prot · G80974 · 1984-12-31 00:00:00 — Så har också pensioner ochbarnbidrag höjts. Därmed skulle även medborgarna i vårt land känna av denförbättrade ekonomiska situationen i den egna plånboken. Mot denna bakgrund är del med stor förvåningman tar del av de borgerliga partiernas alternativ såsom de framträder i derasmotioner. Man trodde att det närmast katastrofala misslyckandet för borgerligpolitik och del därpå följande valnederlaget skulle ledatill någon form av nytänkande inom oppositionen. Så är icke fallet. För vanliga människor, arbetare och tjänstemän i vanligainkomstlagen, kommer man med samma gamla svångremspolitik av försämringar -sämre sjukförsäkring, högre skatt, högre avgift till arbetslöshetsförsäkringen,höjda hyror osv. För högre inkomsttagare däremot vill man ha sänkta skatterpå arv, aktier och förmögenheter och naturligtvis stora sänkningar avinkomstskatten. Det är samma gamla slitna svångremspolitik - med förmånerför de bättre ställda - och samma dåliga förslag som sedanförkastades av väljarna. Ni har tydligen ingenting lärt och dess värreingenting glömt. Same procedure as last year- men det är tre eller fyrabetjänter som rasar kring del här bordet. Jag har alltid förvånat mig över den egenartademotsättningen i oppositionens budskap. Ni säger i realiteten: För att sysselsättningenskall kunna värnas måste arbetslösheten öka. För alt välfärden skall försvarasmåste den sociala tryggheten försämras. Det går inte ihop. Det går framför allt inte ihop när nilägger försämringarna just på de grupper som burit de tyngsta bördorna för attlyfta ur krisen. är ju så intresserad av att ställa frågor.Har han tagit kontakt med tjänstemännen i fråga om den försämring avsjukförsäkringen som han föreslär? Har han frågat arbetarna om höjdaarbetslöshetsförsäkringsavgifter? Har han talat med dem? En viss förändring har skett inom oppositionen.Moderaterna har gjort sig bredare. Eländet under den borgerligaregeringsperioden skylls helt på de andra borgeriiga partierna, som behandlasmed elt ganska stort förakt. signalerar en renodladkonfrontalionspolitik från höger, med siktet inställt på en"systemförändring". Redan språkbruket ger besked om inriktningen. Manskall "tämja facket", man skall "klippa till" med ettsparprogram mot sjuka och arbetslösa osv. nedskärningsförslag riktar sig mot hörnstenari välfärdsbygget - sjukförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen, vården,särskolan, färdtjänsten för handikappade osv. Det intressanta, och möjligendel nya, är att nedskärningarna icke längre motiveras med nödvändigheten attförbättra statsfinanserna. har nedskärningarna ett värde i sig - för attskapa utrymme för skattesänkningar för i huvudsak helt andra grupper, dvs. Men inte nog med del. Om program, såsom detpresenterats i deras olika motioner, skall kunna förverkligas, måste det följasav ytterligare, drakoniska nedskärningar - som man ännu ej vågat redovisa. kostar de skattesänkningar som föreslåsav . Men de bestående utgiflsnedskärningarna-hur brutala de än är - är inte mer än 11 miljarder. Resultatet är alltså enförsvagning av budgeten med 3 miljarder. Del vill säga: Trots allanedskärningar leder den moderata politiken fram till sammastalsfinansiella moras som under den förra regeringsperioden, om man inte görnågonting. Men det kan bU än värre. Enligt våra beräkningar kostardet fortsatta skattesänkningsprogrammet ytterligare 9 miljarder iinkomstbortfall för statskassan 1988. Det betyder att - om de intevill försvaga statsbudgeten - måste föreslå bestående nedskärningar på 12miljarder utöver vad de hitfills gjort, utöver de som gällerarbetslöshetsersättningen, sjukförsäkringen och allt annat. Och menar dedessutom att de skall minska budgetunderskottet påtagligt, handlar det omnedskärningar utöver de redan föreslagna på . Varifrån skäll alla dessa miljarder tas? Det är rimligeninte från försvaret, ulan det handlar naturligtvis om mycket långtgåendenedskärningskrav mot den sociala tryggheten. Det är lika bra att tala