prot · G80996 · 1984-12-31 00:00:00 — na grupper av företag. Regeringen kommer därför undervåren att lägga fram förslag till som syftar fill att ytterligarefrämja tjänsteexporten. Bredden i exportsatsningarna måste kombineras medsektorinriktade satsningar. exportråd har redan arbetat i dennariktning i olika utvecklingsprogram liksom i samverkansgrupper för vissasektorer. Fr. o. m. innevarande budgetår har dessa sektorprogram utvidgats tillatt inkludera två viktiga framtida exportsektorer, nämligen byggsektorn i vidmening samt energitekniksektorn. Inom har bildats ett särskiltorgan - svensk bygg- och energiexport (Swebex) - för dessa sektorer. Regeringen har också filisatt en utredning för attkartlägga de små teknikbaserade företagens problem vid internationellmarknadsföring och handel. Sådana företag är ofta föregångare i tillämpningenav ny teknik. Det kan t. ex. gälla mikroelektronik, bioteknik, kunskap om nyamaterial m. m. De står för en viktig del av nyföretagandet och kan genom sinofta aggressiva marknadsföring verka vitaliserande på näringslivet. De småtekniktunga företag som lyckats etablera sig stöter emellertid ofta påtillväxthinder när närmarknaderna inte räcker till och inbrytningar måste göraspå exportmarknaderna. Sådana inbrytningar måste med tanke på produkternaslivslängd ofta ske snabbt, och de kräver en kompetens i internationellmarknadsföring som många av dessa företag saknar. Det kan också handla om atthitta leverantörer och samarbetspartners för att åstadkomma en gångbar produkt.Utredningen skall lämna förslag på hur exportfrämjandet bättre kan anpassastill dessa företags behov. Den skall också kartlägga de handelshinder somföretagen möter eller kan komma att möta. Programvaruföretag och mindreinformationsteknologiska företag kommer därvid att ges särskild uppmärksamhet. Sammanfattningsvis, herr talman, kan vi konstatera att vinu har ett par framgångsrika år på utrikeshandelsområdet bakom oss. Svenskavaror och tjänster är efterfrågade runt om i världen. Svenskt kunnande ochsvensk kvalitet har återigen blivit posifiva begrepp på världsmarknaden. Förden svenska ekonomin, för hushållen, för företagen och för löntagarna är dettaav stor betydelse. En framgångsrik export är en hörnsten i den svenska välfärden.Det är genom exportframgångarna som vi har lyckats vända den nedåtgåendeutvecklingen i industriproduktion och sysselsättning. Det är genom enframgångsrik exportutveckling som vi på kortare fid än vad man räknade med nukunnat uppnå en positiv bytesbalans. Men vi får inte slå oss till ro med dessa vunnaframgångar. Det räcker inte med att vi har satt stopp för ytterligare ökning avvår internationella skuldsättning. Vi måste minska våra utlandsskulder för attreducera de för vår ekonomi så tyngande internationella räntebetalningarna. Föratt åstadkomma detta måste vi under framöver ha överskott i våralöpande betalningar. Det är ingen lätt uppgift - särskilt inte mot bakgrundenav att vi nu ser framför oss med lägre tillväxt i världshandeln än vadvi hade . Det finnsemellerfid goda förutsättningar för att vi skall lyckas. marknadens parter har tagit på sig ett betydande ansvarför att hålla konkurrenskraften inom ramen för vad en fortsatt expansivexportutveckling kräver. Företagen bygger nu på bred front ut sin kapacitet - imånga fall med direkt inriktning på utländska satsningar. Stagnationsårens pessimism kring 1980 har nuersatts av en ny framtidsoptimism, med en verklig vilja att ta itu medproblemen och ge sig i kast med de internationella utmaningarna. Det är en nyanda i svenskt näringsliv och bland de svenska löntagarna. Detta är en godgrund för fortsatta framgångar på världsmarknaden. 