prot · G80917 · 1984-12-31 00:00:00 — Glädjande nog har facket backat och accepteratde arbeten som görs där. Nej till Röda korset. Röda kors-medlemmar bedriversjukhusvärdinne-verksamhet. De hjälper patienter att hitta rätt och går ärendenav olika slag. Den här verksamheten har mött motstånd och stoppats på någrahåll i landet. Det skall vara anställd personal i stället för frivilligainsatser. Ett stort problem i många skolor är att mycket förstörs.Det har man försökt råda bot på genom att göra eleverna mer delaktiga i skolansskötsel. En del elever har fått hjälpa vaktmästaren, andra har hjälpt till vidbespisningen. Inte heller detta har gått smärtfritt. gick några lärare från på en frivilligkurs. Det ogillade ordförande . Han ansåg attlärarna borde begära extra betalt. Men kursen var frivillig och lärarna deltogi den av eget intresse, så extrabetalning var inte aktuell. När lärarna vägradelyda Hellers order att hoppa av kursen blev de uteslutna ur facket. Under den långa tid innehaft en dominerandeställning i har det varit självklart att aktivt uppmuntra och stödjaideellt socialt hjälparbete. Detta har bl. a. inneburit att kommunen hjälptLP-stiftelsen och Räddningsmissionen-Fyrbåken med lokalbidrag. Den nyasocialdemokratiska ledningen i socialnämnden delade inte denna uppfattningutan stoppade dessa bidrag efter makttillträdet. Detta är ett ofattbart beslutmed tanke på den stora hjälpinsats som dessa föreningar gör. Det är minförhoppning att socialdemokraterna i vid närmare eftertanke kommer attompröva detta beslut. i fungerar som en uppsamlingsstation förmänniskor som behöver bistånd. Utöver helinackorderingarna finns det på varjehem dagbesökare, som inte övernattar men tillbringar på hemmet föratt få hjälp. I bedrivs dessutom en öppet-hus-verksamhet, värmestuga,kaffeservering, utdelning av kläder samt rådgivning till enskilda och familjer. Rådgivningsverksamheten rörande alkohol och narkotika harhaft 1 050 besök . Hjälpverksamheten till enskilda och familjer harinneburit att 125 personer har utrustats med kläder . har44 personer bott sammanlagt i LP-sfiftelsens fastighet. Dettahjälparbete tvingas nu kanske upphöra. Jag vill noga betona att jag tycker att facket oftast görett fint arbete med att fillvarata medlemmars intressen. Men jag tycker att manskall påtala både internt och offentligt när dess arbete motarbetarbetydelsefulla frivilliga insatser i folkrörelserna. Det behövs en bredare debatt kring de här frågorna. Inteminst inom fackföreningsrörelsen borde det föras en intern debatt. Är detverkligen - i ett bredare perspekfiv - ett fackligt intresse att lägga hämskopå människors vilja fill frivilliga ideella arbetsinsatser? Mycket tyder på att det fackliga motståndet under senarefid har börjat släppa, och detta är bra och nödvändigt. Inte skulle vår omvärid se bättre ut om organisationer som , Frikyrkan hjälper och Amnestyinte troget och oförtrutet arbetade vidare med att hjälpa människor mot lidandeoch orättvisor. För är det en självklarhet att stödja ideelltarbete både i vårt land och i vår omvärld. Frivilliga insatser skall intemotarbetas. Idealiteten skall i stället uppmuntras. 82 (): Det är lagligt att använda narkotika. Detkommer kanske som en överraskning för många, men så förhåller det sig faktiskt.Om en haschpipa går runt i ett gäng, kan bara den som har köpt haschet fällasför narkotikainnehav. Detta har högsta domstolen fastställt i en dom fråndecember 1983. I domen sägs att narkotikainnehav inte är olagligt om det sketti direkt anslutning till konsumtion. Denna dom är prejudicerande. Regeringens kräver inga förändringarav narkotikastrafflagen - men vi är många som kräver en förändring. I främstaledet står , dvs. de människor som har enbittraste erfarenheten av vad de betraktar som en lucka i lagen.Föräldraföreningen lägger nu tillsammans med ned ett oerhört stort ideellt arbete av det slag som om, bl. a. genom en kampanj i form av en stor namninsamling, för att fådenna lucka i lagen tilltäppt. I har