prot · G80944 · 1984-12-31 00:00:00 — När nu såträget återkommer med sin fråga om fristående skolor kan jag inte avstå frånatt påminna om att vi har ett beslut där det slogs fast vilkaförutsättningar som gäller för en fristående skola. I de fall en friståendeskola uppfyller vissa minimikrav kan den lokala skolstyrelsen besluta om att ensådan fristående skola skall fä finnas. Beslutet visar att vi respekterar attdet finns enskilda människor som vill driva och utnyttja fristående skolor. Vi socialdemokratermenar däremot att det är mest angeläget att samhället fördelar sina resurser säatt alla fär en bra skola att gå i. Även om det står i strid med den moderatasynen håller vi fast vid att vi främst värnar om en bra skola för alla elever. Detgörs faktiskt, , många olika insatser på rikspla- Skoladministrativa frågor m. m. net samt pä regionalt och lokalt plan beträffande jämställdhetsfrågor.Kunde vi opinionsmässigt ännu mera påverka läromedelsförfattare, kanske andraopinionsbildare också, och få dem att arbeta aktivare för jämställdheten iskolan, har vi i och för sig ingenting emot det. Men den speciella kommitté somni yrkar pä tycker vi är överflödig. Förste vice talmannen anmälde attGunnar anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik. 37ELISABETH (): I betänkande 5 som vi nu behandlar återfinnsett särskilt yttrande av de moderata ledamöterna i utskottet beträffande denvertikala skolorganisationen. Jag måste tyvärr till en början konstatera attnär i räknar upp de motioner som behandlats ibetänkandet nämner hon inte den om den vertikala skolorganisationen. Jag anserdetta helt symtomatiskt. Den vertikala skolorganisationen gäller en skola förvilken socialdemokraterna inte visat något intresse och tydligen inte kommeratt göra det senare heller. I utskottsbetänkandet ägnar man över huvud tagetinte något intresse åt den. Man konstaterar bara att motionen behandlades redan1982/83, och man kommer inte med några som helst nya fräscha kommentarer tillfrågan . Man ansåg tydligen inte att det behövdes. däremot konstaterar att den vertikalaskolformen är av betydande intresse och skapar en stimulerande och harmoniskskolmiljö. De skolor man nämner är i och Göteborgshögre samskola. I utbildningsutskottets betänkande 1982/83:35 begärde moderaternaen allsidig utvärdering av vertikaliteten. Ända sedan jag kom in i riksdagen1979 har jag genom motioner och interpellationer försökt främja denna skolform. Vi som i många är har arbetat i denna typ av skola, medupp till tolv årsklasser i samma skola och skolbyggnad, är övertygade om attdenna skolform ej fårförsvinna ur svenskt skolväsen. Det är också, fru talman,med tillfredsställelse som jag konstaterar att lärarnas organisationer, LR ochSLF, ställer sig positiva till vertikalitetens bibehållande. För att undvika missförstånd - de är så vanliga i dennafråga - vill jag ta tillfället i akt att understryka att tolv årskurser i sammaskola inte innebär att den enskilde eleven måste gå sina i samma skola.Olika val och önskemål omöjliggör ofta ett sådant förhållande. Nej, här är detprimära att förutsättningar skapas för elever i tolv årskurser, 7-20 är, attsamarbeta, att ge kamratstöd och att bidra till social trygghet i skolan. Segregationen mellan olika åldrar minskar således. Detblir naturligare att ta hänsyn till varandra, att hjälpa varandra och att gevarandra stöd i skolarbetet, på rasterna och . Att en äldre elev, t,ex, högstadieelev eller gymnasieelev, får förtroendet i omsorgen om yngrekamrater skapar trygghet hos den yngre, ansvar och sund självkänsla hos denäldre. Svårigheter vid övergäng till högre stadium är kända. Härunderlättas situationen i den vertikala skolan, där lärare kan följa med upp tillhögre Därmed bibehålls kontakten mellan överlämnandelärare och elev. Den sociala tryggheten i skolmiljön bidrar verksamt till enbra studiesituation, och kunskapsinhämtandet främjas därmed. Jag är övertygad om att alla de som är varmaförespråkare för den vertikala skolformen även