prot · G809101 · 1984-12-31 00:00:00 — att rörligheten ökar och restidsvinster kan göras, men samtidigtförsämras framkomligheten och urholkas underlaget förkollektivtrafikresenärerna, som är i majoritet. Det är fortfarande också så atttillgången till bil inte är en slump utan hör ihop med en relativt hög inkomsti hushållen. Mestadels är det mannen som använder bilen, medan övrigahushållsmedlemmar hänvisas fill kollektivtrafiken. För oss i vpk är dettaviktigt att notera. Vi vill att lågavlönade, kvinnor, pensionärer och barn inteskall missgynnas genom en satsning på bilismen. Vi vill värna om de grupper sominte är gynnade i trafiken, dvs, majoriteten, som också i andra avseenden behöversolidaritet. Godatransporter måste bli en social rättighet för alla, precis som sjukvård, bostad och utbildning. Det här är ett viktigt skäl tillvår målsättning och vår motion. Ett annat viktigt skäl är miljöhänsynen. Det är inte baraen fråga om avgasutsläpp och buller via bilismen utan också omen onödigt högskade- och dödsfrekvens i trafiken. Följden härav är stort lidande för denenskilde och höga kostnader för samhället. Tillåt mig, herr talman, säga något om uppgifter som kommig till hända i går. Det är information från trafiksäkerhetsverkets tjänstemänsom visar att statistiken när det gäller trafikolyckor är mycket bristfällig.Sålunda kan jag referera fill uppgifter i SOU 1984:42 från socialdepartementet.Att förebygga skador, som avser , Enligt dessa uppgifter rapporterarsjukhusen att 34 000 personer har tagits in för vård på grund av trafikolyckor,medan pohsrapporterade olyckor - som ligger till grund för analysen avsituationen inom trafiksektorn - bara redovisar 6 000 trafikolyckor. Detta visar att vi har ganska litet hum om vilka enormaverkningar som trafiken har när det gäller kostnader för samhället och lidandeför de enskilda människorna, Alla utredningar bekräftar att kollektivtrafikens gynnandeockså spar energi. Då vpk i vägpölitiken nu driver linjen att utvecklakollektivtrafiken och dess möjligheter vägleds vi av en samhällsekonomiskgrundsyn som inte får stanna vid ord på papperet. Stora behov finns inomkollektivtrafiken - det framgår också av budgetpropositionens bil, 8, Åtgärderför att förbättra framkomlighet och säkerhet kan vidtas men kräver oftatrafiksanering och ombyggnader till nytta för t, ex, gång- ochcykeltrafikanter. Det gäller i hög grad också investeringar för att förbättraframkomligheten för bussar samt därmed motverka långsamma och obekväma resoroch bidraga till en bättre arbetsmiljö för förarna. Detta kan gälla såvälreserverade körfält för busstrafiken som utformning av terminaler ochhållplatser så att tillgänglighet, komfort och säkerhet gynnas. Kommunerna har här ansvaret, och vi har ingen anledningatt ändra på det förhållandet i detta sammanhang. Det är styrkt att statsbidragenär en god stimulans till kommunala insatser av det slag jag här nämnt exempelpå, och vi menar att de växande behoven av åtgärder för utbyggnad fill önskvärdeffektivisering och förbättring står i samband med statsbidragen. Med dettayrkar jag bifall till reservafionerna 9 och 11, I reservation 14 aktualiseras bl, a, frågan om upprustningav vägnätet utmed sträckan , då persontågstrafiken enligtregeringsbeslut skall dras in . i länframhöll i en skrivelse följande: "Sätts busstrafik in krävs en omfattande upprustningoch ombyggnad av vägnätet, I annat fall minskar anknytningsmöjligheterna mellanHofing/ och /norra stambanan och resenärerna får vidkännasökad tidsåtgång, minskad bekvämlighet och trafiksäkerhet. Vägnätet är idåligt skick inom hela området med långa sträckor grusväg, nedsatt bärighet,dålig sikt och hastighetsbegränsningar till följd av tvära kurvor och den bitvis starkt kuperade terrängen," har regeringen, med hjälp, lyckats fåtågtrafiken nedlagd. Folk är nu hänvisade till en landsvägsbuss på de vägar somlänsstyrelsen beskrivit i det citerade brevet - en landsvägsbuss som tar längretid än tåget och inte har trygga anslutningar. Det