klartext:Med hur kan ni tänka er att skära ned pensionerna,sjukförsäkringen eller barnbidragen för att förverkliga ert program? har dessutom Adelsohn lovat en rivstart efter enborgerlig valseger. Därmed har han i realiteten utfäst sig att presentera ettutföriigt borgeriigt program ihop med sina bröder. Därför är min konkreta frågatill Adelsohn: Hur serrivslarten ul? Vad är del man skall riva? Var finns del borgerligaregeringsprogrammet? På vilka punkter måste och vikasig för all få vara med? Låt mig göra en sak fullständigt klar: Visocialdemokrater kommer aldrig att acceptera den reaktionära socialanedrustningspolitik, i realiteten den klasspolitik, som högern nu försökerdriva de mindre mittenbröderna att acceptera - i syfte all kunna sänka debättre ställdas skatter. sägs del att arbetsgivarna och alla andra kampanjmakarekommer all göra skattefrågan till en huvudfråga. En förening går ut och kräver"hälften kvar". Men sanningen är ju all den överväldigandemajoriteten av befolkningen betalar långt inkomstskatt. Även påmarginalen är det , efter skalleomläggningen, bara en tiondel avinkomsttagarna som betalar i skatt. Del är då den tiondelen somavses. Man talar i detta sammanhang alltid om vad deskattskyldiga får betala, men man glömmer att tala om vad skattebetalarna fårul för dessa pengar. Låt oss la en vanlig svensk familjsom exempel. Mannen och hustrun förvärvsarbetar båda. De har barn i skolåldernoch föräldrar som är pensionerade. Vad får denna familj för sina skattepengar? Man får, direkt och indirekt, stöd till den egnakonsumtionen: barnbidrag, bostadssubventioner, subventionerade resor medkollektivtrafiken. Man fär helt kostnadsfri skolgång för barnen, friskolhälsovård och fri barntandvård. Man får trygghet mot förändringar i den egna ekonomin:sjukpenning om någon av makarna blir sjuk, arbetslöshetsersättning om någon avdem förlorar jobbet, pension om någon till följd av sjukdom eller olycksfallinte kan förvärvsarbeta längre. Och man har alltid tryggheten i att veta kan få den vård man behöver, vare sig det handlar om en vanlig influensaeller en sjukdom som kräver långa och avancerade medicinska insatser. Man har möjlighet till stöd om man vill förändra delar avsitt liv: omskolning genom arbetsmarknadsverket, studier vid vuxenutbildning,flyttbidrag om man av arbetsmarknadsskäl måste flytta. Man får tillgång till ett stort och varierat fritidsliv,fria boklån på biblioteken, starkt rabatterade teater- ochmusikföreställningar,- sim- och sporthallar med låg inträdesavgift,friluftsbad, skidbackar, mofionsslingor och allt vad det må vara. Man har trygghet för sina gamla föräldrar och för sin egenålderdom: pension som det går att leva på, möjUghet till bostadstillägg ochmöjlighet till hemhjälp den dag orken inte riktigt räcker för attklara de dagliga sysslorna hemma. Familjen lever, lack vare skatterna, i ell rikt utrustatfolkhem, som ger människorna både ett stort antal omedelbara fördelar, i formav tjänster och i form av ekonomiska förmåner, och ett stabilt socialtskyddsnät mot förändringar i den egna livssituationen. Familjen lever, tackvare skatterna, på en välfärdsnivå som är betydligt högre än för de flestavanliga löntagare i industriländer med lägre skatter än de svenska. Jag har då inte nämnt försvar, vägar, u-hjälp och sådant,som också betalas med skatterna. Denna välfärd handlar dessutom om mera än bara nyttigheterför det enskilda hushållet, mer än bara återbetalning på den skatt man självbetalar. Denna välfärd handlar också om samhällskvalitet. Det är den kvalitetsom ligger i att samhället är gott för alla, att alla tillerkänns rätten tillelt drägligt liv och att medborgarna gemensamt, genom de samhälleliga organen,tar ett ansvar för alt alla också får tillgång till de grundläggande socialanyttigheter som detta liv fordrar. Det är den kvalitet som är folkhemmets: däralla fillmäts lika värde och lika rättigheter. Mot detta folkhem riktas nu allt fler och allt hårdareattacker från de poUtiska företrädarna för de