2STAFFAN (): Frihandel har vi inte för utlänningarnasskull, utan det har vi för vår egen skull. Den ger möjlighet att fillverka detsom vi är bra på att göra och exportera det och sedan inhandla utifrån det somvi är mindre skickade att tillverka. Det är naturligtvis ännu bättre om andraländer för samma pohtik. Det behövs fasta regler och tillämpningar av reglernai umgänget mellan länderna, och för att det skall fungera är det viktigt att visjälva gör vad vi bör göra i det avseendet. Det finns anledning att bekymra sig över deprotektionistiska hot som har kännetecknat utveckling på detutrikeshandelspolitiska området. Det skulle vara skadligt, om vi självaförfaller till sådana förfaranden. Det gäller att hålla rent kring egen dörr,om vi skall kunna hävda en för oss gynnsam linje. Det här ger bakgrund till vissa iakttagelser. Vad förstgäller oljehandeln har nu möjlighet att ta avstånd från deriskabla och luddiga uttalanden som energiministern har gjort om någon sortsreglering av denna handel. talade om gråzonsåtgärder. Något meragråzonsartat än yttranden vad beträffar oljehandeln kan jag intetänka mig, och jag tar för givet att kommer att ta avstånd frånde uttalandena. Det behövs en fri oljehandel, konkurrens och lågaimportkostnader för att konsumenterna skall få låga priser. Det finns annarsrisk för motåtgärder från andra länder. Vi har redan hört en del uttalanden iden riktningen. Det beredskapsmotiv som det hänvisas till blir alltsvagare, bl. a. på grund av regeringens egen politik, att man skall lagrasnarare produkter än råolja och också på grund av att raffinaderikapaciteten iSverige överstiger vår egen konsumtion av oljeprodukter. Det är virrigt, herr talman, att ena dagen tala om att manskall motverka inflation, säga att man skall höja priserna och nästaigen införa ett prisstopp. OK står visst för Oljekonsumenterna, men den politiksom regeringen förespråkar har mycket litet med oljekonsumenter att göra. På tekoområdet är det nu dags att pröva en större frihet.Även det vore bra för konsumenterna och också för vår bytesbalans. Dennuvarande tekopolitiken kommer, om den förlängs, att vara dyrbar. Även förbranschen är det bra att vara medveten om att man måste leva iinternationellt umgänge. Ettintressant exempel är den schweiziska klockindustrin. den europeiska industrigren som har drabbats hårdast avolika förändringar på världsmarknaden genom lågprisimport och elektronikensutveckling. Den schweiziska klockindustrin har efter mycket svåra år utan någrasom helst statsbidrag lyckats genomföra en omställning, så att den på nyttblivit en slagkraftig näringsgren. Även kemikaliekontroll är ett område som statsrådetHellström inte berörde i sin deklaration men där det finns anledning att ställavissa frågor. Beträffande tjänstesektorn sades vackra och riktiga ord, men ävenpå det området finns det i en hel del hinder. Det är viktigt att avveckladessa, både för vår egen skull och därför att det skulle vara ett led imotverkande av internationell protektionism. En fråga som talade mycket om när han var iopposition var att vi borde införa ett handelspolitiskt hinder som kallas socialklausul.Det går ut på att man skall ingripa mot andra länder som inte har tillräckligtbra arbetsvillkor eller helt fria möjligheter för fackföreningar. Denna politikär en utrikespolitisk omöjlighet, och den är ekonomisk-politiskt feltänkt. Närherr nu talar varmt för en ökning av Sovjethandeln kanske han ocksåhar anledning att fundera över hur det skulle rimma med en sådan socialklausul.Även vi vill utveckla Sovjethandeln, men vi är motståndare till införande avsocialklausuler. Jag slogs också av liknande tankar när jag läste vad herrBodström sade i en debatt i om de rapporter som SIDA har lagtfram om tvångsarbete vid pappersbruket i . De lättsinnigheterna rimmarmycket illa med de uttalanden som gjorde när han var ordförande iTCO och skrev till den dåvarande handelsministern om behovet av införande avskyddsklausul för att på något sätt främja en förbättring av arbetsvillkoren. Ytterligare ett område där har en hel delregleringar som man verkligen bör försöka att avveckla är valutaområdet. Det ärpatefiskt när skall tillämpa denna lagstiftning. Man skall varamedveten om att valutakontroller på intet sätt hindrar beroendet av omvärlden.De ger möjligen en frist för att