prot · G809120 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:120 Förhandlingarnaleddes till en början av förste vice talmannen. 1 § Justerades protokollet för den 9 innevarande månad. 2 § Upplästes följande inkomna skrivelse: Härmedansökes om tjänstledighet från uppdraget som riksdagsledamot fr. o. m. den 22april t. o. m. på grund av enskild angelägenhet. Kammarenbiföll denna anhållan. Förste vice talmannen anmälde att ()skulle tjänstgöra som ersättare för . 3 § Föredrogs och hänvisades Skrivelsen och propositionerna 1984/85:177fill näringsutskottet /85:196 till utbildningsutskottet /85:198 till utrikesutskottet 4 § Föredrogs och hänvisades Redogörelserna 1984/85:20 och 21 tillutbildningsutskottet 5 §Föredrogs och hänvisades Motionerna 1984/85:3057-3063 tilljordbruksutskottet /85:3064-3066 till näringsutskottet Internationellt utvecklingssamarbete m. m. 1984/85:3067till kulturutskottet /85:3068-3070 till finansutskottet /85:3071-3073fill jordbruksutskottet /85:3074-3084 fill försvarsutskottet /85:3085fill lagutskottet /85:3086 dll konsfitutionsutskottet /85:3087-3111till jordbruksutskottet /85:3112-3115 fill trafikutskottet /85:3116 dllkonstitutionsutskottet /85:3117-3124 till socialutskottet /85:3125 tillsocialförsäkringsutskottet /85:3126-3128 till justitieutskottet 6 § Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Föredrogs utrikesutskottetsbetänkande /85:12 om internationellt utvecklingssamarbete m.m. (prop.1984/85:100 delvis). 1 FÖRSTE VICE TALMANNEN: I fråga om detta betänkande hålls gemensam överläggning församtliga punkter. 2 (): Dagens u-landsdebatt äger rum mot en i vissahänseenden ljusare bakgrund än förra årets. Förbättringen i världsekonomin harlett till en bättre tillväxt också i många . Skuldkrisen ter sig någotmindre hotande. I marknadsekonomier fortsätter den imponerandeutvecklingen. Två av jordens största, folkrikaste och fatdgastenationer, och , har en gemensam distinktion i världssamfundet attpeka på: De är båda kreditvärdiga och därmed intressanta partner i detinternationella varuutbytet. Utvecklingen i går framåt i ettutomordentligt viktigt hänseende. I land efter land har militärregimer ersattsav folkvalda församlingar och regeringar. Demokradn har gjort storalandvinningar på en kontinent där den haft svårt att hävda sig. Det stora undantaget i denna för som helhetnågot gynnsammare bild är . , söder om , genomgår en kris, präglad avtorka och missväxt, svält, inbördes stridigheter och kränkningar av mänskligarättigheter. Även om naturens hårdhet och nyckfullhet är en orsak fill dagenssvårigheter, är människan också i högsta grad ansvarig. Svälten i är ettresultat av torkan men också av en utvecklingspolifik som systematiskt harmissgynnat jordbrukssektorn. Ett exempel härpå är , som fått se utvecklingförbytas i stagnation, ekonomisk och social tillbakagång. Denförda utvecklingspolitiken, inspirerad av sociaHstiska idéer, med dess satsningpå tvångsvis kollektivisering av småbrukare och en statsdirigerad ekonomi harbrutit samman. Landsbygden återgår till naturahushållning. Den befintliga industrikapaciteten utnyttjas i ringa utsträckning, ochstäderna lever alltmera på bistånd och import. Då är ett av de ländersom fått mest bistånd per capita och är det största mottagarlandet för svensktbistånd, måste frågan ställas om biståndets roll och eventuella skuld i dennasorgliga process. Alstrar biståndet ett biståndsberoende hos statsledning ochadministration? Snedvrider biståndssubven-fionerna den ekonomiska utvecklingen?Minskar biståndet benägenheten hos de styrande att ändra sin politik så att denbättre stämmer överens med folkflertalets önskemål och behov? Svensktbistånd möter utomordenfliga svårigheter inte bara i . Situationen ärlikartad i , , , och flera andra länder. Fråganmåste ställas om det över huvud taget är meningsfullt att bedrivautveckKngssamarbete med länder, vilkas utvecklingsstrategi inte kan förväntasleda till resultat, som motsvarar något av de fyra målen för