vi bestämt oss för en restriktivnarkotikapolitik, och denna har ett brett stöd bland människorna. Det har vifått belägg för bl. a. genom den SIFO-undersökning i frågan som har lagtsfram. Det är olagligt att inneha, framställa eller handla med narkotika, mendet är alltså helt lagligt att använda den. För att förtydliga: Det är tillåtetatt röka hasch, sniffa kokain, injicera eller dricka amfetamin och heroin. Däremotär det förbjudet att inneha eller sälja narkotika. tycker säkerligen många att man för att t. ex. rökahasch också måste inneha haschet, men det är inte alls nödvändigt. Om t, ex.polisen stormar in i ett rum där det sitter fem ungdomar och röker hasch, ärdet bara den som har haft haschet med sig eller, för att uttrycka det ijuridiska termer, varit i besittning av narkotikan som kan dömas. Men domstolenmåste kunna bevisa vem som hade knarket med sig. Sitter det då fem personer iett rum och vägrar att tala om vem det var, kan polisen ingenting göra utan attalla går fria. Därför kräver vi i moderata samlingspartiet att allicke-medicinsk befattning med narkotika skall förbjudas. F. n. straffas innehav huvudsakligen i samband medöverlåtelse, men en hel rad förfaranden kring konsumtionen av narkotika räknasinte som innehav. Det är t, ex. tillåtet att stoppa en haschpipa eller ladda enspruta och låta den gå runt. Det är tillåtet att tillföra sig själv narkotikagenom olika metoder, såsom rökning, snusning, injektion eller nedsväljning,något som jag talade om redan tidigare. Det är också tillåtet att vara påverkadav narkotika. Det finnsutöver gärningen innehav ett område som inte är straffbelagt. Det är där som vi och flera andra, bl. a.Föräldraföreningen och Narkotikafritt samhälle, kräver att missbruk avnarkotika skall straffbeläggas. Det har inte varit enkelt att hitta en täckandebrottsrubricering. Men vi har kommit fram till uttrycket olovligt handhavandealternativt olovlig befattning. Därmed kan det inte förekomma någon hantering,befattning eller annat handhavande av illegal narkotika utan att åtminstonenågon juridisk person är ansvarig. Så länge som någon handhar narkotikan kanden användas till att förstöra en annan person. Handhavandet kan alltså inteavfärdas som något som enbart är konsumentens eller missbrukarens ensak. Jagpåpekar detta därför att det enligt svensk lag inte är straffbart att förstörasig själv. Det är endast tillåtet att handha och använda eller brukanarkotika för vetenskapliga eller medicinska ändamål, men det är intestraffbart att använda narkotika för något annat. Får vi igenom denna ändring blir det enkelt att förklaraför ungdomar och andra att det är straffbart blott och bart att ta inarkotikan. Då skulle vi slippa att vid samtal med ungdomar tala om hur farligtdet är med narkotikan. Dessa samtal slutar ofta med att ungdomarna självasäger: Men det är ju tillåtet att röka hasch. Föräldrar till ungdomar som råkat in imissbruket och föräldrar som oroar sig för sina ungdomar vädjar till ;Ge oss en heltäckande lag. Det är ett av de viktigaste leden i arbetet att göraSverige till ett narkofikafritt samhälle. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 83ING-MARIE (): Jag vill inledningsvis kommentera UllaTilländers inlägg, där hon hävdade att socialdemokraterna av spekulation skullevänta med barnbidragshöjningen och invänta ett valår. Jag vill försäkra UllaTilländer att så ingående spekulationstankar har vi faktiskt inte inom socialdemokratin.Det är för oss helt främmande. Vi föreslår nu höjning av fastighetsskatten samtskatten på bensin, el, tobak och sprit. Det här beror inte på spekulation. Vigör det av ansvar för statens och samhällets ekonomi, och vi gör det av ansvarför att föra en raserad ekonomi efter de borgerliga åren i balans igen. Jagtycker att det klingar synnerligen falskt när talar omspekulation inför valet. Debatten belyser mycket klart att serspekulation i alla politiska åtgärder på grund av att man själv ofta sersakerna utifrån det perspektivet. Jag vill fråga : Hur tänker centernfinansiera den vårdnadsersättning som hon talade för? Därmed, herr talman, vill jag gå över till det ämne somjag hade tänkt att tala om . Avgörande för om vi skall kunna formasamhället efter vår egen modell här i är om vi kan fördjupa demokratin,om vi kan slå vakt om den reella yttrandefriheten och tillförsäkra alla entillräcklig överblick så att de kan känna delaktighet i detta arbete.Det är inte bara risken för dominans av utifrån kommande massmedia som då måstebalanseras med en medveten mediapolitik. Det handlar också om att styrkan ochgenomslagskraften från vissa intressegrupper inte får så att säga slå ihjälandra röster. Den politiska uppgiften att stimulera människors egenskapande aktivitet, att engagera flera människor i kultur- och samhällsliv samtatt skapa förutsättningar för en kulturell delaktighet i landets alla delar ochbland alla människor, kräver en mycket medveten politisk helhetssyn. Det kräverockså en överensstämmelse i inriktningen av resurserna såväl centralt somregionalt och lokalt. Det är en spännande uppgift. Om vi inte löser den får vien ökad passivitet, ökade kunskapsklyftor och med all sannolikhet ökade socialaproblem med skadegörelse, missbruksproblem och andra utstötnings-mekanismer somföljd. Jag tror att det här sambandet är mer avgörande än de enkla lösningarsom föregående talare har pekat på. Till skillnad från alla svåra och bekymmersamma delar inomdet politiska fältet är ju faktiskt kulturpolitiken alltid full av möjligheter. Vi har hunnit en bra bit på vägen att bygga ut debasresurser för ett regionalt fungerande kulturliv som kulturpolitiskabeslut innebar. Vi har fått tio nya statsunderstödda teatrar och tvånya statsunderstödda musikinstitutioner. Vi har fått länsmuseer i alla län, ochvi har folkbibliotek i landets alla kommuner. Vi har fått ett kraftigtgenomslag för de nya bidragen med anslag till kulturverksamhet i folkbildningen.Som exempel kan nämnas att ABF redovisar att dess kulturverksamhet ifolkbildningen redovisat 3 685 000 i publik- och deltagarsiff-ror.Det här visar vilken oerhörd bredd och spridning av kulturaktiviteter som dennya kulturpolitiken har inneburit. Från samhällets sida har satsningar på kulturändamålhävdat sig väl i förhållande till andra områden. Visserligen ärkulturkostnaderna så små i förhållande till andra utgifter, att det väl snarasthar gjort dem mindre intressanta i besparingssammanhang, och visst har man nugott och väl nått gränsen för möjliga nedskärningar utan att det går ut överväsentliga delar av verksamheten. Men de offentliga kulturutgifterna har trotsallt inte minskat sin andel av de totala kostnaderna. ökade kulturens andel av den totalaekonomin från till 4,. skedde en vändning;kulturens andel minskade, tillväxten bröts och ersattes av en vissrealminskning av kulturkostnaderna. Skillnaderna i kulturinsatser mellankommunerna har successivt tenderat att öka fram till1981. Men glädjande nog finns det ingenting som tyder på att de klyftorna nuskulle vara på väg att ytterligare vidgas. Tvärtom kan möjligen en - totalt församtliga kommuner -svag utjämningstendens skönjas. Det mest glädjande är att den alldeles färska statistikenför 1983 visar att en relativt kraftig återhämtning har skett i de kommunalakulturinsatserna. Realökningen kan uppskattas till ca 5 %.Det visar att debatten om jämlikhetsaspekten på den kulturella välfärden har fåttett politiskt genomslag. Vi gick in medtrumpetstötar och kampanjer från främst SAF och med budskapet attGeorge vision av tvångssamhället hade blivit verklighet, harde värsta övertonerna bränt sönder sig själva. Jag tänker på slängar om friheten i svältens och arbetslöshetens ochkoncentrationslägerfångarnas frihet. Det känns besvärande att nämna dessauttalanden, men de är ju tyvärr en realitet. Människor är naturligtvis arga på krångliga bestämmelsersom de inte förstår. Förmynderi och paragrafrytteri behöver punkteras. Mensamtidigt inser nog envar att friheten för gemene man och kvinna i det härlandet aldrig har varit så stor som . En ovärderlig tillgång för att utveckla och fördjupademokratin är en i stora drag gemensam värderingsgrund för vad som är rätt ochfel, för vad man får och inte får. Det handlar egentligen om ett ideelltkulturarv. 