prot · G809167 · 1984-12-31 00:00:00 — lär def väl inte räcka medstämpelskatt och bilaccis som man nu höjer genom uppgörelsen med vpk, utan detfår väl bli litet rejälare tag. Om vi nu ser till vad som har hänt under denhär perioden och utgår från vad finansminister skrev i Svenska Dagbladetför , nämligen att man skall fortsätta på den valda kursen,är det väl sådana skattehöjningar som ni förhandlat fram med vpk under degångna åren som också väntar i fortsättningen, dvs. höjd bensinskaft och höjdmoms. Jagtycker, herr falman, aft om infe socialdemokraterna kan ge eft tydligt beskedom hur man skall klara budgetunderskotfsproblematiken framöver, måste denslutsats som svenska folket skall dra, bli atf det är rejäla skaftehöjningarsom väntar, om socialdemokraterna och kommunisterna får behålla majoriteten iriksdagen efter valet. 15 CARL-HENRIKHERMANSSON (vpk) replik: Herr falman! Jag tackar för hansvarmhjärtade ord och vill med anledning av hans argumentation med talmannenstillstånd säga atf skattehöjningar ju aldrig är populära. Skattehöjningar somgenomfördes under de borgerliga regeringarna var inte heller populära. Det ärinte heller särskilt populärt när de borgeriiga partierna vill dra in 600 kr.från alla löntagare, vilket ni ju föreslår i betänkandet och kommer aff röstaför . Jag vill göra och andra som vill vara miljövänneruppmärksamma på att vi genom uppgörelsen med regeringen har lyckats få enbestämd och tidigare tidsgräns för kopplingen mellan bilaccis och införande avmiljövänligare bilar. Det tycker vi är ett framsteg som borde uppskattas avalla dem som vill värna om miljön i . Detär naturligtvis inte riktigt, som har sagts här i debatten, att en fortsattmajoritet av socialdemokrater och vpk-are betyder höjda skatter och höjd moms.Alla som yttrat sig i debatten och följt med vad som händer i politiken vet ju atf vpk:s främstakrav är aft man helt skall ta bort momsen på mat. Vill de borgerliga partiernarösta för det förslaget , eftersom def ju kommer upp senare, genomför videf . Ni har alltså chansen atf sänka skaften kraffigt för allasvenska familjer, för barnfamiljer och andra, genom att rösta med vpk-förslagetom att man far bort momsen på mat. Vi får se hur ni handlar då - om ni äranhängare av skaftesänkningar eller inte. Def är ju praktiken som avgör, infevad man säger i talarstolen. TillArne Gadd vill jag säga atf den räntehöjning som han är så belåten över ocksåskall betalas. Den tillfaller ägare av lånbarf penningkapital, men den skall jubetalas av folket, av dem som utför def produktiva arbetet. Dessa pengar kommerju infe från himlen. Räntehöjningen minskar också, såvitt jag försfår,invesferingslusfen i svenska företag. Vad skall ni muta kapitalet med nästagång def blir en stor valufautströmning? Skall räntan höjas med ? Redan frågan visar atf här finns ett problem som man infe löser enbart medräntehöjningar utan måste attackera på annat sätt. Sedantill frågan om expansionistisk politik. Jäg vill slufligen bara anföraföljande. säger aft den svenska ekonomin expanderar alltför mycket.Ja, vissa delar av den svenska ekonomin gör det. Det gäller aktiekurser,ökningar av priserna på mark och fastigheter, de stora förmögenheterna. Därfinns en alltför stor expansion. Def är där man måste attackera. 16 ARNEGADD (s) replik; Självfallet, C.-H. , finns i varje stabiliseringspolitikfördelningspolitiska problem som man måste komma till rätta med. Jag trodde atfvpk genom sin förhandlingsvillighef hade insett aff vi faktiskt måste kommatill rätta med balansproblemet. Def är först med en ekonomi i balans som mankan föra en rationell fördelningspolitik. Åsling beklagar, med en djup klang i rösten, atf vi infe kunnat föra ensakdebatt. Def kan vi alla beklaga, om vi nu säger atf det är def vi har saknati finansutskottet. Jag tycker så här, . Åsling: Om industriinvesteringarnai i löpande penningvärde - som bedömer saken - ökarmed , är det faktiskt glädjande. Framtidsoptimismen har återvänt. Detinnebär en ökning i fast