fortsättningsvis kommer attarbeta för dess inlemmande i vår skolorganisation. Jag uppfattade förut en stark kritik frän för att han driver sin fråga om fristående skolor för tredjeåret i rad. Jag driver den här frågan om vertikaliteten för femte året i rad.Vad menar ? Skulle vi inte ha full rätt att driva de frågor vitror på? Jag tänker fortsätta, , och kan inte dela denuppfattning som socialdemokraterna här ger uttryck för, att skolan inte är avnågot värde. Vi vet att den vertikala skolan är effektiv, inte minstför de svaga och studieovana eleverna. Kanske är det de som skulle vinna mestpå att vi fick flera vertikala skolor. Skoladministrativa frågor m. m. 38TORSTEN (): Jag vill ge några kommentarer till den motionangående behörighetskraven för innehav av skolledartjänst som jag har väckt ochsom behandlats i utbildningsutskottets betänkande nr 5, Anledningen till motionen är att man såväl iskolstyrelserna som i länsskolnämnderna börjar ifrågasätta om det inte vore lämpligtatt vid anställning av skolledare avstå från kravet på pedagogisk kompetens ochatt till skolverksamheten fä knyta personer utan denna kompetens men med godadministrativ utbildning. Decentraliseringen inom skolområdet har inneburit att ettökat ansvar har lagts på kommunerna när det gäller driften av skolan. Ett stortansvar för ekonomin åvilar skolledarna på grund av den friaresurstilldelningen. Vidare har en rad nya inslag tillkommit i denskoladministrativa verksamheten, t. ex. ADB och den utvidgadelagstiftningen pä arbetsmarknadens område. Det är riktigt, som framhålls i utskottsbetänkandet, attskolledaren skall ha god erfarenhet i fråga om den dagliga undervisningen. Mendet jag påpekar i motionen är att möjlighet att anställa icke pedagogisktutbildad personal skulle kunna ges sädana rektorsområden där man har en rektoroch två studierektorer. I sådana fall borde det vara helt möjligt att bortsefrån kravet pä pedagogisk utbildning för en av tjänsterna och enbart kräva godutbildning i ekonomi och administration. heter det att undantag kan göras, om synnerliga skälföreligger. Jag anser att detta bör fä tolkas på ett mer generöst sätt, så attde lokala skolstyrelserna i större utsträckning får möjlighet att själva avgöravilken utbildning personalen skall ha för att skolans behov bäst skalltillgodoses. Jag har inget yrkande, men jag kommer attfölja frågan och vid behov återkomma till den. Skoladministrativa frågor m. m. 39 (): Jag har begärt ordet med anledning av minmotion nr 813, Utskottet avstyrker motionen med hänvisning till lagen omskolplikten. Bakom motionen ligger allvarliga rapporter från kuratorer,som fär möta invandrarungdomar vilka av olika anledningar har slutat singrundskoleutbildning före nionde årskursens slut. Bland dessa ungdomar finnsäven barn i skolpliktig ålder. Det finns invandrarbarn som inte fått anmäla sig tillskolan eller som inte har nåtts av skolan. Det finns också barn i skolpliktigålder som har fått åka till hemlandet efter avbruten skolgång här och som sedanhar återinvandrat till , Orsakerna till att dessa invandrarbarn haravbrutit sin skolgång är många. Det är alltså fråga om både skolpliktiga och ickeskolpliktiga barn, för vilka grundvux eller någon annan vuxenutbildning enligtmin åsikt inte är någon lösning. Folkhögskolan med sina speciella möjligheterskulle vara den bästa lösningen. Det är kanske onödigt att i detta sammanhangunderstryka att dessa ungdomar är dömda att få stora svårigheter på denframtida arbetsmarknaden i , Vi har hört att somliga har haft svårt attmotivera kraven i sina motioner, men jag har försökt göra det i fråga om minmotion. Jag har inget yrkande, eftersom jag medger attmin motion kanhända var dåligt förberedd och att man bör försöka finna andralösningar. Jag återkommer i ärendet . Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1-3(prioriteringar inom skolans verksamhet, översyn av läroplan, m.m.) Utskottets hemställan bifölls med 236 röster mot 78 förreservation 1 av Per m, fl. Mom. 4 (undervisning och betygsättning iorienteringsämnena pä högstadium) Först biträddes reservation 2 av Per m. fl. med 80röster mot 68 för reservation 3 av m. fl. 170 ledamöter avstodfrån att rösta. Härefter bifölls utskottets hemställan - som ställdes motreservation 2 av Per m. fl. - genom uppresning. Mom. 5 (antalet betygstillfällen i ) Utskottets hemställan - somställdes mot reservation 4 av Per m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 6(visst lokalt initiafiv i fråga om betygsättning) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 5 avPer m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 8 (det relativa betygssystemetm. Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 6 av Per Unckelm.fl. - biföllsmed acklamation. Mom. 9 (konkurrenskomplettering avbetyg) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 7 av Per Unckelm.fl. - biföllsmed acklamation. Mom. II (undervisning i engelska) Utskottets hemställan -somställdes mot reservation 8 av Per m.fl. - biföllsmed acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. Mom. 7(skolans medverkan i jämställdhetsarbetet) Hemställan Utskottets hemställan bifölls med 292 röster mot 20 förhemställan i reservation 2 av . 3 ledamöter avstod från attrösta. Utskottets motivering - som ställdes motutskottets motivering med den ändring däri som föreslagits i reservation 1 avPer m. fl. -godkändes med acklamation. Mom. 9 (djurförsök) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 3 avPär m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 11 (statligt stöd till fristående skolor) Utskottets hemställan bifölls med 236 röster mot 80 förreservation 4 av Per m. fl. 1 ledamot avstod frän ätt rösta. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. konstitutionsutskottetsbetänkanden /85:8 om vissa fri- och rättighetsfrågor, m. m., 1984/85:11 omvissa riksdagsfrågor, 1984/85:12om inrättande av en statsrådslönenämnd (prop. 1984/85:17) och 1984/85:14 omrevidering av arvoden, m, m, till talmän (förs, 1984/85:6), 40 FÖRSTE VICE TALMANNEN: betänkanden 8, 11, 12 och 14kommer att behandlas i tur och ordning. Voteringarna äger rum i ett sammanhangefter avslutad debatt. Först upptas alltså betänkande 8om vissa fri- och rättighetsfrågor, m,m. 41ANDERS (); betänkande 1984/85:8behandlar bl, a, de viktiga frågorna om egendomsrätt, näringsfrihet ochyrkesfrihet. Den svenska grundlagen ger i dessa hänseenden ett internationelltsett dåligt skydd för dessa fri- och rättigheter. Därvidlag skiljer sig vårförfattning från vad som är vanligt i många andra västeuropeiska länder. I växande utsträckning har ett allt maktfullkomligare ochbyråkratiskt samhälle med en växande offentlig sektor gjort att de här aktuellafriheterna har kommit i kläm. Detta gäller inte bara formellt utan i hög gradockså reellt. Egendomsrätten inskränks på område efter område och görs mereller mindre betydelselös utan att den formellt upphävs eller ibland ensformellt begränsas. Näringsfriheten urholkas genom att den offentliga sektornexpanderar och ges fördelar som tränger ut de privata intressenas möjligheteratt konkurrera pä lika villkor. Entreprenörerna blir i växande utsträckningberoende av politisk välvilja för att kunna konkurrera. Vad gäller yrkesfriheten kan vi se på utvecklingen undersenare decennier på sjukvårdsområdet. Här har skett stora begränsningar i deprivatpraktiserande läkarnas möjligheter att utöva sitt yrke över hela landet.Det handlar inte om formella näringsförbud men i hög grad om reellainskränkningar. Denna lista skulle kunna göras mycket läng. Men jag skallinte ta upp kammarens tid med exemplifieringar. Det är mot denna bakgrund som det i motioner från moderatasamlingspartiet - det finns även en borgerlig trepartimotion i ärendet - yrkaspä ett positivt erkännande av egendomsrätten i den svenska grundlagen. Ettsådant saknas alltså . Det kan visserligen hävdas - och det har gjortsmänga gånger i denna debatt - att ett sådant erkännande endast är en symboliskgest. Jag kan inte riktigt