prot · G80957 · 1984-12-31 00:00:00 — Det jag absolut inte kan begripa äratt partierna i riksdag så självklart utgår från att av de människorsom finns inom företagen - arbetarna, tjänstemännen, företagsledningen ochaktieägarna -är det bara en grupp, ägarna och företagsledningen, som begripersig på hur t. ex. företagets medel för utbildning, utveckling och förnyelse avföretaget skall användas. Varför tillmäter man inte de anställda ett enda unsav insikt 10 protokoll 1984/85:56-57 Förnyelsefonder, m. m. och vilja när det gäller att bidra fill företagetsutveckling? Varför tror man inte att de också har något att bidra med i sådanadiskussioner? Vi möter alltid detta. Det är bara några få personer som vet hurpengarna skall användas. En gång i tiden var det bara som visste hurSveriges näringsliv skulle styras. är det väl några till, men det ärfortfarande bara denna grupp av människor. De är inte utsedda av försynen,utan genom en process vars utslag inte alltid ter sig självklart och riktigt,men det må vara. Men alla de andra, de tre och en halv miljon som är anställdai företagen - har de aldrig någonfing att bidra med? Tydligen inte i sådanasammanhang. och jag har talat om utvecklingsavtalet.Rämgård tycks gilla utvecklingsavtalet. Vad de övriga deltagarna i debattentycker vet jag inte. Men när man kommer in på frågor om hur företagets pengarskall användas är det bara en grupp som har något inflytande. Min andra kommentar är egentligen bara: Alla de borgerligaföreträdarna här har mer eller mindre vältaligt beskrivit hur svårt företagen plågas av höga skatter och av ingripanden mot vinsterna. Man riktigt serhur trasorna flaggar kring benen på våra direktörer och företagsägare. Jag villdå framhålla att det trots allt inte förhåller sig på det sättet. I självaverket orkar svensk industri öka sina investeringar . Jag vågaravslöja att de kommer att öka sina investeringar lika mycket - en40-procentig ökning alltså . Det är, fru talman, i varje fall ingetentydigt besked om att svenskt näringsliv f. n. dignar under skatternas bördaoch pålagornas tyngd. 107LARS (): Sedan FiUp klargjort den moderatainställningen i själva sakfrågan när det gäller förnyelsefonderna skall jagförst göra ett inpass av terminologisk karaktär. Socialdemokraterna är experterpå att ge sina olika påhitt missvisande namn. Lika felaktigt som det är attkalla de kollektiva tvångsfonderna för löntagarfonder lika tokigt är det atttala om förnyelsefonder. Försvagningsfonder eller förstörelsefonder vore merpassande namn. I det följande skall jag kommentera det särskilda yttrandesom fogats till finansutskottets betänkande 9 och som handlar om ärendetshandläggning i utskottet. Jag hoppas att finansministern nöjer sig med rninstatsvetenskapliga skolning - den är i alla fall i stor utsträckning inhämtadgenom . Det lagförslag som återfinns i propositionen äromfattande. Även om det följer mönstret från tidigare lagar omfondavsättningar, tar det sikte på ett helt nytt ändamål. Det innehåller ocksåen oprövad föreskrift om facklig organisations vetorätt, när ettföretag ansökt om att få utnyttja fondmedlen. Här rör det sig om en alldeles nyrättslig figur med stor principiell räckvidd. Lagförslaget inrymmer dessutom engeneralklausul, enligt vilken man vid beräkningen av insättningsskyldighetenskall bortse från åtgärder som företaget kan antas ha vidtagit i syfte attbegränsa sin inbetalningsplikt. Förslaget om förnyelsefonder har inte varit föremål förremissbehandling. Det har inte heller prövats av lagrådet. Finansministernförsöker inte hävda' att lagförslaget är av så enkel beskaffenhetatt en sådan granskning därför inte är nödvändig. Nej, nu uppges skälet varaatt lagstiftningsärendet har ett samband med pågående löneförhandlingar, varfördet ansetts angeläget att hinner behandla ärendet . Det förefaller vara på följande sätt. Eftersomförnyelsefonderna enligt finansministerns bedömning kan medverka till snabbalöneavtal på låg nivå, är det inte så noga med den