fördröja de omläggningar av den ekonomiskapolitiken som behövs. När väl den fristen har gått fill ända utan att någontinghar gjorts sitter man där med ett större beroende av omvärlden än annars. Jag har framfört några synpunkter på vad vi börgöra för egen del. När det sedan gäller det internationella umgänget taladeherr om behovet av en ny , och det är något som nudiskuteras internafionellt. En är bra för motverkande avprotekfionism och för befrämjande av utvecklingen, dock under vissaförutsättningar. Låt oss börja med att se på u-landssidan. De som har lyckats är de som bedriver sinekonomiska utveckling inom ramen för en marknadsekonomi och en friutrikeshandel. påpekade själv i sin deklaration att de u-ländersom verkligen har lyckats framför allt ligger i Stilla havs-regionen. Meneftersom det är på det viset, finns det för svenskt vidkommandefortsättningsvis föga anledning att stödja deförvirrade krav som sammanfattas under namnet "en ny ekonomiskvärldsordning". Dessa krav kommer inte att genomföras, eftersom de är heltorealistiska. Det skulle i princip enbart innebära att det skulle bli möjhgtför ett antal som har misslyckats med sin ekonomiska politik attfortsätta med sådana misslyckanden, utan någon omläggning i enlighet med denpohtik som förts av de som har haft framgång. Ett intressantexperiment att lägga om politiken i bättre riktning genomförs avKina. Vad gör och inte gör i detta avseende kommer naturligtvis att ha enutomordenfligt stor betydelse. Det behövs alltså en avregleringsmnda och mera avmarknadsekonomi inom de olika , för att dessa på ett vetfigt sätt ochför sina egna syften skall kunna inlemmas i det världsekonomiska samarbetet.Men en sådan avregleringsmnda behövs också, herr talman, inom ett antali-länder, inte minst i . De vinster av en fri utrikeshandel som herrHellström här har utvecklat tankar om skiljer sig nämligen på intet sätt frånvinster av en fri inhemsk produktion och handel. Utrikeshandelsvinster är intevärdefullare än vinster av fri inhemsk produktion och handel. Det ter sigdärför naturligt att börja hitom ån snarare än att springa över ån för atthämta vatten. Detta gäller desto mer, herr talman, med tanke på att enförutsättning för att man skall kunna delta i en någorlunda fri internafionellhandel faktiskt är att man också har fria villkor för den inhemskaprodukfionen och handeln. Om man inte har en fri inhemsk handel och produktionblir det en serie av valutaproblem, sysselsättningssvårigheter och destrukturkriser som åberopas för att man inte skall kunna ha en fri handel ochalltså svårigheter att fullfölja de handelspolitiska intenfionerna ochåtagandena. Det är, herr talman, märkvärdigt att ha eU statsråd somdeklarerar behovet av en fri internafionell handel, men mer än dussinetstatsråd som håller på och reglerar den inhemska produktionen och handeln. Såhar vi det i . Man reglerar den inhemska handeln och produktionen medstigande skatter, etableringskontroller, snedvridning genom subventioner,priskontroll, långa rader av arbetsmarknadsregleringar, monopoliseringar avproduktion inom vårdsektorn, utbildning, kommunikation, byggnadsväsen osv. Manundrar om någonsin har reflekterat över det underliga i att härtala fill förmån för en fri internationell handel, men samfidigt inte inomregeringen synbarhgen ha några kolleger som verkar för samma sak inom landet. För att vi fullt ut skall kunna delta i en konstruktiv frihandel måste vi hantera två problemkomplex som hänger nära ihop med varandra.Det gäller att bemästra vårt kostnadsläge för att ha konkurrenskraft, och detgäller att befrämja omställningsförmågan för att få vitalitet att vara i dendynamiska täten. Den tredje väg som socialdemokraterna talar om bär väl åtfel håll i de här avseendena. Kostnadsläget för konkurrenskraften har inteförbättrats, utan konkurrenskraften har försämrats , efter dengiganfiska devalveringen. nen, jämförd med konkurrentländernas, och ett prisstopp,som någon sorts inhemsk reglering, kommer ingalunda att