prot · G809121 · 1984-12-31 00:00:00 — I reservation 2 om ersättning till nämndeman förordar vireservanter det i propositionen föreslagna alternativet A, vilket innebär ettbibehållande av nuvarande ordning med en uppräkning av ersättningsbeloppet. Meddetta system blir arvodet lika för alla nämndemän, och det anser vi vara detriktiga systemet. I reservation 3 behandlas antalet nämndemän i länsrätt,och vi framför där hknande synpunkter som i reservation 1. Jag vill med detta yrka bifall tillreservationerna 1, 2 och 3 i utskottets betänkande. 98LARS-ERIK () replik: När kammaren behandlade det härärendet fanns en enighet mellan moderater och socialdemokrater om att avvisacenterns och propåer om en återgång till fem nämndemän itingsrätterna. Vi gjorde det med samma motivering som , nämligen att systemethade verkat alltför kort fid för att man skulle ha hunnit vinna någraerfarenheter av det och att man borde avvakta den annonserade utvärderingeninnan man slutligt tog ställning till frågan. Jag tycker det är ganskaanmärkningsvärt -det framhöll jag också i mitt anförande - att nuhar frångått det ställningstagandet. Någon utvärdering har ju inte gjorts. Detär egendomligt att byter fot innan en sådan utvärdering har gjorts. Som jag framhöll i min sista replik till vi sagt att vi skulle kunna gå med på det här förslaget på de tre villkorsom jag nämnde, nämligen att det totala antalet nämndemän är oförändrat, att vinär det gäller antalet tjänstgöringsdagar får bättre förhållanden som medger enstörre allsidighet och en stor representativitet vid långa rättegångar och vidextraordinära rättegångar samt att vi nu lyckas lösa problemet medersättningen. När det gäller ersättningsfrågan menar skall ha lika lön för lika arbete; det viktiga är att man bibehåller sammaarvode för alla. Men det system ni förordar innebär ju inte lika lön förlika arbete. Det finns nämligen mycket stora grupper som inte får någotlöneavdrag för att de medverkar som nämndemän. De får då bibehålla sin lön, ochpå det lägger man då sammanträdesarvodet. finns det mycket storagrupper, privatanställda industriarbetare framför allt, som får vidkännas fulltlöneavdrag och därmed också tappar rejält inkomstmässigt när de åtar sig ettnämndemannauppdrag. Ni talar så vackert om allsidig representation, om att vibör bredda representationen. Men i praktiken är ni ju inte beredda att göradet, genom det förslag ni har förordat när det gäller ersättningsfrågan. Jag sade tidigare att ert förslag i ersättningsfråganinnebär en höjning av arvodet från . Det är ynkligt, motbakgrund av vad utskottet tidigare i bred enighet har uttalat om värdet av enrejäl höjning av ersättningen. Anslag tiU domstolsväsendet m. m. 99 (vpk) replik: När vi diskuterat det här inom vpk-gruppenoch därvid känt en icke ringa sympati, skulle jag vilja säga, för tanken att imindre mål återgå till fem nämndemän har utgångspunkten - för detta liksom förvår diskussion i övrigt av den här frågan - varit att stärka nämndensställning. vet vi att det finns enskilda borgerliga motionärer som i det häravseendet haft uppfattningar som legat våra mycket nära. Jag vill särskiltframhålla att arbete och det intresse han har lagt ned på dethär är värt en eloge. Men när vi har diskuterat hur vi själva skulle rösta iden nya typen av voteringsordning, som innebär att man särskiljer frågorna, harvi känt oss mycket konfunderade, eftersom motivet både för och förmoderaternas partimotion uppenbarligen måste vara ett annat än att stärkanämndens ställning. Vi erinrade oss också att förra gången detta behandladesframfördes inte önskemålet om ett stärkande av nämndens ställning som argumentmot reform. Tvärtom framskymtade i den borgerliga pressen starkafarhågor för att man därmed försvagade domarens ställning. Det gjorde ossosäkra om vad som egentligen är er avsikt. När man sedan i de två borgerliga partimotionerna bakarsamman en återgång till det gamla rösträttsreglerna med en återgång tillsystemet med femmannanämnden frågar vi oss om ni verkligen är ute efter attstärka nämndens ställning. Det är nämligen det som vi i den fortsattadiskussionen skulle vara intresserade av. linje är klar. Hanhåller på de nya rösträttsbestämmelserna men vill ha fem nämndemän. Deborgerliga parfimotionerna strider mot den hållningen. Vad är skälettill att ni inte otvetydigt ställer upp för ett stärkande avnämndemannainflytandet? 