borde vara en hederssak attåtminstone leva upp till löftet om vägreparationer i området, och dessaupprustningar borde vara klara innan tågen försvinner. Den resande allmänheten,som får en försämring, känner sig klart besviken, och man blir inte gladareom nu också vägupprustningen uteblir. De stora timmertransporterna på bananfortgår och utvecklas, men kräver också vägarnas upprustning i berört områdeeftersom omfattande timmertransporter med bil sker till terminalen vidjärnvägen. Man kan inte ostraffat lägga ned den enorma transportpotential somflottningen utgjorde utan att det får konsekvenser. Det drabbar fortfarandevägnätet, av de skäl jag här sökt anföra. Jag yrkarbifall till reservation nr 14. Slutligen, herr talman, några kommentarer tillreservationerna 3 och 15 som handlar om den nära nog ökända vägsträckan mellanRamsjö och . Vägen är i ett miserabelt skick, smal, krokig och oftasvårframkom-1ig, Den tvingar ofta tung trafik till kostsamma omvägar, t, ex,via Sundsvallen ökad våglängd om man befinner sig norr om ochskall nedåt eller omvänt. De som är direkt berörda av vägen och måsteanvända den för exempelvis dagliga arbetsresor med egen bil riskerar skador ochkostnader för bilfärden. Kommunikationsministern har rest på vägen och uttalatsig för en ordentlig upprustning, men sker uppskov. Ständigauppvaktningar från såväl kommuner som trafikantopinioner tycks inte hjälpa. Fråganhar varit uppe här i , men tycks de ansvarigahänvisa fill de lokala prioriteringsbesluten. Men, herr talman, denna frågatenderar nu att bli ett riksintresse. Det måste vara möjligt, trots densparsamhetskampanj som pågår, att vidta åtgärder så att ocksåtransportörer-trafikanter kan spara in på både resekostnader ochreparationskostnader. Vi skall inte bara tänka på statens möjligheter att sparaoch dra in, vi skall också se fill att de enskilda människorna inte åsamkas förstora utgifter. Det förhållandet att berör gränsområdet mellan ettpar län kan inte vara något hinder. Jag yrkar bifall till reservation nr 3 och, om denreservafionen faller, till reservation nr 15. I övrigt vill jag yrka bifallfill utskottets hemställan. Anf.6 (): Den socialdemokratiska regeringen har sedan regeringsskiftet1982 haft en ambition att återställa balansen i vårt lands ekonomi. Dennasträvan har ställt krav på en återhållsam budgetpolifik. För att skapa utrymmeför angelägen verksamhet har därför myndigheter och verk tvingats omprövaverksamheter och rationalisera metoder och rutiner. Vi kan nu se positivaresultat av den förda ekonomiska politiken, och är på rätt väg när detgäller att komma till rätta med det ekonomiska elände som borgerligtstyre gav till resultat. När det gällerkommunikationsområdet i allmänhet och vägområdet i synnerhet har målet varitatt öka verksamheten. eftersattes väginvesteringarna, ochspeciellt underhållet av våra vägar var på en otillfredsställande nivå. Dettafick till följd att vi tärde på vägkapitalet och sköt framför oss en ökandereparationsskuld. Den första åtgärden för den socialdemokratiska regeringenblev därför att öka anslagen till drift och underhåll av våra vägar, och varjeår har vi därför nu kunna beta av en del av det eftersattavägunderhåll som den borgerliga politiken fick till följd. Även i åretsbudgetproposition, herr talman, sker en rejäl ökning av driftsanslaget. När detgäller investeringar på byggsidan har - även om anslaget till varitnominellt oförändrat - vi kunnat fullfölja intentionerna i våraflerårsplaner. Utöver ordinarie medel till har ca 2 miljarder desenaste åren anvisats genom s. k. särskilda medel och genomarbetsmarknadspolifiska åtgärder. Vi har därför haft, och kommer under nästa årockså att ha, en hög aktivitet på vägbyggandet. Jag vill i det här sammanhanget ge uttryck för en stortillfredsställelse över att man på det nordiska planet, genom bl. a. beslut avde nordiska finans-och kommunikationsministrarna och i på desssenaste session, bestämt sig för en gemensam satsning på vägområdet. Denupprustning och