avhjälpa detta. , socialdemokrafisk ekonom, skrev för mindreän angående priskontroll: "Det tillhör finansministernsstörsta framgångar att ha fört landet ut ur detta oseriösa träsk avstmntregleringar." När avskaffade prisstoppet sade denneatt: "viktiga framsteg gjorts under prisstoppet och att regeringen nuskaffat en plattform för fortsatt stabil ekonomisk polifik". Men här stårvi igen med ett prisstopp. Apropå om ett nytt prisstopp skulle vara aktuellt sadeFeldt , när det prisstopp som då var aktuellt avskaffades: "Jagkan inte hoppa ut och in som göken ur uret." Men låter det annorlunda.Nu är det "kucku". Men sticker göken ut för långt, ,sitter den fast där. Det är vikfigt att iaktta detta för, somLundgren också skrev, "prisreglering är dessutom en av dessa meningslösaåtgärder som enbart tjänar syftet att vilseleda allmänheten". Men detkommer inte att vilseleda verkligheten. Det kommer inte heller att vilseledautlandet som skall ha ett ekonomiskt utbyte med oss. Trots det sade om den tredje vägenförsämrades marknadsandelarna enligt konjunkturinsfitutet.Utlandsupplåningen har ökat från 83 miljarder till förnärvarande 143 miljarder. Innan vi har kommit fram till valdagen har ni, på treår, fördubblat utlandsskulden. Bytesbalansen hade på toppen av högkonjunkturen förra åretett litet plus, ett alldeles för litet plus för att det verkligen skulle varanågot att tala om, och den är på väg att på nytt försämras, vilket också detexemplifieras av det utflöde av valuta som vi har. Har inte att det har varit problem på det området? Har inteiakttagit att vi har fått ett allt kraftigare gapmellan den räntenivå vi behöver ha i gentemot utlandet för att hållapengarna kvar? Det är ett enormt och ytterst oroande gap mellanden svenska räntenivån och den som gäller internationellt. Detta är inte allsett kännetecken på den framtidstro och optimism som avslutademed att prata vackert om, utan det är ett exempel på motsatsen. Om man kördenna skrytvals i förening med meningslösheter som priskontroll och brist pååtgärder mot verkligt grundläggande problem, bäddar man dessutom för enillavarslande och betydande valutaoro. I fråga om arbetslösheten på denreguljära arbetsmarknaden - det vill säga den som inte är AMS-dirigerad-förhåller det sig faktiskt så att arbetslösheten, på toppen av högkonjunkturen,är större än den var under den värsta lågkonjunktur som vi haft på mycket länge- en internafionell lågkonjunktur som rådde 1982. Själva sysselsättningen på den reguljära arbetsmarknadenär , alltså på toppen av högkonjunkturen, inte högre än den var1982. Pratet om den här tredje vägen, under den dyra frist som enjättedevalvering ger och i skydd av en amerikansk högkonjunktursdragningskraft, kommer att framstå som svammel. Ni måste varamedvetna om det, därför att detta hänger intensivt och intimt ihop med deutrikeshandelsfrågor som har pratat om. Vad som krävs, herr talman, för att vi verkligen skall fåen fri inhemsk produkfion och handel, som gör det möjligt för oss attkonstrukfivt delta i en fri internationell handel, att verkligen driva densvenska linjen och att även utnyttja fördelarna av en dynamisk inhemsk marknad,är att det blir lägre skatter och mera etableringsfrihet - inte tvärtom. Det är enormt vilka tullar- om man så vill säga- som äruppresta genom de fantasfiska svenska skatterna runt varje hushåll. Skatten ärju så att säga en skatt på arbete utanför hushållets ram. Det är alltsåfantastiska tullar som vi på detta sätt håller oss med och som då iinrikesekonomin skapar en motsvarighet till vad som finns på utrikessidan bakomhandelshinder, nämligen att det blir en hel del svarta transaktioner, vilka närdet gäller utrikeshandeln kallas för smuggel. Det här skapar över huvud tageten stor ineffektivitet i ekonomin. Det behövs också en friare lönepolifik och enarbetsmarknad som verkligen klarar olika omställningar. Det behövs en bättreutbildning för att man skall få konkurrenskraft och mera oberoende. När detgäller den teknologiexport som