prot · G80951 · 1984-12-31 00:00:00 — Till sistgår han ut i pressen med detta och blir därmed avskedad. Arbetsdomstolen i sintur säger att detta avskedande inte är riktigt och utdömer skadestånd. Denfacklige företrädaren vill tillbaka till jobbet på Demag, men han får intekomma tillbaka. Demag säger då naturligtvis att företaget köpt sig fritt.Personalchefen säger: Vi har lagar och avtal, och vi vet att avskedandet varfelaktigt, men vi tar hellre detta skadestånd. Denna lucka i lagen är ganska otrolig. Detta betyder tränger in på områden utanför arbetsplatsen - yttrandefrihet, m. m. Vemavgör sådant? Metallarbetaren frågade företrädare hur avskedandetmotiverades, om det berodde på att han hade gått ut i massmedia, och om detinte handlade om yttrandefrihet. Jovisst, men det måste finnas gränser, fickhan till svar. Man kan inte få föra fram vilka osanningar som helst. Frågan är vem som bedömer denna osanning. Denna lucka ilagen gör ju att det är företagen själva som bestämmer vad man får säga ellerinte. Detta innebär alltså en begränsning när det gäller yttrandefriheten,eftersom den anställde riskerar att förlora sitt arbete om han fäller ettolämpligt yttrande. Med det anförda yrkar jag bifall tillvpk-reservationerna2, 7 och 12 om turordning vid permittering, om finansieringoch om vägran att återanställa avskedade arbetare och obligatoriskplatsförmedling. I övrigt yrkar jag bifall till utskottets hemställan om lönvid permittering enligt 21 §. A nställningsskydd m. rn. 92LARS ULANDER (s): Den proposition som vi nu behandlar är mycketviktig. När de förslag som propositionen tar upp har genomförts innebär det atten stor orättvisa avskaffas. Permitteringarna med åtföljande inkomstminskningarhar bland dem som drabbats setts som en särbehandling som inte har varitrimlig. Ingen har kunnat drömma om att tjänstemän eller offentligt anställdahelt plötsligt skulle få stanna hemma från arbetet med lägre inkomst. Det ärockså med tillfredsställelse jag kan konstatera att beslutet kommer att fattasmed en hygglig majoritet. Att sedan framlägger förslag som skulleundanta grupper från denna reform, och därmed fortsättningsvis dela upparbetsmarknaden i likhet med de förhållanden vi har , förvånar inte.Moderaternas reservation innebär att man vill bibehålla en orimlig situation.Det kan inte vara av omtanke om de anställda i de företag som ligger utanförSAF-området som framställt detta yrkande. A nställningsskydd m. m. I reservation 4 tar de borgerliga upp frågan om hurförslaget har kommit till. Krifiken bygger på att förslaget är baserat på enöverenskommelse mellan parterna på arbetsmarknaden. Jag förstår inte dennakrifik. Vad parterna har gjort är att jämna vägen för en rikfigt bra reform.Parterna har inte tagit över beslut. Beslutet som vi kommer attfatta här är inte olikt andra beslut som vi fattar här i riksdagen.Skulle parterna ha förhandlat och det inte hade lett till någon proposition,hade det inte heller blivit något beslut här i . Det finns också kritik mot finansieringen. 1 den ordningsom gäller betalar staten via arbetslöshetsersättningen en väsentlig delav ersättningar vid permitteringar. Att på det sätt som sker avlösa dettasystem är inte bara oantastligt, utan det är en god lösning - inte minst förstaten. Ett plus i sammanhanget är att reformen har accepterats av parterna.Därigenom har reformen förankrats hos dem den gäller, vilket jag anser nära nognödvändigt. Jag skallnu ge några kommentarer fill de övriga reservationerna. Vpk tar upp frågan om turordning vid permitteringar. Meddet system som kommer att gälla har arbetstagarna - i de avtal som harträffats - ansett att reglerna om turordning inte behövs. Arbetsgivarnasförhandlingsskyldighet enligt 11 §, som behandlar viktiga förändringar påarbetsplatsen, blir naturligtvis tillämplig även i permitteringssituationer. reservation om anställning vid arbetstopparär som sagt en gammal bekant, liksom övriga moderata förslag som gett upphovtill reservafioner. Jag