hålla med om det synsättet. Förvisso ligger detmycket av symbolik i hela fri- och rättighetskapitlet i grundlagen, men därförär det sannerligen inte betydelselöst. Lagstiftare och domstolar, den allmännaopinionen och alla som är berörda av detta måste naturligtvis i sitt arbete tarimlig hänsyn till vad som anges i den svenska grundlagen. Symboler saknarfaktiskt inte betydelse vare sig på detta eller på andra områden. Det bör kanske påminnas om att ett positivt erkännande avegendomsrätten finns i konvention om de mänskliga fri- ochrättigheterna som har undertecknat och förbundit sig att följa. sedan, så sent som , fälldes avEuropadomstolen just för brott mot bestämmelsen om egendomsskyddet. Detkonstaterades att hade medverkat till en kränkning. På detta område ärärendet inte utagerat. Skadeståndsfrågan är ännu inte löst, och det finnsanledning att i annat sammanhang återkomma till detta. Helt ointressant är det inte för denna debatt att svenska statenhar fällts just mot brott mot egendomsskyddet. Det visar rimligen att det finnsanledning för denna kammare att fundera över vilka åtgärder som kan vidtas föratt fä till stånd en ändring av svensk lagstiftning så att vi uppfyllerEuropakonventionens krav på ett skydd också i detta avseende. Ett rimligt sätt att uppnå detta vore att den svenskagrundlagen i fortsättningen innehöll ett positivt erkännande av egendomsrätten.Detta yrkas bl. a. i motionerna 924 och 736. I vad gäller frågan om grundlagsreglerad närings- ochyrkesfrihet är dessa friheter, som jag inledningsvis sade, begränsade i denmoderna verkligheten. Det finns monopol, bidragsbestämmelser, långtgåendereglerings- och styråtgärder, auktorisationskrav och liknande saker, som påvissa områden urholkar eller sätter ur spel närings- och yrkesfriheten. Detfinns därför anledning att noga utreda hela frågekomplexet och därefter sökafastställa vilka gränser som kan vara rimliga och möjliga för närings- ochyrkesfriheten. Nästa steg bör vara att söka fastställa vilka rättigheter pådetta område som kan och bör regleras i grundlag. Också här bör ett minimikravvara att ett positivt erkännande av närings- och yrkesfriheten ges i grundlag. Reservanterna är medvetna om de praktiskaproblem som finns på detta område, och det är därför som vi inte har lämnatnågot förslag till konkret lagtext. Vi menar att den rimliga arbetsordningen äratt först sätta i gäng ett utredningsarbete, som dock skall syfta till att geden svenska grundlagen och vanlig lag en skärpning på detta område. Jag vill yrka bifall till reservationen. Den utgör ettsteg i rätt riktning mot att kommer i takt med vad som är självklart ien rad västeuropeiska länder. Det är hög tid att någonting görs också i Sverigepå detta viktiga område. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 42SVEN-ERIK (); 1970-talets riksmöten ägnade en stor del avsin tid åt genomgripande förändringar pä grundlagsområdet, framför allt dågenom att skapa ett gott skydd för de medborgerliga fri- och rättigheterna,beslut om en partiell reform av regeringsformen betraktades av mångasom avslutningen på detta reformarbete. Besluten var tagna i stor enighet, ochlagstiftarna kunde andas ut. Vi har haft en andhämtningspaus i fem är.Vi har facit i hand och kan konstatera att det fortfarande finns flera problemsom pockar pä sin lösning. Grundlagsskyddet för egendomsrätt, näringsfrihetoch yrkesfrihet är inte fullgott i värt land. Här skulle man kunna göra en internationell utblick, menjag avstår från det, eftersom jag i detta avseende inte har någon annan meningän den uttryckte när han påpekade hur dåligt våra regler stämmermed den Europakonvention vi har skrivit under. Jag skall därför nöja mig medatt titta litet på den interna svenska förhistorien. Visserligen är det sant som det står iutskottsbetänkandet, och som jag gissar att utskottsmajoritetens talesmankommer att framhålla, att utskottet var enigt om formuleringar och beslut vidpropositionsbehandlingen av den fråga vi nu behandlar - men enighet