grupper som alltid med storovilja delat rtted sig av sitt egel överflöd till andra. Man gör tappra försökatt förkläda de attackerna i någon sorts omtanke om alla vanliga löntagare ochvanliga skattebetalare. Men med årets moderatmolioner till denna riksdag harmasken falUt, och den råa, rika privategoismen grinar väljarna i ansiktet; . i skattevinst för halvmiljonersinkomsttagaren men skattehöjning för densom tjänar . Och för att finansiera denna skaltelindring förden halvmiljonären skall 80 000-kronorsinkomsttagaren dessutom betala med sämresjuklön, lägre föräldrapenning och lägre arbetslöshetsersättning samt drabbasav en mängd andra försämringar. Vi socialdemokrater sätter en klar och bestämd gräns motden sortens krav på att de välbeställda skall få öka sill redan goda utrymmeför privat konsumfion på bekostnad av den sociala och ekonomiska tryggheten förbefolkningens flertal. Vi drar en Uka bestämd gräns mot kraven att rusta nerden offentliga sektorn för att därmed lämna utrymme för privata vinstintressen,som ser en ny lönande marknad öppna sig. Mot högerns krav på ökad respekt för penningens välfärdsätter vi socialdemokrater, nu som allfid,' respekten för människornas välfärd.Genom den offentliga sektorn kan människorna styra grundläggande villkor för sitteget liv och sin egen utveckling; ingen annan än de själva har makten över detsamhälle de lever i. I detta ligger sist och slutligen en väldig ökning avmänniskornas frihet - en frihet som förverkligar demokratins ideal omsjälvständiga och likaberätfigade medborgare, med samma skyldigheter och sammarättigheter, som i respekt för varandra formar sina liv och bygger sittgemensamma samhälle. Socialdemokratin kommer att med stor beslutsamhetfullfölja sin politik för att återupprätta styrkan i ekonomi efter deborgerliga nedgångsåren, för att värna sysselsättningen och den socialatryggheten, fill gagn för medborgarna i vårt land. Med anledning av del som tog så stort utrymmei de borgerliga ledarnas proklamafioner vill jag säga följande. UtrikesministerLennart påstås vid en middag en afton med journalister ha gett uttryckför uppfattningar om ubåtskränkningarna som går stick i stäv med regeringensuppfattning och stick i stäv med den uppfattning han själv givituttryck för, såväl offentligt som i regeringskretsen. finns mycket ringa sannolikhet i dessa anklagelser. Detframgår redan därav att de berörda journalisterna, trots tre dagarsförberedelser av publiceringen, icke vågat underställa utrikesministernuttalandet innan de offentliggjorde det. Jag har i min hand ett tal som utrikesministern skrev den29 januari och som han höll . Där slår bl. a.: De allvarligakränkningarna av del svenska territoriet som ägt rum hörtill bilden av stormakternas intresse för vår region. TT:s deltagare i den beryktade middagen var med vid denkonferens där utrikesministern höll talet, men vederbörande ställde inte enenda fråga fill utrikesministern. Är det under sådana förhållanden förvånandeatt man känner tveksamhet inför uppgifterna, när man dessutom vet att den somenligt egna uppgifter var motor i den här saken är en notorisktopålitlig person, som i skrivit en hel rad arfiklar som vikunnat konstatera varit klart lögnaktiga. Två borgerliga partiledare krävde efter att haläst vad som stått i tidningarna att utrikesministern skulle avgå. Med storiver söker alla de tre borgerliga partierna ställa till bråk omsäkerhetspolitiken. Visserligen skulle man kunna ta avgångskravet från den skämtsammasidan. Det är inte så konstigt alt de borgerliga så snabbt plockar fram kravetpå avgång. De har ju själva en viss vana att avgå ur regeringar. Det var ett avde få områden de verkUgen behärskade under sina i majoritet. Men dessa snabba fördömanden och krav på utrikesministernsavgång aktuaUserar återigen hur lättvindigt man på borgerligt håll tar på densvenska säkerhetspolitiken. Det räcker med obekräftade uppgifter om vad somskulle sagts vid en middag för att man skall rusa åstad och ställa fillstorbråk. Huvudfrågan