prot · G809130 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:130 Förhandlingarna leddes till en början av tredje vicetalmannen. 1 § Justeradesprotokollet för den 18 innevarande månad. 2 § Upplästesföljande inkomna skrivelse: Undertecknad får härmed anhålla om tjänstledighet tidenden 2 maj-den 6 juni för fullgörande av internationellt uppdrag. Kammaren biföll denna anhållan. Tredje vice talmannen anmälde attUlla Orring (fp) skulle tjänstgöra som ersättare för . 3 § Föredrogs ochhänvisades Skrivelse och proposition 1984/85:201 till arbetsmarknadsutskottet1984/85:207 till bostadsutskottet 4 § Föredrogs ochhänvisades Motionerna 1984/85:3164och 3165 till försvarsutskottet /85:3166-3175 till skatteutskottet1984/85:3176-3181 till socialutskottet 5 § Anslag till kulturverksamhet m. m. Föredrogs kulturutskottetsbetänkande /85:16 om anslag till kulturverksamhet m.m. (prop. 1984/85:100delvis). Anslag till kulturverksamhet m. m. Anslag tiU kulturverksamhet m. m. 1 TREDJE VICE TALMANNEN: I fråga om detta betänkande hålls gemensam överläggningför samtliga punkter. 2 (): Ett kultursamhälle skapas inte av politiker.Det är en självklarhet, men det tål ändå att sägas när vi diskuterar detekonomiska stödet till skilda slag av kulturverksamheter. Det stödet kan varatill stor nytta för kulturens utveckling. Men vi skall också vara vaksamma, såatt inte snedvridande effekter förs in och vållar skada. Kulturen skall ha sin frihet. Det förutsätter ettsamhällsklimat öppet för nyskapande men med känsla för kulturarvet. Attmänniskor är individer med skilda behov och önskemål präglar inte minstkultursektorn. Därför behövs mångfald. Hemmen, skolan och de friaorganisationerna bär ansvar för att unga och äldre får utveckla sitt kunnandeoch sin förståelse för vad kulturen kan erbjuda. Därmed främjas kvalitet. De politiska partierna står bakom vad som betecknas som1974 års kulturpoUtiska mål. De utgörs egenfligen av ett antal ganska enkla ochnaturliga principer. Men övergripande gäller att kulturlivet skall präglas avfrihet, mångsidighet och kvalitet. Om poHtikerna försummar att vara observantapå detta, kan deras arbete bli en negativ faktor i kultursamhället. I reservation 1, till vilken jag yrkar bifall, föreslåsriksdagen ge regeringen till känna vad som i motion 2220 anförs om enkulturpolitik som utgår från nyckelorden frihet, mångsidighet och kvalitet. Det statliga stödet till kulturverksamheten ute i landethar i stor utsträckning formen av grundbelopp, fördelade på skildainstitutioner. Detta system gäller för en rad kulturområden, men undantagsaknas inte. Effekten har dock blivit att vissa delar av vårt land utan fastainstitutioner kommit i ett sämre läge från statsbidragssynpunkt. Det är svårt att motivera denna brist på frihet att ute ilandet välja organisation och inriktning av t. ex. teaterverksamheten. Grundbeloppskonstruktionenriskerar att skapa stelhet och orättvisa i det statliga kulturstödet. Det bördärför göras en översyn, inte i syfte att förändra dess omfattning, men väl föratt förutsättningslöst pröva dess former. Jag yrkar bifall till reservation 3, vilket innebär att enmoderat motion med denna innebörd vinner gehör men även att önskemålen i encentermotion i viss utsträckning tillgodoses. Hävdar man att kulturskaparna inte får styras i sinverksamhet är det lätt att få instämmanden. Men börjar man granska varifrånskilda debattörer anser att faran kommer blir bilden genast mera splittrad. En uppfattning som dväljs i det socialdemokratiska lägretär att näringslivet hyser dolska planer i detta avseende. När en företagaresatsar en slant på en kulturaktivitet för att därmed skaffa sin firma litet PRoch kanske också därför att vederbörande har ett personligt kulturintresse, dåtänds genast varningslampan. Kulturen kan ta skada. Något motsägelsefullt äratt socialdemokraterna gärna hävdar att riskerna är så stora men att pengarnaär så små att de inte gör någon nytta. Säkertkommer det att röra sig om högst begränsade summor i