prot · G80922 · 1984-12-31 00:00:00 — Det är helt klart att den här lagstiftningen, vilket omvittnas av majoritet av remissinstanserna, kommer att luckra upp respekten förgällande lagstiftning, för kravet på att fredsplikten skall hållas. Defackliga organisationerna kommer att få svårare att hävda sin auktoritet ute påarbetsplatserna. Vi har hört att 200-kronan egentligen inte har någon störrepraktisk betydelse. Principiellt har det betydelse att man sätter en gräns förskadeståndet, men i praktiken har arbetsdomstolen mycket sällan överskridit 200kr. Ingreppet i stridsrätten som innebär förbud motinnehållande av intjänt lön saknar också praktisk betydelse. Avdragsrätten för allmänna skadestånd avskaffas. Det ärväl den enda åtgärd som visar på en målsättning med regeringens proposition.Man vill nämligen klämma åt företagarna. Men var det verkligen det enda syftet, Ulander,med propositionen? Vad är det egentligen regeringen vill uppnå med sina mycketlångtgående förslag ur principiell synpunkt? Det råder här i en mycket bred enighet om defackliga organisationernas betydelse för utvecklingen på arbetsmarknaden ochför relationerna mellan arbetsgivare och arbetstagare. Men det förhållandet attvi accepterar facklig verksamhet och de fackliga organisationernas värde får juinte innebära att vi är totalt blinda för de nackdelar och avarter somonekligen finns - och som är väl dokumenterade - och för den utveckling somockså sker på många håll mot ökat förmynderi och maktanspråk som inte kanaccepteras i det demokratiska samhället. Vi moderater säger att i stället för den likriktning ochformalism som präglar den svenska arbetarrörelsen måste vi få en attityd sominnebär ökad flexibilitet, ökad benägenhet att pröva nya idéer, en vilja att tavara på enskilda människors förmåga. Därför måste den enskilda människansställning stärkas gentemot de stora kollektiven. Medbestämmandefrågor m. m. 20 i (c) replik: Jag har ännu inte hört något godtagbart svarfrån på frågan varför socialdemokraterna ville ändra lagen ochinföra 200-kronorsregeln igen. Det blir möjligt - vilket harvarit inne på - att göra undantag från denna regel, men det gäller speciellaoch mycket svåra fall. Jag kan försvara med att jag inte alls troratt han och socialdemokraterna eftersträvar att nå 6 000-kronorsnivån - det ärnog överdrifter som förekommer i den här kammaren . Men det som jag tycker är viktigare i detta sammanhang ärfrågan; Varför skulle man röra vid den här lagen, som fungerat på ett alldelesutmärkt sätt ? Man hade fått en praxis på detta område. Varförgår man då in och ändrar? Jo, r" n; . -som flera av oss har sagt-att manunder har lovat att s all man göra. Det är ju tråkigt. Jag tyckernog att socialdemokrati. \.a gärna hade kunnat svika dessa vallöften i den härfrågan och avstå från lagiindringen. Stödet från kommunisterna hade de ju fåttändå i vissa andra frågor, även om de inte får det i den här frågan. Jag förstår heller inte varförfacket ställer upp och försvarar dem som uriver vilda strejker. Vilda strejkerriktas ju inte bara mot företaget utan också mot facket. Jag förstår alltsåinte varför facket ställer upp på den sidan i den facki ? 21ELVER () replik; säger beträffande200-kronorsregeln att detta inte är något hafsverk - det är väl genomtänkt. Ochvisst är det det. har och hans partikamrater tänkt!Därför trodde man att det skulle vara något väsentligt annorlunda. Då måste detväl ändå kännas litet avslaget när den främste företrädaren för arbetsdomstoleni utskottet säger att han inte ens kan se att det egentligen blir annorlunda.Det betyder att luften ändå har gått ur den ballong som har blåsts upp. Jag kaninte förklara den '.ur häftiga debatten från socialdemokratiskt håll den 7 noveinber 1984 Medbestämmandefrågor m. m. på annat sätt - att man på något vis kände det litetjobbigt när vi antog MBL-lagen. Dels var det en betydande enighet, dels var maninte ensam om att driva fram den. Inte minst från liberalt håll var vi angelägnaom att stärka de anställdas