penningvärde. Men det är klart att vårekonomi inte kan klara uppgången hur snabbt som helst. I det fallet bordenaturligtvis en generösare attityd redan från början i finansutskottet fråncenterpartiet, och moderata samlingspartiet ha lagt grunden till enövergripande debatt och ömsesidigt givande och tagande av argument. Men niville infe ha en sådan debatt. Det är ni som försatte oss i denna situation.Det är ingenting som över huvud taget hindrar i fortsättningen att vi ser tillatt diskussionerna i finansutskottet blir långa och ömsesidiga, givande ochtagande av argument. Sanningen är att de tre borgerliga partierna inte velatdetta och infe har något alternafiv fill regeringens stabiliseringspolitik isin motion. Meddetta, herr talman, yrkar jag än en gång bifall fill utskottets hemställan. Jagvill dock göra den lilla kommentaren, atf när som företrädare för moderata samlingsparfiet i sina inläggtalar för barnfamiljerna, är det möjligt aft en och annan barnfamilj som vetoch försfår vad moderata samlingspartiefs familje- och bostadspolitik skulleleda fill tycker att hycklar. Ni företräder verkHgen inte de bredalagren och de ekonomiskt svagas intressen i samhället. Det gör visocialdemokrater, som är i full färd med aft få svensk ekonomi i balansigen, så aff vi utifrån en balanserad ekonomi kan föra en progressivfördelningspolitik, den som ni alltid har varit motståndare till. har haft en obrutenekonomisk tillväxt, med en sammanlagd uppgång av bruttonafionalprodukten mellan1982 och 1985 . Industriproduktionen har ökat och industrinsinvesteringar med åtminstone def dubbla. Sysselsättningen på den reguljäraarbetsmarknaden har ökat kraftigt, och har den lägsta arbetslösheten- hur man än mäter den -i , med undantag för . För aft nedvärdera regeringens sysselsäftningspolifikbrukar de borgerliga hävda att uppgången av sysselsättningen barabestår av "konstlade" jobb, åstadkomna via AMS, ungdomslag eller iden förhatliga offentliga sektorn. Mellan ökade antalet sysselsattai med 100 000. Därav svarade def privata näringslivet faktiskt förmerparten, eller för 51 000 och den offenfliga sektorn för 49 000. Hur många avdessa 100 000 har då fått sina jobb av AMS och i ungdomslag? Alla, brukar t.ex. säga. Enligt statisfiken är def knappt 25 000, dvs. drygt 75000 nya jobb har uppstått på den reguljära arbetsmarknaden . Det är också en annan viktig förändring som inträffat påden svenska arbetsmarknaden. Fram t. o.m, 1982 minskade antaletheltidsarbetande oavlåtligt, I den mån sysselsättningen över huvud taget växtevar def bland de deltidsarbetande, Fr,o,m, 1983 har detta vänt. Mellan 1982 och1985 har antalet heltidsarbetande ökat med 130 000, medan antaletdeltidsarbetande minskat med 30 000, Förbättringen av sysselsättningsläget harmed andra ord varit ännu kraftigare än vad som direkt framgår avsysselsätfningssiffrorna. Ett huvudmål för regeringens ekonomiska politik harsåledes varit atf sätta fart på , att öka produkfion och sysselsättning.Det andra huvudmålet var aft använda de ökade ekonomiska resurserna för aftminska obalanserna i den svenska ekonomin, dvs, underskotten i utrikeshandeloch budget. Också här har politiken gett väsentliga resultat. av underskott i bytesbalansen hade balans i sina utrikes affärer, torde def bli eft mindre underskott,vars orsaker jag skall återkomma till. Budgetunderskottet har minskat från 87miljarder /83 till 70 miljarder /85 och beräknas bli drygt60 miljarder för /86, Budgetunderskottet som andel av BNP harminskat från 1982 till . Tar vi hela den offentligasektorns finansiella sparande har underskottet realt sett halverats, från effsparandeunderskott på av BNP . Tvåfing är värda att notera i detta sammanhang. Det ena är atf förbättringen av deoffentliga finanserna skett vid ett oförändrat fotalt skattetryck och enkraftig dämpning av de offentliga utgifternas ökning. Jämfört med 1970-talethar tillväxten av de offenfliga utgifterna minskat med två tredjedelar: Detandra som bör observeras är att den förbättrade