prot · G80929 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag håller inte reda på alla uttalanden somchefen för säkerhetspolisen eller andra inom säpo kan göra till massmedia. Vadjag har att utgå från när det gäller diplomatisk personal är de uppgifter sommyndigheterna under ämbetsansvar lämnar till regeringen. Det är polisens uppgift att förebygga brott och det ärdess uppgift att, om det gäller medborgare som kan åtalas för brott, anmälafallet till åklagaren. Sedan har åklagaren att avgöra om han vill föra måletvidare till domstol, och det är domstolen som dömer och uttalar sig iskuldfrågan. Jag kan inte tro att någon domstol träder in bara för att man harläst uttalanden av en polis i tidningar. Närdet gäller personer med diplomatisk immunitet är detlikadant. Vi har att rätta oss efter de uppgifter som under ämbetsansvar lämnastill oss från polisen. De uppgifterna gäller uteslutande sådana fall där detinte kan förekomma ett beivrande inför domstol, utan där diplomatisk immunitetråder. Då har vi att pröva om vederbörande skall få fortsätta att vistas ilandet eller inte. Vi utövar denna rätt under eget ansvar. Lika väl somdomstolen inte dömer alla som åklagaren väcker åtal mot, och lika väl somåklagaren inte alltid väcker åtal i fall där polisen framför misstankar, harutrikesdepartementet skyldighet att självständigt pröva de ärenden som frånsäkerhetspolisen anmäls till departementet. Jag skulle tro att det är en fördelför oss att leva i en rättsstat där kompetenta myndigheter träffar sinaavgöranden på grundval av under ämbetsansvar avgivna uppgifter, och att vi intesitter och studerar massmedia eller böcker av något slag och grundar vårthandlande på detta. 48JAN-ERIK (); Vi lever i en rättsstat. Det är i en rättsstatsom opinionsbildningen och informationsförmedlingen är fri. Självfallet måsteockså material som kommer fram i dagstidningar eller böcker tas med ibedömningen av huruvida omfattningen av illegal underrättelseverksamhet harökat eller ej. I den här debatten kan vi av naturliga skäl inte gå in på fråganhuruvida polisen har föreslagit regeringen andra åtgärder än sådana somregeringen faktiskt Om åtgärder mot spionageverksamhet i har fattatbeslut om. Den diskussionen hör hemma i mera slutna sammanhang, somutrikesministern och jag väl känner till. Men min interpellation avsåg egentligen frågan om vilkaåtgärder man i övrigt kan vidta för att minska omfattningen av den illegalaunderrättelseverksamheten. Det kan inte vara rimligt att man sitter medarmarna i kors och noterar att denna verksamhet ökar. En möjlighet ärnaturligtvis att pröva om polisen har tillräckliga resurser. Antalet polisersom bevakar denna sektor måste självfallet stå i något slags proportion tillomfattningen av den illegala verksamhet som vi vet förekommer i vårt land ellersom vi misstänker pågår. En annan möjlighet kan vara att begränsa denofficiella representationen för ett eller annat land - enligtWien-konventionen har den mottagande staten rätt att sätta ett tak för ettlands diplomafiska representation. Det kan vara värt att jämföra olika ländersrepresentation i i relation till vår egen representation i dessaländer. En tredje fråga - och på ett sätt den kanske viktigaste -är om publicitet av det slag som vi nu har fått är bra. Ur viss synvinkel kanden kanske försvåra polisens arbete, men kan den med all säkerhettjäna som en varningssignal för företag, organisationer och enskilda medborgareinför det växande industrispionaget och den ökande illegalaunderrättelseverksamheten. Naturligtvis uppmärksammas också sådan publicitet på andraländers ambassader. Därmed har den säkert redan haft sin effekt. Den bok som här syftar påinnehåller närmast en serie beskyllningar mot regeringen för att ha mottagitinformation från myndigheterna och - i vetskap om att olovligunderrättelseverksarn-het eller annan olaglig verksamhet bedrivs - haunderlåtit att handla. Regeringen har förklarat att deninte har någon anledning att acceptera dessa beskyllningar. Eftersomyttrandefriheten mycket ofta åberopas i debatten om denna bok, vill jag hoppas,att det möjligen kunde uppfattas som en rimlig avvägning att inte endastbeskyllningar fick framföras utan också att den instans som beskylls för något- nämligen -kunde ges tillfälle att lämna sin syn på fråganutan att därför anses ha kränkt yttrandefriheten. 