100INGER WICKZEN (m) replik: Först till : Jag tycker att detframgår mycket klart av reservation 1 vad det är vi vill stärka. Vi vill attdet skall vara en bred sammansättning av nämndemän. Vi anser att detta blirbättre för den anklagade och för nämndens beslut om dom att det är flernämndemän som Nr 121 kan tycka och har möjligheter attpåverka. Detta poängterar vi mycket klart Onsdagenden nederst på s. 20 och överst på s.21. Det kan väl inte råda något tvivel om 17 april1985 varför vi vill att ordningen medfem nämndemän skall återinföras. Till : har inte bytt fot. Vi följer upp den Anslagtill dom- reservation vi stod bakom närutskottet första gången tog ställning för m. införande avtre nämndemän. Vi följer alltså upp vår reservation . Jag sade i mitt anförande att vi vid förra tillfället inteansåg oss kunna följa upp detta, dels därför att det inte fanns pengar, delsdärför att vi tyckte det borde gå litet än innan vitog ställning. anser vi att det gått tillräckligt och finnstillräckligt mycket underlag för att se att det inte är bra med tre nämndemän.Därför vill vi återinföra femmanna-nämnderna. 101 (vpk) replik: Detta var svaret påena delen av min fråga. Jag accepterar motivering föråterinförande av femmannanämnden. Men varför vill ni då återgå till de gamlarösträttsreglerna, som skulle neutralisera en god del av effekterna härav ochförsvaga nämndens ställning? Och varför framhärdar ni envist vid att kopplasamman dessa frågor, att inte vilja gå tillbaka till femmannanämnder med mindreän att ni också försämrar rösträttsreglerna? Det är er vacklan mellan dessa tvåegentligen oförenliga ståndpunkter som förvånat oss och gjort ossmisstänksamma. 102LARS-ERIK () replik: fortsätter att hävda att det ärmoderaternas inriktning att vilja åstadkomma en bred representativitet. Jagville tro henne på hennes ord, men jag förstår inte varför inte följerupp detta i praktisk handling. Minskningen av antalet nämndemän från fem till tre innebarinte någon försämrad representativitet. Det hävdar vi med bestämdhet på ett pargrunder. För det första har inte det totala antalet nämndemänminskat. För det andra har vi, som jag sagt tidigare, genom det nya systemetmed färre tjänstgöringsdagar - i genomsnitt ungefär tio schemalagda - kunnat fåen bättre representativitet vid de långa och extraordinära rättegångarna. Såden förändring som har skett, menar jag med bestämdhet, har inte inneburitförsämrad allsidighet och försämrad representativitet. Men än en gång, : Ni är inte beredda att påen enda punkt i praktisk handling se till att det blir en bättre allsidighet inämnderna. Vi är ju helt på det klara med - det har också utskottet framhållitvid flera tillfällen -att industriarbetarna är klart underrepresenterade inämndemannakåren. I stället är lantbrukarna överrepresenterade, likasåtjänstemän och offentlig-anställda, pensionärer och hemarbetande. Det enda sättet att komma åt den här olägenheten är enklar förbättring av nämndemannaarvodena och bättre tjänstgöringsförhållandenför nämnde- Men där är ni inte beredda att följa med, utan ert förslaginnefattar en höjning med . , och det förändrar ju ingenting i saki fråga om ett arvode som legat fast . Sedanvill jag precis som säga att det föreligger uppenbarligen delademeningar inom det borgerliga blocket i frågan om individuell rösträtt och dessihopkoppling med frågan om antalet nämndemän. Om jag har läst vissa borgerligamotioner rätt, vill behålla den individuella rösträtten. EwyMöller vill också behålla den individuella rösträtten, likaså afUgglas. Däremot säger de borgerliga partiernas företrädare i justifieutskottetatt