ekonomiska balansen uppnåttsgenom en konsekvent styrning av de ekonomiska resurserna från inhemskförbrukning till export, från konsumtion till sparande. Räknar vi samman deminskande underskotfen och det ökande sparandet i näringslivet har det s, k,nettosparandet ökat med närmare 50 miljarder . Dettahar haft en konsekvens. Vi har fört en kärv politik visavi allt slagskonsumtion, både privat och offenflig. Även om ingenfing längre förvånar närdet gäller lappkasten i oppositionspartiernas agitation är def ändå välmagstarkt, när man nu inför valet börjar säga aff det stora felet med vårpolitik är att vi satsat för litet på aft öka konsumtionen, Ingenfing skullevara mer förödande för ekonomiska utveckling på än om vipå nytt, som under de borgerliga åren, konsumerade upp allt vi producerade ochdärmed började leva på utlandslån igen, Det vi vill göra - och är i färd medatf göra - är att bygga upp ekonomiska styrka så aft framtida välfärdoch sysselsättning vilar på säker grund. Andraviktiga förändringar har skett i landets ekonomiska läge, som inte kanuttryckas i siffror. Svensk industri gick under 1970-falets andra hälft igenomflera svåra strukturkriser. Hela branscher skakades i grunden, många företaglades ner och nästan 100 000 industrijobb försvann , Ibörjan av trodde många aft storhetstid som industrinationslutgiltigt var över. Pessimismen bredde ut sig ännu snabbare änarbetslösheten. Barapå riågra år har allt detta vänt. Omstruktureringen av de gamla krisbranscbernahar kunnat genomföras med ny växtkraft och lönsamhet som resultat.Verkstadsindustrin har gått en ny vår till mötes med ökad produktivitet ochlönsamhet. Inom tillverkningsindustrin har lönsamheten tredubblats ,växer nya "kunskapsindustrier" upp på en rad områden - inomelektronik, bioteknik och tjänsteproduktion, t, ex, medicin och byggnadsteknik. Detråder alltså föga tvivel om aft svenskt näringsliv genomgår envitalisering och én utbyggnad av eff slag som vi inte sett ,Faktorerna bakom detta är inte bara en snabb ökning av lönsamheten ocheffektiviteten i produkfionen. Där finns också en väl utbildad arbetskraft medhög arbetsmoral och vilja att satsa på företagens utveckling. Detär infe bara de större företagen som dragits med i den nya expansionen ochframtidsoptimismen. Också de mindre företagen har förbättrat sin lönsamhet ochutvecklingsförmåga. Ett annat tecken på atf företagandets förutsättningarblivit bättre i är atf nya företag etableras i en takt som kanbetecknas som rekordartat hög. Detta, fru talman, är definifivt inte en bild av ettsamhälle där den ekonomiska krisen förvärras, Def är en bild av eft samhällesom håller på aff övervinna sin ekonomiska kris - men som ännu har eft brastycke kvar innan målet är nått. Det finns således väsenfliga problem somåterstår aft lösa, Eft sådant problem uppstod denna vår. Bytesbalansen harunder visat ett underskott på uppskattningsvis 9miljarder kronor. Våra analyser av de bakomliggande faktorerna visar aft dettaunderskott uppkom genom en mycket kraftig ökning av importen. Exporten hardäremot, såvitt vi nu kan bedöma, utvecklats som förutseffs, eller t, o, m,bättre än enligt prognosen för hela 1985, Det finns vissa tillfälliga faktorer som förklarar en delav importuppgången. En sådan är atf på grund av den stränga vinternimporterade olja för 2,5 miljarder mer än . En annan är atf den iapril aviserade strejken bland tullpersonalen uppenbarligen ledde till en"importboom" för atf företagen skulle hinna få in sina varor innanstrejken bröt ut . Men även sedan imporfökningen rensats från sådana faktorervisar statistiken - tillsammans med uppgifter om försäljningsutvecklingen idetaljhandeln - aft importuppgången berodde på en mycket kraffig ökning avefterfrågan i på både investeringsvaror och konsumtionsvaror. t, o, m, mars ökade detaljhandelnsomsättning , blev det en viss avmattning, så atf uppgångenunder stannar vid när det gäller detaljhandelnsvolymökning, Importsfatisfiken för visar en stark uppgång, ivärde , för