prot · G80988 · 1984-12-31 00:00:00 — Det visar i så fall att hon är ur ståndatt uppfatta kvalitativa skillnader och inte förstår vari brytpunkten harbestått i nutida svensk socialpolitik. grunder är tre: demokrati, solidaritet,helhetssyn. Vad betyder det i praktiken? Demokrati betyder respekt för den utsattes medborgerligarättigheter. Det betyder slut på förmynderskapsmetoder och rättslöshet. Detbetyder att klienten skall vara med och forma rehabiliteringen och därigenomstärkas i sitt självansvar. En sådan demokratisk syn är helt omöjlig att förverkliga,om socialförvaltningarna skall ha tumskruvsmetoder. Demokrati ochmedinflytande är oförenliga med föreskrifter och åtföljande repressalier. Dåfår vi inte längre det värdefulla, ömtåliga förtroendet mellan socialtjänst ochklient. Då får vi i stället tillbaka det gamla förhållandet myndighet-undersåte. Solidaritet betyder att man möter människan på ett jämliktplan och utan hot och biavsikter erbjuder henne hjälp att utveckla sinainneboende personliga resurser. En sådan solidaritet kan aldrig leva och växaunder hot. Den som hotar är aldrig solidarisk. socialtjänstenverkat under de nya förutsättningarna har vi fått många begynnande tecken påatt en anda av solidaritet har vuxit fram mellan socialtjänst och klienter.Försiktigt börjar nu de utslagna självmant komma och söka hjälp. Det gällerockså tunga missbrukare. Sakta sprider sig den uppfattningen, attsocialtjänsten inte är ute för att hota, tvinga eller straffa. Genomför man deförslag som enligt alla uppgifter finns i aviserade proposition,bryter man detta spirande förtroende. Då främjar vi återigen flykt ochutstämpling. Och står vi där med våra föreskrifter och vårt tvång. Helhetssyn betyder att man inte bara skall se till yttreproblemmanifestationer utan till sammanhangen, familj, arbete, bakomliggandestörningsorsaker. Helhetssyn betyder att man måste agera på flera frontersamtidigt för att bistå klienten kortsiktigt och långsiktigt. Det betyder måste ha en kompetens för att förstå sociala sammanhang och mänskligautvecklingsprocesser. Hot och tvång, föreskrifter och tumskruvar, är oförenligamed helhetssynen. De förstör helhetsperspektivet och den mänskligadimensionen. De leder till en fixering av uppmärksamheten vid själva missbruketoch vid klientens rent yttre beteende inom en mycket begränsad sida avlivssituationen. En sådan fixering och begränsning står i strid med bådeerfarenhet och vetenskap. Den moderna har skapats just för attgöra slut på denna ensidiga fixering vid själva drogen. Skall vi då förasituationen tillbaka tillmetoder och synsätt, som hann ge så ampla bevis på sinofruktbarhet och destruktivitet? Och skall en sådan marsch tillbaka ledas av enminister i en socialdemokratisk regering? När anhängarna av s. k. mellantvång - som det så vackertheter - försöker sig på att argumentera, säger de att det måste finnasinstrument för att påverka och omhänderta människor med självdestruktivabeteenden. De sprider bilden av en socialtjänst, som passivt låter ungamänniskor gå ner sig. Det är häpnadsväckande att ett socialdemokratisktstatsråd ställer upp på denna falska och av okunnighet präglade bild av socialtarbete i . Tvärtom måste man med skärpa hävda inför opinionen attsocialtjänsten icke lämnar unga avvikare och missbrukare åt sitt öde ända tillsderas situation blir så desperat att de nuvarande omhändertagandeparagrafernamåste sättas in. Där är väl utvecklad - trots den korta tid ochde snäva resurser man liar haft finns det väl utvecklad sådan - behöver maninga tvång och inga hot. Men där är dåligt utvecklad, ikonservativt tänkande kommuner, där leder den svaga utvecklingsnivån just tillatt man tar sin tillflykt till rop på repressalier och hot. Där har GertrudSigurdsen sina anhängare. Som exempel på en framåtsyftande socialtjänst i ständigutveckling kan jag ta min hemstad . Där är det inte alls så att man leveri okunnighet om när en ung människa håller på att stötas ut. Via skolan, polis,kanske någon granne eller