inflytande på den egna arbetsplatsen. Man hade dåtydligen behov av något av en symbolfråga. Det har ju mera gällt det änrealiteter. Men det oroande är att det här kan uppfattas så attsamhället och lagstiftarens ser mindre allvarligt på olagliga konflikter. Detkan ingen ha intresse av, allra minst de fackliga organisationerna. Det är en sak till som gör mig bekymrad. Densocialdemokrafiska företrädaren här säger att han ansluter sig till principenatt vi inte skall göra intrång i regelsystemet, men ändå gör man det. Å ena sidan har man en principiell hållning som sammanfaller medvad som sägs i reservation 12, nämligen att man inte skall ge sig på de avtaloch regler som har ordnats på arbetsmarknaden, å andra sidan ger man sig ändåin på detta från lagstiftarens sida. Det är ett allvarligt memento. 22LARS-OVE (vpk) replik; besvarade inte mina frågor i sinreplik. Det kan bero på tidsbrist, men det kan också bero på att det är mycketbesvärliga frågor för att ta ställning till i det här läget. Föratt skall komma ihåg dem skall jag för säkerhets skull upprepadem: Vad har egentligen hänt sedan ni skrev era motioner i 200-kronorsfrågan?Varför släpper ni fältet fritt för reaktionen att höja strejkskadeståndet? Gårni inte ifrån era löften? Sedan till den kanske största frågan, den som bekymrar migmest. Det gäller socialdemokratins fullständiga brist på oro över utvecklingen,att man inte ens ser att de som har ägarmakten i samhället organiserar sig. Desom har denna makt skall snart ha kongress, de går till våldsam offensiv mot dearbetandes intressen och de har ett starkt politiskt parti till sittförfogande. I det läget försöker man inte stärka de arbetandes intressen utantror fortfarande på samverkan. Hur skall det i fortsättningen gå med omvandlingeninom den nya tekniken i det här samhället? Vad kommer det att bli av de vanligaarbetarna? Kommer de att delas upp i a-, b- och c-lag, där en del inte allsblir utbildade och en del blir elit? Svara på det, ! Hur ser ni påframtiden? När det gäller 200-kronorsfrågan i övrigt förhåller detsig ju på det viset att vad man lämnar öppet är s. k. svårare fall. De svårarefallen är ju egentligen uttryck för den motsättning som finns emellanarbetarnas intressen och arbetsköparnas intressen. I sådana fall skall manalltså kunna bli dömd. Detta måste kunna lösas på något annat sätt, utgåendefrån de arbetandes intressen. Man säger att sådana strejker kan vara riktademot facket. Ja, tacka för det när lagstiftningen i sådana lägen klavbinder defackliga företrädarna. Jag vill emellertid bestämt påstå att de flesta strejkeri dagens läge - oavsett oni de i lagens mening är tillåtna eller inte - står iöverensstämmelse med vad facket arbetar för . Det är bara det attlagstiftningen gör att de under ett visst skede av förhandlingarna blirolagliga. och därmedskiljs fackföreningsledningen ut från de vanliga medlemmarna. Detta är dagensverklighet på arbetsmarknaden. Till en sådan lagstiftning och sådana fortsattaförhållanden tänker nu socialdemokraterna bidra genom att inte införa denegentliga 200-kronors-gränsen eller, ännu hellre, helt avskaffafredspliktsbestämmelserna. 23 () replik: Jag kan bara konstatera att mycket liten tilltro till svensk fackföreningsrörelse. Han målar upp enbild som man knappast känner igen ute på arbetsplatserna. Vi har en stark, enadfackföreningsrörelse. Det är naturligtvis den som skall föra kampen påarbetsplatserna. Förslaget från vpk går egentligen ut på att man skall tabort möjligheterna att träffa kollektivavtal. Då skulle det bli ytterstbekymmersamt att bedriva facklig verksamhet. Det skulle uppstå en situation sommöjligen , men inte många andra människor i det här landettycker är bra. I motion 2029 på s. 6 skrivermoderata samlingspartiet: "Nuvarande ordning skapar särskilda problem förtusentals små och medelstora företag. Vid dessa har de anställdas inflytandeminskat sedan MBL infördes. Förhandlingar och information mellan parterna harpå ett olyckligt sätt lyfts upp över huvudet på dem som