man skall upphäva den individuella rösträtten. Jagvill avslutningsvis, eftersom det här förmodligen är min sista replik, göra ytterligareen markering. Den utvärdering som har efterlyst och som ocksåutskottsmajoriteten skriver om är naturligtvis väldigt angelägen. Det har nugått , och då borde det också finnas fömtsättningar attsnabbt ta itu med utvärderingen. Anslag till domstolsväsendet m. m. 103 ()replik: Ja, , visst finns det olika uppfattningar om denindividuella rösträtten bland de borgerliga motionärerna. Det är helt klart. Vii utskottet har ansett att de två frågorna kunde bakas ihop i en reservation,och därför har vi gjort det. Menvi har också sett voteringsordningen. Det kommer att bli två olika voteringar.På så sätt blir det inget problem för och hans parti att stödjaett återinförande av fem nämndemän. Ni kan alltså mycket väl följa upp vad nifidigare har ansett i en fråga som vi anser att det nu är tid att verkligengöra någonting åt. Lars-ErikLövdén säger att representafionen inte blivit sämre med tre nämndemän i ställetför fem. Vi anser att det har blivit sämre, och det är därför vi vill återgåtill fem nämndemän. Lars-ErikLövdén talar vidare om att vissa grupper är underrepresenterade, och hanframhåller industriarbetaren som får helt avdrag på sin lön när han är bortafrån arbetet. Ja visst, det får han, men det är ju en avtalsfråga. Det ärnågonting som man avtalar sig till genom fackliga förhandlingar och intenågonting som skall ta särskild hänsyn till när det gäller attbestämma arvodet till dem som fullgör ett visst uppdrag. Jagvet många människor som kanske inte är industriarbetare men som har anställningardär det är svårt att begära tjänstledighet och som tar ut lediga dagar ellersemester när de sitter i nämnden. Jag har faktiskt aldrig hört att någon tackatnej fill ett nämndemannauppdrag med mofiveringen att man får dåligt betalt fördet. Jag tror att de som blir valda fill nämndemän känner ansvar och också enstolthet över att få vara nämndeman och därför tackar ja till uppdraget. Jagtror inte att man skall ha ett politiskt uppdrag för att tjäna pengar på det.Jag tror att det behövs en hel del idealism också och att det behövs Anslagtill domstolsväsendet m. Därför tycker jag att det är bra att alla som har ett uppdragockså har lika arvode. Anf.104 (): Nämnden i fingsrätt skall, som andra talare tidigare framhållit, spegladet allmänna rättsmedvetandet och allmänt rådande värderingar på ett någorlundaallsidigt och representafivt sätt - det är själva gmnden för nämndenslegitimitet. Lagen är, som bekant, ofta oklar, mångtydig och motstridig ellerhar luckor. Vad skall då gälla? Svaret blir enligt den finländskeprofessorn i uppsatsen och domarreglerna, intagen iFestskrift fill 1984, att valet av det slutliga innehållet blirberoende av domarens värden och värderingar. Det är därför inte möjligt attskarpt skilja mellan rätt och moral. Rättsnormerna utgör enligt professorAarnio endast en del av samhällsnor-merna. Domaren måste med andra ord ständigtha fingret på tidens puls. Aarnio påpekar att uttrycker enbesläktad tanke i domarregeln nr 13: "Denmenige mans bästa är den yppersta lagen, och därföre det som finnes den menigeman till nytta vara, det bör hållas för lag, ändock att beskriven lag efterorden synes annorlunda lyda." EnligtOlaus skulle det sålunda t. o. m. vara domarens plikt att handla motlagens klara bokstav, om det var nödvändigt för att uppnå en skälig lösning. annan uppsats i samma festskrift citerar professor , som för länge sedan uttryckte samma sak, nämligen att en lagregelinte kan ge svar på alla tänkbara situationer och att det därför blirdomstolens sak att döma som lagstiftaren själv skulle döma, om han varitnärvarande vid tillfället, och så som han skulle ha beslutat, om han känt tilldet ifrågavarande fallet. Föratt kunna uppfylla dessa villkor för sin legifimitet - som också följer urtryckfrihetsförordningens stadgande om utseende av jurymedlem - får nämndensjälvklart inte vara