den sociale fältarbetaren har man snabbt varningar omatt någon röker brass eller sitter i gäng och dricker vin, visar tecken påstörningar eller problem. Man har fältassistenter och man har basstationer. Manhar det värdefulla biståndet och informationskanalerna via klienternas egnaorganisationer, där man personligen känner problematiken. Man har, även påbyråerna, möjlighet att söka råd och hjälp under full integritet. Man har ensocial jour, som är öppen dygnet runt. Man har kö- och väntetid på allafrivilliga behandlingshem. Människorna kommer i allt större utsträckning-självmant eller i sällskap med någon arbetskamrat eller vän i en klientorganisation,och de kommer därför att de äntligen börjar känna förtroende för ensamhällsorganisation som de förut ofta inte vågat ta kontakt rned av rädsla förstämpling och repressalier. Är det detta som vill riva ner såär det bevis på antingen okunnighet eller avundsjuka. På ingen plats, där man har en utvecklad, progressivsocialtjänst, vill man ha idéer och förslag. Hon har t. o. m. varittvungen att tricksa med remisserna på sitt förslag, så att hon har kunnat få insvar från kommuner med outvecklade metoder, där man av bekvämlighet ställer sigpositiv till mera hot och tvång. För i storstäderna vill man inte veta avhennes propåer, inte heller inom klientorganisationerna, inte inomfackföreningsrörelsen, varken inom eller . Men var har då hämtat sin ideologiskainspiration till de här tankegångarna? Det noterade jag med oro redan den 18december när hon talade här i kammaren, då skymtade det fram. Det är bl.a. hosFöräldraföreningen mot narkotika och , vilka honapostroferade i sitt tal den gången. Om , m. m. Om , m. m. Man kan förstå desperationen hosmånga föräldrar med missbrukande barn. Men man får inte låta sådana desperatastämningar leda sig bort från den grund av rationalitet och humanitet, somvarje socialt arbete måste bygga på. Vad är det för idéer som predikas i dekretsar som har apostroferat? i sin senaste bok uttryck för den föreställningen att det i en befolkningalltid finns ett visst skikt, en viss procent av psykopater, kroniskt hänsynslösatyper som han säger, som det är dålig affär för samhället att viljarehabilitera. Här har vi alltså det gamla psykopat- ochsociopatbegreppet i återuppstån-den form. Det är som att höra ekot från detgamla tattarföraktet, från rasbiologiska institutet och alla gamlaläkarfördomar från en gången generation. Detta, , är ju nietzscheanska idéer. Detär elitism av grövsta slag. Det är en fascistoid människosyn. Och följden är juockså att anhängarna därav i förlängningen öppet predikar avskaffande av denrättsliga prövningen av tvångsomhändertaganden, predikar behandlingsskyldighetoch predikar tvångsarbete. Det är den absurda slutpunkt där desperationenhamnar, och det är detta den sociala reaktionen i landet använder som sinsnöplog. Det är tragiskt att i sin aningslöshet inte ser ochförstår vad för sorts tänkesätt hon här har fångats i. Min direkta fråga är:Har den inställningen, att svåra missbrukare är psykopater?Är det med sådana uppfattningar som vi skall bemöta en ung människa som hamnati tungt missbruk, genom att säga: Du är antagligen född psykopat, så dig är deten dålig affär att kosta på någon behandling. I så fall är hon ordentligt på villovägar. De förslag till åtgärder som jag vet att hon har avsettatt lägga fram, bör hon ta tillbaka. Hon bör sluta med att uppträda som enaningslös förespråkare för den sociala reaktionen. En socialdemokratiskminister måste se det som en förpliktelse att verka för försvar avmedborgerliga rättigheter, för minskning av myndighetstvång och för utvecklingav demokratiska kvaliteter. 