äger kännedom om delokala förhållandena. Problemen blir än mer påtagliga på de småföretag därvarken arbetsgivare eller de anställda är organiserade." Förklara för mig,, vad detta egentligen innebär! Härefter ett kort svar till i Bengtsfors:Lagen ändras helt enkelt för att den skall förbättras. Det är vad som är gjorti det förslag som föreligger . i talarom att vi försvarar demsom strejkar vilt. Jag sade mycket klart i mitt anförande att avtal som harträffats skall hållas. På den punkten finns det inget darr på rösten, varkenhos det socialdemokratiska partiet eller hos de fackliga organisationer som äravtalsslutande parter. Rent allmänt är det litet dumt att pådyvla oss enuppfattning, som bör veta att vi inte har. säger att luften har gått ur ballongen ochatt det inte är något speciellt med detta förslag. Min fråga är då; Varförreserverar ni er? Förhällandet är faktiskt det, , att det nyaregelsystem som har skapats ger större möjligheter till arbetsfred. Omkonflikter skulle bryta ut finns det nu också möjligheter att se till att deblir kortvariga. Läs vid tillfälle propositionen, som är mycket intressantläsning. Talmannen anmälde att anhållit att till protokollet få antecknat att de inteägde rätt till ytteriigare repliker. 24 (); Med stor regelbundenhet debatterar kammarenmedbestäm-mandefrägor. Jag har för avsikt att i mitt inlägg begränsa mig tillde frågor Medbestämmandefrågor m. m. som rör medbestämmandet inom den offentliga sektorn. Detär volymmässigt inte något stort avsnitt i betänkandet, men det ärprincipiellt viktigt. Det handlar ytterst, herr talman, om den grundläggandeprincipen i att offentlig makt skall utgå från folket och utövas avvalda ombud i allmänna val. Alltsedan MBL:s tillkomst har det förts en diskussion omoch på vilket sätt denna lag skall tillämpas inom den offentliga sektorn. Klarthar varit att de anställda inom den offentliga sektorn skall ha sammainflytande som de anställda inom den privata sektorn i relationenarbetsgivare-arbetstagare. Med andra ord: Då stat, kommun och landstinguppträder i arbetsgivarrollen finns ett legitimt krav på medinflytande. Dädäremot stat, landsting och kommun uppträder som representant för denoffentliga makten är maktutövningen suverän - utan inskränkningar från MBL. Svagheten i nuvarande lagstiftning har uppenbarligen varitatt den inte tillräckligt har utvecklat de särskilda villkor, förutsättningaroch begränsningar som måste råda för MBL inom den offentliga sektorn. Diskussionen har därför oftast kommit att kretsa kringgränsdragningen mellan MBL och den politiska demokratin och principen omfolkmaktens suveränitet, till vilken alla har bekant sig, men som uppenbarligeni sak har undergrävts successivt genom föreliggande tillämpning avMBL inom den offentliga sektorn. Motionerna behandlar, liksom motionernai dessa frågor , just gränsdragningen mellan den politiskademokratin och medbestämmandet. Medbestämmandelagen i har debatterats ikammaren . finns det en motion med somförsta namn där det yrkas på en grundlig översyn av tillämpningen av i syfte att inskränka denna skyldighet till att gälla frågordär regeringen uppträder i en strikt arbetsgivarroll gentemot de statligtanställda. Utskottets majoritet har såvitt jag förstår tagit fasta påvad majoriteten i anförde i sitt granskningsbetänkande1983/84:30. anför där;"- att omfattningen och inriktningen av förhandlings- och informationsverksamheteni fråga om regeringsärenden bör omprövas." Det kan låta förträffligt och sammanfaller till synes meddet moderata niotionskravet på en grundlig översyn av MBL i regeringskansliet.Men läser man vidare om vad syftet med omprövningen skall vara enligt KU blirman mera tveksam. Syftet sägs nämligen vara "att minska den senabehandlingen av mer rutinbetonade ärenden till förmån för tidiga kontaktermellan parterna i viktigare frågor". Min fråga till , som företräderutskottsmajoriteten, måste bli: Vilka parter är det som skall diskuteraviktigare frågor? När det gäller utgår jag ifrån att medfrågor