hur liten som helst. I så fall förlorar den sinlegitimitet. Vid tidigare överväganden har funnit att antalet fem ärett minimum. Riktighetenav denna uppfattning är nu allmänt befäst. Överallt beklagas reformen från år1983, såväl av yrkesdomarna som av nämndemännen själva. domareförbund- för att ta ett exempel - skrev tilljustitieministern bl. a.: "Nämndemannakårens allsidiga sammansättning harunder åren ansetts vara av stort värde i och för sig. När antalet nämndemän ide vanligaste brottmålen nedsattes från fem till tre synes man dock knappast hahaft det tydligt för ögonen, att möjligheten av en representativ sammansättningi det enskilda målet därigenom gick praktiskt taget förlorad." Är inte dethovsamma påpekandet helt förödande för påståendet från majoritetens sida iutskottet att reformen inte äventyrat allsidigheten och representativiteten idömandet? Förutom att sålunda spegladet allmänna rättsmedvetandet har nämnde- mannainstitutioneni sin tidigare sammansättning tillgodosett önskemålen om kontinuitet ochlikformighet i lagtillämpningen. Just dessa omständigheter - att nämndenförnyas successivt och deltar i rättsskipningen någorlunda ofta under en längretidrymd - bmkar vi i med stolthet framhäva som något särskilt positivt,då nämnden jämförs med juryinstitutionen utomlands. Alladessa förhållanden har slutligen bidragit till att förbättra urvalet avnämndemännen. Tingsrätterna har åtnjutit ett alldeles särskilt stortmått av förtroende och tillit från allmänhetens sida i förhållande till andrajämförbara institutioner. Det är därför desto mera tragiskt att många nämndemännu talar om att sluta efter pågående period därför att tingsrätten, mednämndemännens egna ord, inte är sig lik längre. Jag har personligen engagerat mig djupt i frågan om nämndens ställningdärför att jag under mitt mer än 30-åriga yrkesliv i rättsskipningens tjänst -av vilken tid jag varit rådman i tingsrätt i omkring - blivit övertygadom nämndens betydelse. Nämndemannainstitutionen har uråldriga traditioner ivårt land. Jag avser då nämnden i tingsrätt, däremot ej i hovrätt, som är ettmodernt påfund. Motdenna bakgrund är jag mycket tillfredsställd , då det nu finns störreuppslutning än tidigare i för att återinföra den gamla ordningen -hur stor får voteringen utvisa. Enhelt annan fråga är innehållet i omröstningsreglerna. Det spörsmål som då är avintresse avser det fallet att siffrorna i tingsrätten blir två mot två ellertre mot tre. hade ordföranden alltid utslagsröst. råder deninskränkningen att ordföranden har förlorat sin utslagsröst i den situationenatt en mening kan anses lindrigare än den andra. Det är då fråga om brottmåldär den ena gruppen t. ex. vill döma till böter medan den andra vill utdömafängelse. I alla övriga situationer har ordföranden även nu kvar sin utslagsröst.Om tre ledamöter vill ge hustrun vårdnaden om barnet medan tre vill ge mannenvårdnaden, vinner alltså den mening som ordföranden biträder. Visstbör yrkesdomaren ha den positionen i dömandet att han alltid har utslagsröst;det erkännandet bör samhället kunna ge honom. Det tycker många nämndemän också.Men olika uppfattningar här får självfallet inte inverka på frågan om antaletnämndemän. Det skall vara möjligt att rösta på fem nämndemän även för den somvill behålla nuvarande omröstningsregler. Just därför begränsade jag yrkandet imin motion 380 till att avse antalet nämndemän. Reservation1 bör alltså delas upp så att frågan om antalet och frågan omomröstningsreglerna kan avgöras var för sig. Jag yrkar bifall till reservation 1 i dess båda delfrågor och även tillreservation 3. AnslagtiU domstolsväsendet m. m. 105 (): tog ställning till regeringensproposition /83:126. Den innehöll bl. a. ett förslag att Anslag tiU domstolsväsendet m. minskaantalet nämndemän i tingsrätt och länsrätt från fem till tre. ,i och jag själv hade var för sig i motioner föreslagitavslag på denna s. k. reform. Vid riksdagsbehandlingen enade sig de treborgerliga partierna, som här redovisats, i en