prot · G80946 · 1984-12-31 00:00:00 — Frågan är alltså om staten är beredd att gå med så långtsom de ursprungliga diskussionerna har gällt. Denandra frågan gäller driften. Här säger jordbruksministern att det pågåröverläggningar och att han inte vill föregripa resultatet av dem. Men jag menarändå att det är viktigt att få ett besked på den härpunkten, I kommunerna har man nämligen beslutat att delta i projektet underförutsättning att svarar för driften av anläggningen. Kommerman inte att göra det, får man ånyo ta upp frågan och behandla frågan hela denlånga vägen igen, med nya fullmäktigebeslut, och dä kommer det att dröjaytterligare innan arbetet kan komma i gång. Det är naturligtvis riktigt, som säger, att jag anser attHornborgasjön är ett riksintresse. Det har vi bevisat ifrån den här regeringenssida och ifrån det partis sida som jag företräder, genom att vi tidigtengagerade oss starkt för restaureringen av sjön, och det redan har anslagits 30milj, kr. Beträffandede frågor ställt vill jag säga att det är somför statens räkning har att föra dessa överläggningar. Det skulle vara fel av migatt då precisera vilket resultat på den här punkten skallkomma fram fill. Jaghar angett att staten skall engagera sig i finansieringen. Naturvårdsverkethar uppdraget att slutföra överläggningarna, Anf.50 (): Det är bra att vi är överens om värdet av , Jag erinrarmig att socialdemokraterna var angelägna om attframhålla värdet av restaurering, f, ö, något som det inte rättdelade meningar om. Men man ansåg ocksä att frågan skulle drivas snabbare. Närjag konstaterat detta tycker jag att det är något i följdsvaret som intestämmer, I kommunernas överläggningar med hänvisarnaturvärdsverket till och menar att man inte kan genågot besked förrän man fått besked från departementet. Nuhoppas jag att det är utklarat att skall ta sitt fulla ansvaroch fullfölja behandlingen - och inte skylla ifrån sig på regeringen, så attkommunerna får sitta och vänta och kanske tvingas ta upp hela frågan på nytt. Ommedieundervisningen i skolan, m. m. Överläggningenvar härmed avslutad. 12 § Svar påinterpellation 1984/85:67 om medieundervisningen i skolan, m. m. har frågat mig följande: 1, Vilka åtgärder avser regeringenatt vidta för att förbättra mediaundervisningen på alla nivåer inom skola ochförskola? 2, Pä vilket sätt avser regeringenatt motverka kommersialiseringen av etern genom kabel-TV-utbyggnaden m, m.? 3, Vilka åtgärder avser regeringenatt vidta vad gäller kultur- och mediaområdet för att förbättra just barnensoch ungdomens villkor i enlighet med arbetarrörelsens uttalade intenfioner omsolidaritet och medvetenhet? Frågor om medieundervisning har starkt betonats iden nya läroplanen för (Lgr 80). Bildämnet har t, ex som ettvikfigt inslag att ge eleverna kunskap om bildanalys och bildkomposition samtbild och miljö för att ge dem förmåga att ta krifisk ställning till dagensmassmedieutbud. Ett arbete pågår vidare i samverkan mellan skolöverstyrelsenoch för att stärka bildämnets roll i skolan. Studier avmassmedierna ingår också i svenskämnet, bl, a, genom att eleverna skall användatidningar, radio, TV och film i undervisningen och därvid kritiskt granskainnehållet. I den kommande budgetpropositionen återkommer jag till frågan omytterligare åtgärder för att stimulera kultur i skolan. Ommedieundervisningen i skolan, m. m. När det gäller frågor inom kultur- och medieområdetutanför skolsektorn pågår f, n, ett beredningsarbete inom somomfattar bl, a, litteraturfrågor, regelverk för kabelutbyggnaden och närradionsamt ändringar i biografförordningen och videovåldslagen. Regeringensställningstaganden i dessa frågor kommer att redovisas . Regeringenhar vidare lämnat en proposifion (1984/85:83) till med förslag tillgrundlagsändring som skall möjliggöra förhandsgranskning av videogram avseddaför offentlig visning. Detär en mycket mörk bild ger av barns och ungdomars situafion . Den bilden kan diskuteras. Jag är väl medveten om att det finns problem,men jag vill