menas propositioner. Jag frågar alltså; Vilka parter skall man diskuteramed? Vilka propositioner skall man ta upp till tidigare behandling? Görs detnågon åtskillnad mellan propositionerna, så att vissa propositioner inte skalltas upp till behandling medan andra skall tas upp? Det skulle varautomordentligt intressant att få ettklarläggande så att kammaren vet besked på dessa punkter. I moderata samlingspartiet råder en entydig och klarinställning. Den kommer till uttryck också i en reservation till detgranskningsbetänkande från , som jag citerade förut. MBLkan inte och får inte fillämpas på ett parallellt sätt i privat och offentligverksamhet. Endast då staten uppträder i rollen som arbetsgivare visavi deanställda kan MBL tillämpas på parallellt sätt. I kommuner och landsting har man debatteratMBL . Frågan har självfallet även diskuterats här i dennakammare. Det gäller återigen samma principfråga, nämligen gränsdragningenmellan den politiska demokratins suveränitet och personalens berättigadeinflytande. 1981 fattade ett beslut om att just de härgränsdragningsfrågorna, som uppfattades som komplicerade ute på fältet ikommuner och landsting, skulle bli föremål för en utredning. , inkl. de socialdemokratiska grupperna i dessa förbund,hade tillstyrkt att man skyndsamt skulle genomföra en översyn. Den nya socialdemokratiska regeringen tillträdde 1982 ochavlät en regeringsskrivelse där man helt enkelt meddelade till skillnad från kommit fram till att någon utredning ochöversyn inte borde genomföras. Som ett bärande argument för den nyaståndpunkten anfördes att frågorna om gränsdragningen mellan politisk demokratioch personalens medinflytande kunde lösas avtalsvägen. Med andra ord: Riksdagensbeslut nonchalerades. Socialdemokraterna i regeringen körde enkelt uttrycktöver sitt eget folk i där man uppenbarligen tvärsöver partigränserna uppfattat att det förelåg stora problem med tolkningen avjust gränsdragningsfrågorna. Om man går till vad utskottet skriver i det betänkande vinu diskuterar tycker jag att man finner att utskottet ganska lättvindigtavfärdar alla de här frågorna. "Skilda ståndpunkter föreligger i denna frågaalltsedan den uppkom. Argumenten är väl kända. Några nya omständigheter har inte tillkommit efter förra höstens riksdagsdebatt i ämnet ." Det är, herr talman, ett elegant sätt att komma runt ensvår materia. Frågan är då: Vilka ståndpunkter föreligger? Jag kan snabbt urskilja två huvudståndpunkter. Den ena äratt man ute i kommun- och landstingsvärlden, tvärs över partigränserna, inkl.Lars Ulanders egna partivänner, har kommit fram till att det råder oklarhet idessa gränsdragningsfrågor, och att det därför bör komma en utredning tillstånd. Den andra ståndpunkten, som alltså delas av den borgeriigaminoriteten i utskottet, är den som företräds av utskottsmajoriteten och desocialdemokrafiska riksdagsledamöterna fillsammans med vpk, nämligen att dessagränsdragningsfrågor skall man komma överens om genom förhandlingar parternaemellan. Det är alltså de två skilda ståndpunkterna övriga socialdemokrater tillsammans med vpk-ledamöterna söker skyla över isin korta lakoniska skrivning i utskottets betänkande. Jag skulle vilja ställaen Medbestämmandefrågor m. m. 3 protokoll 1984/85:22 Medbestämmandefrågor m. m. fråga tillLars Ulander med anledning av att det finns två skilda ståndpunkter - den somföreträdare för kommunvärlden har, tvärs över partigränserna, och den somsocialdemokraterna i och vpk har: Vad är det för parter som skallförhandla fram avtal om gränsdragning mellan utövandet av den offentliga maktenoch personalens inflytande? Är det förhandlingsdelegationerna i Kommun- ochLandstingsförbunden? Jag sitter själv med där, och vi brukar förhandla, men ärdet vi som skall debattera på vilket sätt den offentliga makten skallinskränkas, den makt som utgår från folket och utövas via ombud, utsedda iallmänna val? Det skulle vara utomordentligt klargörande, herr talman,om kunde få tillfälle att ange vilka parter som skall förhandla