svenskbiståndspolitik. Erfarenheten visar nämligen att biståndets effekfivi-tet inteminst beror av hur mottagarlandets ekonomi i övrigt fungerar.Verklighetsfrämmande ekonomisk politik, misshushållning med egna resurser,korruption och andra missbruk kan omintetgöra de mest generösabiståndsansträngningar. Därsvenskt bistånd spelar en verkligt stor roll, har vi ett ansvar också i sådanahänseenden. Blir det verkningslöst till följd av vad mottagarlandetsmyndigheter gör eller underlåter att göra, bör biståndsprogrammet omprövas.Detta ligger i båda parters intresse. Sker ingen ändring i en ickefungerandeutvecklingsstrategi, bör biståndet växlas över fill hjälp i andra former, t.ex. genom enskilda organisationer, katastrofbistånd eller genom en satsning påsådana basbehov som utbildning, hälso- och sjukvård samt miljö- och markvård. Detsvenska folkets biståndsvilja bärs upp av humanitär medkänsla med fattiga ochnödlidande människor. Når hjälpen inte fram eller gör den ingen nytta, fallersjälva mofivet för verksamheten bort. I själva verket är det avsevärt cynisktatt som många opinionsbildare i gör ägna frågan om biståndets volym etthett engagemang men sedan tappa intresset, när frågan om biståndets innehålloch effektivitet kommer upp. Utvecklingen är specielltdålig i flera av programländerna för svenskt bistånd. Socialdemokratin har valtatt satsa de stora biståndsbeloppen på socialistiska regimer som velat föra ensocialisfisk utvecklingspolitik. Nästa led i denna tankekedja har varit att omSverige bara valt "rätt" regim/land att ge biståndet till, behöver viinte längre bry oss om biståndets utformning. Den saken ordnar mottagarlandetbäst självt. Ur denna filosofi har växt en u-hjälp, som har få internationellamotsvarigheter i kravlöshet och frikostighet. Importstöd och luffiga s.k.programstöd har fått ta en stor del av landramarna. Projekfinsatser mednoggrann målangivelse har blivit få. Trots den nedslåendeutvecklingen i-många av mottagarlän- Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. derna för svenskt biståndfinns inga tecken på omprövning och nytänkande i årets budgetproposition.Socialdemokratin kör vidare med den regim-orienterade biståndspolitiken. Vietnamoch skall fortsätta att få hundratals miljoner i bistånd. Inslaget avallmänt ospecificerat och svårkontrollerat budgetstöd som en del avbiståndspolitiken förstärks genom förslaget om det s.k. betalningsbalansstödetpå 400 milj. kr. Direkt anmärkningsvärd är regeringens hantering avriksrevisionsverkets beska kritik av importstödet. av de s.k.landramarna utgörs av importstöd. Om denna biståndsform sägerriksrevisionsverket att SIDA:s kunskaper om hur importstödet används och om effekternaav stödet är ringa. SIDA självt föreslår i sitt anslagsäskande en nedtrappningav importstödet och att termen importstöd utgår. Trots RRV:s och SIDA:suppfattningar förklarar regeringen att importstödet är en värdefull biståndsformoch bör fortsätta att utgå. Socialdemokratinsoförmåga att ändra sitt eget tänkande visar sig också i regeringens kallsinnigaattityd till miljö- och markvård. Svälteni och livsmedelskrisen i betydande delar av har på ettdramatiskt och ohyggligt sätt åskådliggjort det hot mot mänsklighetenslevnadsbetingelser som den pågående miljöförstöringen utgör. Under trycket avbefolkningstillväxt och överbetning försvinner skogen och det livgivandemarktäcket. Kvar blir en ofruktbar jord som ger för litet överskott för attbefolkningen skall kunna lagra inför de magra och torra åren. Hotetmot naturresurserna är en av de frågor som mänskligheten måste hjälpas åt attförsöka lösa. Program för miljö- och markvård bör vara ett av de främstainslagen i svenskt biståndsarbete. Hoppingivande nog finns det också exempel påframgångsrika biståndsinsatser på detta område. Det pågående markvårdsprojekteti är ett sådant. Med ett litet personalbistånd och relativt små anslag -50 milj. kr. fram till , att jämföra t. ex. med de 2 miljardernatill Bai - har man nått ut till och påverkat