ändå hävda att situationen inte är så entydigt negativ som denframställs i interpellationen. Det är dessutom så att barns och ungdomarsmöjligheter att stå emot ett förledande eller förråande medieutbud inte enbart- eller ens i första hand - påverkas av åtgärder inom massmediesektorn.Allmänna förhållanden som t, ex, barnfamiljernas ekonomiska situafion, barnensuppväxtförhållanden och skolundervisningens kvalitet spelar en långt störreroll i detta sammanhang. Men ett destruktivt massmedieutbud kan bidra till attförstärka stämningar av hopplöshet och passivitet. Därför är det nödvändigt attägna stor uppmärksamhet åt hur barns och ungdomars massmedievanor utvecklas ochatt finna former för att hyfsa kvaliteten i utbudet av videogram för uthyrningeller försäljning. Allra viktigast är kanske ändå att stärka kvaUtetskulturensroll för barn och ungdomar och att stimulera deras kreativitet ochkvalitetskänsla genom eget skapande. 52 (vpk): Jag tackar kulturministern för svaret på min interpellation, men jagtycker att det är ett mycket tunt svar. Jagställde alltså tre seriösa frågor - om medieundervisningen, omkabel-TV-utbyggnaden och om konkreta åtgärder för att förbättra barnens ochungdomens situation. Närdet gäller medieundervisningen går partikollega ut i i och lovar ett antal hundra miljoner tilldatorer, samfidigt som man drar in mellanmålen, rustar ner skolbibliotekenliksom folkbiblioteken och sätter sociala åtgärder åt sidan, osv. Det är, herrtalman, kulturministern själv som gått i spetsen för sådana här vansinnigaförslag genom att i budgeten ta upp 30 milj, kr, för datorinköp ochingenting fill just medieundervisningen. Jaghar i min hand senaste numret av , Där karakteriserar ,forskare vid , massmedieundervisningen som en droppe ihavet, om den ens existerar. Kulturministernhänvisar till läroplan 80, Det finns mycket vackert i den läroplanen, men detförblir tyvärr fagra ord på papperet. Verkligheten ute i skolorna serannorlunda ut, och det borde kulturministern kunna erkänna. Det är inte baraKarin Stigbrand som påpekat detta. När vi tog upp frågan i en motionhär i , fick denna ett oerhört posifivt mottagande från lärarorganisationer,från elevorganisationer och även från barnfilmrådet och filminstitutet. Villvi, herr talman, uppfostra barnen till kritiskt tänkande, självständiga människormed en beredskap inför informafionssamhället så räcker inte denlaissez-faire-politik som regeringen nu ägnar sig åt. Vi från.vpk:s sida menaratt arbetarrörelsen här har ett stort ansvar för att kulturen skall vara ettredskap att finna nya lösningar och nya modeller för att forma en framtid. Nusviks idealen i fråga om solidaritet och medvetenhet till förmån för enteknifiering av tillvaron. Dettagäller också min andra fråga, om kabel-TV. På ort efter ort byggs nukabel-TV-nätet ut, utan några kulturpolitiska hänsyn. Jagkan berätta om ett besök som jag gjorde i . dragit in kabel - utan att fråga hyresgästerna, som i sintur med rätta var mycket förgrymmade. De hade hellre sett satsningar på enlevande kultur, pä förbättringar i boendemiljön, bättre lekplatser, gårdsfesterosv. - det som tar upp i slutet av sitt svar. får man istället med våld, kvinnoförakt och härdrock samt femtimmar fransk TV . Den här kabeln motiveras med att det skulle komma sämycket lokala program. Ja, sedan starten har de boende, derasbarn och ungdomar kunnat ta del av sammanlagt - dvs, två gånger enhalvtimme - bustråkiga lokala program, bustråkiga eftersom resurser för attgöra dem bättre saknas. Är detta, , socialdemokrafiskkulturpolitik ? Sisti svaret hävdar kulturministern att jag tecknar en mycket mörk bild och att jagär entydigt negativ. Det är fel. Tvärtom framhåller jag i min interpellafionatt de nya medierna kan leda till ett mer demokratiskt samhälle, förutsatt attdet är människornas - och därmed barnens och ungdomens - behov och intekapitalets råa vinstintressen som fär styra utvecklingen. Men då krävs av ettparti som påstår sig vilja verka för samhörighet och