sponsorstöd till kulturen,men även de kan få stor betydelse på marginalen när det gäller att säkra endyrbar uppsättning, att klara en stor utställning eller att mer fortlöpande fåstöd till en kulturverksamhet. Självfallet skall den konstnärliga integritetenrespekteras. Seriösa kulturskapare torde inte ha några problem att klara ut densaken. Enegendomlig formulering i socialdemokraternas reservafion nr 6 kastar ljus överderas kulturuppfattning. Man skriver att erfarenheterna från andra länder visaratt det främst är kulturinstitufionerna och den etablerade konsten som fårsponsorstöd, och om så skulle bli fallet även i skulle ytterligareekonomisk obalans uppstå fill nackdel för konst som söker nya vägar. Densocialdemokrafiska slutsatsen blir tydligen, att om konstmuseerna ochinstitutionsteatrarna får bättre ekonomi, är detta till nackdel för ungakonstnärer och fria teatergmpper. Ett sådant synsätt förefaller mig ganskaabsurt. Troligare är ju att de unga konstnärerna får sälja några verk extratill museerna och till privatpersoner som på museerna utvecklat sitt konstintresse. Förövrigt tror jag att den socialdemokratiska premissen är felaktig. Sponsorer kanmycket väl satsa på det som är under utveckling, kanske med större känsla änaldrig så välmenande politiker. Därför bör vi inta den mer öppna attityd tillsponsorskap som präglar utskottets ställningstagande och avslå reservation 6, Statenskulturråds dominerande ställning inom kultursektorn är däremot ett bekymmer.Det direkta stödet till kulturen bör komma ur många källor, så att risker försmakmässig eller annan ensidighet undanröjs. Den som söker bidrag och kännersig förfördelad skall ha någon annan att vända sig till. Mankan jämföra med förhållandena inom forskningssektorn. Det är en styrka att detfinns ett antal universitet med sina resurser, forskningsråd och friståendestiftelser som kompletterar varandra. Om en dörr är stängd går det att knackapå en annan. Något liknande är eftersträvansvärt även inom kuhurområdet. Urstrikt byråkratisk synvinkel är detta inte mest rationellt. Menströmlinjeformad administration är inte alltid ett övergripande mål, ochabsolut inte vid fördelning av kulturstöd. Kulturrådetsroll bör reduceras också i andra avseenden. De stora utredningarna om kultur iarbetslivet och i bostadsområden Hksom om staten, kommunerna och kulturen är nuavslutade. Utredningsverksamheten bör därför begränsas med ty åtföljandebesparingar som effekt. Även petitaansvar har successivt minskat,I ett längre perspektiv anser vi att kan avskaffas. Med detta yrkarjag bifalltill reservation 11, Detfinns i årets kulturbudget en begynnande prioriteringsinriktning som noga måsteuppmärksammas. Medan en rad konton realt sett skärs ned, sker nya satsningar påvad som går under samlingsbenämningen kultur i arbetslivet. Vem vill inte ha kultur i arbetslivet i många bemärkelser? Umgängetmänniskor emellan skall präglas av just AnslagtiU kulturverksamhet m. m. Anslag till kulturverksamhet m. m. Arbetsmiljön bör vara så givande somförutsättningarna medger, och det är utmärkt om det på arbetsplatser finnsbibliotek, konstföreningar, försäljning av teaterbiljetter eller rent avgästande musik- och teatergrupper. Men med kultur i arbetslivet menar socialdemokraternanågonting annat. De menar en kulturverksamhet som facket fått sätta sin prägelpå, vars organisatörer är utsedda och utbildade av facket och varstillträdesrätt fill skilda arbetsplatser och rätt att verka på betald arbetstidär reglerad i lag. För kostnaderna skall samhället och företagen stå. tar regerigen i denna budgetproposition ingalundasteget fullt ut. Tvärtom är man ganska försiktig - ingen lagstiftning, ingenensamrätt för facket att verka, inte de riktigt stora pengarna. Men målen kanman läsa om på andra håll, t. ex. i skrift Verktyg för förändring,där den utveckling jag angav klart markeras som den önskvärda. Socialdemokraterna talar mycket tyst om att det redan nufinns en kulturverksamhet ute på arbetsplatserna, bl. a. ca 