prot · G80955 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:55 Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen. 8§ Fortsattes behandlingen av arbetsmarknadsutskottets betänkanden1984/85:7, 9 och 8 (forts, från prot. Ytterligaresysseisättningsåtgärder m. m, (forts. AU 7) Jag tänkte i huvudsak ha två teman för det här anförandet. Trots detsom har sagts i den tidigare debatten tänkte jag fillåta mig att vara glad överden utveckling som vi har haft på arbetsmarknaden . Det är detförsta temat. Det andra är att jag tänkte försöka förklara varför vi trots detinte kan vara nöjda. Förungefär var jag på ett av många projekt mot ungdomsarbetslöshetensom finns ute i landet. Det kallas Lyftet och finns i . Det är enkombinafion av olika stafliga och kommunala insatser med beredskapsarbete somen tung bit, där ungdomar får pröva på att skapa egna företag. De får pröva denverksamheten i beredskapsarbetets form. Jagskulle vara med på en utställning som de här ungdomarna skulle ha, men de sademed detsamma jag kom dit: Först måste du se ett bildband om oss. Och så visadede ett bildband, som jag fill att börja med blev ganska chockad över. Påbildbandet framträdde den ena efter den andra av ungdomarna och sade: Jag ärbra på det. Jag är bra på detta och detta. Jagblev förvånad när jag såg bildbandet. Det var så osvenskt att våga förklara var bra på någonfing. Som tur var, kan jag säga, var bildbandet ganskalångt, så jag hann vänja mig. Jag hann fundera över om det här ändå kanske intevar en väldigt riktig uppläggning för de här ungdomarna, som så många gångervarit nedtryckta i skorna, som så lätt kunnat fås att tro att de inte var brapå någonting. Men det fanns naturligtvis hos var och en av dessa ungdomar,precis som de sade, någonfing som var bra. De är en resurs, inte ett problem. Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. Det här sättet att angripatillvaron används numera i ganska många av de "jobbsökarklubbar" somfinns runt om i landet, men det är ett ganska osvenskt sätt. I den debatt somfördes under timmarna närmast före middagspausen här i tävlade deborgerliga ledamöterna med vpk:s om att svartmåla det svenska samhället ocharbetsmarknadspolitiken. Det är som om det vore fult att glädja sig åt att vi underhösten faktiskt har upplevt förbättringar på den svenska arbetsmarknaden. Detär som om det vore fult att säga att den svenska arbetsmarknadspolitikenfungerar bra. Jag tycker inte att det skall vara fult. Jag tycker att vikan säga med stolthet i rösten att vi i faktiskt är bra på det här. Med"vi" menar jag då inte bara den socialdemokratiska regeringen.Arbetsmarknadspolitiken i det här landet har byggts upp medsamarbete mellan arbetsgivare, arbetstagare och statliga organ, och det storaflertalet av de politiska besluten har också de flesta partier i riksdagenställt sig bakom. Vi är alltså bra i på arbetsmarknadspolitik, ochdet är ett av de främsta skälen till att vi kan konstatera att under den härhösten har vi i vårt land, till skillnad från i övrigt, kunnat minskaarbetslösheten och öka sysselsättningen. Det har diskuterats mycket om siffror, men jag tänker integöra det . Jag skall bara läsa upp tre rubriker i statisfiska centralbyrånsIndikatorer för utvecklingen. Dessa rubriker är: Fler sysselsatta-färrearbetslösa än . Antalet heltidsarbetande ökar.Industrisysselsättningen ökar. Också i sjunker arbetslösheten och ökarsysselsättningen. Men skillnaderna mellan och är ändå mycket stora.USA:s arbetslöshet är mer än dubbelt så hög som vår, och sysselsättningen ärlångt mindre än vår. Om man är ute i det svenska samhället upplever manpåtagligt, i vardagen, det förbättrade arbetsmarknadsläget. Jag har underhösten rest till många orter där jag varit förut och då allfidmött en ganska djup pessimism inför utvecklingen. är det andra tongångarpå dessa orter. Människorna säger: ser vi att det har börjat lossna. Det är viktigt att vi kan ha också detta perspektiv. Igrunden har ju inte vi här i , som människorna