solidaritet att det tarsitt ansvar, försöker förringa detta ansvar. Han säger i svaret: "Det ärdessutom så att barns och ungdomars möjligheter att stå emot ett förledandeeller förråande medieutbud inte enbart - eller ens i första hand -påverkas avåtgärder inom massmediesektorn. Allmänna förhållanden som t.ex, barnfamiljernasekonomiska situation, barnens uppväxtförhållanden och skolundervisningenskvalitet spelar en långt större roll i detta sammanhang," Jagmenar att här gör ett felslut. Det föreligger ingen motsättningmellan dessa faktorer. Det är tvärtom så att all tillgänglig forskning visaratt det är de redan utsatta barnen - barn med dålig ekonomisk situation, barn idåliga bostadsmiljöer - som drabbas mest också av det skadliga medieutbudet.Det är de som tillbringar mer tid framför TV:n - eller videon - än i skolan. avslutar svaret med att säga att han vill "hyfsa kvaliteten iutbudet av videogram för uthyrning eller försäljning". För det första ärjag trött på att den här diskussionen enbart och ständigt kommer att handla om Ommedieundervisningen i skolan, m. m. Om medieundervisningen i skolan, m. m. Det är ju inte bara videovåldet vi skall motverka.Jag har i min interpellation tagit upp andra utbud från medierna som riktar sigtill - och drabbar - ungdomen. För det andra tycker jag att det verkligen äratt sänka snöret att säga att man bara skall "hyfsa kvaliteten". Manskall väl ändå försöka förbättra utbudet. Jag skulle vilja avsluta med några frågor,-Har BengtGöransson över huvud taget gått igenom läroplanerna i det här ämnet? Därframstår ju radio och TV som man intar vid kvällskaffet, och ingentingannat. Maktförhållanden och liknande tas aldrig upp. Vet hurdet ser ut ute i skolorna? Och har - som sagt - tagit del avannat än videovåldsutbudet? Det finns andra medier som är lika ruskiga. 53INGRID (): har visat på några problem idagens massmediesituation. Utan att jag på något sätt delar hennes uppfattningom orsaken till problemen, vill jag ändå tacka för svaret påhennes interpellation. Jag kan säga att jag helt och hållet instämmer i detsenare stycket i svaret. Det finns olika sätt att se på det här problemet. Antingenkan man se det som vpk gör: att det är utbudet som är den stora faran. Ellerocksä kan man ha mer rimliga uppfattning, att det trots alltär mottagandet av ett fördärvligt utbud som är problemet. Jag skall bara getvå exempel. Det ena gäller ett bostadsområde i , där man harundersökt frekvensen 10-12-åringar på lekplatsen i relation fill antalet10-12-åringar i närbelägna bostadsområden. Man har konstaterat att antalet harhalverats sedan video kom in i området. Med andra ordhar man slagit fast att barns utelek har minskat i relation till framväxten avvideo. Det andra exemplet jag vill ge är att riksdagenskonstitutionsutskott och kulturutskott gjorde ett besök på biografbyrån,I samband med yttrandefrihetsfrågorna ville vi ha reda på en del om vilkaprinciper man har när man klipper filmer innan de visas offentligt i ,Jag har uppfattningen att utskottsledamöterna mer tittade ner än de fittade påfilmduken. Men vi hade en diskussion efteråt, och då fick vi höra attdet är vanligt -vilket jag tycker är mycket bra - att man tar ingymnasieklasser, som på filmbyrån fär se sädana här saker och över huvud tagetdiskutera våld i massmedia. Vi frågade om ungdomarnas reakfioner, och GunnelArrbäck sade: Det finns de som lägger fötterna pä bordet och frågar om vi intehar något värre. Det gär inte att komma ifrån att ungdomen har blivitmer motståndskraftig mot våld, någonting som jag tror att vi alla, oberoende avpartitillhörighet, beklagar. Vi har naturligtvis en önskan att råda bot på det. Vad jag saknar i svar, är att han intenämner föräldrarna, familjen och deras uppgift konkret. Han talar visserligenom barnens uppväxtförhållanden, och däri kan man med litet god vilja inrymmaföräldrarna och föräldrarnas uppgift. Det är faktiskt inte på det sättet attvi, genom att hindra visandet av icke önskvärda program, kan komma