såväl insatsvaror och investeringsvaror somkonsumtionska-pifalvaror, t, ex, bilar och hushållselekfronik, Aft industrin ökar sina inköp av insatsvaror ochutrustning när produktionens ökningstakt i verkstadsindustrin ligger på och investeringsfill-växfen är uppåt har varken förvånat ellerförskräckt oss. Däremot överraskades vi av den snabba ökningen av den privatakonsumfionen. Förklaringarna torde vara två. Dels har hushållens realinkomsferökat till följd bl, a, av förbättradsysselsättning, ökade reallöner och högt överf idsuftag i industrin, dels haren stor del av inköpen av kapitalvaror skett på kredit. Man måste fråga sig vad def är i denna utveckling sommofiverar utropen om på fel väg och kollaps för den ekonomiskapolitiken, fiasko osv. Uppgången av investeringar, produkfion och konsumtion äralltihop symptom på en ekonomi i tillväxt, en industri med godaavsättningsmöjligheter och producenter och konsumenter som har optimism ochframfidstro. Så skulle i varje fall en politiskt neutral analys kunna se ut. Problemet är infe atf är på fel väg. Problemet äratf inte hunnit tillräckligt långt på den väg som beträtts för atfrusta upp svensk industri och sanera våra statsfinanser. Industrin ärfortfarande för liten för atf med sin export parera en kraffig, samtidiguppgång av både privata investeringar och privat konsumtion. Och eftersomindustrins utbyggnad visserligen inletts men ofrånkomligen far ,innan den ger resultat i ökad produktionskapacitet, måste anpassningen av denekonomiska politi- ken ske påefterfrågesidan. Lägetkomplicerades sedan av ett kraftigt kapitalufflöde . Den privatakapitalbalansen hade fram till dess - dvs, fram till början avmaj - varit positiv, och företagens och kommunernas kapitaltransaktioner hadelett fill ett inflöde av valuta. Men fr, o, m, startadeeft valutaufflöde av en storlek som bara kunde ha spekulativa motiv. Frånnäringslivshåll har man gett en förklaring till företagens beteende som i vissaavseenden bär sannolikhetens prägel. Den ryktesspridning som sedan en tidpågått om den svenska ekonomins snara sönderfall - och som infe minst denpolitiska oppositionens talesmän med liv och lust ägnat sig åt -hade tydligenpå vissa håll inom näringslivet skapat föreställningen aff vår valuta skullekunna devalveras . Denekonomiska politiken ställdes därmed inför uppgiften att både stoppa allaspekulationer om vår valutas framtid och dämpa den alltför kraftigakorisumfionsuppgången. Valutaspekulationen gjorde en kraftig åtstramning avkreditpolitiken nödvändig. För aft den skulle ge effekt också i banksystemetmåste diskontot höjas relativt kraftigt. En stor del av konsumtionsökningen -och särskilt den del som drev upp importen - har möjliggjorts genom atfhushållen lånade och köpte på avbetalning. Också för aft motverka denutvecklingen var det framför allt kreditpolitiska åtgärder som behövde sättasin. Medden här snabba och resoluta reaktionen inför försvagningen av bytesbalansenville regeringen också göra en annan, viktig markering. Den kraftigaimportökningen är inte uttryck för någon försämring avvår konkurrenskraft utan har andra orsaker. Men även om balansproblem iframtiden skulle uppstå fill följd av en konkurrensförsvagan-dekostnadsutveckling avser vi inte aft försöka lösa de problemen genom nyadevalveringar. För denna ståndpunkt har vi ett mycket enkelt skäl, 1982års devalvering blev en framgång till stor del därför atf den möttes medförtroende. Näringsliv, företagare och anställda satsade på atf den skulle ledatill en varaktig förbättring av konkurrensläge och lönsamhet. Därmed utlöstesen aktivitet i form av försälj ningsansfrängningar, ökad sysselsättning ochinvesteringar. En ny devalvering - när den än kommer -skulle vara eft kvitto påatt hela operationen misslyckats. Men då skulle den inte heller mötas medförtroende och infe uflösa den aktivitet som skulle kunna göra den framgångsrik,Alla skulle utgå från aft de positiva verkningarna på konkurrenskraft ochlönsamhet snabbt äts upp igen. Och därmed