döljerofta oenighet. Vad som hände 1979 i det nu aktuella ärendet var attregeringsformens 2 kap. 18 § fick en liten ändring. Medborgaren skulle vid expropriationeller annat sådant förfogande få ersättning för förlusten. Förut gällde sombekant att medborgaren skulle vara tillförsäkrad ersättning. Tanken var att denna ändring skulle stärka egendomsrätten.Sä hade rättighetsskyddsutredningen tänkt sig, och det var ju dess förslag tillformulering av 18 § som sedan blev både proposition och riksdagsbeslut. Det fanns dock mänga tvivlare . Till dessa hördehögsta domstolen, och justitiekanslern. Det är tre tungaremissinstanser, och det är intressant att ta del av vad dessa sade om denföreslagna ändringen. Uttrycket "föriusten" är inte tillräckligtentydigt, sade högsta domstolen. sade att det krävs ett mycketskarpt öga för att upptäcka den förstärkning av egendomsskyddet som skulleligga i orden att man får ersättning "för förlusten".Justitiekanslern gick rakt på sak och påpekade -och detta är mycket intressant- att ersättning alltjämt skulle utgå enligt grunder som bestäms i lag, ochinget hindrar att man i vanlig lag föreskriver att endast en mindre del avförlusten skall ersättas. Alltnog, kan vi, med facit i hand, konstatera atttvivlarna fick rätt. Ett antal svenska medborgare har fått uppleva att deerhållit ersättning endast för en del av förlusten när samhället har tagitderas egendom i anspråk. Än mer illavarslande är tankegångar och förslag som kommerfram i vissa utredningar. Skogsägare hotas nu bli tvungna att upplåta avsin skogsmark utan ersättning. Så tolkas alltså 18 § på sina häll. Det här påtalade förhällandet borde rättas till, men tilldetta säger de socialistiska partierna nej. Gör ni det av ideologiskaskäl? Att kommunisterna gör det kan jag begripa, men varför villsocialdemokraterna inte ens utreda frågan? Sedan, herr talman, några ord om näringsfriheten. Härmöter vi en betydligt mer komplicerad fråga. Näringsfriheten är inte ibokstavlig mening inskriven i regeringsformen. Möjligen kan man tolka in den iportalparagraferna. Jag citerar ur 1 kap. 2§: "Den enskildes personliga,ekonomiska och kulturella välfärd skall vara grundläggande mål för denoffentliga verksamheten." Viktigare är emellertid att svensk rätt av tradition utgårfrån principen att varje medborgare har full frihet att driva näring och utöva yrke.Så tolkade ocksåkonstitutionsutskottet dessa rättigheter vid behandlingen avrättighets-skyddspropositionen 1979. Det räcker med detta, menar utskottsmajoriteten. Vireservanter anser att om vi är ense om att det råder näringsfrihet i vårt land,då är det att kodifiera detta. Det låg i luften , ty föredragande statsrådetRomanus uttalade i propositionen tankar åt det hållet, men avslutade med attsäga att han inte då ville lägga fram ett förslag. Efter det att fem är gått borde det nu kunna vara dags attutreda frågan. Det må vara hänt att uppgiften att fastställa gränser förnäringsfrihet kan vara svår, men svårigheter är till för att övervinnas. Skälen för en grundlagsreglerad rätt på detta område ärflera och tunga. Vi behöver ett nyföretagande i vårt land. Nya småföretagbehöver startas. Det är där de nya jobben skall finnas. De storaexportföretagen drar in pengar, just nu mycket pengar, men det är de småföretagen som skall ge fler sysselsättningstillfällen. Vi lever inte avexportpengar allenast - vi måste också ha ett jobb. Vi behöver klara regler, och en av ljus motframtiden, för det finns mörka tecken. Från vissa håll reses ideligen krav påinförande av etableringskontroll utöver det anständiga - höll jag på att säga.Vi måste en gång för alla stoppa dessa försök att hindra nyföretagandet. Detgör vi bäst genom att i grundlag lägga fast näringsfriheten. Jag ber att få yrka bifall till reservationen. 