får , i likhet med fidigare, göra det konstaterandetatt vi har olika syn på hur lagsfiftningen skall vara formulerad. Argumentenför vårt yrkande om avslag på moderatreservafionerna framgår av betänkandet. I reservation 12 tar vpk upp frågan om återanställning avuppsagda arbetstagare. Med anledning av kravet i reservationen på en höjning avdet särskilda skadeståndet vill jag påpeka att tidigare under höstentog ett beslut om en skärpning av skadeståndet genom att införa förbud motavdrag för skadestånd vid brott mot arbetsrättslagarna. har haft anledning attpröva frågan om obligatorisk arbetsförmedling. Även avstyrks vpk:skrav. Med det anförda yrkar jag bifall tillarbetsmarknadsutskottets hemställan i dess helhet. 93SONJA REMBO (m) replik: säger att vårt förslag att viskall avvakta med att ändra 21 § i lagen om anställningsskydd inte har lagtsfram av omtanke om de anställda. Jo, det är av omtanke om just de anställda somvi har lagt fram detta förslag. Hur ser det ut i de små företagen när de på grund av bristandeorderingång tvingas ta till permittering? Vilka alternativ kommer de förelagenatt ha i framfiden, om de föredrar att fortfarande hålla sig utanförkollektivavtalsförhållandena? Det är en mycket intressant fråga, handlar om hur vi skall kunna upprätthålla en arbetsmarknad och hur de små företagen skall kunna fåöverlevnadsmöjligheter. Kommer de små företagen att tvingas avskedasina anställda? Kommer de att tvingas gå i konkurs? Detta, och många andrasaker, vet vi ingenfing om. Detär märkligt att regeringen - i denna debatt just nu företrädd av sedermera av arbetsmarknadsministern - inte fäster något avseende vid vadjuridiska fakultetsnämnden vid har sagt. Nämnden haruttalat att regeringens förslag är en egenartad konstruk-fion vid eninternationell jämförelse och innebären ny princip försvensk rätt. Det är frågaom en nymodighet, som framstår som främmande för svensk rättstradifion. Detborde i alla fall mana till viss eftertanke och betänksamhet från densocialdemokrafiska regeringens sida. Detär också egenartat, herr talman, att vi här i nu skall fatta beslutom ett system vars konsekvenser vi egentligen vet förfärligt litet om. Det är idetta läge som vi säger: Det är bättre att vänta och se hur utfallet blir.Förändringen skall utvärderas . Låt oss vänta med att ta ställningfill ändringar i lagen om anställningsskydd till dess att vi har fått den utvärderingen. Detär inte tal om orättvisa eller rättvisa. Det gäller hur vi skall få en välfungerande arbetsmarknad. Det är bara det som det handlar om. Anställningsskydd m. m. Anf.94 () replik: förstod inte den kritiksom vi i reservation 6 har framfört när det gäller principen att de som träffaravtal också skall svara för kostnaderna. Indirekt riktar därmedkrifik mot sig själv, eftersom utskottsmajoriteten har sagt att den delar denprincipiella synen att parterna själva bör ta på sig kostnaderna för deuppgörelser som de träffar, en uppfattning som bl. a. framförts icentermotionen. Skillnaden mellan det synsätt som ligger till grund för vårreservation och de synpunkter som nu har framfört i debatten äratt vi inte tycker att uppgörelser av det här slaget bör träffas ,och det är därför vi har velat göra denna markering i vår reservation. 95 (vpk) replik: säger att den här ordningen jämnar vägen förpermitteringslönen. Men jag tycker nog inte att den modell man valt i det härfallet var särskilt lyckad. I den ingår mängder av kompromisser, som på längresikt knappast kan vara bra för dem som drabbas av permitteringar. Vi får kommatillbaka fill den frågan efter utvärderingen. Principenom vem som skall betala tycker jag att man glider förbi när man övervältrarproblemet på statsmakterna. Principen måste väl ändå vara att kostnaderna vidpermitteringarna skall bäras av företag och produktion. Så blir inte fallet medden här ändringen, och det är detta vi har pekat på. av den del somstatsmakterna tillskjuter kommer ju att gå över arbetsmarknadsavgiften, men