lagtekniska prövningen.Riksdagen får finna sig i att fatta sitt beslut på grundval av bristfälligtunderlag och under stor brådska. Det verkar dock inte som om facket har tagitsärskilt starkt intryck av regeringens beskäffighet. Det grundläggande avtal omlöneökningar på högst , som på regeringens beställning skulle ha varit klarttill öppnande , tycks nu inte föreligga ens . När vi moderater studerade proposifionen,kände vi ett starkt behov av att få förslaget granskat från juridisk synpunkt.Vi yrkade därför i utskottet på remiss tiU lagrådet. För vårt yrkande röstadeutskottets sju borgerliga ledamöter, vilket innebar att remiss skulle ske iöverensstämmelse med den minoritetsrätt som föreligger enligtriksdagsordningens 4 kap. 10 §. Utskottets åtta socialisfiska ledamöter förklaradeemellerfid då att det dröjsmål som skulle följa av en remiss till lagrådetskulle leda till allvariigt men. Någon lagrådsremiss blev det därmed inte. Motivet för socialdemokraterna i utskottet att motsättasig den begärda lagrådsprövningen var det i propositionen angivna, nämligenärendets samband med pågående löneförhandlingar. Det skälet var dock litetsvårsmält för vpk:s representant, eftersom detta parti i parfifnofion t. o. m.begärt ett uttalande av om att uttaget fill förnyelsefonderna ejborde beaktas vid förhandlingarna om lönerna för . Vpk uppgav därför i utskottet som skäl för sittställningstagande att förnyelsefonderna var så viktiga för industrinsutveckling att ett dröjsmål inte kunde tolereras. Argumentet var ganskamagstarkt med hänsyn till att företrädare för baranågra minuter tidigare vid en uppvaktning framfört att dessa fonder skulle fåomfattande skadeverkningar för industriföretagen. Kanske är det därför sommotiveringen i reservation 2 från vpk i stället är att ett dröjsmål skulle ledatill avsevärt men med hänsyn till att införandet av förnyelsefonderna skulledröja. Ett mera perfekt cirkelbevis tror jag knappast jag någonsin fidigare harstött på! Utmärkande för denna riksdagshöst har varitatt regeringsförslagen ovanligt ofta har anlänt sent och i ofärdigt skick. del gäller det bl. a. det ärende vi har behandlat om placeringsplikten. Vi minns ärendet om fastighetsskatten, som sändesfillbaka fill utskottet men ändå inte fick någon grundlig genomlysning. Vissapropositioner har varit så dåliga att de fått skjutas för att förstgenomgå en grundlig omarbetning i vederbörande utskott. Mot dennabakgrund är det mycket olyckhgt att regeringspartiet i vissa fall Förnyelsefonder, m. m. Förnyelsefonder, m. m. låter ovidkommande hänsyn ta över kravet på en noggrannberedning av ny lagstiftning. Vi har sett flera exempel på hur kvaliteten pålagstiftningsarbetet underordnas den egna rörelsens intressen, det må gällaallmännyttan, hyresgästföreningen eller facket. Enligt förarbetena fill riksdagsordningen har en minoriteti ett utskott om minst en tredjedel rätt att i samband med behandlingen av ettärende infordra ytterligare upplysningar och yttranden, bl. a. från lagrådet.Grundlagberedningen förutsatte att utskotten skulle fortsätta att visagenerositet med att föranstalta om sakmaterial, som en minoritet önskade fåfilifört behandlingen. Som framgår av det särskilda yttrandet anserjag att utskottsmajoriteten i detta fall inte levt upp till grundlagens anda,när den -t. o. m. med skilda motiveringar - avvisat de borgerliga ledamöternasbegäran om lagrådsremiss. Med den inställning som regeringssidan under höstenvisat prov på riskerar den i författningen inskrivna minoritetsrätten att bliinnehållslös. Det ligger naturligtvis i sakens natur att exempelvis en remisstill lagrådet måste ta åtminstone i anspråk. Det går då alltid attåberopa allvarligt men med hänvisning till att avgörandet dröjer något. Vi riskerar att få en praxis på detta område, som kan bliskadlig för anseende. Kravet på att försäkra sig om attdess beslut är lagtekniskt korrekta får aldrig underordnas hänsyn till träffadehyresavtal, pågående löneförhandlingar eller rent allmänt en otålighet med attfå en nyordning fill stånd. Jag protesterar mot handläggningen av ärendet omförnyelsefonder i finansutskottet, och jag vädjar till riksdagsmajoriteten atti fortsättningen visa respekt för både minoritetens rätt och riksdagensanseende. 