i så många andra länder,gett upp hoppet om att kunna få full sysselsättning. Det har sagts många gångerfidigare i historien - bl. a. och strax efter andra världskriget- att det inte går att göra något åt arbetslösheten, att de ekonomiska lagarnainnebär att vi får acceptera den. Det har vi emellertid inte gjort i . Vi har genom olika åtgärder, däribland den akfivaarbetsmarknadspolifiken, lyckats visa att det är möjligt att pressa nedarbetslösheten.Det går inte från till nästa, utan det tar tid. Men vi ärpå väg att också lyckas visa att det faktiskt är möjligt. Det ärnågot som vi gemensamt kan känna tillfredsställelse över. som vi gör det måste vi emellertid också sägaoss att situationen på arbetsmarknaden i inte är tillfredsställande.Enligt den senaste redovisningen hade vi öppen arbetslöshet. Vi vet attdet bakom denna arbetslöshetssiffrafinns enskilda människor. Vi vet också att dessa människor lider avarbetslösheten och att vi inte utnyttjar de tillgångar som samhället har.Arbetslösheten är för hög och måste också fortsättningsvis bekämpas. Det som är mest oroande - och det har jag sagt fleragånger fidigare - är att långtidsarbetslösheten ökar. Enligt den senasteräkningen hade av de 125 000 utan arbete varit arbetslösa mer än sexmånader. Vi vet av olika studier - och av kontakter ute i verkligheten - attlångtidsarbetslösheten drabbar enskilda människor mycket hårt. gör undersökningar i omnedläggningen där. Han är inte färdig , men han var påarbetsmarknadsdepartementet och redovisade en del preliminära resultat. Avdessa framgår mycket tydligt att allvarliga depressioner är oerhört vanligabland människor som varit arbetslösa . Det finns alltså stor anledning för oss att känna djup oroför utvecklingen av långtidsarbetslösheten - och att försöka finna nya åtgärderför att bekämpa den. Det var denna inställning som präglade regeringens förslagfill - det förslag som vi nu diskuterar och somriksdagen skall ta ställning till. Vi söker nya vägar för att bryta utvecklingen motlångfidsarbetslöshet. Det är därför som vi föreslår att rekryteringsstödet tillde privata arbetsgivarna i fortsättningen i första hand skall gå till delångtidsarbetslösa. Det är därför som vi prövar andra metoder. Vi vill prövamöjligheterna att också på den kommunala och den landsfingskommunala sidaninföra ett rekryteringsstöd som riktar in sig enbart på de långtidsarbetslösa.Principen och tankegångar-na är ungefär desamma som på den privata sidan. Detsom skiljer är att det här skall vara s. k. fasta anställningar och att deenbart skall gälla långtidsarbetslösa. Även den som är långtidsarbetslös pådelfid skall kunna komma i fråga. Det här har diskuteras väldigt mycket och dethar förekommit krifik både från fackligt håll och från kommunala arbetsgivare.Till det skulle jag vilja säga, att om vi menar allvar med kravet på fullsysselsättning, med rätt till arbete åt alla, kommer det att innebära inte baraatt vi högljutt skall kräva ytterligare statliga subventioner av allehandaslag, utan också att vi ställer samma krav ute på de enskilda arbetsplatserna,både de offentliga och de privata. Då måste vi vara beredda att rucka litetgrand på ordningen, då måste vi vara beredda att i vissa fall ge delångtidsarbetslösa företräde framför andra. Om det kommunala rekryteringsstödet har vi haft ingåendediskussioner, bl. a. med . Jag är glad att kunnakonstatera att ordförande tycker att den lösning somvi nu har lagt fram för är ett bra stöd. Han har sagt att han kommeratt medverka till att det också blir positivt bemött ute på arbetsplatserna.Jag utgår ifrån att det kommer att bli på det sättet. Jag vet att det finns en del kommunala arbetsgivare somgrymtar och säger att det här blir besvärligt för oss. De vill, precis som deprivata arbetsgivarna, Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. Ytterligaresysselsättningsåtgärder m. m. ha fiptop arbetskraft. Detror att en långtidsarbetslös människa kanske inte kan prestera det allrabästa. Men det är en