omden politiska demokratin. Avslutningsvis kan jag uppriktigt konstatera,att jag med stor förvåning har följt den socialdemokratiska riksdagsgruppensagerande i dessa frågor. Jag är fortfarande övertygad om - trots allt vad jaghar hört och sett av utskottsskrivningar i dessa frågor - att socialdemokraternai likhet med moderata samlingspartiet har den uppfattningen att all offentligmakt skall utgå från folket och skall utövas via ombud, valda i allmänna val.Denna princip och denna makt är inte, , förhandlingsbara på detsätt som utskottsmajoriteten låter antyda på olika sätt. Med det anförda ber jag, herr talman, att få yrka bifalltill reservationerna 5, 7 och 8 i föreliggande betänkande. 25 () replik; har ställt ett par frågor. När det gäller den fråga som togupp - om förhandling i - förhåller det sig så attcivilministern redan i budgetpropositionen 1983 aviserade att en översyn skulleske. En sådan översyn pågår. Det är litet underligt att motionerari frågan, eftersom de också står bakom det KU-betänkande som vi har stött osspå i utskottet. Det är helt klart att ett förslag kommer attläggas fram. Då får vi ta ställning till det, och då har och andramöjligheter att motionera. När det sedan gäller frågan vadmakten skall utgå ifrån vill jag framhålla att det är helt klart att den skallutgå från riksdag och de valda ombuden. Den saken är naturligtvis inteförhandlingsbar. Men den makten har heller aldrig blivit trampad på tårna.Moderaterna målar upp en hotbild som inte är riktig - och det ingår som ett ledi deras utmålande av fackföreningsrörelsen som ett hot. Jag kan bara göra denklara deklarationen, , att socialdemokraterna aldrig kommer attöverge sin ståndpunkt i denna fråga. 26ANDERS HÖGMARK (m) replik: Det är helt riktigt attkonstitutionsutskottet har behandlat dessa frågor. Det fanns i det sammanhangeten moderat reservation, som jag hoppas att har noterat. Vi begärdei den reservationen en översyn, och vi gjorde en klar markering av åt vilket hållden skulle gå. Vi hävdade att man skulle se till att inskränka inflytandet justvisavi den politiska demokratin. Där förelåg alltså en skillnad. Våra uttalanden på denna punkt ingår inte i någonhetskampanj mot facket. säger att den polifiska demokratin och denoffentliga maktutövningen aldrig har trätts för när eller blivit trampad påtårna. Det är då märkligt att man måste konstatera att egnapartivänner inom kommun- och landstingssektorn sedanuppenbarligen ansåg att det förelåg ett akut behov av en översyn. Man ville attgränsdragningsfrågorna skulle utredas skyndsamt. Frågan är vem som har störst och mest kontakt med kommunvärlden, eller någon annan. Jag har en känsla av att så fullständigt fången i de villkor som gäller den fackliga verksamheten atthan inte på något sätt kan se en motsättning mellan fackliga maktanspråk ochlegitim offentlig maktutövning från ombud, utsedda i allmänna val. Jag upprepar vad jag har sagt tidigare. Detföreligger två skilda ståndpunkter. Den ena är - och det är en mycketrespekterad ståndpunkt - att all offentlig makt utgår från folket, utövad viaombud, utsedda i allmänna val. Den andra är att man kan förhandla om maktensutövning och omfattning med någon motpart. har inte angivit vilkenmotpart det är fråga om, men man kan ana att det är facket som skulle varajämbördig förhandlingspart. Den senare inställningen delar inte vi moderater.Jag tror inte heller att den uppfattningen delas av majoriteten avsocialdemokraterna. Medbestämmandefrågor m. m. 27LARS ULANDER (s) replik: Där dök den uppfattningen upp från Högmark.Om man förhandlar skulle det betyda att man träder den politiska demokratin förnär. Det är inte fråga om det. Det handlar om att det är vi i den lagstiftandeförsamlingen som sätter ramarna för vad som är möjligt att förhandla om. Jag har icke uppfattat - och det är säkert den riktiga ståndpunkten- att vare sig eller har haft denuppfattning som Högmark anar skall finnas någonstans. Därför tycker jag atthela det resonemanget saknar relevans. 