utbyggnad som kommer att ske av i ochHalland och upp till samt den lösning av de fasta förbindelserna överÖresund som vi nu förhoppningsvis kan se fram emot, är av utomordentligt storbetydelse för svensk industri. Den socialdemokratiska politiken innebär alltså att vifullföljer trafikpolitiska beslut, som ju syftar till att ge invånareoch näringsliv en tillfredsställande transportförsörjning i landets olikadelar. En god standard på väg- och gatunätet är av väsentlig betydelse förlandets näringsliv och för de människor som , individuellt ellerkollektivt, måste färdas på vägarna. Landets befolkning har sin bosättning och utkomst spriddöver en stor yta med långa transportavstånd. Samhällets utveckling liksomindustrins omvandling förändrar transportbehoven.Godstransportarbetet ökar, bl. a. som en följd av en koncentration till färreproduktionsställen och en distributionsteknik med effektivare lagerhållning.Denna omvandling leder fill krav på god framkomlighet på vägnätet . Att möta de förändringar i transportbehoven som ständigtuppstår är väghållarnas och politikernas uppgift. ' Den allmänna ekonomiska politik som vi socialdemokraterför syftar bl. a. till en ökning av industrisektorns relativa andel i ekonomin.Det är industrin som är basen för vår ekonomiska utveckling, och vi kan glädjaoss åt att den förda ekonomiska politiken inneburit en kraftig framgång försvensk industri och därmed ökad konkurrensförmåga samt som ett resultat ökadexport. En viktig komponent i vår industripolitik ochnäringspolitik är ökad satsning på samhällets infrastruktur, bl. a. vägarna.Härigenom främjas näringslivets tillväxt och förutsättningarna för tillväxt. vägbyggandets värde för den ekonomiska tillväxten liggertill grund för den av regeringen utfärdade förordningen om det framtidavägbyggandet, som, redovisas i flerårsplaner och fördelningsplaner. Här har vinämligen uttalat att vägbyggandet har som ett viktigt mål att främjanäringslivets transporter. Samma inställning har vi när det gäller drift ochunderhåll av det existerande vägnätet. Jag finner det mot bakgrund av vad jag nusagt högst, förvånande att moderata samlingspartiet intagit en så negativhållning såväl när det gäller underhåll och drift av våra vägar som när detgäller framtidsbyggen. Totalt vill dra ner anslagen med över 300miljoner. I sina mofloner, som man följt upp med reservationer tilltrafikutskottets betänkande nr 13, föreslår man nämligen följande reduceringarav medelstilldelningen. Först och främst vill man minska driftsanslaget till detstatskomrnunala vägnätet, som är det ur trafiksynpunkt mest belastade vägnätet,med inte mindre än 158 milj. kr. Här syftar man uppenbarligen till att lastaöver driftskostnaderna på kommunerna, eftersom man vill minska statsbidragsprocentenfrån fill . talade i sitt inlägg om skattepolitik. Hurstämmer det här egentligen med skattepolitik? Man går ut ochkräver kommunalt skattestopp, man säger att kommunerna skall minska sinaktivitet. Resultatet av det moderata besparingsförslaget när det gäller destatskommunala vägarna, som ju utgör det ur trafiksynpunkt allra viktigastevägnätet, måste uppenbarligen bli en kapitalförstöring - som följd av minskatunderhåll av detta mycket trafikerade vägnät. Kapitalförstöring, ,är ingen besparing. Det som under skett i , där man eftersattvägunderhållet, leder nu till att Reaganadministrationen, trots vad dessföreträdare har sagt, tvingas höja beskattningen för att få medel till att taitu med det eftersatta vägunderhållet. Eftersom jag vet att moderatasamlingspartiets trafikutskottsgrupp gjorde ett studiebesök just i ihöstas för att titta på vägunderhållet anser jag det förvånande att moderaternai trafikutskottet icke har lärt sig ett dyft av denna studieresa. föreslår vidare en minskning av anslaget tillbyggande av statliga vägar med 60 miljoner, och man föreslår en minskning med97 miljoner när det gäller byggande av statskommunala vägar. Även de härbesparingsförslagen förvånar mig högeligen. Det är nämligen så, att