skulle devalveringen misslyckas isamma stund som den beslöts. Därförär def regeringens bestämda uppfattning atf i fortsättningen måstesöka andra vägar för aft lösa sina balansproblem. Jag skall senare redovisavilka dessa vägar är. Jagvill också här göra några kommentarer i övrigt till de förslag vi lagt fram omåtgärder för aft dämpa konsumfionen. Fördet första ett svar på frågan varför vi inte i stället drog in den s, k,skatterabatten. Skälet är aff skatterabatten ingick i förutsättningarna för aft 4Riksdagens protokoll 1984/85:167-169 löntagarna skulle fa ett lågt löneavtal. Om den dragitstillbaka hade def inte bara varit ett löftesbrott. Det hade också betytt aftlöntagarna ensamma fått bära bördan av åtstramningen. En sådan åtgärd hadedessutom riktats mot fel mål, eftersom det bara var vissa slag av konsumtion,och särskilt konsumtion på kredit, som orsakat den alltför kraffigaimportökningen. För det andra vill jag med anledning av den uppgörelse somnåtts med kommunisterna göra ett par förtydliganden ochpreciseringar. Den höjning av bilaccisen som sker gäller i avvaktan påatt accisens utformning prövas i relafion till de nya avgasreningskrav förbilar som kommer atf ställas. Underlag för eff beslut härom utarbetas förnärvarande i , och regeringen avser att återkomma tillriksdagen i frågan möjligt. Målsättningen är atf de lättnader ibilaccisen som motiveras av avgasreningskraven skall kunna träda i kraft redanvid , Regeringen kommer att fillämpa bemyndigandet att meddelaföreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp på det sättet atf säljaren avköparen skall ta ut kontantinsats motsvarande av varans konfanfpris.Kontantinsatsen skall tas ut senast samfidigt med att varan lämnas ut fillkonsumenten. Säljaren skall vidare av köparen ta ut den återstående skulden(kreditbeloppet) om kreditbeloppet inte är högre än ,och om kreditbeloppef överstiger . Vid störrekreditbelopp och för vissa varuområden kommer särskilda regler atf gälla. För det tredje vill jag betona aft regeringens avsiktockså är atf åstadkomma en åtstramning av budgetpolitiken för atf motverka denuppgång av statsutgifterna som kan uppstå om den höjda räntenivån blirbestående någon längre fid. Och är det inte bara fråga om aft förstärkainkomsterna genom höjningen av bilaccisen och stämpelskaften, I propositionen har regeringen aviserat sin avsikt atfsenarelägga vissa statsutgifter under /86, De utgifter somsenareläggs avser i första hand transfereringar till näringslivet och inköp avmateriel och utrustning. Det ankommer på regeringen aft avgöra i vilkenutsträckning och i vHken takt ett anslagsbemyndigande skall fas i anspråk,naturligtvis med hänsyn till vad som sägs i lag eller särskilda riksdagsbeslut.Detta sker i regleringsbreven, Som finansutskottet konstaterar i sitt betänkandeär denna ordning helt förenlig med regeringsformens förarbeten. Något behov avatf låta i förväg ta ställning till senareläggningarna av utgifterföreligger därför inte. Jag vill ändå för riksdagensinformafion nämna aft de senareläggningar regeringen avser aft göra kommer aftomfatta ca . Effekten på budgetsaldot i form av ökadreservationsmedelsbehållning har beräknats till . För den kommande treårsperioden bör siktet förden ekonomiska politiken ställas in på atf nå två övergripande mål, Def ena äratf åter nå full sysselsättning i , Def andra är att få en sådan styrkai den utrikes balansen att den åtminstone mot slutet av perioden visaröverskott. För attdetta skall uppnås krävs att får av ekonomisk tillväxt och attdenna tillväxt, liksom under de gångna tre åren, koncentreras till denkonkurrensufsatta sektorn. Det kräver i sin tur att industrin kan bibehålla,helst förstärka, sin konkurrenskraft. måste sparandet i ekonomin öka,i första hand genom en fortsatt sanering av de offentliga finanserna. Denekonomiska polifiken måste med andra ord även fortsättningsvis mycketkonsekvent inriktas på att motverka inflafion och minska budgetunderskottet, Iflera avseenden är förutsäftningarna