1 600konstföreningar. Men de är inte tillskapade av den fackliga rörelsen utan avidellt arbetande personer med konstintresset som drivkraft. Det vore mycketolyckligt om kultur i arbetslivet skulle göras fill ett instrument för facket idess strävan att utveckla sina relationer till medlemmarna. Denna i och för siglegitima uppgift bör ta sig andra former. En annan negativ effekt av den prioritering som görs äratt andra gruppers situation försvagas. Socialdemokraterna tycks betrakta demänniskor som befinner sig ute i arbetslivet som de kulturellt mest eftersatta.I själva verket är det precis tvärtom. Eftersatta är de hemarbetande, barnen,pensionärerna, de handikappade, de arbetslösa och de som är intagna påinstitutioner. Men deras intressen får väga lättare. Det duger inte att sägaatt man vill ha både-och - både arbetsplatsbibliotek och bokbussar, både uppsökandeteater på arbetsplatserna och på daghemmen. I prakfiken får det bli enekonomisk avvägning, det vet alla. Slutsatsen för vår del blir att vi yrkar avslag när detgäller de särskilda medlen för utveckling av kulturverksamhet påarbetsplatserna, dvs. bifall till reservation 14. Beträffande Arbetets museum har vi från moderat sida redanföregående år kritiserat den särställning detta museum fått. Bakom museet stårLO, TCO, KF och ABF, och då är det tydligen endast att rekvirera pengar frånregering och riksdag - 2,5 miljoner , och en höjning till 5 miljoneri år. Andra museer får vänta på något enda grundbelopp värt 63 000 kr.Riksdagen bör avslå kravet på de 5 miljonerna. Arbetets museum får i sedvanligordning ansöka om stöd via . Jag yrkar bifall till reservationerna52 och 54. Låt mig sågå över till några speciella frågor. Biblioteksersättningens grundbelopp har föranlett enprovkarta på förslag. Regeringen förordar en höjning med , dvs. ca 2,5 %.Från moderat sida har vi föreslagit eller . Önskemål om ytterligare 2öre kommer från mittenpartierna och vpk. Glädjande nog har man påsocialdemokratiskt håll accepterat det rimliga i att författarna får enuppräkning som svarar mot den beräknade löneutvecklingen för flertalet grupper isamhället. Utskottsmajoriteten står således bakom det moderata förslaget om enhöjning av biblioteksersättningens grundbelopp med . En egendomlighet i budgetförslaget gäller anslaget tillNaturhistoriska . Utan närmare motivering konstaterar föredragandestatsråd att han vid beräkning av huvudförslaget inte funnit det möjligt att tasärskild hänsyn till museets anknytning till forskningsverksamhet. Museet harsåledes förlorat pengar på att vara en institution som kombinerar forskning medreguljär museiverksamhet. Forskningen är ju i övrigt undantagen från besparingenligt huvudförslaget. Utskottet har med rätta tagit avstånd från regeringenssynsätt och beräknat medel med hänsyn tagen till forskningsverksamheten. I densocialdemokratiska reservationen prasslar dock brasklappen så kraftigt i formav fromma förhoppningar att man förstår att reservanterna varitordentligt besvärade. Någramoderata besparingar skall slutligen nämnas. Anslaget till fria teater-, dans- och musikgrupper harsedan 1978/79 ökat från 11 miljoner till /86 föreslagna 28 miljoner,eller . Mot den bakgrunden yrkar vi avslag på årets förslag om en höjningmed . Beloppet för ospecificerade ändamål bör hållas så lågt sommöjligt. Även inom kulturområdet kan medelsbehoven förutses. Det är inte bra omvissa intressenter vänjer sig vid att det går lättare att komma i sista minutenoch få en extraslant, i stället för att vara ute och tvingas bli vägd iden årliga budgetprövningen. Därför föreslår vi en minskning av kulturrådetsmedel till disposition med . och av regeringens motsvarande medel med1 milj. kr. Med dettayrkar jag bifall till reservationerna 13, 16, 19, 20 och 35. kommer i den följandedebatten att ta upp övriga moderata reservationer liksom vissa andra frågor. Anslag tid kulturverksamhet m. m. 3 (): Jag vill inleda mitt anförande med följandedikt: Det går en väv genom dagar och år med början