felakfig inställning. Vi måste, om vi menar allvar medfull sysselsättning, med att alla skall ha rätt till arbete, våga pröva nyametoder inom arbetsmarknadspolitiken. Vi måste ha grundinställningen att viljahjälpa fill ute på de enskilda arbetsplatserna. Annars kommer vi aldrig attlyckas med den här uppgiften. Jag skulle vilja säga att det nya kommunalarekryteringsstödet är en utmaning för parterna på den kommunalaarbetsmarknaden. Idet förslag som nu diskuterar ingår också andra åtgärder för attbryta långtidsarbetslösheten. Där finns försöksverksamheten i Stockholmskommun, där finns förslaget om de nya skyddade arbetena hos offenfiigaarbetsgivare i stället för de gamla s. k. Jag kan berätta attregeringen kommer att ge AMS i uppdrag att till mars månad redovisa hur detförhåller sig med långtidsarbetslösheten, hur de nya åtgärderna tillsammansmed de gamla åtgärderna har slagit, vad det är som man upplever som problem ochvad man kan göra för eventuella justeringar. Vi kan säga att vi har tagitförsta steget i och med att arbetslösheten totalt sett har minskat. återståren väldig utmaning för oss, att hindra att långfidsarbetslösheten i ,hksom i många andra länder, får ett så stadigt grepp om oss att vi inte kan brytaoss ur den. Självfalletbehöver vi kanske vidta ytterligare åtgärder utöver dem som vi nu harföreslagit, och alla förslag i den riktningen är naturligtvis välkomna. Jag harstuderat mofionerna från de borgeriiga parfierna. Jag har tittat på reservationerna,och jag har lyssnat på debatten här . Ett är gemensamt: mantycker inte om regeringens politik och regeringens olika förslag. Men när detgäller att komma med egna konstruktiva bidrag tycker jag att det är ganskadåligt ställt. Lars-OveHagberg tyckte att arbetsmarknadspolifiken skulle kastas på historiensskräphög. Han sade detta i debatten, men jag är glad över att kunna konstateraatt det parfi som han företräder ändå inte i sitt konkreta handlande - när detgällt voteringarna i utskottet - har ställt upp på den linjen utan tvärtomstött flertalet av förslagen. Lars-OveHagberg sade att arbetsmarknadspolitiken är oljan i den kapitahsfiskastrukturomvandlingen. Det är naturligtvis så, att arbetsmarknadspolitiken kanoch skall fungera som olja i maskineriet, och vi kan säga att den oljan i dagfungerar bättre än tidigare. De lediga platserna som har blivit flertillsätts nu snabbare än vid fidigare konjunkturuppgångar. Detta visar attarbetsförmedlingens arbete med att förbättra sig har gett resultat. Vi kanglädjas åt att man på det sättet får olja i maskineriet. Men egentligen är deninnersta meningen med arbetsmarknadspolifiken att vi skall rätta fill och styradär de fria marknadskrafterna inte fungerar. Det är ju därför somarbetsmarknadspolitiken har spelat och kommer att spela en så stor roll. Vinöjer oss inte i det här landet med de effekter som de fria marknadskrafternahar på arbetskraften. Med hjälp av arbetsmarknadspolitiken rättar vi till iefterhand, men vi styr också i förväg in på den väg som vi vill gå. BengtWittbom har som företrädare, liksom tidigare idebatten, varit mycket kritisk mot regeringens polifik. Vi har diskuterat de härfrågorna tidigare. skulle jag egentligen vilja begränsa migfill att ställa två frågor till , två frågor som är baserade påderas reservafioner. Det gäller mycket konkreta saker. Reservationnr 12 handlar om beredskapsarbeten av investeringskaraktär i de sex nordligastelänen. Där skriver : "Reduceringen av byggnadsarbetarkårenbehöver ske . Den i många fall överambifiösa investeringsverksamhetensom bl. a. resulterar i ytterligare belastning av den kommunala ekonomin måsteupphöra." Jag skulle gärna vilja höra redovisa konkret vad deinte vill vara med på när det gäller de här investeringarna. Vad är det som harvarit överambitiöst? Vilka byggnadsarbetare borde ha lämnatbyggnadsarbetarkåren? Denandra frågan gäller reservation nr 19 om skyddad sysselsättning hos offentligaarbetsgivare. Där skriver : "Med tanke på att de personer