11MARGARETA (): politiker-det må gälla i kommun,landsting, riksdag eller regering - hamnar man ofta i situationer där man måstevälja färdriktning. I vissa situationer är det enkelt. Den inbyggda ideologiskagrunden talar om för en vilken väg som är den rätta. I andra situationer kan beslutet vara svårare att fatta.Personligt engagemang, påtryckningar av olika slag och hot kan grumla denklarsyn, kan rubba den säkerhet och kan undergräva den självklarhet som denideologiska grunden normalt ändå skapar och som gör att man också i besvärligasituationer står upp för sina värderingar. I dagens debatt om socialtjänstreformen befinner vi ossalla vid ett sådant vägskäl. Vilka två alternativ finns då? Den enavägen, vi kan kalla den den vänstra, har tillkommit efter ett långt och tålmodigt arbete. Den präglas av en socialdemokratiskmänniskosyn. Den har bytt den gamla, ineffektiva myndighetskontrollen, hotenoch tvångsåtgärderna mot av demokrati, solidaritet och helhetssyn prägladeåtgärder. Den vänstra vägen är ung. Socialtjänstreformen har varit ikraft , men trots den korta tiden kan man slå fast att det nu håller påatt skapas en positiv metodutveckling, man kan konstatera att missbruketsutveckling går ner - om än försiktigt - och man kan vidare höra att missbrukareköar för att få bli behandlade. Denna insikt kan man ta till sig, om man vill. Man kan vidare på denna väg stödjas av socialdemokrater,center- och folkpartister samt en vpk-are i socialberedningen, vilka entydigtstod upp för denna solidaritetens linje i rapporten ungdom. Där avvisade dessa fyra partier varje form av utvidgat tvång. Omman ser med båda ögonen, kan man inte undgå att se det massiva stödet från en majoritetav de remissinstanser som yttrade sig över denna rapport. Inte mindre än 18remissinstanser avstyrker införande av s. k. mellantvång. säger antalet remissinstanser kanske inte så mycket.Betydligt intressantare är att se efter vilka instanser som avvisar dessapropåer. , och ,genom . , , och kommuner-alltså de största ilandet-där problemen, som vi vet, är mycket svåra, och Skellefteåkommuner. ,med all den kompetens som får antas finnas där. Samtligaklientorganisationer, däribland ALRO, RFHL och övriga genom KALV samt . Det störstalandstinget i landet - . Det är en förkrossande samlingtunga remissinstanser, som är nära berörda, som är uppbackare och medföljare pådenna vänstra väg. Här finns också professorer i socialt arbete - alltså den iden här frågan aktuella vetenskapen. Vidare finner vi fältarbetarna - socialarbetarna - somgenom att utveckla ett förtroende, ett samarbete, ett stöd, förmår lyfta mångamänniskor ur missmod och svårigheter, som förmår föräldrar till missbrukandebarn att inse att den skuld som de naturligtvis känner och gärna förtränger kande hitta en konstruktiv väg ur - om de vill ta emot hjälp i det arbetet. Denna väg är demokratins väg, och den stöds av mångahundratusen medlemmar i olika organisationer. Deras belastning är ett mångårigt, tålmodigt arbeteute på fältet. Deras största synd är att de varit tysta, ickedemonstrerat, icke organiserat namnunderskrifter eller annan kampanjverksamhet. Låt oss återvända till vägskälet och blicka ut över denandra, den högra vägen. Där finns helt andra grupper med helt annat budskap. Om , m. m. 10 protokoll 1984/85:86-38 Om , m. m. Grupperna är t. ex. elva remissinstanser som yttrat sigöver den rapport jag tidigare nämnde: polisrhyndigheter, kammarrätten iStockholm och brottsförebyggande rådet - kort sagt de strafftänkande organen isamhället. Där finns vidare kommun och . På denna högra väg finner vi inga fackliga organisationeroch inte heller en enda klientorganisation. Däremot finns där RNS med sina 4500 medlemmar och den lika stora eller, om man så vill, lillaföräldraorganisationen , vars mest kända språkrör är kirurgen . Hans ochFMN:s ambitioner får här stå som den högra vägens budskap: - höjåldersgränsen i LVU - avskaffaprövningen i domstol av omhändertagande - utvidgavårdtiderna för vuxna missbrukare och, som kronan på verket, I samlingen på den här vägen finns ytterligare en. Det är,som sig bör, en moderat reservant i socialberedningen. Hans reservation följs iårets allmänna motionsflod upp av en partimotion med som försteundertecknare. Där beskriver man att orsakerna till en destruktivutveckling hos den unge är missbruket i sig. Därför