108ARNE GADD (s): Försvagningsfonder, förstörelsefonder, sadeLars . Det är de begrepp som använder. När de anställdaskall vara med och besluta, då innebär det försvagning och förstörelse. Det börSveriges löntagare lägga på minnet. Men skälet, fru talman, fill att jag tagit fill orda efterLars anförande är att jag efter det anförandet finner det nödvändigtatt lämna en redogörelse för vad som faktiskt skett i finansutskottet när detgäller lagrådsremissen. Det illustreras också genom utskottets behandling avregeringens proposition om den s. k. placeringsplikten, proposifion 84, som kammarennyss behandlade. Den propositionen lades på bord ochmotionstiden gick alltså ut . Mitt yrkades iutskottet av centerpartisten att proposifionen i fråga skullelagrådsgranskas. Detta yrkande av skedde den 15 november.Majoriteten i utskottet ansåg - det är min bedömning - att någonlagrådsgranskning inte heller den gången var erforderlig på grund avpropositionens beskaffenhet. Oavsett detta undersökte vi om lagrådet kundegenomföra en granskning så snart att vore istånd att fatta ett beslut före årsskiftet- vilket var politiskt nödvändigt. Det svar som lagrådet gav oss innebar att utskottet ansågsig kunna remittera ärendet utan allvarligt dröjsmål, och vi fattade detbeslutet . Lagrådet är värt all uppskattning för sinberedvillighet att snabbt biträda finansutskottet. Om minoriteten mycket snabbt begärde en lagrådsgranskningnär det gällde placeringsplikten, var hastigheten i reaktionerna beträffandeförnyelsefonderna Så mycket långsammare. Propositionen aviserades redan iproposifion 45 om ekonomisk-politiska åtgärder. Propositionen om förnyelsefonderlades på bord , och motionstiden gick ut den 29november. Under den tiden teg minoritetens talesman helt i utskottet om sinakrav. Först efter motionstidens utgång, nämligen ,ställdes kravet på lagrådsremiss. Vid det tillfället fanns inte längre någrapraktiska möjligheter att viUfara minoritetens önskemål - om skullevara i stånd att fatta sitt beslut . Hade minoriteten utnyttjatsamma möjligheter som den gjorde vad beträffar placeringsplikten, skulle ocksåförnyelsefonderna ha blivit föremål för lagrådsgranskning. Påståendet att utskottsmajoriteten skulle ha handlat motriksdagsordningens anda tillbakavisas med bestämdhet. Kommer krav pålagrådsgranskning fortsättningsvis i utskottet, kommer åtminstone densocialdemokratiska delen av utskottet att biträda sådana förslag. Enförutsättning är då att inte försatt sig i en situafion som innebäratt dess behandling av sakfrågan omöjliggörs. För detta har också minoriteten.ett ansvar. har finansutskottets minoritet inte levt upp fill sittarisvar. Förnyelsefonder, m. m. 109LARS (): inlägg var avslöjande. Fråganhuruvida skall noggrant pröva de lagprodukter som vi lämnar ifrånoss, är beroende av med vilken hasfighet som oppositionen förmår reagera. Detär alltså en fråga om snabbhet. Är man snabbt framme och stöter på, kan man fåen vända i lagrådet - annars hinns det inte med. Låt mig nu påminna om hur det gick till i det här fallet.Arne Gadd har själv jämfört handläggningen av placeringsplikten medhandläggningen av förnyelsefonderna. Den förra propositionen kom fillriksdagen fidigare och behandlades fidigare. Då tog man mycketrikfigt kontakt med lagrådet för att undersöka huruvida det gick att genomföraen granskning så snart att inte tidpunkten för lagens ikraftträdande bleväventyrad. Just det här med snabbheten var avgörande - inte strävan att få enlagtekniskt bra produkt. Det visade sig, när lagrådets svar kom, att lagrådetgjorde påpekanden som föranledde majoriteten att ändra i lagförslaget. Tydligenvar hänvändelsen till lagrådet befogad! Men förslaget om förnyelsefonderna kom alltså tillriksdagen . Från vår sida begärde vi remiss så snart ärendet, direktefter motionstidens utgång, kom upp i utskottet. Men då gick det inte att fånågon granskning, eftersom en sådan möjligen skulle kunna leda till attriksdagen inte blev färdig med Förnyelsefonder, m. m. Som skäl till det har anförts attdet skulle kunna leda till att lönerörelsen gick i stå. Det har den gjort ialla fall, så värdet av det argumentet kan man diskutera. Det anmärkningsvärda med båda de här ärendena men framförallt med det senare - som gäller förnyelsefonderna - är den otillfredsställandeberedning som skett. Jag tänker då inte speciellt på behandlingen ifinansutskottet utan på vad som har föregått den i departementet. Tänka sig attlägga fram ett förslag om förnyelsefonder på grundval av ett uppslag som manfått under Rosenbadsöverläggningar utan att ärendet har skickats på remiss öchutan att det har gått till lagrådet, trots att det, som jag sade, är ettomfattande lagförslag, innehåller en helt ny rättslig figur och innebär att manockså för in en generalklausul av ett slag som lagrådet åtminstone fidigarefunnit anledning att granska! Detta klipper man fill med och säger: Det får vita, även om vi inte vet att det svarar mot de krav man kan ställa pålagstiftningen - vi har ju numera skärpt kraven på att sådana ärenden skallgranskas i lagrådet -, eftersom vi bedömer att det har ett sådant samband medlöneförhandlingarna att man inte kan ta sig och se till att man gör ettriktigt jobb. Det är just den inställningen hos finansutskottetsordförande som oroar mig och som gör att jag menar att det finns en risk föratt man inte bara urholkar minoritetens rätt enligt grundlagen utan ocksåförsämrar anseende. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 1 (lagen om kreditpolitiska medel) Utskottets hemställan bifölls med 176 röster mot 146 förreservation 1 av m.fl. 3 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 2 Utskottets hemställanbifölls. Mom. 3 (riktUnjer för kredit- och statsskuldpolifiken) Utskottets hemställan bifölls med 247 röster mot 77 förreservation 2 av m. fl. 2 ledamöter avstod från att rösta. Hans Nyhage (m) anmälde att hanavsett att rösta nej men markerats ha röstat ja. Mom. 4 (behovet av stabila spelregler) Utskottets hemställan bifölls med 228 röster mot 96 förreservation 3 av m. fl. 3 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 5 (översyn avformerna för upplåning från de placerare som är Utskottetshemställan bifölls med 272 röster mot 51 för hemställan i reservation 4 av RolfRämgård och . 3 ledamöter avstod från att rösta. Utskottetsmofivering - som ställdes mot den i reservation 5 av m.fl. anfördamotiveringen - godkändes med acklamation. Mom. 1 (avslag påpropositionen) Utskottetshemställan bifölls med 178 röster mot 147 för reservation 1 av m.fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom.2-4 (förnyelsefonder m.m.) Utskottetshemställan bifölls med 256 röster mot 21 för reservation 2 av Carl-HenrikHermansson. 47 ledamöter avstod från att rösta. Mom.7 (återinförande av fou-avdrag) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservafion 3 av m. fl. - bifölls medacklamation. Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. 1984/85:9 Tilläggsbudget I till statsbudgeten /85 (prop. 1984/85:25 delvis) 13§ Den statliga utredningsverksamheten betänkande 1984/85:19 om den statligautredningsverksamheten. 110 (): Den fråga som vi nu skall behandla har nära anknytning tiU avslutningenpå den debatt som vi kunde ta del av. Det gäller nämUgen frågan om hurregeringsärendena bereds innan de kommer till . Jag kommer såsmåningom att anknyta till den diskussion som fördes för några minuter sedan.Jag vill dock redan nu uttrycka förvissningen att, efter Tobissonskraftfulla inlägg här i slutskedet, han och andra moderater kommer att rösta påcenterreservationen som är fogad till betänkande - iannat fall skulle och hans partikolleger vara helt inkonsekventa.Innan jag kommer in på denna fråga har jag emellertid