dessabyggnadsanslag har varit nominellt oförändrade under ett stort antal år, men trotsdetta föreslår nu moderata samlingspartiet minskningar av anslagen. Detta är änmer förvånande med tanke på vad som sägs i årets budgetproposifion, nämligenatt utöver dessa ordinarie medel, som anvisas till ibudgetpropositionen, skall vi leva upp till flerårsplanerna när det gällerbyggande av statliga och statskommunala vägar. Det skall utöver dessa ordinariemedel anvisas 700 milj. kr. för byggande av statskommunala vägar, och viasärskilda medel skall 160 milj. kr. ställas till förfogande förbyggnadsverksamhet, så att intentionerna för i flerårsplanernafullföljs. Moderata samlingspartiet har intesagt någonting om detta. är min direkta fråga till : När ni nuföreslår minskningar i de ordinarie anslagen på byggsidan till statsvägar ochstatskommunala vägar, står då moderata samlingspartiet bakom målsättningen iflerårsplanerna, eller ställer ni inte upp på att särskilda medel skall ställastill förfogande utöver dessa ordinarie medel? Är det så, ärade kammarledamöter,då innebär förslag på vägbyggnadsområdet att vägbyggandet i stortsett halveras jämfört med vad som är fallet . Det är viktigt attmoderata samlingspartiet besvarar den frågan här i kammaren. Det är ocksåviktigt att ni besvarar den med tanke på att i sitt inlägg sadeatt det är bättre att ha medel på ordinarie anslag än på tilläggsanslag. Det ären uppfattning som jag delar med henne. Den uppfattningen har ocksåtrafikutskottets samlade majoritet framfört ett flertal gånger. Tyvärr har viinte nått ända fram. Men jag är nu mycket intresserad av att få veta varmoderata samlingspartiet står i den här frågan. Jag ställer den frågan också mot bakgrund av attmoderaterna vill framstå som bilisternas speciella beskyddare. Förra åretställde de sig negativa till en höjning av fordonsbeskattningen. När vi ihöstas höjde bensinskatten med , då var det enligt ingen hejdpå vilka olyckor som därigenom skulle drabba landets bilister. Men moderatasamlingspartiet, vars företrädare stod i talarstolen ochklagade på det höga skattetrycket, har icke varit med om att föreslå ensänkning av vare sig fordonsbeskattningen eller bensinskatten. Ändå framställdeni bara detta som en ödesfråga. Då hävdade ni att vigenom våra åtgärder företog vad som skulle kunna kallas för en brandskattningav landets bilister. Det tiger ni nu stilla om. Det är emellertid inte nog med det. ställerockså krav på kraftiga besparingar på vägområdet, besparingar som inte barainnebär fördyringar för näringslivets transporter utan också drabbar landetsbilister genom sämre vägunderhåll och minskat vägbyggande samt därmed höjdakostnader för enskilda bilister. Finns det någon som helst logik i moderaternaspolifik på detta område? Det vore intressant att få en redovisning av den logiksom i så fall ligger bakom er politik. traskar som bekant i ökad utsträckningpatrull med . Det gäller tyvärr numera också på vägområdet. Ävencentern vill göra kraftiga prutningar på underhållet av det statskommunalavägnätet och föreslår en jämfört med regeringens förslag minskadmedelstilldelning på 89 milj. kr. På sätt och vis är hederligare äncentern, därför att säger att statsbidragen skall minskas från 95 %till . Det gör alltså inte . I stället föreslår enneddragning av anslaget med 89 milj. kr., men man andas inte en suck om att mandärmed inte kan leva upp till de statsbidragsregler som enhälligt harfattat beslut om. Jag tycker att här skall klara ut om viskall hålla fast vid reglerna om bidrag när det gäller drift ochunderhåll av det statskommunala vägnätet. Är svaret på den frågan ja, kan jaginte förstå att centerpartietkan lägga fram dessa kraftiga besparingsförslag på 89 milj. kr. Vidare vill jag understryka att anslaget för drift av destatskommunala vägarna numera också kan användas för investeringar ikollektivtrafiklösningar. vill ofta göra sig till tolk för ökadesatsningar på kollektivtrafiken. Hur går detta centerförslag ihop med centernsintresse för