50JAN-ERIK (): vet jag inte vem utrikesministern åsyftar.Jag har förvisso inte gjort några invändningar mot att regeringen försvararsitt fögderi eller yttrar sig. Tvärtom har jag berett regeringen möjlighet attsvara med anledning av den debatt som boken väckte. Utrikesministerns replikmåste ha varit fillverkad för något annat sammanhang än dagensinterpellationsdebatt. Jag tycker att det viktigaste med boken är att den fästerallmänhetens uppmärksamhet på att det i vårt land förekommer spionage ochillegal underrättelseverksamhet, bl. a. riktad mot svenska företag, av enomfattning som mångamedborgare säkert inte har känt till. Jag tycker alltså att den har haft ettklart värde som varningssignal, och jag kan inte tänka mig att inteutrikesministern delar min uppfattning att det är bra att uppmärksamhetenskärps när det gäller sådan underrättelseverksamhet i vårt land. Jag har sagt tidigare att jag är förhindrad att gå in i endebatt om hur regeringen har ställt sig i det ena eller andra fallet. Och dettycker jag är mindre intressant , men det vore ändå värt ett erkännandefrån regeringens sida att det är bra att medborgarnas uppmärksamhet vad gällersådan här verksamhet skärps. Jag har påpekat att regeringen anser sig haskyldighet att handla på grundval av de uppgifter som kompetenta myndigheterlämnar under ämbetsansvar och att regeringen därvid har att ta ställning tillframför allt om främmande makters medborgare som åtnjuter diplomatisk immunitetskall få kvarstanna i landet. I övrigt finns det åklagare och domstolar att vända sigtill vad gäller de uppgifter som polisen kan förfoga över om någon form avolaglig verksamhet. Vad som därutöver förekommer i debatten kan lämpligen fåbli sådant som stannar just i debatten. Överläggningen var härmed avslutad. 13§ Svar på interpellation 1984/85:48 och fråga 1984/85:116 om den politiskautvecklingen i och har i en interpellationfrågat mig dels hur regeringen bedömer utvecklingen i och dessmedlemskap i , dels vilka ytterligare åtgärder regeringen avservidta för att främja en demokratisk samhällsutveckling och respekten för demänskliga rättigheterna i samt för att hjälpa offren för den turkiskaregimens förföljelser. har frågat mig vilka informationer densvenska regeringen har om läget i områden med kurdisk befolkning i ochIran och om det samarbete som dessa länder tillämpar i förtrycket av kurderna. Jagbesvarar interpellationen och frågan i ett sammanhang. grep militären makten i . Dessmaktutövning kom att sträcka sig . De drastiska inskränkningar i grundläggande fri- ochrätfigheter som då genomfördes präglar fortfarande i hög grad det turkiskasamhällslivet trots återgången till ett civiltregeringsskick. I större delen av landet råder alltjämt militäraundantagslagar. Utvecklingen uppvisar emellertid delvismotstridiga tendenser. Vid de kommunalval som hölls tilläts sålundapartier att 7 protokoll 1984/85:28-31 ställaupp, som hindrades från att delta i de allmänna valen 1983. De två storapartier som dominerade det politiska livefunder är dock fortfarandeförbjudna. I kommunalvalet gav befolkningen fortsatt stöd åtregeringen . gick många väljare över till de tillåtnapartierna. Utgången av kommunalvalet kom därmed att innebära att det parti somframstår som det största oppositionspartiet, det socialdemokratiska partiet,SODEP, saknar stämma i parlamentet. Om man jämför med situationen före valet kan konstaterasatt numera har ett fungerande parlament och att såväl de inomparlamentariskasom utomparlamentariska partiernas ställningstaganden i olika frågoruppmärksamt följs av massmedia och befolkning. Det är dock, som redan nämnts,ett allmänt intryck att bl. a. de