vitycker att hela kostnaden skall täckas den vägen. Sedan kan man göra ensolidarisk fördelning mellan företagen, där man utgår ifrån vilka sompermitterar och vilka som inte gör det. Det vore det enda riktiga. Anställningsskydd m. m. Jag tror också att man underskattarbetydelsen av turordningsreglerna. De har säkert betytt väldigt mycket. LarsUlander hänvisar till förhandlingar enligt 11 § i MBL. Jag tycker att han bordeveta bätte. På den punkten kommer det nämligen att bli problem framöver. Manmåste ta ställning fill vilka som skall permitteras, var man skall permitteraoch hur man skall lösa problemen. Då har reglerna, tillsammans med 11 § MBL,varit ett stöd i förhandlingarna. Jag tycker det är mycket synd att man intebehåller reglerna, och jag ser det som ren kompromiss i avtalet mellan SAF ochLO. Om man över huvud taget skall få till stånd några kollektivavtal måsteriksdagen ställa sig bakom att man har permitteringslönebestämmelser somfungerar. När det gäller återanställning vid avsked måste väl ändåLars Ulander tycka att det är mycket otillfredsställande att det kan bli så somjag beskrev i mitt exempel. Arbetsdomstolen förklarar att bolagets avskedandeav, i det här fallet, är ogiltigt - det var en deldom den 9november 1984, dom 1984:115. dömer man ut skadestånd. Personen ifråga begär att få komma tillbaka till sitt arbete, men får inte det. Företagetsäger helt klart: Vi betalar den kostnad som krävs för att bli av med den härpersonen. Vilka perspektiv öppnar sig för framtiden när sådant kanske, ? Vi kan t. ex. få en borgerlig regering, vi kan få etthårdnande läge på arbetsmarknaden, där både och Metall tillsammans medandra hamnar i mycket besvärliga situationer. Hur kommer det att gå då, meddenna öppning i lagen som möjliggör för en aggressiv höger att gå fill attackmot ledande fackföreningsmän som vill hävda de arbetandes intressen? 96LARS ULANDER (s) replik: förde en diskussion om sinreservation. Men om man följde förslag till beslut, skulle detbetyda att man delade upp arbetsmarknaden. Man skulle få en ordning i deSAF-anslutna företagen och en annan i andra företag. När man går in medförändringar och ser fill att en gammal orättvisa försvinner, så är det väländå rimligt att förändringarna gäller för samtliga som har varitdrabbade av denna orättvisa. Jag förstår inte hur man skulle kunna motivera attgenomföra det hela så att säga trappstegsvis och tillgodose en grupp först ochen annan . Från sida försöker man naturligtvis att tavad som tagas kan. Jag är helt medveten om att kravet på rättvisa i den härfrågan är så starkt att man inte ens från moderat sida vågar helt yrka avslag. Får jag säga till , som menar att sådana härförslag inte bör föreläggas , att det är somavgör varje fråga som den har att ta ställning till. är helt fri attta den ställning som den själv vill. Därför är det naturligtvis omöjligt attsäga att vi aldrig återkommer med en liknande fråga . Det är junågot som man vid det tillfället får ta ställning till. Att detta är ettovanligt sätt att klara ut ett problem är vi medvetna om. Men vi är samtidigtrörande ense om att vi därigenom når väsentliga och bra syften. Därför är detnaturligtvis klokt att vi, som vi kommer att görai dag, fattar dessa beslut. Lars-OveHagberg tar upp bl. a. frågan om turordningsreglerna. Jag vill bara säga attparterna på arbetsmarknaden har kommit fram till att man med den nya ordningen,med den fulla lönen, klarar sig utan turordningsreglerna. Om det sedan visarsig att det blir olägenheter, tycker jag att parterna själva skall ta upp dendiskussionen vid en uppföljning av den utredning som skall göras. Jag tror attdet är litet dumt av oss som ledamöter i att gå fram med pekpinnar pådet sätt som tyvärr alltför ofta gör. När det gälleröverenskommelser på arbetsmarknaden är arbetstagarsidan lika berätfigad partsom arbetsgivarsidan. Anf.97 () replik: hävdar att det just i detta fall skulle vara så angelägetatt betrakta hela arbetsmarknaden på ett och samma