bryter samman. genomfördes därför att man insåg att socialutslagning och utstötning inte bara hade med individen att göra utan med effsysfem av omständigheter och relationer, som också måste ändras. Repressaliermot individen hindrade de allsidiga åtgärder som allfid måste fill. genomfördes därför atf man förstått aft ien demokrati grundlagen också måste gälla för de mest nedtryckta. Attrespektera just deras medborgerliga fri- och rättigheter var rent av särskiltviktigt både för rehabiliteringen och för människosynens utveckling isamhället. genomfördes därför aft man ibehandlingsarbetet insett aft hot och repressalier aldrig kunde ge någon denstyrka som måste till för atf övervinna ett destruktivt livsmönster, vållat avsvag identitet, ångest inför äkta relationer och brist på tilltro tillomgivningen. Hot uppifrån hjälper i själva verket individen aft dra sig undanansvaret för den egna situationen. Repressalier skapar flykt, förljugenhet ochsubkulturer. Socialtjänstlagen och dess principer var ett stortcivilisaforiskt framsteg. De visade sig också framgångsrika. Överallt där manarbetar aktivt har man eft annat grepp på problemen än . Det växandeförtroendet har både förbättrat insatsernas effektivitet och hjälptfolkrörelserna i deras arbete. Allt detta vet de reaktionära. Def finns inget socialtbehov av den föreslagna lagändring som kallats mellanfvång. Därför har manvarit tvungen att skapa ett konstlat politiskt behov. Genom aft skapa enhetskampanj inför valet skall man underminera försvaret av , specielltinom det socialdemokratiska partiet. Sådan är taktiken. Där har reaktionen framgång. Den har fått regeringen atftro atf om man går de reaktionära till mötes, då far man vinden ur deras segel.Def är eff klassiskt polifiskt misstag. I själva verket stärker man deras vindgenom att erkänna deras falska argument. Det är just detta som är det mest tragiska av allt - aftregeringen själv använder de falska argumenten mot . Man påståratt def finns behov av ytterligare tvångsåtgärder, trots atf de frestorstadskommunerna, där man har de största problemen, inte vill ha dem. Manbidrar till intrycket att är slapp - denna socialtjänst somvarje år administrerar stöd och åtgärder visavi 25 000 barn och unga. Manpåstår att man vill rädda unga undan kriminalvården med hjälp av dettamellanfvång. Men vore def så att praxis i domstolarna berodde påsocialtjänstens brister, då skulle detta speglasi alla åldersklasser under . Men det gör det inte. Def är alltså inte såaft brister gör domstolarna strängare. Def är det allmännapolifiska klimatet som gör domstolarna något hårdare mot de allra yngsta. Sedananvänds detta för att motivera hårdnande bestämmelser även inom socialtjänsten.Så är cirkelbevisningen ordnad och reaktionen i gång. Mendef är inte det begränsade s. k. mellantvånget som är den stora faran. Dessprakfiska betydelse blir sannolikt mycket begränsad. Den största faran är atfman bryter mot en princip som man en gång gjorde till ryggrad.Def betyder nämligen att man påverkar def allmänna sociala klimatet. Manlegitimerar hårdare och hänsynslösare behandling av människor som har detsvårt. Man bryter ett spirande förtroende. Man belönar och legifimerar kommuneroch förvaltningar som har en dålig socialtjänst. Och man försvårar för dekommuner där man har en god utveckling och en aktiv socialtjänst. Jagvill därför fråga socialutskottets ledamöter: ni infe atf ni undergräversocialtjänsten? Förstår ni infe att ni legitimerar de vulgära demagoger ochfrälsningsprofeter som vill göra mellantvånget fill en murbräcka med vars hjälpde sedan ytterligare skall vrida hela den socialpolifiska utvecklingentillbaka? Def är dem ni ger anledning aft brista ut i jubel . De harvunnit sitt första steg. Och inser ni vad sorts idéer ni därmed uppmuntrar? Därhar vi en profet som påstår att det finns en viss procent psykopater, som detär en dålig affär för samhället att satsa på. Där har vi en annan profet somtycker att narkotikamissbrukare borde sättas på en ö för atf knarka ihjäl sig.Och där har vi def senaste stjärnskottet i denna bransch - han som säger aftdet finns inga arbetslösa, def finns bara arbetsovilliga. Vad tror ni ledamöteri socialutskottet händer om detta slags människosyn uppmuntras? För med eramedgivanden åt reaktionen uppmuntrar ni ju profeterna till nya ansträngningar.Det är den politiska verkan av ert ställningstagande för mellantvånget. Jagvill