var; Har utrikesministern omubåtskränkningarna framfört en annan uppfattning än den han alltid tidigarehaft? Jag konstaterar att han har exakt samma uppfattning som hela den övrigaregeringen. Menar damerna och herrarna att jag skall avskeda en minister föratt vederbörande har precis samma uppfattning som regeringen i övrigt? Ni har talat om valtaktik. Jag har tagit reda på hur detförhåller sig. Här riktar sig anklagelsen inte mot utrikesministern. En avutrikesministerns medarbetare har enligt egna uppgifter sagt all vi inte villföreta statsrådsbesök i utlandet under ett valår, om elt sådant besök kanföranleda politiskt bråk. Man skulle alltså ta hänsyn fill oppositionen. Det ärdenna hänsyn till bl. a. som har kallats för en valtaktisk frågaoch som har lett till stor indignation. Det är visserligen bra om man kan vara enig även i dylikafrågor. Men det kan bara vara omsorgen om intressen som avgör fråganom sådana besök. Jag har alltså en något annan mening på den punkten, men jagkan ju inte avskeda en minister för att en av hans medarbetare velat ta alltförstor hänsyn till . Man tar sig för pannan när sådana kravframställs. Jag frågar; Varför tar ni inte reda på fakta först? Varförintresserar ni er inte för utrikesministerns verkliga uppfattning, för vad hanverkligen tycker? Varför använder ni er inte av de organ för samråd omutrikespolitiken som vi byggt upp,om ni nu tycker att del här var allvarligt, innan ni störtar ul till massmedia?Väljarna känner misstanken att ni gör detta för all vinna egnapartipolitiska fördelar och inte av omsorg om landets intressen. Därmedriskerar ni ju bara att dra något av ett löjets skimmer över er själva, erapartier och dess värre i någon mån också över . Än en gång- precis som under den s. k. SvenskaDagbladet-affären, då for ul - frågar man sig om de borgerligaslår pall när det blåser litet grand eller när de vädrar en möjlighet att kommaål socialdemokratin. Hur skulle det bli, frågar man sig, om skullekomma i en verkligt kritisk situation? Den svenska neutraliletspoliiiken måste präglas av ansvarför . Den får aldrig föras på ett sätt som kan skapa förväntningar påden ena sidan eller farhågor på den andra om avvikelser från den valdahandlingslinjen. Den kräver ett efter våra förhållanden starkt försvar. Vikommer aldrig alt acceptera kränkningar av territorium. Sådanakränkningar kommer vi att med all kraft avvisa - med användande av vapen om såskulle behövas. Vi skall orubbligt slå vakt om förtroendet ute i världenför vår föresats att icke ens under starkt yttre tryck lämnaneutralitelspoUtiken. Vår politik skall bära orubblighetens prägel. Man skallkunna lita på den svenska linjen - och regeringen avser att med all kraftfullfölja den linjen. 7 ULFADELSOHN (m) replik; Statsministern använde fem sidor avmanuskriptet till sill tal till att tala om oss moderater, åtta sidor till enskrytvals om att krisen är över, fyra sidor till alt redogöra för vad statenanvänder sina pengar till, tre sidor till att tala om sin utrikesminister ochnoll sidor till att tala om vad socialdemokratin vill göra efter valet. Jag tror inte all del går alt få en saklig debatt medstatsministern om ekonomin. Statsministern väljer all använda invektiv,personangrepp och Irettiotalsdemagogi. Men jag tycker att det skulle vara värdefullt om vi iSverige kunde få en debatt där vi å ena sidan har den socialdemokratiskapolitiken med högre skatter, högre bidrag och mer offentliga beslut, och åandra sidan den politik som oppositionen vall - och som vi moderater valt: Vivill sänka skatterna, sänka bidragen och ge människor mer bestämmanderätt översina medel. Vi vill också ge dem frihet all kunna välja bostad, välja att fåbetyg om de vill det, välja form för barnomsorg osv. Om vi kunde få en sådan saklig debatt om dessaförutsättningar, skulle det vara en fördel. Jag beklagar att jag inte tror attdet går. Det verkar inte som om socialdemokratin vill ha den debatten, för nidöljer precis allt vad ni skall göra efter valet. Låt då beskedet