långt bort itiden och bortgångna släkten har satt sina spår av drömmar och strävan i den. De trådar som skyttlas in i diktensväv är av skiftande färg och slitstyrka, för den tåliga vardagsnyttan och förögats fägnad. Ung och årtyngd hand hjäps åt med färger och mönster. Så läggervar ort en glimt av sin själ i denna kulturens vävnad, som så fint skildras avKerstin , en av författarna i Dalaparnassen. Så väver vi också verklighetens kultur. Kultur växer frami vardagstillvaron. Kulturmönster bildas av allt det som har med människorsskapande att göra, av tankar, ord, bild, form och ton, men också av arbete,traditioner. Anslag till kulturverksamhet m. m. värderingar och normer - enkelt uttryckt av människorssätt att leva och verka tillsammans. Kulturen är det kitt som fogar vårt samhälle samman. Itider med kärv ekonomi och kanske också stagnation i den sociala verksamhetenär ett rikt kulturliv ytterst angeläget. Just är därför ett rikt ochomfattande kulturliv nödvändigare än någonsin, och därför behöver vi nu i allakommuner, i alla landsting och för hela en akfiv, målmedvetenkulturpolitik. I många kulturpolitiska debatter har man ställt frågan vadkultur är. Jag skall självfallet inte göra något försök att klara ut dettabegrepp, men jag vill redovisa ett antal personliga funderingar. Kultur betyder som bekant odling. Kulturväxter germänniskan näring och livskraft, vidgar hennes möjligheter. Så gör också detmänskliga kulturlivet. Kulturupplevelser som berör vårt innersta kan lyfta osssom människor, stärka självkänslan, ge oss råg i ryggen, öppna nya möjligheteroch bygga broar av samhörighet och gemenskap. Kulturen kan hjälpa oss attsystematisera, förklara och erövra vår egen verklighet. Kulturen skall frågaefter varje människa som en omistlig länk i en kedja där alla behövs. Kulturpolitiken måste därför ta sikte på varje människasrätt att få vara med på ett aktivt sätt, få dela med sig av sina tankar ochidéer, ta initiativ och ansvar, låta skaparlusten blomma och i samverkan med andraskapa det kulturmönster som är så viktigt. När jag säger varje människa menar jag just varje människa- kvinna och man, ung och gammal, förvärvsarbetande och arbetslös, invandrareoch svensk, handikappad och icke handikappad. Att ge alla människor tillgång till ett rikt kulturutbudär därför nödvändigt. Konstnärernas arbete ger oss perspektiv på vardagen.Konstnärerna hjälper oss att tänka i nya banor, uppleva nya känslor och hyllanya värderingar. Litteratur, bildkonst, musik, teater, dans, film och alla deandra konstarterna lyfter tanken på färd och vidgar vyerna, men ger ocksåperspektiv på näraliggande förhållanden. Konstnärer roar och oroar, görverkligheten synlig. Konstnärerna är dessutom ovärderliga tillgångar sominspiratörer och handledare åt de många amatörerna. Men hur rik denkonstnärligt skapande kulturen än är kan den inte ensam säkerställa ettlevande, folkligt förankrat kulturliv. Vardagskulturen bärs upp av de mångamänniskorna, och därför måste kulturpolitiken nå fram till just dem. Skall vi kunna uppnå detta måste vi ha en decentraliseradinriktning på det kulurpolifiska utbudet. Stigar måste därför bära åt rätthåll. Utan tydliga mål för kommunens, och statens insatser kankulturpolitiken komma att föras på måfå. Det kan bli så, att de som hörs mestoch som ställer flest krav blir de som får mest, de som också styr utvecklingeni långa stycken. Om vi inte når ut med detta till alla, kan det bli så, att desom inte förmår uttrycka sina behov och talar tillräckligt högt inte får gehörför sina tankar i det kulturmönster som skall bildas. En jämlikhetspolitik betyder att vi måste ge varjemänniska, oavsett varifrån hon kommer, vilken socialgrupp hon tillhör eller varhon är bosatt geografiskt,goda förutsättningar att vara med i skapargemenskapen. All vår erfarenhet visarockså att förutsättningarna är vitt skilda i detta avseende. Olikagrupper av människor och olika bygder är således i behov av olika mått av stöd,uppmuntran och hjälp. Demokratin