ett mycket stort antalbönder, ca 35 000 . Det fina med insatsen är att det är böndernas egetarbete som varit avgörande - biståndet har framför allt bestått av rådgivning -och att bönderna velat engagera sig därför att de så snabbt sett enproduktionsökning på grannens och den egna täppan. Istället för att ta till vara de initiativ som de borgerliga regeringarna tog pådetta område, genom att bl. a. införa ett särskilt anslag för miljö- ochmarkvård, var en av socialdemokrafins första åtgärder att avskaffa dettaanslag. Därmed ryckte man undan grunden för en kraftig expansion av insatserför att bekämpa miljöförstöringen. Det ankommer på de borgerliga att i regeringsställningta initiativ till svenska insatser och program för att bevara naturresurserna. Hade detta miljö- och markvårdsanslag funnits, hade inte de av SIDA ochRöda korset planerade miljö- och markvårdsinsatsema i behövt bekostas,som tydligen föreslås, delvis med katastrofmedel. Katastrof posten är ettav de få anslag i den svenska biståndsbudgeten som nästan helt utnyttjats underdetta år, och katastrofposten är en post som behövsför nödlidande människor som drabbas av katastrofer. Med ett miljö-ochmarkvårdsanslag hade denna post inte behövt intecknas. Socialdemokratiskbiståndspolitik har kört fast. Den har kört fast i sin regimorientering, i sinkravlöshet och sin satsning på luftiga allmänna budgetstöd. Genant förutrikesutskottets majoritet är att stödja förslaget om det s. k.betalningsbalansstödet på inte mindre än 400 milj. kr: Regeringen kan inteprecisera vad pengarna skall användas fill, och det kan inte heller utskottet.Förmodandet ligger nära till hands att denna post tillkommit för atttillfredsställa det dubbla syftet att enprocentsmålet skall uppnås utan attstatskassan därmed förorsakas några extra utgifter. Detär självklart att vi i utrikesutskottets minoritet är särskilt oroade av dennapost med tanke på den nonchalanta hantering av biståndsmedel som har skett frånregeringens sida i den s. k. BPA-affären, i frågan om krediter till ,och när det gäller avskrivningen av affärskrediter till . Detär självklart att vi ser med oro på hur betalningsbalansstödet skall komma atthanteras av regeringen. Genantborde det också vara för socialdemokratin att fortfarande stå bakommiljonrullningen till . I rapporter har avslöjats orimligaarbetsförhållanden för arbetskraften i skogen, mestadels kvinnor, och iKampuchea har den vietnamesiska armén raderat ut flyktingläger som byggts uppmed bl. a. svenska biståndsmedel. Det fortsatta svenska biståndet till Vietnamföranleder en fråga till socialdemokraterna i denna kammare: Är det eruppfattning att svensk u-hjälp skall utgå till länder som för angreppskrig ochockuperar sina grannar? Får jag här göra en liten randanmärkning med anledning avtidningsuppgifter som förekommit. Det har faktiskt icke skett någon medverkanfrån moderat sida vad gäller Bai . Vi har ifrågasatt ända sedan vi fick kännedom om det. Själv kom jag inte in iSIDA:s styrelse förrän , och det fanns ingen företrädare förmoderaterna i styrelsen före mig. väckte frågan om Bai iriksdagen . Jag kan fakdskt inte se att den inställning som socialdemokraternaredovisar i fråga om och det stora biståndet till detta landöverensstämmer med traditionella utrikespolitik, som söker främja fredoch frihet. Sverigehar ett ansvar för att främja de mänskliga fri- och rätfighetema också i dentredje världen. har ett ansvar som medlem i FN-samfundet och som storbiståndsgivare. När frågan om biståndet och de mänskliga rättigheterna kommerupp i denna kammare svarar utrikesministern nästan automatiskt:"Biståndet får inte användas som påtryckningsmedel." Någon närmareanalys gör han sedan inte. Faktum är emellertid attnär generalerna tog makten i avbröts det svenska biståndet dit medomedelbar verkan. Därom var de politiska Faktum ärockså att nära hälften av bilaterala bistånd kan ses som ettled i kampen mot apartheid. Att svenskt bistånd skallstödja frontstatema och arbeta mot