till rätta Om medieundervisningen i skolan, m. m. medproblemet över huvud taget - det kommer nämligen alltid att finnas Nr 46program att visa. Det väsentliga är för det första, vilket fram, att få barn och ungdom att efterfråga mer värdefull kultur, för detandra att se till att barnen och ungdomarna inte ägnar en orimligt stor tid åtTV-tittande eller, framför allt, videogram. Jag delar inte därvidlag EvaHjelmströms uppfattning utan vill lägga en särskild tyngdpunkt på videogramen. Jag skulle vilja höra vad säger om detriktiga i att barndaghem och fritidsgårdar har videoapparater. Att skolan hardet för undervisningsprogram tycker jag är helt självklart, men om man hosbarnen vill få in en uppfattning att fritid kan tillbringas på annat sätt änframför en TV-skärm, måste ett av de första stegen vara - särskilt när detgäller mindre barn - att se till att sådana apparater inte finns tillgängliga.Enligt vad jag har försport börjar det bli allt vanligare inte bara med TV pådaghem och fritidshem - det kan ju finnas TV-program som är mycket värdefullaoch som man kan visa - utan också att man av kommunala medel köper videoapparater. Jag tycker att detta är en mycket viktig fråga, där ettyttrande frän kulturministern kanske skulle få effekt pä de ansvariga i vårakommuner. är det inte populärt, som det var ,att tala om föräldrauppfostran, föräldrainformation osv. Ändå är det väl så , med täta besök på barnavårdscentraler och med den vidare uppföljningen iskolhälsovården, har möjlighet att på ett tidigt stadium göra föräldrarnamedvetna om deras ansvar när det gäller barnens kommunikation med massmedia,med att skapa den efterfrågan av kvalitet som här helt riktigthar påtalat vikten av. några ord om resurser. Vikan inte komma ifrån, och jag vet att delar den uppfattningen,att goda högkvalitativa svenska program alltid har en livskraft. Men detfordrar resurser - och vi från moderata samlingspartiet har vår egenuppfattning om hur de resurserna skall tas fram. uttalar i sitt inlägguppfattningen att mitt svar är tunt. Det är det inte, men det är koncentrerat.Jag har i mitt svar redovisat hur regeringen kommer att hantera de problem somEva tar upp i sin interpellation men har av naturliga skäl interedovisat de precisa förslag som kommer att framläggas i budgetpropositionen omlitet drygt en månad eller de förslag som kommer att framläggas i propositionerom närradio och om regelsystem för kabel-TV-utbyggnad, Jag hoppas att EvaHjelmström har viss förståelse för att budgetpropositionen framläggs den 10januari och icke fill dels . Jag påpekade i mitt svar att har en någotsvart bild av barns och ungdomars situation i vårt samhälle. Jag refererade dåfill vad hon faktiskt har skrivit i sin interpellation. Jag tror alltså att detär en risk att ständigt utgå ifrån att barn och ungdomar i vårt samhälle är Om medieundervisningen i skolan, m. m. tillspillogivna- det är de inte. Vi har i själva verket en ungdomsgeneration som harbetydligt bättre förutsättningar än många tidigare ungdomsgenerationer och somhar betydligt bättre tillgång till en god och högklassig kultur än mångatidigare generationer. Jag tror också att det är viktigt att man någon gängemellanåt funderar över vilken roll svensk television kan ha spelat för attsprida kunskap och för att ge också mycket goda kulturupplevelser åt svenskbefolkning och svensk ungdom. Att ständigt definiera den nya tekniken - de nyamöjligheterna - som negativ och förödande är faktiskt inte särskilt klokt. Detär, förmodar jag, inte ens politiskt-taktiskt klokt för en företrädare för detparfi som tillhör. Risken är att man utmålar ungdomarna som maktlösa ochoförmögna att ta vara på sig själva, och man riskerar då alltid att uppväckavad som kan utvecklas till att bli ett ungdomsförakt. Vi skall taoss i akt för det. Det är sannerligen inte sä att den generation som jagtillhör var så förfärligt mycket bättre än den generation som växer upp -det vågar jag ändå påstå. Jag är ju litet äldre än ; jag