1960-talets starka uppslutning kring kravet på politiskalösningar för att uppnå jämlikhet genom solidariska insatser har vriditsöver i hårdlansera-de kampanjer för egetansvar och "satsa på digsjälv"-paroller. Välj mellan sjukvård och segelbåt var ett - mycket avslöjande- utrop av en entusiastisk SAF-direktör. Krossa facket, löd en annan paroll. Vi är inte ensamma i om den här utvecklingen. Meståskådligt kan vi se vad som händer i . är inställd påatt den engelska fackföreningsrörelsen skall tvingas uppleva sin egenförintelse. Att hela samhällen därvid går under och att familjernas nöd ärobeskrivlig stämmer inte de konservativa till eftertanke eller mänskligahänsyn. Det vi upplever i är en utmärkt lektion i hur långt värnet avprivilegier kan drivas politiskt. har, såvitt jag vet, vår svenska TVinte ens försökt skildra vad som händer annat än i korta snuttar inyhetsprogrammen om våldet mellan polis och strejkande. Svenska företag gör nu stora vinster - så stora attsvårigheterna att hitta lämpliga investeringsobjekt för pengarna är påtagliga.En återhållsam lönerörelse är nödvändig för att inte driva upp inflationen -det har debatten klart visat. Att de inarbetadevinsterna används i företagen på ett konstruktivt sätt är en förutsättning föratt ekvationen skall gå ihop. Vinsterna har ju inte ramlat ned i knät påföretagarna, utan arbetats ihop av de anställda. Med hänsyn till de stora förändringar som har skett ochsom kommer att ske inom arbetslivet är omfattande satsningar på utbildning inomyrkeslivet avgörande för om vi skall komma igenom förändringarna med inte baraproduktionsökningar utan också kvalitetsvinster för människorna ute påarbetsplatserna. Men omställningen kan också kopplas till kulturella aspekter.Statens kulturråd har utarbetat ett förslag till hur kulturverksamhet via delokala arbetsplatserna skulle kunna förstärka yrkesstoltheten, öka gemenskapenoch stimulera till eget skapande och ökad delaktighet. De möjligheter som rapporten visar är lika avgörande för hur vi formar samhället som vadvår massmediepolitik och hur vi löser sysselsättningsproblemen är. Till alladessa förslag säger nej. yttrandet konstateras att "arbetsgivaren förfogaröver företaget och dess egendom". Litet längre ned sägs; "Företagens kostnader måstehållas nere och statens finanser förbättras." Vidare; "De fackligaorganisationerna har stora ekonomiska resurser och bör klara finansieringensjälva." har inget intresse av ochser inga ekonomiska möjligheter för en satsning från näringslivets sida påkultur för de anställda i företagen. Däremot har P.G. nu dragit igång en ny innovation: Näringslivets kulturfond. Insatt kapital skall uppgåtill 200 milj. kr. med en årlig utdelning på 25 milj. kr. som detta sker är arbetslösheten bland dekonstnärligt yrkesverksamma en av de högsta alla kategorier. För många av demsom får ett eller annat jobb blir årsinkomsten oftast ändå så låg att denfaller helt utanför ramarna för vad andra yrkeskategorier anser vara ettminimum. Byråkrati och skatteregler trasslar till det för kulturarbetarna,eftersom normalmodellen inte stämmer med deras förhållanden. Det är positivtatt regeringen nu avser att lägga fram en proposition på grundval avkulturskattekommitténs betänkande. Men huvudfrågan, nämligen den stora bristenpå arbetstillfällen, är naturligtvis inte löst med förenklade skatteregler. Den samlade offentliga kultursatsningen har avsevärt ökatantalet arbetstillfällen inom kultursektorn. Trots det ökar antaletvälutbildade och mycket skickliga musiker, skådespelare, konstnärer osv. mer änantalet arbetstillfällen. Vi har höjt kvaliteten bland de konstnärligtyrkesverksamma. Svenskt kulturliv har livskraft, och vi borde genom attutnyttja vinsterna i ett tekniskt utvecklat