28 () replik; Om man har den uppfattningen attgränsdragningsfrågorna skall lösas förhandlingsvägen, måste det finnas någotatt förhandla om. Det gäller uppenbarligen, enligt uppfattning,att förhandla om den offentliga maktens suveränitet. Den är icke, herr talman,förhandlingsbar enligt moderata samlingspartiets uppfattning. 29 (vpk); I det här betänkandet behandlas två motionerfrån vpk, vilka handlar om de anställdas inflytande över datatekniken. Medbestämmandefrågor m. m. förstärka de anställdas inflytande och ge dem möjligheteratt sätta kraft bakom orden. införs datatekniken i arbetslivet helt på företagensoch arbetsgivarnas villkor. Det är företagen och arbetsgivarna som harexperterna, utredningskapaciteten och kunnandet. De anställda har MBL med tyåtföljande avtal. Man har rätt att få information, och man har rätt attförhandla, men hela bestämmanderätten ligger kvar hos arbetsköparna. Det här vill vpk ändra på. Vi har lagt framförslag här i som syftar till att förstärka lagstiftningen för attge.facket ett reellt inflytande, och som dessutom ger facket verkligamöjligheter att utöva detta inflytande. Det skall ske genom förstärkta resursertill utbildning och egen forskning. Det gäller att ge facket möjhgheter attutveckla egna alternativ, och det gäller att ge facket kraften att kunna taegna initiativ. Det handlar om, som det står i rubriken till en av motionerna,att den tekniska utvecklingen skall genomföras på de arbetandes villkor.Hittills har kapitalets villkor varit gällande. Det har gällt lönsamhet iförsta hand, i andra hand och i tredje hand. Viktiga frågor kring arbetetsinnehåll, arbetsmiljön och bevarade yrkeskunskaper - för att ta några exempel -har spelat en mycket undanskymd roll vid utformandet av datasystem ute iarbetslivet. Vi tror inte att de skulle ha gjort det om de anställda och derasfackliga organisationer hade haft ett större inflytande och om de hade haftmöjligheter att sätta kraft bakom de egna kraven. gick - alltså husorgan - ut och efterlyste exempel på bradatoriseringar. Jag vet inte om man fick några svar. Men så illa var det alltsåställt, att de goda exemplen måste efterlysas i tidningen. Det var med andraord inte det vanliga, utan det unika, det som måste efterlysas i särskildordning. Så skulle det kanske inte ha behövt vara - om de anställdas kunskaperoch åsikter hade tagits till vara på ett bättre sätt. Utskottet tycker att våra förslag till åtgärder bör anståtill dess att dataeffektsutredningens slutbetänkande har färdigbehandlats iregeringskansliet och blivit föremål för proposition. Om detta kan sägas attdet , såvitt jag kan bedöma, måste vara sista gången som man kan hänvisa tillden utredningen för att avslå våra krav om förstärkt fackligt inflytande överdatoriseringen. måste ni komma med nya skäl. Vad säger då dataeffektutredningen om inflytandefrågorna?Ja, man anser att en avgörande förutsättning för en reell påverkan pådatateknikanvändningen är att medbestämmandet kommer in på ett tidigt stadiumi utvecklingsprocessen. Till detta kan sägas att det förstås är bra om man kommerin tidigt, men så länge problemen formuleras av arbetsgivaren och så länge allexpertis finns på den sidan, blir det ändå inte på de egna villkoren som deanställda är med i utformandet av datoriseringen. I utredningen säger man sig vilja lösa de problem somfinns i koncernföretag när det gäller medbestämmandet, vilket ju bara sträckersig till det egna företaget och inte till koncernen. Men hur skall man kunnalösa det problemet, när man inte anser att lagstiftningenskall ändras? Det är för mig en gåta. Man tarupp utbildningsfrågor för förtroendevalda och övriga anställda och anser attlokala fackliga organisafioner skall ges möjligheter till assistans frånombudsmän och konsulter. De här frågorna skall alltså lösas avtalsvägen, och detbäddar för nya motioner - det är jag övertygad om. Det har visat sig vara svårtatt komma fram avtalsvägen, det tog att teckna medbestämmandeavtal,och de som sedan kom var ganska tunna fill sitt innehåll.