tillhör50-årsgenerationen . Jag har betydligt större respekt för de 19-20-åringarsom jag möter när jag gör mina resor ute i landet än jag hade för en delav 19-20-äringarna , som jag faktiskt tyckte var ganskatunna i sin uppfattning om kultur och verkligheten utanför det egna reviret. Jag kan inte dela uppfattning attdatakunskapen motverkar intresset för kulturinsatser. Jag kan inte föreställamig att t, ex, stadsbiblioteks läsesalong skulle bli bättre om manplockade ut den dataregistrering man där har av boklånen. Jag kan inte förståpå vilket sätt den skulle innebära ett hinder för att fungera bra.De bibliotekarier jag möter har jag heller aldrig hört göra invändningar av dentypen. När det gäller utbyggnaden av kablar målar en bild av hur man tvingat pä de kämpande hyresgästerna i Väsbykablar mot deras vilja. Sanningen är emellerfid den att bland de uppvaktningar somgjorts hos mig om kabelsystem har hyresgästföreningen stått främst i kön ochförklarat hur vikfigt det är att man får kablar. Jag kan inte påstå att detgäller . Men i andra områden ute i landet har hyresgästernasföreträdare varit de som har förklarat att man vill ha kabelsystem för attbostadsområdena skall bli verkligt attrakfiva. Då har jag tillåtit mig attfråga: Är det verkligen säkert att ett bostadsområde med en möjligen torftigutemiljö blir mer attrakfivt och att lägenheterna blir lättare att hyra ut, omman lägger in en kabel? Hyresgästernas företrädare har sagt att det har sådanavärden. Jag har inte haft anledning att ifrågasätta deras bedömning. tog upp frågor om läroplanen. I deninledande delen av sitt anförande sade hon att läroplanen förblir fagra ord påpapperet. Hon tycker uppenbarUgen i det stycket att läroplanen är vacker. 'Närhon kom till slutet frågade hon förebrående: Har gått igenomläropla- nen ochsett hur dålig den är? - Ja, jag tycker att läroplanen är bra. Min erfarenhetär att läroplanen i ett förändringsarbete i skolan faktiskt spelar en roll. Menden är ingen järnvägstariff, som införs ett visst år och därmedleder till att alla gamla regler bums kastas. Den utgör ett handlingsprogram.Ute i skolorna förekommer ett mycket konstruktivt arbete med attförverkliga läroplanen. Jag vet också, , hur det ser ut iverkligheten. Jag besöker mänga skolor. Jag reser mycket ute i landet och harganska många kontakter. Jag följer rätt väl det som visas - dock inte primärtvideovåldsprogram - på biografer och teatrar samt i TV. När det gäller filmrepertoarengör jag samma iakttagelse när jag får filminsfitutetsverksamhetsberättelse: de goda filmerna drar mest folk. Skall vi inte någongång iaktta den verkligheten. Vi beskriver alltid verkligheten som om dedåliga filmerna drar mest folk. Det är inte så. Slå upp verksamhetsberättelsenför det närmast föregående året eller för . Gå tillbaka hurlångt som helst -man skall då upptäcka att de filmer som drar mest publik varjeår är de bästa filmerna. Sedan finns det ett stort antal filmer som är mindrebra och en hel del som är riktigt usla. Men det är faktiskt ganska glädjandeatt konstatera att dessa inte drar så stor publik. När framhåller att föräldrarnas roll måsteunderstrykas är det naturligtvis riktigt. Det finns ingen anledning aft döljadetta. I det stycket vill jag bara hänvisa till att jag i mitt svar faktisktvalde att koncentrera redovisningen till det som är regeringens åtgärder ochansvarsområde. Är det bra att frifidshem och frifidsgårdar har TV- ochvideoapparater? Ja, vill man ha en fritidsgård eller ett fritidshem med ungefärsamma tekniska utrustning som finns i ett hem, kommer man inte undan dessaapparater. Men det är väldigt viktigt att vara på det klara med hur mananvänder dem. Det är också angeläget att slå fast att fritidshem med en välkvalificerad personal naturligtvis inte skall sätta barn framförvideoapparaten, därför att man tycker att det är bekvämt eller därför att manvill göra andra saker . I den situation som fritidsgårdar ochfritidshem verkar är det angeläget att använda apparaturen medvetet