börjar i rätten att tala, har någon sagt.Klimatet i kulturlivet i närmiljön avgör om vi skall våga och vilja tala. Ochdet är också avgörande för hur vi skall kunna få vår demokrati att fungera. Jagmenar att gemensamma angelägenheter måste finnäs inbyggda i alla närmiljöer, såatt vi får anledning att mötas, samtala och tillsammans finna lösningar. Vimåste lära känna varandra för att tillsammans kunna forma och uppleva kultur. Ett rikt och mångsidigt kulturliv i alla bygder, i allakvarter, i alla stadsdelar, tätorter, byar och glesbygdsområden är enligt minmening det självklara kulturpolitiska målet . Det betyder attkulturpoli-fiska redskap i form av ekonomiska resurser, kulturprogram och kulturinstitutioneri första hand skall riktas just till människor i närmiljöer. 1974 årsriksdagsbeslut om nya kulturpolitiska mål fattades i stor enighet. Riksdagsbeslutetvar banbrytande därför att alla partier samlades bakom en vidsynt kulturpoHtik,där konstpolitik fick sitt utrymme, men där sanna folkrörelseideal -jämlikhetstanken, människors gemensamma skapande, hembygdskulturen - också varväsentliga inslag och beståndsdelar. Det tål att poängteras att riksdagsbeslut intevar det första steget mot en decentralisfiskt inriktad kulturpolitik.Riksdagsbeslutet var i stället en manifestation och en bekräftelse på att deninslagna vägen var den rätta just när det gällde att få ut kulturen inärmiljöerna och låta människorna möta den i sin bygd. har gått, och det är enligt vår mening tid fören utvärdering. Detta, kan någon säga, är ett alltför långtgående krav,eftersom vi är ense om målen och eftersom en rad utredningar har kommit tillför att utarbeta det som kan bli ett komplement till kulturpolitiken enligt1974 års beslut. Min uppfattning är att kulturpolitiken måste vara mångsidigoch nydanande. Det kan inte tillåtas att den stelnar i sina former. Den måsteständigt förnyas genom utvärderingar och genom målformuleringar på mycket viktigaområden. Man måste lyhört lyssna till människor för att därmed kunna leva inuet också med den kulturpolitiska inriktningen och aktiviteten. 1980-talets verklighet är en helt annan än 1970-talets.Den nya statliga kulturpohtiken formades i som fortfarande var prägladav god ekonomisk expansion. När vi nu från föreslår en parlamentariskutredning med uppgift att utvärdera och ännu tydligare utveckla grunddragen i1974 års beslut, så gör vi det mot bakgrund av att ett antal utredningar belyserolika detaljfrågor. avslutade sin utredning.Riksrevisionsverket och olika statliga kommittéer har också presenterat sinabedömningar och analyser. Vissa utredningar inom kulturområdet, t. ex.beträffande de statliga museerna, kultur i boendet och läsfrämjande åtgärder,pågår , och man diskuterar hur deras resultat skall föras ut iverkligheten. Någon övergripande bild av hur kulturpolitiska beslutgenomförts ger Anslag tiU kulturverksamhet m. m. Anslag tiU kulturverksamhet m. m. emellertid inte alla dessa olika utredningar ochundersökningar. Det är därför viktigt att vi får en samlad bedömning aveffekterna av beslutet, så att det blir möjligt att göra jämförelser mellanolika kultursektorer. Eftersom insatserna inom olika sektorer är vitt skildafrån varandra till både omfattning och inriktning, bör vi genom en övergripandeutredning kunna skaffa oss en god bild av lämpliga metoder för att främja enutveckling av hela kulturpolitiken. De delutredningar som pågår ellernyligen avslutats är inte ägnade att läggas till grund för jämförelser mellaninsatsernas effektivitet inom olika sektorer. Det utredningsarbete som gjortsbeträffande olika delar av kulturlivet bör dock kunna bli av stort värde för enparlamentarisk utredning. En sådan utredning bör på grund av att mycket redanfinns presenterat kunna arbeta både snabbt och utan alltför stora ekonomiskaresurser. Som vi ser det är det viktigt att denna utredning kommer till ståndoch att den arbetar snabbt. Resultatet av ett sådant utredningsarbete bör varaen god grund för fortsatta insatser