näringsliv också kunna skapa ettutrymme för att tillvarata arbetsresultat och skaparglädje från konstnärligtyrkesverksamma inom alla delar av kulturlivet. Men för det krävs en aktivfördelningspolitik. Annars hotas kulturlivets självständighet. Den enskildekulturarbetarens arbetsmöjligheter skall inte användas som ett slagträ i enpolitisk propaganda - det är detta näringslivets kulturstrategi handlar om. Näringslivets kulturfond är kanske svaret på den motionsom väckte /, i vilken han hemställde attriksdagen skulle uttala "att nya vägar för finansiering avkulturverksamheten skall prövas". Åtminstone kulturutskottets ordförandeIngrid tycks ha uppfattat det så. Hon har ställt följande frågatill statsrådet ; "Vill statsrådet verka för att sådantstöd inte påverkar utformningen och storleken av utgående statligt stöd utanbetraktas som ett värdefullt komplement?" Jag skall med intresse ta del av kulturministerns svar. Deoffentliga kulturutgifterna /82, som är det senaste budgetåret medfullständig redovisning, uppgick till 5,6 miljarder. Jämfört med detta ärNäringslivets kulturfond bara litet sparsaint utstrött strössel påkulturtårtan. Men det glesa strösslet drar till sig blickarna och sätter i gångdebatten, vilket naturligtvis är meningen. SAS kulturstöd, som enligt vad som aviserats skall uppgåtill , fyller naturligtvis samma funktion. Drainaten, Konserthusetoch Moderna museetfår, efter tidningsuppgifter att döma, ta ut gratisbiljetter för 250 000 Nr 17 kr.vardera på flyget för dessa pengar. Osökt gör man den hemska jämförelsen hurdet skulle uppfattas om skulle börja ersätta sitt kulturstödmed månadskort på SL för de anställda eller om staten skulle ersättakulturstödet med årskort på SJ. Det är viktigt att näringslivets kulturintressetas till vara, men insatserna borde kunna komma de anställda till del. 84ULLA TILLÄNDER (c) replik: Nog måste väl hålla med omatt det verkar märkligt att socialdemokraterna väntar ända till 1985 med denförbättring för barnfamiljerna som en höjning av barnbidraget utgör. En höjninghade ju varit ytterst befogad . Jag vill hänvisa till den artikel somGöte redan har omnämnt och som återfinns i tidskriften är skriven av . Jag skall citera inledningen på denhär artikeln, som anknyter till den barnbidragshöjning som träder i kraft efternyåret. Under rubriken skriver ; "Undersökning på undersökning visar, attbarnfamiljerna under en följd av år varit den ekonomiskt mest utsatta gruppen isamhället. När därför oppositionspartierna i kom medförslag, som alla syftade till att öka barnfamiljernas standard, varförväntningarna stora på att en bred uppslutning skulle kunna ske om förändringav barnfamiljernas villkor och att de skulle kunna räknamed en förstärkning i kassan. vet vi att så inte skedde. Regeringen föredrog attlägga ett eget förslag och ökningen kommer , Visserligensäger socialministern atthöjningen av barnbidragen är den största någonsin men i det påståendetligger ingen redovisning av det pris som får betalas för höjningen. För statenger och staten tar." Sedan redogörs i artikeln för hur litet den här höjningenger barnfamiljerna. Vidare vill jag som svar på fråga omhur vi vill finansiera vårdnadsersättningen hänvisa till vår partimotion, därvi har visat hur vi avser att finansierar vårt förslag till familjepolitik. Vihar anvisat olika finansieringskällor, varav en utgörs av en omfördelning avstatsbidraget till barnomsorgen. Det förslag som vi har på denna punkt är rättvist, för detjämställer familjedaghem med daghem, och det ger också statsbidrag tilldeltidsförskola och förskola. Som situationen nu är, sedan detsocialdemokratiska förslaget gått igenom, saknar stora grupper i samhället stödav samhällets barnomsorg. Man kan dra slutsatsen att det motstånd som finnsfrån'socialdemokratiskt håll mot vårdnadsersättningen har skapat ekonomiskaorättvisor mellan barnfamiljerna. Det är förvånande att socialdemokraterna stårbakom en sådan politik. 