ochplanerat. Det kanske är bättre att man ägnar tid åt att planera videovisningeneller TV-tittandet än att man ägnar den längsta tiden åt att planera barnensspontana lek - om jag nu skall försöka formulera en litet tillspetsadiakttagelse hur man kan arbeta på fritidshem och fritidsgårdar. Låt mig sammanfattningsvis säga följande. När EvaHjelmström ifrågasätter regeringens vilja och förmåga och anklagar den för attföra en låt-gå-poUtik, tycker jag att hon har fel. Lät mig slå fast att en socialdemokratisk människosynbygger pä en grundläggande tilltro till människans förmåga, till allamänniskors förmåga. Den kan alltså aldrig begränsa sig till det som vad jagskulle vilja kalla staketmänniskorna brukar föra fram som kungstanke, nämligenatt man skall skapa ett antal fållor med fasta staket, så att man skall varasäker på att ingen kommer ut på avvägar - staketbyggarna avser sällan att derasegna rörelser skall begränsas av de staket som man sätter upp. Om medieundervisningen i skolan, m.m. Om medieundervisningen i skolan, m. m. Jag tycker att det är viktigt attslå fast föräldraansvaret. Det är viktigt att slå fast att varje människa harmöjlighet att ta ansvar för sig själv i samverkan med andra. Mot den bakgrundenblir skolan den i särklass viktigaste kulturinstitutionen, och den synen kommeratt återspeglas i budgetpropositionen, I det perspektivet tycker jag att detär ganska bra om biografbyråns roll blir att hyfsa, 55 (vpk); Jag förväntade mig inga siffror , menjag förväntade mig en viljeinriktning. Den skall tydligen fattas som att skolanskall vara den viktigaste kulturinstitutionen, som slutade medatt säga. Och det må väl vara, det är vi helt överens om, men då krävs ocksåatt skolan får de resurser som den behöver, bl, a, för att kunna ta ett ansvarpå det här området. Vi är inte några förbudsivrare som i första hand vill attutbudet skall begränsas, utan vitsen med hela min interpellation var ju justdetta att mottagarna måste få redskap för att kunna möta detinformationssamhälle som barnen växer upp i,-Därför krävsmediaundervisning. Jag tror förvisso inte att alla barn och ungdomar ärtillspillogivna, men det är ett faktum att många barn och ungdomar far illa. Defar illa inte minst beroende på de nya teknikerna. Det är inte heller så att jag enbart varit negativ till denya teknikerna. Om läst min interpellation och lyssnat till vadjag har sagt i kultursammanhang, borde han veta att jag tvärtomframhållit t. ex. att videon kan utgöra ett oerhört viktigt redskap för attvisa på människors vardag, för att visa på arbetsmiljöer, för att belysa t. ex.fritidshemsbarnens situation. De skulle kunna lära sig använda videon, men detfinns inte möjlighet till det , bl. a. därför att de som jobbar på fritidsheminte har fått den utbildning som krävs. påstår att jag skulle ha sattdatorkunskaper i motsatsställning till kultur. Nej, bordeocksä där ha lyssnat pä vad jag sade. Jag tycker att det är litet egendomligtatt både och hans kollega i John-OllePersson i med knappa resurser, dä man skär ner på anslag till teatraroch annan levande kultur, går ut och lovar datorer till alla barn. Jagifrågasätter om det verkligen är vad de i första hand behöver. När det sedan gäller att hyresgästföreningen skulle hagått i spetsen för kabel-TV-utbyggnaden står uppgift mot uppgift. Det ärmöjligt att det finns någon hyresgästförening som har gjort detta, men jag harotaliga exempel på motsatsen. Jag har också ett antal exempel på att man överhuvud taget inte har frågat hyresgästerna och deras kontaktkommittéer utan har installerat kabel-TV över huvudet på de boende, som fått protestera iefterhand. Jag tycker också att det var ett bra besök vi gjorde påbiografbyrån, där vi fick se hur den arbetar. Det är också bra att biografbyrånså att säga lär ungdomarna att titta på det utbud som förekommer, men jagtycker inte att biografbyrånsresurser riktigt räcker till. Jag vill att informationen skall ut i alla skolorrunt om i landet. Det är först då den får effekt.