senaste årens upplevelser och de militäraundantagslagarna fortfarande verkar dämpande på denna debatt. Det står vidarehelt klart att alla frågor som anses röra "inre och yttre säkerhet"ytterst avgörs av militären. Som jag senast konstaterade i mitt anförande iStrasbourg har fortfarande eri läng väg kvar till normalademokratiska förhållanden. Den ökade användningen av dödsstraffet är oroande.Parlamentet har sedan civilt styre återinfördesgodkänt verkställighet av dödsstraff. Antalet verkställda dödsdomar sedanmilitärkuppen uppgår nu till 46. ,fram till militärkuppen, skedde inga avrättningar. Läget i fråga om de mänskliga rättigheterna har inteundergått några avgörande förändringar efter militärens formella frånträde frånmakten. Ä ena sidan kan noteras att de militära undantagslagarnahävts i 33 av 67 provinser. Ett antal polistjänstemän har åtalats ochdömts för tortyr. Amnestifrågan och förhållandena i turkiska fängelser ärföremål för offentlig debatt såväl i parlamentet som i pressen. Å andra sidan nödgas man konstatera att segdragnarättsliga förfaranden mot fackföreningsrepresentanter och fredsaktivisterfortsätter, även om de åtalade i DISK-rättegängen t. v. frisläppts. Nyarättegångar har inletts mot misshagliga journalister och senast mot 56 personersom tagit initiativet till en petition om mänskliga rättigheter, undertecknadav drygt tusentalet intellektuella. För den fackliga verksamheten gälleralltjämt långtgående begränsningar. Den har ansett och anser det bästasättet att söka påverka den turkiska regeringen vara att aktivt driva frågan idet regionala organ. , som båda länderna tillhör. Genom de principeroch det unika maskineri som finns i stadgan resp, konventionen om de mänskligarättigheterna erbjuder särskilt goda möjligheter att nära följa ochpåverka utvecklingen i ett medlemsland, I ministerkommittén har situationen iTurkiet, i regel på svenskt intitiativ, dryftats vid varje möte sedanmilitärkuppen för fyra är sedan. har verkat för att bestämda kravställs på vad gäller återgången till verklig demokrati och iakttagandeav respekten för grundläggande mänskliga rättigheter. mans medfyra andra länder har även anmält inför den europeiskakommissionen för de mänskliga rättigheterna. Jag tror man kan konstatera en viss positiv effekt av justdet förhållandet att är medlem i och det tryck landetutsatts för där- i ministerkommittén, i den parlamentariska församlingen ochgenom vår anmälan till kommissionen. har också på olika sätt visat fäster avseende vid medlemskapet i , bl. a. genom den tidsplanför återgång till civilt styre som militärerna satt upp och i stort följt. Vad gäller situationen för de mänskliga rättigheterna iTurkiet bör också nämnas de negativa återverkningar som utvecklingen i landetsöstra del sannolikt haft. Detta för mig över till fråga.Mycket tyder på att parlamentets beslut att godkänna två dödsstraffpåverkats av händelserna där. har kurdiska grupper utfört en radattacker mot turkisk militär i östra . Vid dessa attacker har ett 20-talturkiska officerare och soldater dödats och ett antal civila sårats. Enligtturkiska officiella uppgifter skulle flertalet attacker ha utförts av grupperbaserade på irakiskt och iranskt område i gränstrakterna mot . Turkiethar träffat en överenskominelse med som bl. a. innebär möjlighetför turkisk militär att tillfälligt överskrida gränsen för att utföra upprensningsaktioner.Reaktionerna i på detta samarbete har varit kritiska, och man haruttalat att denna typ av aktivitet skulle öka spänningen och innebära en riskför säkerheten i hela området. Turkiska försök bl. a. via ett besök i förre inrikesministern att uppnå en motsvarande överenskommelse med Irantycks ha varit resultatlösa. I jakten på kurdiska attentatsmän har enligt ett uttalandenyligen av president drygt tusen personer arresterats, varav ca hälftenfrisläppts och 60 befunnits ha terroristanknytning, medan resten fortfarande ärföremål för undersökning. De officiella informationerna kring händelserna iöstra är annars relativt knapphändiga, och det är svårt för utomståendeatt skapa sig en klar bild av läget där. Den turkiska centralmakten haremellertid alltsedan republikens tillkomst gått hårt fram mot allaseparatistiska aktiviteter som hotar nationens sammanhållning. När den turkiskamilitären tog makten ingrep man också mycket hårt mot kurdiska aktivister.