85 () replik: Jag tog i min kommentar till upp hennes påstående att det skulle vara ren spekulation som ligger bakomsocialdemokraternas förslag. Det sade hon ingenting om , och det tycker jagär bra. När det gäller finansieringen av vårdnadsbidraget var detbra att vi fick ett besked. Finansieringen skall ske genom en omfördelning avstatsbidragen till barnomsorgen. Vi har stora köer till barndaghemmen. Det ärmånga föräldrar som behöver få barnomsorg och som önskar detta. Det sätt påvilket vill lösa problemet innebär att man förlänger köerna tillbarnomsorgen, skjuter på genomförandet av barnomsorgens utbyggnad. 86 () replik: Nog kan det tyckas vara ren spekulation frånsocialdemokratiskt håll, när man väntar med barnbidragshöjningen till valåret,trots att behovet av en barnbidragshöjning visat sig vara så stort och nunaturligtvis är ännu större genom de skattehöjningar som socialdemokraternaföreslagit . Ur rättvisesynpunkt är det dessutom stötande, och det ärförvånande att socialdemokraterna ställer sig bakom den tanken, att en så stordel av barnfamiljerna ställs utanför samhällets stöd till barnomsorg som falletnu är. Stödet till barnomsorgen, såsom det är utformat, går företrädesvis tillekonomiskt och sysselsättningsmässigt gynnade regioner. I praktiken sker det faktiskt en omfördelning frånekonomiskt svagare till bättre ställda, och en sådan omvänd fördelningspolitikstrider i varje fall mot vår uppfattning att trygghetssystemet skall syfta tillatt skapa en grundtrygghet för alla. 87 () replik: Vi skall inte ha en debatt enbart ombarnomsorgen. Det var inte min avsikt. Det var i stället kraftiga påhopp på socialdemokraterna som föranledde mig att kommenteradetta. Här redogör hon för finansieringsförslaget och pläderar för ettvårdnadsbidrag. Då skulle jag vilja fråga: Kommer och kds införvalrörelsen att enas om en gemensam polifik när det gäller barnomsorgen? Stårde båda partierna gemensamt bakom det som här tagit upp? Tredje vice talmannen anmälde attUlla Tilländer anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägderätt till ytterligare replik. 88 (): Jag vill börja med en dikt av : "Jag måste använda ord när jag talar till er! på engaleas, en hukarejakt, enskonare, en brigatin, enfregatt, en korvett, en snau med molnetav segelduk över sig; toppsegel,stagsegel, skothorn,fallhorn, halshorn. När det blåser till storm kan han väl inte bara peka med handen och ropa: Ta ned dom där! Det skulle se ut. Snickare har en låda med fackord och densom ska styra en stat kan välinte bara gästa i stormen: Dom där sitter fel! Jag måste använda ord när jag talar till er Ni måste läraer ord." För nästan precis sedantalade jag i kammaren om utarmningen av språket, detta då i anledning av enmotion av herrar och . Motionen handlade om detkrångliga överhetsspråket, och den var väl befogad, men jag oroade mig då ochgör det alltjämt för alltför stor förenkling av språket. För långt drivenförenkling kan nämligen leda till utarmning. Jag menar att man måste ocksåkräva något av den som lyssnar och läser. Att jag använder av min tid till atttala om språket beror på att jag läste i en rubrik iSvenska att moderatledaren vill att svensken skall"blomina ut". Jag har mött det uttrycket också i den koloreradeveckopressen, där det då och då står t. ex. om någon stackars rik flicka, somhaft motgångar och inte kunnat komma fill sin rätt, att hon nu äntligen"blommat ut". När man blommat ut vissnar man och dör, och det tyckerjag vore tråkigt om svenska folket skulle göra. Nog är det trevligare om viblommar upp och sedan fortsätter blomstra. Ofta kan vi läsa att någon "fillhör en av desom". Här finns det två språkfel i en enda kort mening. I våra fidningarskiljer man inte längre mellan "innan" och "före", och detfår vi tydligen vänja oss vid. Men skall vi nu också vänja oss av med användandet av ordet "dem"? ärdet faktiskt regel att skriva "åt de som", "för de som"osv. Att sedan avstavningen ter sig huvudlös numera får vi tydligen acceptera idataåldern, liksom att korrekturläsning hör till historien.