slutligen fråga utskottets socialdemokrater: Ni sitter i eff utskott därsocialdemokraterna och vpk har majoritet. Ni skulle kunna använda denmajoriteten för att försvara och utveckla . Hur känns det då attpå s, 12 i socialutskottefs betänkande 31 skriva aft alla socialdemokratiskamofioner och vpk-motioner i den här debatterade kärnfrågan skall avslås?Samtidigt skriver ni att ni tillgodoser alla borgerliga motioner. Vilkapolifiska krafter tror ni atf ni tjänar med dessa ryggradslösa bugningar åthöger? Jagvill därmed fråga regeringens företrädare: ni infe hur de bestämmelser ninu föreslår har två mycket grundläggande fel från kontakf-ochbehandlingssynpunkt? Fördet första: Om man i en kontaktsituafion börjar använda föreskrifter, övergårman alltid från ett förtroendeklimaf till en form av konfrontafionskli-mat, Defsannolika är då, aft åtgärderna ökar den unges benägenhet för flykt, undandräktoch förljugenhet. Jag har alltså inte uppnått någonting i mitt sociala arbete.Inför den unges undandragande finns sedan inga sanktioner stadgade. Hur skalljag då upprätthålla auktoriteten för mitt handlande? När jag har använt de häråtgärderna har jag ju skapat ett auktoritetsproblem som Missbrukarvård,rn. infe tidigare fanns. Jag kan upprätthålla min auktoritetbara genom upptrappning, bara genom ett ytterligare skärpt hot. Följden bliralltså atf jag griper till tvångsåtgärder snabbare än eljest. Och självatvånget får då en annan funktion än vad det skall ha enligt socialtjänstlagen,nämligen att bryta ett akut farofillstånd. Det blir ett straff för ettbeteende, def blir en åtgärd som jag tvingas vidmakthålla längre än annars. Menmed detta handlande ger jag ingen motkraft och ingen insikt åt en rädd,kontaktlös och i sin identitet starkt försvagad människa. För det andra: Hela lagens hot rikfas mot den ungamänniskan. Uppmärksamheten fokuseras kring den unges yttre beteende. Helaansvaret för situationens utveckling läggs på just denna faktor, Def är eftorimligt synsätt. Just för unga människor gäller ju som alla vet i särskildgrad aft de är betingade av uppväxt och livsförhållanden. Det strider moterfarenheten aff utgå från enbart den unges beteende. Bland dem som vårdasenligt LVU är det ungefär för vilka orsaken är brister i hemmiljön, Aftbortse från detta är ett mycket allvarligt metodiskt fel. Den första sformsvalan från den socialareaktionen flyger in över landet. Det är en liten svala och dessbetydelse kommer säkert atf bli begränsad. Men det är ändå den förstavändningen fill def negativa i en fidigare posifiv utveckling. Det ankommer nupå oss, som vill se en socialpolitik som syftar framåt och inte bakåt, afttrappa upp striden. Vi må vara socialdemokrater, eller borgerliga, somhar förblivit trogna def sociala frisinnet. Vi skall avslöja den nymoralism sominget annat är än sockerglasyr på social brutalitet. Vi skall hindra attSigurdsens lagändring tillämpas i praktiken. Jag vill därför börja med atf uppmana de' kommuner som ärtrogna anda, aft gå ut och offentligt deklarera atf de intetänker tillämpa lag. Gå ut och säg till människor, atf här förpassarvi mellantvånget till den historiens papperskorg där det redan före sittikraftträdande hade sin sanna hemvist. Gå ut och säg fill människor, atf tillden här byrån, fill den här förvaltningen kan ni fortfarande komma utan rädslaför aft bli utnämnda fill hopplösa psykopater. Hit kan ni komma utan att blihånade därför att ni är arbetslösa. Här ställs alla krav ufifrån en grundval avrespekt och tilltro, och här skall vi aldrig psyka er genom aff sitta och falaom er i trejde person, medan ni är närvarande. Här råder infe överhet, utansolidaritet. Här härskar infe hysteri, utan rationalitet. Här är du inte ettbehandlingsfall, som vi förfogar över genom föreskrifter och annat. Här är duen medborgare med rätt till stöd, men också med eft eget ansvar för ditt liv. Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandHngar, 106BLENDA LITTMARCK (m): Jag skall behandla socialutskottets betänkandenr 31, som rör insatser för unga lagöverträdare m, m. Jag skall först och främst be att få framföra minrespekt och mitt tack till statsrådet som haft civilkuragef aft lägga fram denhär proposifionen, vilken är en förnuftig, rikfig och i djupaste meningmänniskovänlig proposition, sade någonfing om att vi från början hade varit ganska eniga och affman nu satt i gång att kapa förtöjningarna.