en god kollektivtrafik? I en annan reservafion vill införa ett nytt anslagför bärighetsupprustning av mindre vägar och broar av betydelse för skogs- ochindustritransporter på landsbygden och anvisa ett särskilt belopp på 25 milj.kr. Utskottet har sagt nej till detta anslag. Vi anser visserligen att det ärviktigt att satsa på bärighetsupprustning av dessa vägar och broar, mencenterns förslag innebär en risk för att satsningen bhr mindre. På de olikaanslagen satsar vi i runda tal 70 milj. kr. på bärighetsupprustning.Inför vi ett särskilt anslag på bara 25 milj. kr., måste resultatet bli enmindre satsning på bärighetsupprustning av mindre vägar och broar av betydelseför skogs- och industritransporter på landsbygden. Det är en förvånansvärdglesbygdspolitik som därmed vill föra. I reservation 4 tar upp fördelningen av detstatliga vägbyggnadsanslaget på riksvägar och länsvägar och menar attfördelningen skall vara till vardera. Det som måste avgöradimensioneringen, när man fördelar anslaget på olika vägtyper, måstenaturligtvis vara trafikutvecklingen. Denna mäts kontinuerligt av . Ifråga om riksvägarna fick man vid senaste mättillfället värdet - det är den enhet som man mäter i - medan beträffandelänsvägarna värdet blev , i runda tal enfjärdedel. Trafikflödet var 4 200 fordon per årsmedeldygn på riksvägarna och 1500 fordon per årsmedeldygn på de primära länsvägarna. På övriga länsvägar vartrafikflödet bara 350 fordon per årsmedeldygn. Det skulle bli en väldigt snedinriktning av investeringsmedlen, om vi satsade på riksvägarna och 50 %på länsvägarna. Det skulle innebära att de högtrafikerade vägarna skulle sättasi ett sämre läge än de lågtrafikerade. Det rimmar väldigt illa med deninställning som vi har i trafikutskottet och den ståndpunkt som harintagit när det gäller satsningar på trafiksäkerheten. På det enskilda vägnätet vill satsa ytterligare 25milj. Det må i och för sig vara en behaglig gärning. Men vi tyckerinte att det är rimligt att föra över pengar från det statskommunala vägnätettill de enskilda vägarna. På de enskilda vägarna är trafikflödet 70 fordon perårsmedeldygn, medan på de statskommunala vägarna trafikflödet är 3 200 fordonper årsmedeldygn. Ändå vänder sig mot statsbidragssystemet när det gällerenskilda vägar och säger att det är orättvist. Det kan jag inte förstå. Genomdet differentierade statsbidragssystem som tog ställningtill prioriterar vi de viktigaste enskilda vägarna ute i glesbygden, de somtillgodoser åretruntbefolkningens behov, dvs. kraven från våra lantbrukare ochskogsbrukare. Med tanke på glesbygdens förhållanden måste det vara rimligt attprioritera åretmntbefolkningen på bekostnad av sommargäster och turister. Detär en något egendomlig glesbygdspolitik 2 protokoll 1984/85:101-102 Nr 101 ger uttryck för när man angriperett differentierat statsbidrag fill de enskilda 20mars1985 Hen talman! kommer attberöra ytterligare ett par av de _ reservationer som finns fogade till utskottets betänkande. Anslagtill väg- mycket kommentera vad min vän sade här, men jag måste väsendet "" '" kammarensledamöter säga att det emellanåt är väldigt svårt att hänga medi vpk:s dans. föreslog vpk en minskning av anslaget till statskommunalavägar med 35 milj. kr. I årets budgetförslag har regeringen kraftigt ökat dettaanslag, men det tycker inte vpk räcker . vill man satsa ytterligare120 miljoner. ville man minska med 35 miljoner på ett anslag som varväsentligt lägre än vad som är föreslaget i budgetpropositionen. ändrarman uppfattning med ungefär och vill satsa ytterligare 120 miljoner.Det är med förlov sagt svårt att förstå det långsiktiga tänkesätt somvänsterpartiet kommunisterna utgår ifrån när man för fram sina förslag påvägpolitikens område. Med det sagda ber jagatt få yrka bifall till trafikutskottets hemställan på alla punkter. 