måste man ingripa tidigtför att stoppa missbruket - oavsett vadmissbrukaren och hans föräldrar anser. - föreskrifterrörande den unges levnadsförhållanden - möjlighetatt utse kontaktman utan den unges eller föräldrars samtycke. Moderata samlingspartiet, det parti som här i i andra samman hang högt och entydigt talar om familjens betydelse, lyckan med kärnfamil jen och betonar föräldrarollen, är i den här frågan berett att svika föräldrarna, att ta ifrån dem ansvaret för barnen, att reducera dem tillpassiva åskådare. När jag som socialdemokrat står vid det här vägskälet ochså här klart ser vad som är representativt för den vänstra resp. den högravägen finns det för mig ingen som helst tvekan. När reaktionen skriker lydnad, kontroll, tvång, känns dettryggt att ha många hundratusen människor bakom ryggen när man gör det vänstravägvalet, det val som bygger på respekt för den enskilde, tro på människansskaparkraft och vilja till frihet från allt slags beroende. Vi är många - socialdemokrater och andra - som i dagkänner stor oro inför statsrådets tidigare tvetydiga uttalanden och därför uppmanar statsrådet och regeringen: - återfinn denideologiska grunden - vänd högervägenryggen! 12MARGARETA (): Varför har klientorganisationerna - med sinaomkring 100 000 medlemmar - protesterat mot förslag om ytterligaretvångsåtgärder i socialtjänstlagen eller i LVU så som de beskrivs förslag till åtgärder mot narkotikamissbruket? Protesterna kom redan då kommissionens förslag avlämnades.De har förstärkts efter den debatt som hölls i denna kammare den 18 december.Då avslöjade statsråden att det skulle komma förslag om mellantvång undervåren, men först efter det att remissinstanserna sagt sin mening. StatsrådetSigurdsen lovade att ta hänsyn till vad dessa skulle säga - inte minst vadorganisationerna hade att anföra. Klientorganisationerna och flera fackliga organisationerhar vid många tillfällen klargjort sininställning till tvång inom socialvården. Varför har just de organisationernavelat få bort tvångsåtgärder? Svaret är enkelt: Medlemmarnas erfarenheter av tvångsåtgärderär så entydigt negativa. Organisationernas protester är formulerade utifrånegna kunskaper om hur omöjligt det är att med tvång, hot ochlydnadsföreskrifter komma ur svåra och outhärdliga situationer. Den kamratstödjande verksamhet som bedrivs iklientorganisationerna har kunnat utvecklas och har fått stöd genom densocialtjänstreform som vi gemensamt genomfört och där tvånget har rensats bort.Man har fått erfarenhet av att det går att med förtroende vända sig tillsocialvården. Kamratstödet kan handla om att övertala en kamrat att söka hjälpoch behandling. Han har kunnat få hjälp av sin organisation - sina kamrater -att ställa krav på myndigheter, men också hjälp att möta krav. Detta är ett avde viktigaste skälen till rädslan för ett återinförande av tvångslagstiftning isociallagarna. Man vet av egen dyrköpt erfarenhet vad tvång och hot innebär.Man vet hur det känns när myndigheter tar över ansvaret för ens liv, då lydnadmot givna föreskrifter är det enda som räknas. Man vet hur det känns att blibetraktad som den som inte förstår sitt eget bästa. Samtliga klientorganisationer har gått ut med envädjan till regeringen där man bl.a. säger: "Ett återinförande av övervakning och föreskrift ilagstiftningen är liktydigt med att man återinför den s.k. tumskruvsmetodiken.Denna var central för den gamla socialvårdens sätt att möta människor medproblem. De skulle genom stegvis upptrappade tvångsåtgärder från myndigheternassida tvingas till anpassning och underkastelse. Beslut om människors villkorfattades över deras huvuden och det sociala arbetet reducerades till kontrolloch myndighetsutövning. Det var ett avskytt och destruktivt arbetssätt. Genom attåterinföra det tror man.sig visa handlingskraft, men klienterna blir deverkliga förlorarna. Det är ett avsteg från den bärande tankegången attsocialtjänsten renodlat tillgodoser klientens intressen. Skadan kan förefallabegränsad, men den