några inledandereflexioner. Närden socialdemokratiska regeringen trädde till efter valet , var en av designaler man hissade att man skulle reformera det svenska utredningsväsendet.Statliga utredningar skulle slaktas. De som var kvar skulle få arbetstidennedskuren, och de nya skulle arbeta skyndsamt. Produkten -kommittébetänkandet -skulle vara på högst 200 sidor, och en stor del av den utredningsverksamhet somfortfarande behövdes skulle genomföras inom kanslihusets väggar av den egnapersonalen, som snabbt utökades med ett antal rättrogna partiarbetare ochtidningsmän. Snabbhet - eller, som man uttryckte det, handlingskraft - skulleersätta noggrannhet. Ställföreträdandestatsminister , som främst gick i bräschen för dessa idéer,fick rätt mycket beröm. Paralleller bakåt i fiden fill kommittéslakt saknades inte - låt vara att dennakommittéslakt i den undersökande historieforskningens ljus inte ter sig såsärskilt märklig. Hosallmänheten gör sig sådana här utspel. Det vet ju alla att när villhindra att något vettigt uträttas, då filisätter han en kommitté. Kommentarernai pressen över hela den politiska skalan var också rätt positiva. Handling äratt föredra framför begrundan och prat - och kommittéväsendet kostar dessutomen massa pengar. Jagoch några partikolleger fillhörde de få som höjde ett varnande finger- ifidningsarfiklar och i motioner här i . Vi menade, och vi menarfortfarande, att i viktiga frågor måste det första krav som ställs vara attriksdagen vet vad den beslutar, när ärendet passerar över bord. Medden intensitet som präglar riksdagsarbetet är det nödvändigt, för attdet kravet skall kunna uppfyllas, att det finns ett gediget underlag närfrågorna når detta hus för avgörande. Detså förkättrade utredningsväsendet och den proceduromgång som följer påkommittébetänkandena, dvs. i första hand remissförfarandet ochlagrådsgranskningen, skall säkerställa att ett sådant underlag finns. Genomatt det i utredningarna ingår personer från oUka politiska partier Ochföreträdare för olika sakintressen, främjas en allsidig belysning av de frågordet gäller. Och genom öppenheten i utredningsförfarandet och remissomgångarnakommer frågorna ut fill allmän debatt i massmedia. De som sitter iutredningarna får dessutom chansen att lära sig vikfiga sakområden ordentligt,vilket är av vikt för den vidare debatten i parfier och Organisationer och försakligheten i denna debatt. Detär inte så att de som sitter i kanslihuset - hur duktiga eller hur många de änär - kan ha samlat i sig insikter och kunskaper som i alla lägen är överlägsnadem som finns runt om i samhället. är vi ofta oense, ibland också när en fråga är ordentligt utredd. Om dettaär naturligtvis inte mycket att säga. En regering och en riksdagsmajori- tet skallsjälvfallet ha rätt att driva igenom beslut i enlighet med den politiskaövertygelse man har - så länge man håller sig inomde regler som är givna igrundlag eller annan lag för beslutsfattandet. Men vad man måste kräva är attmajoriteten respekterar dessa regler, att man tillfredsställande kan förklarasina förslag och att det finns ett sådant beredningsunderlag att ävenutomstående kan göra en på fakta grundad värdering. har det slutliga ansvaret för besluten. Detminsta man kan begära är att när t. ex. en lag lämnar detta hus, lagförslagethar beretts på ett sådant sätt att såväl anhängare som motståndare tillbeslutet kan redovisa beslutets innehåll. Olika myndigheter är satta att verkställa de beslut somfattas i . Inte så sällan blir det upphetsade debatter även här iriksdagen om myndigheternas sätt att fullgöra denna uppgift. Det ärnaturligtvis bra att myndigheternas agerande utsätts för en kritisk granskning- de är ingalunda felfria. Men sätts myndigheterna i en nästanomöjlig situation, när de skall fatta konkreta beslut med anledning av lagarsom passerat . De beslut som har fattat eller detbeslutsunderlag som finns ger inte tillräcklig ledning. Därmed riskerar mandels att myndigheternas beslut går emot vad som