sätt och att vårt förslag,dar vi delar upp arbetsmarknaden, skulle vara så anmärkningsvärt. Jag förstårinte invändning. Arbetsmarknaden är ju helt. klart uppdelad i endel som är täckt av kollekfivavtal och en del som inte är täckt avkollektivavtal. Så är det ju genomgående. Även lagstiftningen har ju tidigaretagit detta som utgångspunkt. Titta bara på medbestämmandelagen, som enbarttäcker den del av arbetsmarknaden som har kollekfivavtal! Vårt förslag äralltså inte på något sätt uppseendeväckande. Dessutomtycker jag, , att det väl ändå skall finnas någon fördel förknippadmed medlemskap i facket. Vad skall facket annars göra? Anf.98 (vpk) replik: När det gäller turordningsreglerna blir jag återigen förvånad över LarsUlanders argumentation. Skall inte ledamöter yttra sig överproposifionen? Där föreslås att turordningsreglerna skall tas bort ur lagen.Det är inte fråga om någon pekpinne, , utan om en självständigutvärdering av vad som kan inträffa när turordningsreglerna tas bort. Jag vetatt det finns de inom fackföreningsrörelsen som är oroade över vad som kanhända, när man inte har det stöd som lagens turordningsregler vid permitteringinnebär. Här är det som sagt ingen pekpinne. Det får inte gå fill så, att detsker en avtalsuppgörelse utanför lagen och att vi sedan bara skall anamma den.Det är ju en konsfig ordning. Jag blir mycket förvånad om det är så det skallgå till, men det är ju andemeningen i inlägg. Sedan hörde jag ingen kommentar från luckan i lagen -hur man skulle kunna avskedas och vad som skulle kunna händai framtiden. Är det inte så, , att det finns en viss oro för attdenna lucka i lagen kan utnyttjas på ett sätt som gör att den fackligaverksamheten stryps? Någon kommentar om denna lucka i lagen kan väl LarsUlander ändå ge! 99 ()replik; Återigen, : Jag tycker att det skulle ha varit mycket mycketuppseendeväckande att göra den ändring i förhållande fill proposifionen som nihar föreslagit. När äntligen fattar ett beslut A nställningsskydd m. m. om att upphäva en gammal orättvisa hävdar att den skall bestå till vissa delar. Sedan är ju detta inte förknippat med medlemskapet i enfackförening, utan det gäller faktiskt arbetsgivarens medlemskap - huruvida hanär med i arbetsgivarorganisation eller står utanför. Det har alltså ingentingmed medlemskapets värde i sig att göra. Detta får i och för sig ett värde i ochmed att vi fattar beslutet om rätten till ersättning vid permittering. återkommer fill turordningsresonemanget.Jag hävdar fortfarande att jag litar på mina kamrater på den fackliga sidan,där man har diskuterat de här frågorna. Det gör uppenbarligen också regeringen,och därför lägger den fram detta förslag. Sedan kommer frågan upp om avskedande. Visst innebär dethär problem, men å andra sidan har vi fattat ett beslut- då varockså med - som gör det ännu dyrare att fatta beslutet omavsked. Låt oss nu se vad detta innebär - jag tror att det kommer att ha enavskräckande effekt. Dessutom är tack och lov dessa avskedanden väldigt få, ochdet betyder väl att just den ekonomiska uppoffring man får göra har en effektsom spärr mot att man avskedar på det här sättet. Det är ett djupt orättvist system somavskaffas när kammaren tar beslut om ändringar i anställningsskyddslagenspermitteringslöne-regler. En kvarleva från det gamla klassamhället kommerdärmed att försvinna, det klassamhälle där tjänstemän hade andra och bättrevillkor än arbetare. Genom dagens beslut kommer landets arbetare att garanterasfull lön . Det är många svenska arbetarfamiljer som under årens lopphar fått känna av permitteringarnas ekonomiska följdverkningar. Om vi tittar istatistiken får vi klara besked om detta. - när antaletpermitterade ändå var förhållandevis lågt - var så många som 2 100 permitteradei genomsnitt . Den övervägande delen av de senaste årens permitteringarhar avsett industrin. av de berörda arbetstagarna finns inomindustrin. Verkstadsindustrin, träindustrin, järn-, stål- ochmetallverksindustrin är vanligast