43OLLE (): Det är nu vi diskuteradede frågor som tas upp i den gemensamma borgerliga reservationen beträffandeegendomsrätt samt närings- och yrkesfrihet. Bakom majoritetens och minoritetensformuleringar i betänkandet står samma partier som vid det tidigaretillfället, och på samma sätt återkommer argumenteringen från båda sidor föroch emot motionerna. Att vi på nytt skiljer oss i fråga om behovetav att i dagens läge tillsätta en utredning bör ändå inte undanskymma detfaktum att från samtliga partiers sida det har lagts ned stor möda på attstärka fri- och rättighetsskyddet i vår författning. Jag kan inte riktigtvitsorda vad och möjligen också här sökte göragällande, att resultatet av dessa bemödanden, där i höggrad varit inblandat, skulle vara så dåligt. Det är däremot så, att man harkommit fram till att det finns en hel del svårigheter. Låt mig först säga några ord om frågan om närings- ochyrkesfriheten. Denna fråga diskuterades ju i kammaren och avkonstitutionsutskottet i samband med reform när det gälldeförstärkningar av skyddet för fri-och rättigheter. Dä kom vi fram till - ochdet är en uppfattning som jag håller fast vid - att om man skriver in detta igrundlagen, måste man förse en sådan grundlagsbestämmelse med så mångareservationer att den blir närmast meningslös. Jag vill emellertid gärna hävda- det hävdades förra gången och Nr 44 jag hävdar det alltså även idag-att svensk rätt ändå utgår från principen att Onsdipenden varje medborgare har full frihetatt driva näring och utöva yrke. Sderemher1984 " '" begränsad i olikahänseenden, det är riktigt, och vi är väl i stort sett överens om att det måste finnas sådana begränsningar - på grund av Fri och säkerhets-, hälsovårds- och arbetarskyddsintressen, eller på grund avandra Både och jag har deltagit i utredningar somsysslat med dessa frågor. Jag själv var med i den första fri- och rättighetsutredningen,som leddes av , och var ledamot av en kommitté därGunnar var ordförande. Resultatet av bemödandena i kommittéer, i kanslihuset ochi kan nu när det gäller egendomsskyddet avläsas iregeringsformens bestämmelser. Jag anser att vi har kommit fram till dengemensamma nämnare som är möjlig att uppnå, om den skall vara brettparlamentariskt förankrad, talade om olika remissinstansersuppfattningar. Dessa uppfattningar var ju kända av den borgerliga regeringen,då justitieminister lade fram sin proposition, och han hade dragitslutsatsen att man inte kunde ta hänsyn till de här önskemålen. Jag vill docktillägga att det naturligtvis inte är uteslutet att utvecklingen kanaktualisera nya utredningar på detta område, liksoni på många andra områden.Men utskottsmajoritetens ståndpunkt för dagen är att ytterligare erfarenheterpå fri- och rättighetsområdet bör avvaktas, innan det finns skäl att på nytt tainitiativ till förändringar, kommer också in på en fråga som vi hadeanledning att diskutera för någon vecka sedan, nämligen Europadomstolensfällande dom mot i ett expropriationsärende, 1 samband med den debattenavslogs en moderat reservation beträffande denna dom och tillämpningen avinternationella konventioner. Det finns väl ingen anledning att här upprepa deargument som då anfördes i kammaren. Jag vill dock erinra om attjustitieministern i sitt interpellationssvar framhöll att expropriationslagenhar ändrats och att det i det rättsläge som råder inte finns anledning atträkna med att några kränkningar av det slag som förekom i det aktuella måletskall behöva äga rum. Det var på den grunden statsrådet inte fann skälatt ändra expropriationslagen med anledning av dom. Med tankepå det utredningskrav som ställs finns också anledning erinra om att justitieministern i en annan del av svaret klargjorde att det i svenskt lagstiftningsarbete fortlöpande görs avvägningar inte bara med hänsyn till samhällsutvecklingen utan också med hänsyn till regeringsformen och de- internationella åtaganden har gjort. och efter detta uttalade vid behandlingen för sedan av vårt tidigare betänkande, att det givetvis måste vara skyldighet att uppfylla internationella åtaganden och att anpassningen borde ske från fall till fall. Vad som avslogs var ett motionsförslag med begäran om en generell tillämpning av den s.k. inkorporationsinetoden.