somplaceras i den nya formen av skyddat arbete i många fall har svåramissbruksproblem är det väsenfiigt att lönesättningen utformas med hänsyn fillden enskildes sociala situation, så att missbruket inte främjas." Vadmenas med detta? Skall man ha lägre lön än på arbetsmarknaden i övrigt, ellerär det meningen att lönen skall utbetalas i form av rekvisitioner fill Konsumoch ICA? Jagtycker att de här två formuleringarna fordrar en ytterligare kommentar frånmoderaternas sida. Ytterligaresysselsättningsåtgärder m. m. 71 ()replik: Jag är inte alls överraskad över att arbetsmarknadsministern varförvånad över det bildband som hon fick se på en av sina resor, då det dök uppungdomar som sade: Jag är bra på det här, jag kan det här. Det var bara syndatt arbetsmarknadsministern inte uppfattade ungdomarnas underliggande budskap:Riv hindren för oss, ge oss en chans. Ge oss chansen och villkor som gör attockså vi får en möjlighet att utveckla det vi är bra på - inte något som ärbaserat på beroende av bidrag från samhället! Låt oss i stället arbeta för vårförsörjning på egna meriter och av egen kraft! Då är vi där vi brukar vara,. Vi är inne på löner, lagar, yrkesutbildning och mycketannat. Detär inte ärligt av arbetsmarknadsministern, måste jag säga, att stå här och sägaatt hon inte fann någonting i våra mofioner. Vi har sedan nifillträdde redovisat konkreta förslag vad gäller ungdomarnas situafion ocharbetsmarknadspolifiken i övrigt. Vad vi krifiserarsocialdemokraterna förärinte i första hand miljardrullningen, utan det faktum att ni måste täcka eraegna misslyckanden i den ekonomiska poUtiken med mer och mer AMS-pohtik, att viinte ens ser en tendens till förståelse hos er. Ni måste sätta fart på hela dénprivata sektorn och ge hela den privata sektorn växtkraft för att vi skallkunna ha en chans att skapa förutsättningar för att ge fler människor riktigajobb. Det är ju detta vi kritiserar er för, och jag tycker att det är detta niskulle vara med och diskutera. Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. I övrigt kan man väl bara konstatera att sålänge regeringen inte kan - jag skall inte säga att den inte är beredd -diskutera grundorsakerna fill en växande arbetslöshet med oppositionen iriksdagen, så länge kan vi inte få några meningsfulla debatter, så länge kan viinte bryta åsikterna kring de olika alternativen för att ta oss ur dennaväxande arbetslöshet. Det tycker jag är minst sagt synd, herr talman. Arbetsmarknadsministern efterlyser de alternativ som intefinns. Jag vill fråga arbetsmarknadsministern: Vad har regeringen ochsocialdemokratin, utöver ännu fler AMS-paket och ännu högre skatter, iinnerfickan för att bekämpa den nya rekordarbetslöshet som ni kommer att möta inästa lågkonjunktur? Detta har ni inte sagt ett ord om. Ni säger aldrignågonting om detta. Men börjar det bli dags, för nu skall folket snart gåfill val. Vad-har niatt sätta in mot öppen arbetslöshet? 72BÖRJE () replik: Jag vill beröra arbetslöshetssiffrorna och destora regionala skillnaderna. Det märks väldigt tydligt när man studerar de ledigaplatser som står till förfogande inom olika områden att det råder storaregionala skillnader. Detsamma gäller arbetslöshetssiffrorna. I och för sig harju regeringen delegerat regionalpolitiken till industriverket, men förstå oro över att det är precis samma områden som råkadeväldigt illa ut och förlorade halva ungdomsgenerationen som nuär utsatta för en ny flyttlassvåg av ungdomar. Det är inte de gamla som flyttarutan de unga som skulle föra samhället vidare. På vissa ställen i landet har vien ålderspyramid där det är toppen som är bredast. Regeringen försöker nog fördela AMS-medlen på ettnågorlunda rättvist sätt. Men vad det nu gäller och det jag tycker är enuppgift för arbetsmarknadsministern, som ser de här siffrorna ochstundligen, är att se till att hela regeringen förstår att den regionalautvecklingen på sina ställen är utomordentligt bekymmersam. Jag skulle viljahöra detta från den här talarstolen. sade