förekommande; gruvindustrin ligger ocksårelativt högt. tror man att permitteringar är ganska kortvariga,men det stämmer inte med verkligheten. Om man går igenom stafisfiken visar det sig att permitteringar än 6dagar är sällsynta. Omkring hälften av alla permitteringsvarsel omfattadepermitteringar på mellan . av varslen avser permitteringarpå . Så mycket som avser permitteringar på . Det här visar att permitteringar inte är något hasfigtövergående obehag. De ekonomiska följderna för de permitterade och derasfamiljer är ofta kännbara. Det har dessutom varit så att olika arbetarkategorier harbehandlats mycket olika vid permittering. Somliga har gjort relativtbegränsade ekonomiska förluster,andra har drabbats hårt. Räknatpå löner skulle exempelvis en treskiftsarbetare med . Men om permitteringen varar20 dagar blir förlusten . för samma treskiftsarbetare. Enarbetare med en vanlig dagstjänstgöring och . i årsinkomst skulle med20 dagars permittering förlora . Det är alltså ganska stora skillnadermellan olika grupper. Men det är också mycket kännbara ekonomiska påfrestningarför familjer med vanliga inkomster. Detta är dråpslag som kunnat drabba enbartarbetare - inte tjänstemän. Medden ändring som jag hoppas att genomför komrner den härekonomiska särbehandlingen och orättvisan att försvinna. Lagändringen innebäratt också arbetare får behålla sin lön . Samtidigtförsvinner mycket av det krångel och den byråkrafi som omgerpermitteringslönesystemet . Systemet innebär ju att den anställde under deförsta får lön i enlighet med det permitteringslöneavtal som haneller hon omfattas av. Sedan går A-kassan in, om han eller hon är medlem där,och betalar lönen från den 6:e fill den . Sedan kommer arbetsgivarenin från den , enligt bestämmelserna i lagen om anställningsskydd.Arbetaren som blir permitterad måste också anmäla sig till arbetsförmedlingensom arbetssökande. Detnya systemet innebär för alla inblandade parter administrafiva förenklingar.Den enskilde permitterade behöver inte längre hålla reda på vem som skallbetala ut lönen den ena eller . Den enskilde arbetaren behöver intelängre upprätthålla anmälningsplikten hos arbetsförmedlingen. Detär inget tvivel om att det gamla systemet i vissa fall har varit ett vapen ihanden på arbetsgivaren. Men vi kan också konstatera att orättvisorna isystemet successivt har minskats genom olika avtal som har träffats och genomsamhälleliga insatser som har kommit till efter hand. Trotsde förbättringar som har skett har det ändå funnits kvar orättvisan ochotryggheten, och det är inte förrän som vi kan säga att detta heltförsvinner. Jagär glad över att konstatera att beslutet också är ett bevis för att densvenska modellen - det svenska trepartssamarbetet - fortfarande fungerar. Detär ett samarbete mellan arbetsgivaren, arbetstagaren och staten. Jagär också glad över att vi har funnit ett system som omfattar helaarbetsmarknaden. Vi hade tidigare diskussioner om de s. k.väderpermitteringarna, och vi hade ett fillfälle då byggarbetsgivarna inteville vara med i det nya systemet, men efter ingående diskussion har vi kunnatlösa också den frågan. Vivet att det har tagit lång fid. Det har funnits många tidigare försök att lösade här besvärliga frågorna som har misslyckats. De försöken har redovisatsfidigare. Därför var det för mig mycket glädjande när man från LO:s ocharbetsgivarnas sida sade att man var överens om att försöka lösa Anställningsskydd m. m. permitteringslönefrågorna, självfallet under förutsättningatt staten kunde vara med. säger man ifrån de borgerliga partierna och framförallt från sida att staten har ställts inför ett fait accompli ochatt det här är en ordning som inte bör tillämpas. Jag måste säga att jag inteförstår den kritiken. Jag tycker tvärtom att detta är ett bevis för att detsvenska systemet fungerar bra - att vi kan och skall samarbeta mellan treparter. Det är inte så att vi har ställts inför ett fait accompli. Det är juingen hemlighet att vi ifrån regeringens sida