apartheid på Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. ohka vägar, därom råderockså enighet i . Likaså att i FN skall ta initiativ som förkampen mot apartheid, detta brott mot människans rättigheter, vidare. Från moderatsida har vi också lagt förslag till årets riksdag om att stödet skall öka fillde grupper som inne i verkar för demokrati och mänskliga rättigheter.Men när sedan invasion i och ockupationskrig mot kommer påtal, då tystnar socialdemokraterna. Trots detta flagranta brott mot folkrättenoch det lidande och de flyktingskaror som armé förorsakar så skallsvenskt bistånd av betydande omfattning fortsätta att utgå. Om övergreppen iMatabeleland och utveckling till enpartistat är det också påfallandetyst. Vadkommer det sig att den regering som är snar att fördöma kränkningar avmänskliga rättigheter i andra länder så gärna tiger när det gäller övergreppoch förföljelse i de svenska programländerna? Innebär pågående biståndssamarbeteatt något slags frizon inrättas gentemot länderna i fråga? Tvärtomså borde biståndssamarbetet öka möjligheter att föra en konstruktivdialog med programländerna. Av stor betydelse är de förslag till en ändrad inriktning och ettändrat innehåll i vårt bistånd som i detta betänkande framläggs av en enadborgerlighet. I reservationer till utrikesutskottets betänkande anges ennyorientering av. det svenska biståndet på vissa centrala punkter. Dennuvarande regimorienteringen av biståndet föreslås gradvis övergå till ettbistånd som är mer inriktat på projekt och ämnesområden. Främjande av demokratioch mänskliga rättigheter i mottagarländerna betonas. Fördelarna med biståndgenom enskilda organisafioner och ett närmare samarbete med näringslivet iSverige understryks. Vi föreslår att den särskilda anslagsposten för miljö,markvård och energi återinförs och att den tillförs väsentliga resurser.Moderata kolleger i utskottet kommer att närmare belysa innehållet i dessareservationer, liksom de separata moderata reservationerna. Svenskbiståndspolitik måste få en ny start. Den måste ges en annan inriktning och ettannat innehåll. De socialisfiska dogmerna leder inte fill målet:framåtskridande och utveckling för de fatfiga. Erfarenheten visar attförutsättningarna för ett effektivt bistånd förbättras om vi söker samarbetamed länder som strävar efter demokratiska och marknadsekonomiska lösningar påutvecklingsproblemen. Ett samhälle som ger inflytande och uppmuntran åtindividen är en förutsättning för att de uppsatta utvecklingsmålen skall kunnauppfyllas. Skall svensk u-hjälp behålla sin trovärdighet måste de humanitäramotiven återigen lyftas fram i förgrunden. Biståndets nytta för de fattiga ochnödlidande människorna måste vara det dominerande ledmotivet. Handeln mellan i-länder och omfattar ett avsevärt mycketstörre kapitalflöde och betyder ofantligt mycket mera för utvecklingen iu-världen än biståndet. I denna mening är frihandeln den bästautvecklingshjälpen, och de svenska handelsrestriktionerna gentemot textilimportenbör i konsekvens härmed avvecklas. Men för de allra fattigaste u-ländema medliten handel betyder den kapital- och teknologiöverföring somär förknippad med biståndet mycket. Def finns också, mitt bland problemen,många lyckade och framgångsrika biståndsprojekt även i svenskbiståndsverksamhet. Påtagligt är att såväl hälsostandard som utbildningsnivåhar förbättrats i många . Vad som framför allt behöver komma i gångär produktionen. Och detta sker endast i en riktig polifisk och ekonomiskmiljö, där den enskildes insatser stimuleras. En demokrafisk samhällsutveckling och en ekonomisk utveckling som ledertill framåtskridande för de fattiga går hand i hand. Med det anförda ber jag att få yrka bifall till de gemensammaborgerliga reservationerna och till de separata moderata motionerna som ärfogade dll utrikesutskottets betänkande 12. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Anf.3 (): Var fjärde edopier är direkt drabbad av den nöd som följt torka,skogsskövling och jordförstöring i spåren. Urgamla bosättningsområden harförlorat förmågan att livnära sitt folk. Enmiljon människor har dött av umbäranden . Ännu en miljonkan komma att dö under det här året. En miljon kan komma att dö i . I landefter land i är förhållandet detsamma. Särskilttragiskt är det för de små barnen. Även de som överlever svälten kan bli såsvårt skadade att de blir fysiskt och mentalt eftersatta för hela livet. Dengeneration, som med vår hjälp skulle ha kunnat bygga ett nytt , riskeraratt förlora all kraft. DetAfrika, som trodde sig ha vunnit frihet, mister inte bara sin förmåga attförvalta friheten, det riskerar att förlora själva grunden för mänskligt liv. Dåvi har sett denna utveckling har vi från länge hävdat att vårt biståndfrämst måste inriktas på att motverka den pågående förstöringen av jordensmiljö och naturresurser. Ävenom samarbetet med enskilda länder förblir ett väsendigt inslag också i ettsådant bistånd, är det nödvändigt att vi har en klarare formulerad avsikt medvårt bistånd än vad de nuvarande formerna för landsamarbete medger. För attinte splittra våra resurser måste vi koncentrera dem på områden som vi finnersärskilt angelägna och som vi har speciella förutsättningar att vidareutveckla. Svenskhjälp måste både där ute och här hemma upplevas som ett stöd från folk fillfolk. Därför måste också det svenska folket känna ändamålen som angelägna ochsamfidigt veta att biståndet verkligen blir en hjälp till de fattigaste ochmest behövande människorna. Attge ett stort bistånd till ett folk därför att vi tycker om dess regering kanibland leda lika fel som att avbryta ett bistånd därför att vi ogillar ettlands politik. De två ännu största mottagarna av svenskt bistånd kan varaexempel på det. Denmed rätta uppburne har hamnat i en allt omöjligare ekonomisksituation, till vilken ledningen inte är utan skuld. Vårt bistånd var tänkt attleda fill utveckling. använder vi det till att hålla landet under armarna.Eftersom vi är stora som biståndsgivare har vi fått ett Internationellt utvecklingssamarbete m. m. ansvar förlandets ekonomi, som vi har svårt att ta oss ur. Men så kan vi inte fortsätta.Vi måste göra klart för oss själva och för vad vi menar att vi börgöra om det skall vara meningsfullt för oss att vara kvar. Uppslutningen kring sak under kriget skullesjälvklart leda till svenskt bistånd när kriget var slut. Vietnameserna hadebesegerat fransmän och amerikaner, och vår tro på deras förmåga var utan gräns.Vi trodde att de begrep. Men de trodde också att vi begrep - och så satte vi igång med att bygga industri och sjukhus för svenskt 1980-tal som landet inte ärredo för. Även där har vi alltså fastnat. När vi har lagt ner så mycketresurser i anläggningarna, kan vi ju inte bara springa ifrån dem. ockupation av , men också dess roll somsovjetiskt basområde vid söder om , gör vår närvaro där tillett bekymmer inte bara gentemot den svenska opinionen utan också gentemot denomvärld inför vilken vi måste kunna hävda vår neutralitet. Att tvärt bryta biståndet är emellertid orimligt. Har man,som jag, sett barnen på sjukhuset i och träffat människor som börjar fåBai att fungera som ett ekonomiskt centrum för en hel bygd, då kan maninte bara försvinna. Gjorde vi det, skulle vi framkalla ett elände som togegenerationer att bota. Vi har ju kommit till de länderna för att hjälpa, inteför att trassla fill det. Vi sitter fast, men vi måste återfå vår rörelsefrihetså snart som möjligt. Därför föreslår vi en plan för snabbaste möjligaavveckling av biståndet till under de nuvarande förutsättningarna där. Behovet av att ha en klar uppfattning om vad vårt biståndbör gå till - och av att någorlunda kunna styra det därefter- måste leda fillen revision av vår nuvarande landramsteknik. En sådan föreslås också itreparfireservafion 7. Behovet av långsiktighet i biståndet har brukat anförassom ett huvudmotiv för hittillsvarande landramspolitik. Mottagarländerna skallkunna planera långsiktigt och då också kunna räkna med svenskt bistånd