Överenskommelsen med och försöken till liknande uppgörelser med ochäven visar hur målmedvetet man går in för att med militära maktmedelstävja separatistiska ambitioner. Vad gäller har centralregeringen i vid fleratillfällen, , satt in styrkor i landets nordvästra del där denkurdiska befolkningen är koncentrerad. Den militära aktiviteten där uppgesemellertid just nu inte vara speciellt omfattande. Enligt den information somf. n. är tillgänglig skulle något etablerat samarbete mellan och Turkietinte föreligga i denna fråga. Om den politiska utvecklingen . 53HANS (); Jag tackar utrikesministern för svaret. Jag delar utrikesministerns uppfattning att de drastiskainskränkningar i grundläggande fri- och rättigheter som genomfördes efter detmilitära maktövertagandet fortfarande i hög grad präglar det turkiskasamhällslivet samt att läget i fråga om de mänskliga rättigheterna inteundergått några avgörande förändringar sedan militärens formella frånträde frånmakten. Grunden till detta är att efter det militära maktövertagandet den 12september 1980 genomfördes en djupt odemokratisk konstitution, vilket ävengäller under nuvarande civila styre. Till detta kommer att undantagslagarupprätthålls i större delen av landet. Det är på intet sätt övertygande attdessa undantagslagar efter det militära maktövertagandet skullevara erforderliga för att garantera liv och frihet i landet, vilketmyndigheterna gör gällande. De används fastmera för att undertryckagrundläggande fri- och rättigheter. Särskilt allvarligt är att de turkiskamyndigheterna inte ens kan ange någon tidpunkt för det totala avskaffandet avundantagslagarna. I detta läge har regimen valt att dölja eller förneka denverkliga situationen då det gäller vissa centrala frågor. Turkiska myndigheter har enligt uppgift förklarat att detinte finns en enda person i turkiska fängelser som är åtalad eller dömd försina åsikter eller sin övertygelse. Man förnekar också att tortyr praktiseras ilandet. Rapporter om regelmässigt bruk av tortyr i Turkietfortsätter att komma i oförminskad omfattning även efter den civila regeringenstillträde , uppger , Tusentals män ochkvinnor, arresterade med stöd av landets undantagslagar, har utsatts förregelmässigt bruk av tortyr, bl, a, i form av slag och elektriska chocker motömtåliga kroppsdelar. En kvinna, , berättade att hon under 26 dygntorterades i och att hon tvingades åse hur hennes makeutsattes för elektriska chocker. "Vid ett annat tillfälle blev jagupphängd i taket och ström fördes genom mina tår... Jag hörde att min manleddes in i rummet. De sa till honom att han kunde rädda mig genom atttala." Den långa tid en fånge kan hållas isolerad - -innan han eller hon ställs inför domstol, banar väg för tortyr och misshandel,ofta i syfte att framtvinga bekännelser, framhåller Amnesty. Utrikesministern nämner att nya rättegångar har inlettsmot misshagliga journalister och senast mot 56 personer som tagit initiativettill en petition om mänskliga rättigheter, undertecknad av drygt tusentaletintellektuella. Det är förbjudet för pressen att publicera texten till dennapetition. I korthet omfattar skrivelsen följande krav: att utlysa enomfattande amnesti, att avskaffa statsterrorn och tortyren, att stoppaverställandet av dödsdomar och att helt avskaffa dödsstraffet, att fullständigterkänna politiska, fackliga och andra organisationsrättigheter, att garantera tanke-ochpressfriheten liksom en oavhängig radio och television, att erkännahögskolornas självständighet och att garantera den dömande maktens oberoende. avrättades , Det turkiskaparlamentet fastställde hans dödsdom . Dagen innan hadeparlamentet fastställt