amerikanarna bråkar så mycket om kan man ju, somHellström gör, säga att vi räknar med att amerikanarna inte kommer att vidtanågra åtgärder som besvärar oss därvidlag. På den punkten kan det emellerfidfinnas olika uppfattningar. Men i stället för att gnälla tycker jag att det ärriktigt att iaktta att i vad gäller regler för export håller sig med endel egna sådana, t. ex. på vapenexportsidan. Dessa regler tillämpar ju herrHellström själv. Amerikanarna för sin del tillämpar också sådana regler. Om det är så att vi möter hinder på högteknologisidanfinns det dessutom en sak vi är tvungna att göra, herr talman, nämligen attsatsa mycket på utbildning och forskning, så att vi verkligen hgger i täten ochfår större oberoende samt kan hävda oss på exportmarknaderna med de därteknikintensiva företagen som talar om. Men regeringen gör juingenting på den punkten! Ni känner er ytterst oroade av att man ens talar ombehovet av kvalitet i utbildningen. Universiteten representerar för närvarandeen krisbransch, vilket ännu inte riktigt har upptäckt. Det går ju atthålla på och köra universiteten i botten under en lång följd av år, för detmärks inte så mycket. Det sitter en generation av gamla akademiker där, mentillströmningen är sämre än fidigare, vilket bl. a. visas av att det förnärvarande är svårt att hålla tekniker kvar i universitetsväsendet. Detta ärdjupt oroande, för när det gäller utbildning och konkurrenskraft är det intefråga om att man från politikersidan plötsligt anslår några 100 miljoner tillforskning om vindkraftverk e. d., utan det är fråga om att ha en grundläggandehög kvalitet i utbildningsväsendet. Det fordras för att vi över huvud tagetskall kunna hävda oss i utrikeshandeln. Vidare behövs mindre byråkrati och inte mera regleringar,som t. ex. när det gäller priskontrollsidan. Det behövs mindre och färreoffentliga monopol. talar nu om behovet av fri tjänstehandelinternationellt. Ja, det är riktigt och bra. Men behövs det då inte fri handelinom landet på tjänsteområdet? Är det verkligen bra med alla de här monopolensom vi har 2 protokoll 1984/85:96 på området och som reglerar tjänstehandeln inom vård,utbildning etc? Jag tror att detta är mycket skadligt, därför att detförhindrar vinster av en fri handel inom landet, och det gör det svårare föross att engagera oss internafionellt på det här området. Att tala om friutrikeshandel, herr talman, det visar på ett missförstånd när det gäller helasaken, om man inte talar för en fri inhemsk produktion och handel.Det förefaller som om regeringen här, liksom på en del andra områden, kör meddubbla budskap - det skulle vara bra med fri utrikeshandel, men här hemma skallvi reglera så mycket vi kan. Det vore någonting för att begmnda! 3OLOF (): Vi har hört en utrikeshandelspolitiskdeklaration från regeringens sida, och själva texten har väl inte så mångadirekt störande inslag. Utrikeshandelsministern har ju förmånen att arbeta påett polifiskt område som, i varje fall delvis, inte har drabbats av det allmäntfrostiga polifiska klimatet. Vi är självfallet ganska ense om huvuddragen i densvenska utrikeshandelspolitiken, även om det förra inlägget gav ett annatintryck. Men det beror på hur mycket av den, skall vi säga vanliga, politiskaträtan man drar in i sammanhanget. Utrikeshandelsministern har på postenutvecklat en betydande reseverksamhet, och det finns anledning att understrykaatt det är viktigt med politiska markeringar, med politiska kontakter vid sidanav de kommersiella. Resultaten blir ju alltid mindre än vad det meraspektakulära resandet och alla pressmeddelanden som vi får frånutrikeshandelsministern skulle innebära, men ett spill får man alltid räknamed. Låt mig så gå in litet grand allmänt på den svenskautrikeshandelspolitiken. Det är klart att ett multilateralt frihandelssystemoch konvertibla valutor är viktiga förutsättningar för att utrikeshandeln skallfungera på ett tillfredsställande sätt för ett litet land som Sverige.Efterkrigstidens utveckling har i det här