ligger under vattenlinjen och däri ligger detallvarliga." Fackföreningar har också utvecklat kamratstödjandeverksamhet. Erfarenheter från denna ligger till grund för vad LO uttalade vidett representant- Om , m. m. Om , m. m. skapsmöte , där det bl. a. sägs: "Det är därför med djup oro som LO noterar upprepadereaktionära attacker mot . De förslag som framförts i dessaattacker skulle föra åtskilliga decennier tillbaka i tiden tillden klasslagstiftning, som varit, men som vi nu till stora delarbefriats från. Vi vill därför uttala vårt avståndstagande till åtgärder somlydnadsföreskrifter, polishämtning till behandlingssamtal och särskild arbets-och bostadsrättslig lagstiftning för människor med sociala problem." Den kamratstödjande verksamhet man bedriver skulleäventyras, säger man vidare, "om ensidigt skulle kunnautfärda lydnadsföreskrifter". Naturligtvis har LO rätt. Vilken kamratskulle man kunna förmå att gå till för att få den hjälp som han harrätt till om man vet att han kan tvingas till behandlingsmetoder av den art LObeskriver? Det kan också uppstå en annan effekt av denna typ av myndighetsmaktmot ungdom. I och med att man beslutar om att utöva tvång mot den unge såkommer det mesta av intresset att rikta sig emot hans lydighet inför dettabeslut. Det innebär att man lätt glömmer den övriga familjens behov av stöd ochhjälp, vilket ofta med den moderna synen på missbrukets uppkomst är lika stort.Det kan innebära att mari rent av överger föräldrarna när de är som mest ibehov av hjälp. Många socialarbetare har också protesterat. De gör detdärför att de har sett hur det gått att utveckla bra behandlingsmetoder. Devill fortsätta den utvecklingen - vill inte återgå till gamla dåliga metoder.Socionomförbundet säger bl. a. i ett uttalande: "Socialtjänstlagen är en lag till stöd för denenskilde. Socialarbetaren arbetar med klienten och tar tillvara de resurserdenne har och bygger tillsammans upp en behandling av hans problem där han i såstor utsträckning som möjligt själv medverkar. Med dessa grundprinciper har man möjlighet att bedriva ochutveckla ett behandlingsarbete som bygger på fri villighet, öppenhet ochförtroende. De förslag har lämnat anser vi fårdirekt motsatta effekter. Andra metoder som används på sina håll, och som kante sig befogade är att begagna hela det sociala trygghetssystemet på ett meramedvetet och konsekvent sätt." På vems sida skall vi socialdemokrater ställa oss? Jagvill att vi skall lyssna till de människor som har erfarenhet av samhällsstödoch som har behov av detta. Det stödet kan vi forma på ett riktigt sätt om vilyssnar till de berörda. Vi lyckades en gång få en stor uppslutning omkringsocialtjänstreformen. måste vi slå vakt om den. Låt den vara och förbligrunden för vår rätt att få hjälp och stöd av varandra! Först till konstitutionella resonemang. De tre frågor som har ställt till mig gällerinnehållet i en proposition som kommer att läggas påriksdagens bord. Jag har alltså ingen möjlighet att gå in och diskuterade förslagen. vill bara klart deklarera att jag och hela regeringen stårfast vid socialtjänstreformen. Socialtjänstlagen och dess målsättning -demokrati, solidaritet, helhetssyn - vilken här harbeskrivit är som lagstiftning unik i världen, tror jag, och denna lagstiftningskall vi vara aktsamma om. Socialberedningen tillsattes ju redan under de borgerligasregeringstid, ganska snabbt efter beslutet. Och socialberedningen har attfölja, utvärdera och se över inte bara socialtjänstlagen utan också de tvåtvångslagar som finns, LVU och LVM. Jag tycker att ni som yttrat er i debattenhär helt enkelt har uteslutit att vi har två tvångslagar inomsociallagstiftningens ram. Jag kan också vittna om det mycket värdefulla arbetesom LO:s och TCO:s kamratstödjande verksamhet innebär, liksom arbeteoch Ria-verksamheten samt det arbete som utförs av . Jag har underdessa år och även tidigare mycket ingående följt denna verksamhet. Det pågåralltså ett mycket fint arbete, inte minst inom de frivilliga organisationerna,när