att Kommunalarbetareförbundetsordförande har ställt upp på arbetsmarknadsministerns förslag om delångtidsarbetslösa inom den offentliga sektorn. Jag känner väl. För mig framstår han som den lojalaste av alla lojala socialdemokratiskavalarbetare. Därför kan jag säga att det skulle ha varit rent fantastiskt ifallhan hade sagt nej fill detta regeringsförslag. Från sida tror vi dock att det hade varit bättreom man hade stimulerat näringslivet till ordentliga insatser just när detgäller de långfidsarbetslösa. Det här regeringsförslaget gör nämligen att detblir litet bekymmersamt för kommunerna och landstingen. De flesta kommuner ochlandsting har budgeterat på grundval av regeringens4-procentiga inflationsmål. När man nu arbetar med boksluten visar det sig attinflafionen blivit . Det blir, som sagt, litet bekymmersamt för kommunernaoch landstingen när det gäller att få budgeten att gå ihop. Det blir svårt attklara sysselsättningentotalt sett, och inte blir det bättre i och med det här regeringsförslaget. 73 () replik: Arbetsmarknadsministern spann på temat attvara glad men inte nöjd. Glättigheten föranleddes bl. a. av den summering hongjorde av det goda samarbete som förekommit mellan arbetsmarknadensparter och politikerna. Vidare underströks vikten av den värdegemenskap som iallt väsentligt ändå funnits i det här sammanhanget. På den punkten är vi inteoense. Jag hoppas att man inte fått den uppfattningen att det skulle haförekommit någon polemik i det avseendet. Med en litet väl svepande formulering sade Anna-GretaLeijon att opposifionen har ägnat sig åt att göra en allmän svartmålning av detsvenska samhället. Jag vill framhålla att det var ett felaktigt påstående. Detär möjligt att enstaka röster uttalat sig i den riktningen. Men i den mån detförekommit här i kammaren vill jag understryka att jag ställer mig på derassida som tillbakavisar påståenden av det slaget. Även om den värdegemenskap som det talas om här finns,hindrar det dock inte att vi i känner oss både bekymrade och oroadeöver nuvarande situation. Vi har också en del kritiska synpunkter, och jaghoppas att det inte uppfattas som alltför förmätet av oss om vi framför dessa.Vi känner oss föranledda att göra det, därför att arbetslösheten är stor trotshögkonjunkturen. Det skulle vara mera naturligt om arbetsmarknadsministernlade tyngdpunkten vid sin oro och vid det faktum att hon själv inte kan varanöjd. talar visserligen om en minskad arbetslöshet och sägeratt arbetslösheten ligger strax , men det är klart att arbetsmarknadsministerninte kan vara nöjd med tanke på den häftiga kritik hon själv förde fram närarbetslösheten var bara knappt hälften så hög. Många av hennes anföranden frånden tiden hade just detta tema. Bekymren med de långtidsarbetslösa har påtalats tidigare idebatten. erkänner att problem inte saknas när det gällerdet kommunala rekryteringsstödet. Låt vara att skrivit på enaccept - arbetsmarknadsministern föredrar dock att tala om en utmaning. Jagtror att bekymren kommer att överstiga de plusposter som senare kommer attkunna redovisas. Därför har vi i sagt att man borde välja andravägar. Arbetsmarknadsministern säger själv i propositionen vill föra en pohtik som främjar näringslivets utveckling. Det är bra attdet uttalandet görs. Men faktum är att regeringens ekonomiska polifik innebärsvårigheter i det här avseendet. Jag har tidigare nämnt bensinskattehöjningen,elavgiftspåslaget och de nya skatter som innebär en fördyring av boendet. Detbetyder således att inte bara har att kämpa med en oregerligriksdag utan också har kompanjoner i regeringen som, enligt min mening, ärojusta mot henne. De bedriver en ekonomisk politik som gör det svårare förhenne att föra en för de arbetslösa konstruktiv och positiv politik. Ytterligare sysselsätt n ingsåtgärder m. m. Ytterligaresysselsättningsåtgärder m. m. 74 (vpk) replik: Arbetsmarknadsministern beskyller alla som diskuterar här för attsvartmåla. Jag skulle vilja säga: Om man gör en analys av dagens