dödsdomen mot Hydier , Även denna dödsdom harnumera verkställts. Mer än 400 människor är dömda till döden i , Mer än30 av dem väntar nu på att parlamentet slutgiltigt skall fastställa derasdomar, är det enda västeuropeiska land som verkställt dödsdomar sedan1977, Jag riktar en bestämd och enträgen vädjan till president,regering, partier och parlamentsledamöter om att inga fler avrättningarverkställs. Jag vädjar också om upphävande av alla avkunnade dödsdomar. Jaghoppas att andra talare här skall instämma i denna vädjan. Vid parlamentariska församlings möte den 7-11maj 1984 antogs en resolution som uppmanade de turkiska myndigheterna attfortsätta den demokratiska normaliseringsprocessen och upphävaundantagstillståndet i hela landet, proklamera en allmän amnesti samtgenomföra yttrandefrihet och frihet för fackföreningar att verka. Vidareuppmanades de att respektera de mänskliga rättigheterna, bl, a, genom att setill att tortyr inte förekommer. Trycket på får inte mattas då det gällergenomförandet av dessa krav. Situationen i är mycket oroande. Deåtgärder som vidtagits i anledning av resolution är fullständigtotillräckliga och otillfredsställande. Den turkiska regeringen måste förmåsatt vidta konkreta och övertygande åtgärder för ett fullt återställande av ennormal parlamentarisk demokrati och av full respekt för mänskliga rättigheter. Den europeiska kommissionen för mänskliga rättighetermåste med fasthet och konsekvens fullfölja sitt arbete i anledning av denanmälan som och en del andra länder har gjort. De punkter som anmälanomfattar, nämligen kränkningar av kommissionens bestämmelser enligt artikel 3som förbjuder tortyr, artikel 5 som talar om rätt till frihet och säkerhet,artikel 9 som fastställer rätten till tanke- åsikts- och religionsfrihet,artikel 10 om rätt till uttrycksfrihet och artikel 11 om rätt till församlings-och mötesfrihet har fortfarande aktualitet. Självfallet vill vi hjälpa och stimulera alla demokratiskakrafter liksom de turkiska myndigheterna i deras uppgift och skyldighet attåterställa demokratin och respekten för de mänskliga rättigheterna. Vi hoppasalla att det inte skall bli nödvändigt att på nytt starta diskussionen omTurkiets uteslutning ur , Det måste emellertid göras klart för denturkiska regeringen och de turkiska myndigheterna att det finns en gräns då ettmedlemskap är möjligt, meningsfullt eller ändamålsenligt, ty dennafråga gäller inte bara utan också egen trovärdighet. Offren för förföljelsen i är i stort behov avhjälp och bistånd. Frivilliga organisationer och folkrörelser har i vårt landoch i andra länder gjort betydande insatser. Regeringen bör överväga vilkamöjligheter som finns för att ge materiellt stöd åt offren för förföljelsen iTurkiet. I min interpellation har jag framhållit att kurderna hörtill de värst drabbade av förföljelsen i . De omfattar ca tio miljonerav befolkning- De är förbjudna att utöva sin kultur. efter militärensmaktövertagande blev samtliga kurdiska publikationer förbjudna. Regimen harförbjudit det kurdiska språket i publikationer. I många kurdiska byar har kvinnor och män kollektivtmisshandlats och torterats. Befolkningen i de kurdiska byarna vidgränstrakterna mot har tvångsförflyttats till de västra delarna avTurkiet. Enligt uppgift har 4 personer avrättats och närmare 1 000 personerarresterats i Adana- och Erzurum-provinserna. Även den kurdiskaminoritetsbefolkningen måste omfattas av vår solidaritet. Att enskilda kurderbegått handlingar som vi starkt tar avstånd ifrån kan inte ändra dettaförhållande. Den internationella opinionsbildningen ochsolidariteten spelar en stor roll i kampen för demokratin och de mänskligarättigheterna i . För sedan bildades Svenska kommittén fördemokrati och mänskliga rättigheter i . I kommittén finns riksdagsledamöterfrån samtliga riksdagspartier. Kommittén planerar en konferens med internationelltdeltagande här i . Det är viktigtatt kommittén får en stark uppslutning och stöd för att stärka solidaritetenmed folk i vårt land. Detta kan också stärka det svenska agerandet iinternationella sammanhang. Svenska organisationer och enskilda, främst med anknytningtill fackföreningsrörelsen, har genomfört betydelsefulla solidaritetsaktionerdå det gällt de fackliga ledarna i den turkiska landsorganisationen av dessa ledare för någon tid sedan var utan tvivel en framgångför solidaritetsarbetet i vårt land och i många andra länder. Men rättegångenmot dem fortsätter, och de hotas inte bara av nya arresteringar utan också avstränga straff. Solidaritetsaktionerna för dem måste fortsätta. 