tillSveriges folk bli att ni har höjt skatterna med 7 500kr. En stor del av dessa pengar har naturligtvis betalats tillbakatill hushållen i form av den berömda rundgången - sedan man behållit vissamedel i administration. Vi vill gå motsatt väg. Tänk om vi kunde föra en sådansaklig diskussion som förde i sin bok, men mot vilken bokstatsministern här också polemiserar. Det är klart alt denna regering äroenig. Den är oenig i den ekonomiska poUtiken, där finansministern egentligenföreträder en annan ståndpunkt än statsministern och socialministern. Den äruppenbarligen också oenig på andra punkter, nämligen på del utrikespolitiskaområdet. Jag log mig personligen för pannan när jag hörde densvenske statsministern tala om Bodströmaffären. Statsministern sade attvad som påståtts i tidningarna gick stick i stäv mot den svenska regeringensutrikespolitiska uppfattning. Ja, det anser jag också. Detta går stick i stävmot vad regeringen sagt i sina deklarationer och i sin protestnot tillSovjetunionen - den not som vi andra partier också har instämt i. Varför, säger statsministern, tar ni inte reda på vadutrikesministern verkligen tycker? Och sedan väljer den svenske statsministernatt inför riksdag i den allmänna debatten misstänkliggöra dem som harredogjort för vad utrikesministern sagt vid denna middag. Del är alltså så, att så fort som detsägs eller skrivs något ofördelaktigt, som inte är lämpligt, då ljuger de somsäger och skriver del, och ni själva är vita som snö, talar sanning och tyckerrätt. Jag tycker, om jag skall vara iippriktig, att det är tråkigtoch dystert för vår nation att ni inte ens är beredda att tro någon om sanning.Att ni angriper oppositionen - och mig, och personangrepp - det kan vi väl ta. Men alt statsminister inte drarsig för all inför den svenska misstänkliggöra oberoende journalisteri personangrepp är ändå för svagt. Det är för svagt, ! Och jag kansäga det till statsministern, för han har replikrätt. Sedan väljer statsministern att säga att om man inte skickarnågra till under ett valår - det är för alt man inte vill ställa tillbråk under ett valår. Varför inte under ett valår? Vad gör del för skillnad?Varför lar man plötsligt politiska hänsyn till under ett valår meninte under elt mellanvalsår - om det inte är fråga om politisk taktik? Dåväljer jag ändå, , att ta statsministerns egna ordval i den härfrågan. Statsministern har icke tagit avstånd från något av vad - bara uttalat att det har självfallet icke sagt. Sedan harSveriges statsminister valt att påstå att det som stått - och alla anklagelseroch alll annat - är fel. När det gäller dem som framfört budskapet har hangjort precis som han säger -huggit huvudet av dem. Och så förväntar statsministernatt vi skall tro att sex vittnen, sex erfarna, skickliga yrkesmänniskor, medberått mod skulle anklaga den svenske utrikesministern för att på punkt efterpunkt efter punkt ha sagt saker som denne utrikesminister icke sagt. Tror niens själva på er egen statsminister, ärade socialdemokratiska ledamöter avSveriges riksdag? 8THORBJÖRN () replik; Statsministerns anförande innehöU i långastycken en översikt som blickade bakåt. Jag tror alt de allra flesta valmän somnågot följer politik erinrar sig vad socialdemokraterna sade i valrörelsen 1982beträffande arbetslösheten, reallönerna, bostadsbyggandet, pensionärerna ochinflationen. I alla dessa avseenden har ju regeringen drivit politiken i en helt annan riktning än den man förespeglade valmännen i1982 års valrörelse. Det tror jag inte att valmännen har glömt. kritiserar statsministern oss i - ochfolkpartiet och - för att vi före valet talar om att det krävsvissa påfrestningar om vi skall kunna få bukt med ekonomin. Det skulle varaklandervärt. Jag vill till statsministern säga att jag tror att det är enbättre metod att ge besked före valet. Om ni socialdemokrater skall leva kvarmed del som ni band er för när det gäller långtidsutredningen så måste ni vidtabesparingsåtgärder efter valet. En annan sak som jag lade märke till: räknadeupp en lång rad samhällsförmåner, och han fäste då vikt vid flyttningsslödet,dvs. han framhöll flyttlasspolitiken som en samhällsförmån. Var del någon av ersom hörde honom säga ett ord om att man skulle salsa på en effektivare regionalpolitik för att förminska flyttlasspolitiken? I den spontana uppräkningen komstatsministerns egna värderingar klart till ullryck. Så till delta om utrikesminister uttalanden. Fårjag först säga att den avslutande utrikespoUtiska deklaration som statsministerngjorde har mitt fulla gillande. Den stämmer myckel väl med den utmärktadeklaration han gjorde vid den socialdemokratiska partikongressen. Men det ärju inte det som dagens diskussion gäller. Dagens diskussion gäller: Vad villstatsministern göra åt den bild av splittring i regeringen som utrikesministernskapade? stäUde fem konkreta frågor. Icke ett ord omdem. Jag ställde en kompletterande fråga, som jag personligen anser varasynnerligen viktig. Jag frågade om statsministern solidariserar sig meduppfattningen alt om dessa gränskränkningar inte hade inträffat så skulleregeringen ha haft ett vidare manöverutrymme i utrikespolitiken. Och om hansolidariserar sig med denna uppfattning, vad är det då för utrikespolitiskaaktiviteter som regeringen icke har kunnat vidta därför att dessa kränkningarägde rum? Jag känner mig alldeles övertygad om att det är i många huvudstädersom man funderar över detta. I fråga om aUa dessa delområden som jag angav i mitthuvudanförande har statsministern fortfarande inte gett denna kammare ellersvenska folkel eller omvärlden några besked om hur denna bild skall kunnasuddas ut. Det kan rimligen inte vara så att - och detta tycker jag är del heltcentrala - det är statsministern och regeringen i övrigt likgiltigt omutrikesministern förmedlar en bild av den karaktär som han skapade genom dessasina uttalanden. För om det är statsministern likgiltigt, då är del någontingfuUständigl sensationeUt. Statsministern återvänder till att rakt över barakonstatera att de sex personer som var närvarande antingen genom missförståndeller medvetet förmedlat tiU svenska folket och omvärlden en felaktig bild.Båda dessa antaganden är orimliga. Det är orimligt att länka sig att sexmänniskor systematiskt kan missförstå på så många punkter. Del är lika orimligtatt tänka sig att sex erfarna och fristående journalister skulle komma överensom att sätta sig ned och skriva en ren nidbild av landets utrikesminister. krävs attstatsministern ger besked hur han vill tvätta bort den skadliga bilden avoenighet inom regeringen när det gäller utrikespolitik. 9 () replik: Får jag först av allt instämma i det gillandesom uttalade över den utrikespolitiska deklaration somstatsministern gjorde i slutet av sitt anförande. Del är alltså inte ominnehållet i den svenska säkerhets- och utrikespolitiken som det råder oenigheti bedömningen mellan regeringen och oppositionspartierna. Jag fick elt intryckav statsministerns anförande att det var vi i oppositionen som på något sättskulle ha skapat den här Bodströmaffären. Vi har inte bett om Bodströmaffären.Vi hade många andra ämnen som vi ville koncentrera debatten kring änutrikesministerns eventuella trovärdighet. Del är inte vi som har varit påmiddag och sladdrat med journalister och sagt olämpliga saker om svenskutrikespolitik, ulan del är utrikesministern. Därför handlar debatten i så höggrad om honom. Det är naturligtvis inte bara den här punkten om huruvida dethar förekommit ubåtskränkningar efter som är graverande i deuttalanden som utrikesministern gjort. Även del uttalandet förulan, även om vimenar att den version som en av de sex journalisterna ger, att utrikesministernkanske närmast anslutit sig till regeringens linje på denna punkt, är korrektär alla de övriga uttalanden om vilka de sex journalisterna är helt överenstillräckligt graverande för att man skall ifrågasätta utrikesministernslämplighet och omdöme. Jag blev minst sagt förvånad när stod italarstolen och utdömde den svenska journalistkåren.