möjligen avsetts medriksdagsbeslutet, dels att myndigheterna tvingas att själva avgöra ärenden påeget bevåg, utan att kunna finna relevant stöd i riksdagsbeslutet. Jag tillhör inte dem som tror att vi vare sig i dettaeller i något annat avseende kan få någon fullkomlig ordning. Men alla bordevara besjälade av ambifionen att göra besluten här i så tydliga ochså begripliga som möjligt. Det är, fru talman, många beslut som den nuvaranderegeringen och riksdagsmajoriteten har drivit igenom som med stort-fog kankrifiseras i de aspekter som jag här tagit upp. I tidigare debatter i den härfrågan har jag radat upp många exempel. Man snickrar ihop ett förslag i kanslihuset och driverigenom det i , ibland utan att ens låta lagrådet granska förslaget. I mångafall, när lagrådet verkligen fått se på förslagen, har lagrådet med stortberättigande klagat i högan sky över att förslagen varit så dåligt förbereddaoch underlagsmaterialet så bristfälligt att lagrådet inte ansett sig kunna påett tillfredsställande sätt fullgöra de granskningsuppgifter som grundlagenålägger lagrådet. De som sitter i lagrådet har hög juridisk kompetens, mende är inga allvetande gudomligheter ens de. Även de är för sin juridiska ochförfatt-ningsmässiga bedömning av framlagda förslag beroende av ett fullödigtutredningsmaterial och kunniga remissinstansers synpunkter. Det borde verkligenvara ett allvarligt memento för regeringen, när lagrådet - ett helt opolitisktorgan - gång på gång ser sig tvingat att komma med denna typ av allvarligkritik mot regeringsförslagen. Men det verkar som om regeringen ochriksdagsmajoriteten tar detta väldigt lätt - de låter sig inte hejdas utan gårpå som förut. Vi får ständigt nya exempel. Jag har itidigare debatter radat upp exempel som jag inte skall upprepa . Men jag kan erinra om några händelser som hartimat och som visar på brister i föreberedelsearbetet och att kunskapen om vadriksdagen beslutar inte har varit särskilt utbredd. Vi har här i i olika omgångar haft endebatt om löntagarfondernas status. De som införde löntagarfonderna har intekunnat förklara vad de är för någonting och hur de skulle stå i det svenskaförvaltningssystemet. förklarade uppgivet i en debatt med migtidigare att fonderna var innovationer. Det har krävts en lång raddomstolsutslag för att få slutligt fastlagt att de är myndigheter och attsåledes vanliga förvaltningsrättsliga regler gäller för dem. Nog borde manåtminstone kunna kräva att förslagsställarna, när de inrättar nya organ, som dedessutom anser vara mycket viktiga, vet vad det är för organ som inrättas ochvilka regler som skall gälla för dem. fattade på regeringensförslag beslut om att inrätta en s. k. statsrådslönenämnd. Ingen har ännulyckats nöjaktigt förklara var i förvaltningshierarkin denna nämnd befinnersig. Det är en beslutande nämnd. Är den över eller under regeringen? Är denöver eller under ? Eller svävar den helt fritt bland stjärnorna? drev regeringen igenom regler om nyafasfighetsskatter och lånesubventioner som uppenbarligen ingen vet vad deinnebär, hur de skall tolkas eller hur de kommer att slå. Det första förslagetfill fastighetsskatter sågade lagrådet sönder och samman - det andra förslagetfick lagrådet för säkerhets skull inte ens se på. Förslaget hade inte utretts itraditionell mening, det hade inte synats av remissinstanser - det var enkanslihusprodukt. Krav på ytterligare utredningar som ställdes iriksdagsutskotten vid det tillfället avvisades av majoriteten. De som ingick imajoriteten ville inte ens själva få hjälp med att komma till bättre insikt omvad de skulle besluta i kammaren. Vi har behandlat förslaget omförnyelsefonder. Det är ett förslag som inte har utretts i traditionell mening,ett förslag som inte har varit på remiss, ett förslag som inte har granskats avlagrådet. Likafullt har majoritet nu beslutat att anta dettaförslag. Det är att beklaga att utskottens möjligheter att repareraåtminstone en del av regeringens försummelser på det här sättet beskärs.