54OSWALD (vpk): Jag tackar utrikesministern för svaret på minfråga. Som utrikesministern själv har framhållit är informationen frånHakkari-området i östra mycket knapphändig. I detta område harundantagslagar utfärdats och militära operationer satts in av den turkiskaarmén. Vi vet dock en del, och ytterligare något har vi nu fått veta genomutrikesministerns svar på min fråga. Det är glädjande att inte harlyckats, enligt utrikesministerns svar, att uppnå någon överenskommelse medIran om att gå in i de kurdiska områdena i detta land. Men det räcker gott ochväl med det samarbete som redan finns mellan och , Det har nämnts siffror på hur många människor som hararresterats i detta område, och utrikesministern nämner siffran 1 000 personer.Enligt uppgifter från kurdiska organisationer kan det röra sig om så mycketsom upp till 5 000 personer. Detta är naturligtvis svårt att avfärda ellerbevisa. Det räcker i och för sig att konstatera att åtskilliga byar har tömtsoch att man har upprättat någon form av taktiska byar, taktiska läger, som vikänner till från andra stormakters operationer. Ett exempel på detta är platsenSegivik i östra där man har sammanfört befolkningen. Som Hans GöranFranck påpekade har man därifrån och från andra platser evakuerat människortill andra delar av . uppgav juntan officiellt att man avseratt tömma dessa områden, att man avser att fortsätta samarbetet med andrastater i militärt avseende, såvitt vi nu vet i första hand med , och tänker sätta in speciella polisstyrkor och fortsätta med dessatvångsförflyttningar. Som nämnts tidigare är det helt klart att den storakurdiska minoriteten har drabbats särskilt hårt av militärjuntans aggressionoch förföljelse av befolkningen. Jag vill kortfattat kommentera en del av innehållet i HansGöran interpellation. Juntan har indirekt medgivit att tortyr harförekommit, genom att man har uppgett att flera personer inom säkerhetspolisoch andra organisationer samt militär har anklagats och satts i förhör avregimen för att de har utövat tortyr. Detta framkom i ett meddelande från denturkiska regeringen som sändes bl. a. till flera personer här i förnågon vecka sedan. Det är alltså oerhört viktigt, i fråga om detta vill jaggärna instämma helhjärtat i det som sade, att vi kan skapa enstarkare opinion för sak här i än vad som varitfallet. Vi hoppas alla mycket på den kommitté som har bildats och att man genomden skall kunna få en bättre debatt och större spridning av fakta om vad somverkligen pågår i och att också fler svenskar skall engagera sig i,motståndet mot den fascistiska militärjuntan, som fortfarande, trots försök attbygga upp en fasad av demokrati, styr enväldigt i , Jag vill också instämma med i det hansenast sade, att om den turkiska regeringen inte vidtar åtgärdersom förbättrar förhållandena och tar hänsyn till mänskliga fri- och rättigheteri , så bör och den agera kraftfullt iEuroparådet för att på nytt sätta under press och på det sättet hjälpadet turkiska och det kurdiska folket. 55LENNART (): Som ledamot i vill jag först understryka den aktiva roll som den svenskaregeringen och utrikesminister har spelat som pådrivande i Europarådetnär det gäller Turkietfrågan, Jag vill hävda att om andra länders ministrarhade agerat lika kraftfullt i den här frågan, då hade vi sannolikt kommitytterligare en bit på väg när det gäller ställningstaganden från Europarådetssida, särskilt på ministerkommitténivån. består av två olika organ.