underlång fid framåt. I själva verket har den svåra ekonomiska situationen i deflesta av våra mottagarländer lett till att de inte kan göra en långsiktigplanering. Även på detta är våra två största mottagare exempel. Det enda långsiktiga i landramssamarbetet med är beloppet. Användningen avgörs av en serie akuta behov. SIDA:s försök attplanera långsiktigt för en del av biståndet fill bröts tvärt, dåregeringen helt oplanerat beslöt avsätta stora belopp ur landramen förskuldavskrivning. Över huvud taget visar våra landprogram mera av svårigheternaatt ge ett sammanhängande innehåll än av långsiktig planering. SIDA:s styrelsedrog vid sitt senaste sammanträde på ett välgörande sätt konsekvenserna avdenna svårighet, då den behandlade förslag fill avtal för . Bekymrenmed att komma fram till långsiktiga välmotiverade insatser där är så uppenbara,att styrelsen beslöt att inte uttala sig om landramen /87. Resultatetav det fortsatta planerings- och förhandlingsarbetet finge visa vadsom då verkligen behövs. Det är samma problem i de flesta länder. Det är svårt attfå en vettig användning av de pengar vi lovar samarbetsländerna. När de treoppositionspartierna i reservation 11 föreslår en utredning om biståndetsinriktning, räknar vi därför med attlandprogrammeringstekniken blir en väsentlig punkt. Denna fråga behandlar viutföriigare i reservafion 7. Ett bilateralt biståndssamarbete får inte geländerna föreställningen, att de kan räkna med bistånd på en viss nivå , hur biståndet än utfaller. I stället för att som fastställalandramar och därefter förhandla om innehållet, bör man göra tvärtom: förhandlaom insatser och sedan låta landramen bli summan av vad man behöver för attunder uppfylla vad man avtalat. Då får vi också en starkareförhandlingsposifion. Även landramen blir ett resultat av förhandlingarna ochinte något som man under alla omständigheter kan räkna med. Ocksådenna teknik förutsätter något slags planeringsramar, men dessa blir då tillledning för förhandlande myndighet och inte någonting som man under allaomständigheter kan räkna med som bindande löften till motparten. Eftersominsatsavtalen som kan vara fleråriga, försvagas inte långsiktigheten.Landramarna blir olika , men det är inget problem. Det viktiga är,att den bakomliggande indikativa planeringsramen hålls på en någorlunda jämnnivå - om vi vill vara på en jämn nivå i ett land. Reservationerna blir på dethär sättet i stort sett eliminerade. Avveckling eller nedtrappning av biståndkan ske, efter hand som program och projekt avslutas, och behöver inte väckadramatik. Detre opposifionsparfierna föreslår alltså i reservafion 11 en utredning om detframfida biståndets inriktning och innehåll. Eftersom så mycket nu flyter ibiståndet, är det nödvändigt med en snabb genomgång, så att förslag kan läggasfram i budgetpropositionen 1987.1 varje fall om det blir majoritetsförändringvid höstens val kan vi alltså räkna med nya riktlinjer för vårt bistånd /88. Mot den bakgrunden är reservafionerna 7, 11, 28 och 36 avsärskilt intresse. Oppositionensförslag koncentreras dels på vad biståndet främst bör användas till, dels påhur det bör förmedlas. Vi finner, att nöden i världen i hög grad hänger sammanmed den pågående förstöringen av miljö, natur och produktionsresurser. Därförmåste biståndet främst sättas in på att motverka förstöringen och på att efterhand bota skadorna, så långt det går. Särskilt måste vi möta de växanderiskerna för försörjningskatastrofer i . Det gäller då att hindraytterligare förstöring av jord, vatten och växthghet. måste vi hjälpatill med att restaurera skogar och jordbruksmark. Allt detta måste ske iförening med program för landsbygdsutveckling, som inte bara ger människornalivsuppehälle utan också möjlighet till personlig utveckling och filldelaktighet i samhällsprocessen. Oppositionenssynpunkter på behovet av förbättringar när det gäller biståndets förmedlingutmynnar främst i det förslag till förändring av landramstekniken som jag nysshar redogjort för.