det gäller rehabiliteringen. har betygsatt mig som minister, och det harhan all rätt att göra. Han får ha vilken uppfattning han vill. Jag skall baraförsvara mig med att säga att jag ser och har sett med båda ögonen påmissbruksfrågorna. Jag tror inte att jag är aningslös inför denna sväraproblematik. Jag har lång erfarenhet av detta arbete. Jag är inte beredd att - det vill jag säga till samtliga tre meddebattörer här - i sak diskuteravilka förslag som kommer i propositionen. Men när förslagen föreligger och nihar tagit del av dem, kommer jag att i denna kammare diskutera de förslag tillåtgärder som regeringen lägger fram. Om , m. m. 14JÖRN (vpk): Jag tycker att det väl mycket liknarskuggboxning att vika undan på detta sätt. Det är ju inte bara de idéer som kankomma fram i propositionen det handlar om. Vilka dessa är vet ju GertrudSigurdsen och jag mycket väl, och det tjänar ingenting till att försöka döljadet. har ju i många offentliga sammanhang yppat sympatier fördet som man med en diffus beteckning brukar kalla "mellantvång". Detär utifrån denna förekommande offentliga diskussion, i vilkenGertrud deltagit, som jag ställt mina frågor. Det hon kan säga iandra offentliga sammanhang tycker jag att hon också kunde deklarera här. Vihar i rätt att få veta var ett statsråd politiskt står. Ofn det nu ärså väl att det är tvist och oenighet i regeringen om dessa propåer, skall jag noteradet med glädje. Jag hoppas verkligen att regeringskollegerna är något mervaksamma mot dessa reaktionära tongångar än vad förefaller havarit. Jag skall i denna replik begränsa mig till en enda fråga,som jag i och för sig redan ställt men som kanske kan förklara för GertrudSigurdsen varför jag använder ett så skarpt ord som "aningslöshet". fällde statsrådet häri kammaren det bestämda yttrandet att man borde lyssna till doktor . Jag har tagit del av vad doktor sagt i andra sammanhang,t. Om , m. m. sjukvårdspolitikens område, där han har en mycketrationell, progressiv och human uppfattning- såvitt jag kan bedöma. Men när hantalar om missbruk och utslagning är det precis som om det vore en helt annanmänniska som talade. För där talar hela förmynderskapsmentaliteten och alla de reaktionärafördomarna. Det är mycket egendomligt att en människa kan inrymma sådanamotsatser. Men det var apropå och missbruksproblemen isamhället som uttryckligen sade att vi skullelyssna till doktor . Jag har refererat til! doktor uppfattning attdet i befolkningen finns vissa typer, ett visst skikt av människor - psykopatereller, som han i ett tidigare skede kallade dem, sociopater- som är mer ellermindre hopplösa fall. Det är om dem som en annan berömd och vid det här lagetryktbar läkare, doktor , sade att det bästa vore om man satte dem på enö, så att de fick knarka ihjäl sig. Det betänkliga är att denna primitivamänniskosyn, som i sin elitisrn är så oerhört farlig, så öppet kanpredikas, att kan - visserligen utan att direkt ansluta sigtill den -apostrofera en person som är förespråkare för denna människosyn, somhon ändå måste förstå går på tvärs mot all form av progressivt tänkande ochallt det tänkande som ändå präglat den svenska socialpolitiken . När jag hörde detta må det väl ursäktasmig att jag vill ha reda på var står när det gäller dessaidéer. Är det dessa idéer som vi skall lyssna till här i och som skallpåverka utformningen av det fortsatta arbetet med ochmissbrukarvården? Jag vill ha svar på den frågan. Jag vill att GertrudSigurdsen skall redogöra för vad hon menade med yttrandet . 15MARGARETA (): Jag noterar med glädje att att hela regeringen står bakom socialtjänstreformen, för däri inryms jubåde socialtjänstlagen och de två speciallagarna. Att socialtjänstreformen ärunik i världen har vi sagt i många olika sammanhang, och därom vittnar ocksåden unika nedgång i missbruksutvecklingen som vi faktiskt har fått. Jag vill vidare tolka det så att när hon inte vill diskutera i sak på samma vis som skedde iknarkdebatten - för där diskuterade man verkligen i sak.