7GÖREL () replik: inledde med en deklarationbeträffande stora förmåga att återställa balansen i vår ekonomi.Om han hade varit inne från början av mitt anförande, hade han fått höra attjag alls icke delar hans uppfattning på den punkten. Vi är inte på rätt väg närdet gäller att återställa balansen i svensk ekonomi. Det är bl. a. beroende påatt den socialdemokratiska regeringen, trots att man säger att man måsteåstadkomma besparingar för att få balans, inte har kunnat göra det och på tydligen inte inser att skattehöjningar underminerar dynamiken i denekonomiska utvecklingen; man har ju t. ex. höjt 75 olika skatter på mycket korttid. Jag vill också påminna om att den skatterabatt som man nuaviserar inte är finansierad utan ökar budgetunderskottet. Dettas verkligastoriek döljer man genom bokföringstekniska transaktioner. Den devalvering somregeringen inledde med är i själva verket uppäten , och vi kommer att få eninflation som är mycket större än vad den socialdemokratiska regeringen harsagt sig ha som ambition. Jag blev hårt angripen för besparingsförslagpå 60 milj. kr. när det gäller byggandeanslaget. fick inte detatt gå ihop med vårt resonemang om sysselsättningsanslaget. Först och främstvill jäg erinra om att trafikutskottet inte har att behandlasysselsättningsanslaget. Då vi vill ha en minskning så måste den därför göraspå det ordinarie anslaget. Vi har tidigare deklarerat att det är detsammanlagda belopp som får disponera som är det intressanta. Vi villalltså att skall få räkna med hela beloppet redan från början. Då kanman också bedöma hur personalstyrkan skall disponeras. Det finns flera faktorer som gör att de 60 milj. kr. somvi föreslår som besparing egentligen kan ses som ett buffertbelopp. Det finns vägexperter, som jag kan återkomma tilloch berätta om, som har sagt att standarden bör anpassas efter dentrafikintensitet och det behov av standard som kan gälla för olika delar av enväg. Man skall inte heller underskatta den tekniska utveckling som gör attarbetsmetoderna förbättras, så att arbetena kan utföras både bättreoch billigare. Därtill kommer att regeringen själv talar om möjlighet attöverföra från byggnads- till driftsanslag. Det finns även andra buffertområdeninom detta anslag. Jag hoppas att jag får återkomma till angrepp . 8 () replik: bör ge en rättvis bild avcenterns inställning till väganslagen. Han känner säkert till att ClaesElmstedt aktivt medverkade till som kommunikationsminister att väsentligt räknaupp anslagen till hela vägväsendet, bör väl också erkänna att när vi ökaranslaget med 25 milj, kr, för att förbättra möjligheter att rustaupp dåliga broar, kan detta rimligtvis inte vara att försvaga insatserna påområdet. När tar upp länsvägarna vill jag i allödmjukhet påminna honom om vad som står i betänkandet , Jag kan intese annat än att han då tog ställning för en ökad tilldelning av resurser justtill länsvägarna. Min fråga blir här: Vad har för skäl att ändraståndpunkt i det avseendet? värderade ordförande borde inte bortsefrån att regeringen har ägnat sig åt en del lotteriverksamhet när det gällerstödet till enskilda vägar. För den som haft tur och är bosatt utefter enenskild väg bidrag är det bra. För den som haft otur och bosatt sigutmed en väg bidrag är det inte lika bra. Men villkoren förmänniskorna som bor utmed dessa vägar kan ju i många fall vara exakt desamma. Den som bor vid vägen med det 40-procentiga bidraget kanvara en löntagare som pendlar till jobbet eller en företagare vars verksamhetär exakt densamma som någon bedriver vilken är bosatt utmed en"80-procentsväg", Det borde väl ändå vara rimligt att erkänna att det härinte är ett bra system när människor blir så olika behandlade trots att delever under samma förhållanden. Jag måste därför fråga KurtHugosson: Är det ändå inte hög tid, om man är motståndare till byråkrati ochelände, att man omprövar det djupt orättvisa system som de differentieradebidragen i praktiken innebär för många människor? 9SVEN (vpk) replik: säger att han inte har mycketatt tillägga till mitt inlägg och det kan jag förstå eftersom mina argument ärväl underbyggda. Jag är glad att han i huvudsak ansluter sig till desynpunkter jag har framfört.