sade nej till det första preliminäraavtalet om permitteringslön som träffades mellan SAF och LO. Regeringen sade nej till detta avtal av två skäl. För detförsta innebar den preliminära överenskommelsen en risk för att man på densvenska arbetsmarknaden skulle få ett annat och nytt permitteringsmönster, medrisk för fler permitteringar . För det andra fanns det en risk föratt avtalet skulle innebära ökade kostnader för staten. Vi sade alltså nej, men därefter hararbetsmarknadsdepartementet akfivt deltagit i förhandlingarna mellan parterna.Vi har lovat att medverka fill att lägga fram förslag till om attkostnaderna för permitteringslönerna skall delas mellan den permitterandearbetsgivaren, arbetsgivarna kollektivt och staten. Det är alltså tre partersom delar på kostnaden. 1 realiteten innebär detta självfallet inte några ökadekostnader för statens del. Staten betalar via arbetslöshetskassorna enbetydande del av dessa kostnader. Det nya systemet innebär att vi fördelar omde statliga kostnaderna. Regeringen har inte ställts inför fait accompli. Den har,på det traditionella svenska sättet att jobba, varit en av flera parter som harvelat avskaffa en gammal klasskillnad. Det har varit självklart för oss attdetta bara kunde göras som en ändring i lagen om anställningsskyddgjordes. Den krifik som riktar är ganska svår attförstå. Hon säger att det finns risk för att företag, bl. a. småföretag, kommeratt gå i konkurs. Jag vill då erinra om storleken på de summor som skall betalastill den nya permitteringslöneanordningen från de enskilda arbetsgivarna. Detförsta året rör det sig om av lönesumman och därefter . Jag trorinte .tt några företag går i konkurs på grund av denna utgift. tar upp kritiken från juridiskafakultetsnämnden i . Denna kritik byggde på att man frånfakultetsnämndens sida hade missförstått en del av det som stod i dendepartementspromemoria som remitterades och som ligger till grund för dettaförslag. Detta missförstånd tror jag är uppklarat . Lagrådet har gjort engranskning och har inte haft några som helst invändningar. Vi skall på många sätt vara mycket glada över dennaöverenskommelse mellan parterna på arbetsmarknaden. Det är litet av etthistoriskt beslut som den svenska kommer att fatta . Det ärglädjande att kunna konstatera att vi är arbetsdugliga nog att kunna fattabeslut som innebär att vi tar bort skamfläckar från det gamla klassamhället. 101SONJA REMBO (m): Jag skall börja med att ta upparbetsmarknadsministerns kommentar till min propå om att detta system kan ledatill konkurs. Arbetsmarknadsministern har inte förstått vår kritik. Det är inteavgiften som leder till konkurs, utan det faktum att företag vid bristandeorderingång kan besluta om permittering utan i stället tvingas in ipermitteringslöneanordningen. Om företag av principiella eller andra skäl ickevill teckna kollektivavtal tvingas de betala full lön. Det är det som kan drivaföretag till konkurs. Arbetslöshet är påfrestande - jag håller fullständigt medarbetsmarknadsministern om det. Vare sig det är öppen arbetslöshet, enarbetslöshet som döljs i arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller arbetslöshetsom tar sig uttryck i permitteringar är den påfrestande, och det är beklagligtatt den finns. Därför arbetar vi moderater enträget för att bl. a. få tillstånd en arbetsmarknadslagstiftning som förenklar arbetsmarknadensfunktionssätt, som gör den smidigare, som gör att vi snabbare kan komma i taktmed strukturomvandlingen och som gör att vi får en väl fungerandearbetsmarknad igen. Arbetsmarknadsministern tog inte upp dessa kommentarer.Jag skall läsa upp några citat. sade följande :"På en del områden avsamhällslivet finns f n tendenser till en marsch på 'vägen fill träldom' Fackföreningsrörelsenkan tack vare löntagarnas starka förhandlingsposition i den nästan fullasysselsättningens samhälle genomdriva gamla goda krav på trygghet ochsäkerhet." Sedan skriver att även arbetsgivarna har ettintresse av dessa anordningar.