gemensam reservation. Underden allmänna motionsperioden motionerade på nytt i , nu i sällskap med , som dock hadeen något annorlunda formulering av motionsyrkandet. På grund av den korta tidsom förflutit sedan ändringen togs samt av ekonomiska skäl var man frånmoderata samlingspartiet då inte beredd att föreslå en ändring. Från många håll inom domstolsväsendet har behovetav en återgång till fem nämndemän hävdats. Domare och moderata nämndemän harvittnat om nackdelarna med det ringa antalet nämndemän. Efter en genomgripandediskussion inom moderata samlingspartiet, genom motioner till partistämman frånbl. a. och samt genom stämmans enhälliga besluti enlighet med dessa motionsyrkanden kan jag nu glädja mig åt att det finnsett starkt tryck från partiet om ändring tillbaka till fem nämndemän. Från alla partier brukar framhållas betydelsen av ettförtroendemannainflytande - inte minst socialdemokrater talar mycket därom.Från alla partier har också ordats om den stora betydelsen av ettrepresentativt lekmannainflytande i domstolarna t. ex. vid införandet avnämndemannamedverkan i hovrätt och kammarrätt. Det har rått enighet om värdetfrån allmänt demokratiska synpunker av lekmannainflytandet såsom stöd förställningstagande vid dom, för att sprida kännedom om hur domstolama fungerarsamt för att skapa förtroende hos allmänheten för rättsväsendet. Nämndemännensmedverkan är av stort värde för den folkliga förankringen och utgör en garantiför att domstolarnas avgöranden ligger i linje med den allmännarättsuppfattningen i samhället. Detsystem med ett minskat antal nämndemän som har praktiserats harfått mycken krifik. Tveklöst har möjligheterna reducerats församhällsintresserade medborgare att medverka i den del av den demokratiskaprocessen som dömande i tingsrätt innebär. Risken för ett minskat förtroendeför rättsväsendet kvarstår - även om det inte går att bevisa -liksom farhågorna för en sämre rättssäkerhet. Med anledning av proposifion 100om anslag till domstolsväsendet samt under den allmänna motionsperioden har ettantal motioner väckts om återinförande av före gällande reglerbeträffande antalet nämndemän i tingsrätt, bl. a. en partimotion från moderatasamlingspartiet. Jag är både förvånad och besviken över de socialdemokratiskaledamöternas oförmåga att tänka om på denna för både rättstrygghet ochdemokrati så väsentliga punkt. är jag som en av de förstamotionärerna glad över mitt eget partis ställningstagande. Jag yrkar bifalltill samtliga de reservationer som fogats till justitieutskottets betänkande nr25. Överläggningen var härmedavslutad. (Beslutet redovisas efterdebatten om justifieutskottets betänkande 26.) 106 TREDJE VICE TALMANNEN: Kammaren övergår nu till att debattera justitieutskottetsbetänkande 26 om åtgärder mot narkotikamissbruket. 107BJÖRN KÖRLOF (m): Sedan vii höstas hade en stor debatt omnarkofikapolitiken, har i det väsentliga inget nytt inträffat. Oenighetenkvarstår mellan majoriteten i utskottet och oppositionen om några av deväsentligaste punkterna när det gäller narkotikapolifiken i vårt land. Detgäller kriminaliseringen av missbruket. Det gäller åtgärder motnarkotikahanteringen inom kriminalvårdens anstalter. Det gäller att täppa fillluckor i narkotikastrafflagen så att all hantering med illegal narkotika kanlagforas och bestraffas, och det gäller samarbetet mellan olika myndigheter påskilda nivåer i syfte att tidigt kunna fånga upp ungdomar, som är på väg in imissbruket, och kunna bryta en utveckling, som kan sluta med enkatastrof. Alla dessa frågor tas upp i de borgerliga reservafionerna.Jag återkommer snart till dem. Till en framgångsrik narkofikapolifik hör naturligtvis deviktiga och svåra frågorna om hur det sociala vårdtvånget är utformat. Dettahör till socialutskottets ansvarsområde och är alltså inte någonting som främstbör diskuteras i detta sammanhang. Låt mig ändå, herr talman, säga att det ärett steg, låt vara kort och stapplande, i rätt riktning som socialministern nuär på väg mot, när