perspektivet på det hela taget varitgynnsam. Omfattande handelsliberaliseringar har genomförts genom , och iVästeuropa har införts frihandel för industrivaror genom EG-EFTA-samarbetet.Denna handelspolitiska utveckhng har utan tvivel varit fill fördel förSveriges ekonomiska utveckling. Även om en motsvarande draghjälp sannolikt intekan påräknas framgent är det angeläget att slå vakt om de framsteg som gjortsoch söka medverka till en fortsatt gynnsam utveckling av den internationellahandeln. Det är också det genomgående temat i den deklaration har läst upp. Det kan då finnas anledning att säga några ord om vår näramarknad. Jag tror att det allfid är viktigt för att markera hur storbetydelse den internnordiska handeln har och att verkligen fylla med innehålldet som blivit en etikett på handelspolifik i , nämligen att skapa ennordisk hemmamarknad. har som land ett klart exportöverskott iförhållande fill övriga nordiska länder; i själva verket har vi väl störstöverskott av alla nordiska länder. Det är väl i och för sig riktigt att ganska mycketfungerar som en hemmamarknad för handeln med industrivaror. Men gäller detatt gå vidare med övriga varor, med tjänster och kapital. När det gällertekniska och administrativa handelshinder återstår mycket att göra. Därför ärdet oerhört avgörande hur vi hanterar dessa nära problem. Man kan naturligtvisse det som har hänt på i som ett inslag i dethär: Alla nordiska länder visar faktiskt upp en ökad strävan att försökaangripa de här gemensamma problemen, t. ex. på det ekonomisk-politiska områdetoch när det gäller att främja sysselsättningen. Men det måste följas upp,konkret och på bred front, när det gäller kapitalrörelser, aktiehandel,tjänstehandel och när det gäller avbyråkratisering. Jag tror i och för sig att vi är någorlunda överens på denhär punkten. Men det vore ändå bra om något mer ville utveckladet konkreta arbete som pågår. I den utrikeshandclspohtiska debatten i höstasville inte skriva till regeringen i dessa frågor, men jag tror det ärviktigt att utrikeshandelsministern tar tillfället i akt att mer utveckla detarbete som pågår på det nordiska området. Det nordiska samarbetet är självklart ett led idet breda internationella samarbetet. Ofta kan det också ses som enförberedelse för och ett etablerande av nordiska ståndpunkter inför kommandeinternationellt arbete. Den här aspekten är naturligtvis mycket viktig, t. ex.inför en kommande . Den saken hör också till de frågor som det öppetbör informeras om, inte minst här i . Det nordiska samarbetet bör vägledas av klara ochövergripande mål, säger vi, och på handelsområdet handlar det således om att gebegreppet som hemmamarknad ett närmare definierat innehåll. Enligt vårmening bör det begreppet avse en marknad med den nationella marknadenskarakteristika, varken mer eller mindre. har det blivit populärt att tala omVästeuropa som en hemmamarknad. Låt mig i det sammanhanget göra någon kritiskkommentar till en del saker som har inträffat. Jag hade för en drygvecka sedan tillfälle att besöka i . Där fick jag ettallmänt intryck av att allt stod väl till med relationerna till . Vadgäller handeln riktades ingen avgörande kritik mot svenskt beteende utom på enpunkt. Vi här hemma tycker inte att det är en särskilt viktig fråga, därför attden är liten för oss. Men som symbolfråga har den internationellt en ordentliggenomslagskraft. Det gäller de tullförrättningsavgifter som har förts på talpå senare tid. Det är nästan det första som tas upp i en intern och förtroligdiskussion. Man förstår inte riktigt vad har för anledning att hålla påmed sådant. Uppenbarhgen har inte heller regeringen lyckats övertygaEG-kommissionen och de europeiska politikerna om att man håller sig inom ramenför det internationella regelsystemet. Den här frågan kommer att få tillfälle attbehandla längre fram. Men jag har här velat säga att det är svårförståeligt attregeringen för vidare en sådan fråga i ett läge där vi internationellt driverpå för att få till stånd en ny .