samhällslägeblir det ganska mörkt. Jag kan väl inte tro att arbetsmarknadsministern tyckeratt det kapitalistiska samhället är särskilt ljust - det finns oerhördaproblem. Minutgångspunkt i den här diskussionen är att samhället behärskas av en borgerligpolitik. Är det så att arbetsmarknadsministern känner sig träffad av det, ärdet desto värre. Jagsade i mitt anförande att inriktningen av de arbetsmarknadspolifiska åtgärdernakan läggas på historiens skräphög. Då gäller det själva inriktningen.Arbetsmarknadsministern har dock stöd i reservation 3 när det gäller att arbetsmarknadspolifikenskall syfta till att skapa fasta jobb. Min krifik utgår från att det inteskapas några fasta jobb - det är problemet! Det är en ständig kö fillarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Sammanlagt omfattar dessa, tillsammans medden öppna arbetslösheten, 328 000 personer. Det är en mängd människor sombehöver fast arbete. Sedantill solidariteten och förslaget om att man i kommunerna skall ha ettrekryteringsstöd. Jag tycker det är litet magstarkt av arbetsmarknadsministernatt i det läget utmana solidariteten bland de arbetslösa. Solidariteten fråndem som sitter på förmögenheterna och vinsterna, de rika och dem som fårmarginalskattesänkningarna utmanas ju inte. Det är de arbetslösa i kommunernadet gäller. När det gäller dem skall man rucka på reglerna - och då blir detarbetslösa mot arbetslösa. Det blir samma rundgång som när man sade attberedskapsarbeten skulle tillförsäkras de utförsäkrade. Vad hände då? Jo,18-19-åringarna fick inga beredskapsarbeten - och så fick vi ungdomslagen. Detsaknas fasta arbeten. Man frågar sig: Hur har regeringen tänkt sig att vi skallfå fasta arbeten framöver? Hur många arbeten behövs? Hur många har regeringenräknat med att det skall finnas? Eller skall vi fortsätta med kortsiktigaåtgärder framöver? Såfill oljan i maskineriet. Det är bara bekräftelsen på de korporativautveckHngsdragen - arbetsgivare, fackförening och stat skall samarbeta. Det ärden gamla socialdemokrafiska klassamarbetstanken, och den har intelett fill några förändringar som gjort det kapitalistiska samhället merrättvist och jämlikt - tvärtom. 75Arbetsmarknadsminister : Herr talman! Vänsterpartietkommunisterna brukar berömma sig av att vara det parti som mest för denideologiska debatten här i kammaren. Då tycker jag kanske att det sistaexemplet som presenterades från var något magstarkt - om detskulle vara ett exempel på korporativism att vi har en arbetsförmedling somfungerar och som snabbt kan tillsätta de lediga platserna. Förnågra år sedan hade jag glädjen att vara på det norska arbeiderpartietskongress. Det var när valdes fill ordförande. höll ett tal som tack föratt hon blivit vald, där hon tog upp solidariteten i samhället. Det var ettganska självkritiskt tal, där hennes tema var att solidaritet är mer att ge änatt ta. Jag tror att det faktiskt är på det sättet att om vi bara kräversolidaritet av de stora kapitalägarna men inte av arbetskamraterna ute pålandets många arbetsplatser, då klarar vi inte detta. Och något sådant hararbetarrörelsen heller aldrig menat med solidaritet - den har omfattat oss allaoch ställt krav på oss alla. säger att det är konstigt att jag gläder mig åt attarbetslöshetssiffrorna går ner, eftersom jag så häftigt krifiserade de borgerliganär arbetslösheten var drygt hälften av vad den är . Om man fittar påårsgenomsnittssiffrorna för att finna den arbetslöshetsnivå som får man gå till då vi förra gången hade socialdemokrafisktregeringsstyre, 1976. Centernavvisar regeringens förslag till kommunalt rekryteringsstöd, och jag tycker attdet är sorgligt. Jag förstår inte riktigt alternativa förslag. Centernföreslår att rekryteringsstödet på den privata sidan, som innebär att enarbetsgivare kan få av lönen betald av staten om hananställer en långfidsarbetslös, skall öka till . Jag kan inte finna någotsakligt mofiv för detta. Det är en överkompensation till de privataarbetsgivarna som det inte finns skäl för.