det s. k. mellantvånget aktualiseras. Utan tvivel behövs enskärpning av möjligheten att tidigare kunna ingripa mot missbrukande ungdomar.Förtvivlade föräldrar till dessa ungdomar har ju år ut och år in med vanmaktkunnat konstatera att ingripandet sker först när nästan allt hopp är ute. Vi får, herr talman, anledning att återkomma till denfrågan i en senare debatt, men jag tyckte det ändå var angeläget att ta upp deni detta sammanhang. Innan jag går över till reservationerna, vill jag säganågra ord om den internafionella narkotikasituationen. Någon avmattning i dettotala flödet av narkotika i världen förmärks inte. Tvärtom finns vad gällerEuropa ganska tydliga tecken på en ökning av flödet av tunga narkotiskapreparat, främst heroin och kokain. De stora internationellt verksammanarkofikaligorna med urspmng i amerikanska, europeiska och sydostasiatiskaförbrytarorga-nisationer tycks kunna öka sin omsättning. Även desvindlande penningbelopp som det här handlar om tycks öka. En i mitt tycke mycket intressant undersökning av , denamerikanska centrala federala myndigheten för att bekämpa narkotika, visar enklar tendens till att de vinster som härflyter ur den illegalanarkotikamarknaden i stigande utsträckning tvättas och investeras i Europa.Länder med mycket hög banksekretess i vår världsdel har uppenbarligen blivitfristäder för att döljastora belopp som är intjänade på narkofikahandel. Det gäller ,och och de s. k. . och , somnyligen antagit lagar om långtgående banksekretess, bedöms enligt rapportenlöpa risk att bli nya mottagare av svarta pengar. Låtmig ge några exempel från den här DE A-rapporten, som jag tycker är mycketintressant. FrånAmerika lyckades man , tack vare uppenbar bevisning, få deschweiziska myndigheterna att frysa ca 900 milj. kr. vilka investerats ischweiziska banker och uppenbarligen var knarkvinster från . KanalöarnaJersey och , med en befolkning på knappt 175 000 invånare, har 65 olikabanker. Polisen avslöjade härförleden att en amerikansk haschförsäljare hadeetablerat över 50 s. k. brevlådeföretag på för att tvätta pengartjänade på haschhandel från och . Via dessa tvättade pengarhade han sedan börjat köpa fast egendom på och i South Carolina.Totalt rörde det sig om ca 360 milj. kr. DEAräknar, i den rapport jag talar om, med att banker i inrymmer pengaruppgående till flera miljarder som härflyter från narkofikahandel frånCentralamerika och de karibiska öarna. Identiteten på dessa pengar går alltsåatt konstatera så långt att man kan hänföra dem till nation. Ettsista exempel: Den italienska poHsen avslöjade att man hade söktanvända tvättade heroinvinster till köp av fast egendom i för 18 milj.kr., ett hotell i för 315 milj. kr. och ett italienskt försäkringsbolag förnära 1,5 miljarder. Det jag nu talat om visar vilka dimensioner narkotikaproblemet har ochockså vilken nära anknytning som finns till det som vi i vårt land brukar kallaekonomisk brottslighet. Det gäller alltså att med stor vaksamhet se fill attinte också vårt land dras in i denna internationella brottslighet med de storabelopp som det handlar om. Motdenna bakgrund måste vi också se på vilka åtgärder inom vårt land för attstoppa missbruket som är viktiga att vidta. Idet sammanhanget vill jag först ta upp frågan om kriminalisering av missbruket,som behandlas i den första borgerliga reservationen. Idebatten förekom enligt min mening stora överdrifter från vissasocialdemokratiska debattörers sida. Det talades om att vi ville kastahundratals, kanske tusentals tonåringar i fängelse och att vårdbehövande ungamissbrukare inte skulle våga uppsöka vårdinstitutioner av rädsla för att bligripna och straffade. Jagtyckte att den debatt som vi då förde klargjorde åtminstone att det inte vardetta som det hela handlade om. Detsom frågan gäller är om vi skall utplåna den lilla formella, straffrättsligafrizon som ges av att det inte går att få till stånd en fällande dom förinnehav om inte polisen kan gripa vederbörande på bar gärning med otillåtetinnehav.