för att nå de angivna målen bättre än närvi startade , Industrins kostnadsläge gentemot utlandet ärväsentligt mera gynnsamt. Av def kostnadsförsprång som uppstod genomdevalveringen 1982 finns fortfarande tre fjärdedelar kvar, även efter 1985 årslöneutveckling. lönsamhet är god och soliditeten i allmänhetmycket fillfredsställande. Det pågår en kraffig utbyggnad avprodukfionska-pacifeten i landet, AHt detta bör ge utslag under de närmasteåren i ökad export och större produktionsförmåga. Vi har alltså skaffat oss enmer robust industri, som är bättre att möta världsmarknadenspåfrestningar. Ävenutsikterna att förbättra budgetbalansen ter sig bättre än för tre årsedan. Arbetet med att långsikfigt begränsa statsutgifternas expansion börjarge resultat. Den långfidsbudget som denna vår lagts fram för visarför första gången en klar tendens till sjunkande underskott underåren framöver. En rad av de faktorer som tidigare automatiskt drev uppstatsutgifterna har tagits bort eller försvagats. Regering och riksdag hardärmed fått ökat handlingsutrymme i hanteringen av den framfidautgiftsutvecklingen. Menlångtidsbudgeten visar också atf minst lika avgörande för aft minskaunderskottet är att kostnadstrycket och räntenivån kan hållas nere. Frågan ombudgetbalansen blir därmed, liksom industrins konkurrenskraft, beroende avvårt lands förmåga aft bekämpa inflationen. Deborgerliga partierna anser sig ha en lösning på dessa problem. Men en närmaregranskning visar atf resultatet torde bli det motsatta - ökade underskott ochmera inflation, gemensamma reservation man har lyckats åstadkomma i finansutskottet angerde borgerliga partierna att budgetunderskottet bör reduceras med 10 miljarder iförhållande till vad regeringen anger i komplefferingspropositionen. Avde 10 miljarderna är 3 miljarder av engångskaraktär, då de avser utförsäljningav stafliga företag. Menminskningen av statsutgifterna måste gå betydligt längre och bli mellan 15 och20 miljarder, om de borgerliga partiernas löften om skattesänkningar skallkunna realiseras som budgetunderskottet minskas. Dettaär den uttalade stolta målsättningen. Betydligt skralare är det när man tittarnärmare på vad de angivna besparingarna verkligen ger, I stort är det endastmoderaterna som i någon mån lever upp fill den gemensamma målsättningen. Enligt den beräkning somvi utfört i och som i stort sett överensstämmer medfinansutskottets innebär förslag en budgetförstärkning nästabudgetår på ca 11,5 miljarder. är budgetförstärkningen bara 4miljarder. Orsaken är att skaftesänkningar är bestående, medanmånga av besparingarna är av engångskaraktär. dras dock med defspeciella problemet att man, jämfört med de två övriga borgerHga partierna, hargett oerhört långtgående löften om sänkningar av inkomstskatten. Folkpartietsförslag leder till en förstärkning på 5 miljarder för nästa budgetår men enförsvagning för på 1,5 miljarder. Dettaär intressant med tanke på de mycket karska uttalanden som gjordehär . Jag kan inte förstå annat än atf har mycketlångt kvar fill den utlovade minskningen av budgetunderskottet med 10miljarder. åstadkommer sin största besparing genom att dra innästan 6 miljarder för kommuner och landsfing. Men kan jag nästanvarje vecka i televisionen beskåda partiledaren , som ställer iutsikt kraftigt ökade utgifter för kommuner och landsting genom att lova sänktskolålder och eget rum för alla som vistas inom långvården. Eftersom BjörnMolin hävdar aff har en konkret och konsekvent politik måste jag behonom förklara hur det skall gå ihop för kommunerna att bli av med 6miljarder i inkomster och åstadkomma de stora reformer - tydligen utan ökadeskatter - som folkparfiet utlovar. Mestintressant är ändå eftersom man inte ens för nästa budgetår åstadkommernågon som helst förstärkning av budgetsaldot. Enligt våra beräkningar ledercenterpartiets förslag till en försvagning på knappt 1 miljard för nästabudgetår. Litet längre fram, för skulle budgetunderskottet öka med3 miljarder, om polifik genomfördes.