inom kulturområdet. Detta har vi redovisati reservation 2. Utvecklingen av de regionala kulturinstitutionerna harpågått så att verksamheten nu nått en viss stabilitet. Erfarenheterhar vunnits av hur det statsbidrag som utgår har verkat. Det bör nuövervägas, menar vi, om statsbidrag även i fortsättningen skall utgå i form avbidrag till grundbelopp fill vissa bestämda insfitutioner eller i någon annanform. I utredningsarbetet bör man således fundera över om de nu utgåendebidragen helt eller delvis kan schabloniseras och om man i dettaschabloniserade bidragssystem kan bygga in utjämningseffekter av ungefär sammaslag som de som finns i det kommunala skatteutjämningssystemet. Dessasynpunkter har vi redovisat i reservation 4. Som statsrådet påpekar i årets budgetproposition harteatrarnas turnéverksamhet minskat . Till detta kommer - detgäller särskilt musikteatern - att utbudet inte är jämnt fördelat över landet.Därför bör få i uppgift att utreda hur musikteatrarnasturnéverksamhet kan samordnas på ett bättre sätt för att därmed åstadkomma ettjämnare utbud över landet. Vid fullgörandet av uppdraget bör kulturrådetsjälvfallet samråda med de berörda institufionerna och den centralamusikkommittén och bl. a. ufifrån resultaten av kommitténs arbete komma med deövergripande förslag som är nödvändiga för att bättre sprida musikteatemtbudeti landet. Detta framför vi i reservation 5. Kulturverksamheten bör självfallet riktas mot vägar somleder fram till svaga grupper. Då är det naturligt att gå via folkrörelser ochfackliga organisafioner. Medel som ställs till förfogande för detta ändamål böranvändas så, att de i ett inifialskede ger utrymme för flexibilitet och gör detmöjligt att pröva nya idéer. Det bör vara naturligt att de fackliga organisafionernaengagerar sig i verksamheten, utan något särskilt riksdagsbeslut. I det härsammanhanget bör också stödet till kultur i bostadsområdena tas med ibedömningen. Ett brett allmänt engagemang måste vara framtidsmodellen ikulturell verksamhet. De tankegångar som har redovisats - det handlar om attgöra fackföreningsrörelsen heltäckande när det gäller desskulturutbud för fackmedlemmarna och deras familjer-skulle, menar jag, leda tillklyftor och inte till gemenskap i bostadsområden för icke-medlemmar. Dessasynpunkter framför vi i reservafion 15. Frågan om ersättning till författare för utlåning av derasverk från bibliotek är en ständigt återkommande fråga både beträffande nivånoch, i viss mån, beträffande principerna om hur ersättningen skall fastställas.I år föreslår regeringen en uppräkning med till för hemlån avsvenska orginalverk. Vi från har ansett en höjning fill vararimlig. Samma bedömning har man gjort inom och vpk. har socialdemokraterna i utskottet slagit följe medmoderaterna och enats om en höjning till . Vi beklagar att vi inte kundenå fram till den kompromiss på som diskuterades. Det skulle ha inneburiten betydande, och riktig, förstärkning för just konstnärerna. Vi från centernhar föreslagit att en sådan här ökning finansieras genom att anslaget tillOperan sänks med 3 miljoner. Operan skulle kompenseras genom ett ökat uttag avegna fonderade medel. De här synpunkterna framför vi i reservationerna 25, 26och 28. När det gäller övriga reservationer som vi från harundertecknat kommer att senare redovisa våra synpunkter. Med det anförda yrkar jag bifall till allareservafioner som vi från står bakom och i övrigt fill utskottetshemställan. Anslag lill kulturverksamhet m. m. Anf.4 (): Kultur är med nödvändighet personalintensiv.Kultur handlar om människan, hennes tankar, hennes känslor och hennes händersverk. Konstnären, författaren, kompositören och dansaren kan inte rationaliserasbort och ersättas av en maskin. Men i ett samhälle där kostnaden för mänskligtarbete ständigt ökar blir det lätt så, att verksamheter där man inte kan sparapersonal kommer i svårigheter. Till de sektorer som bara kan leva genommänskligt arbete måste vi vara beredda att kanalisera en ökad andel av deresurser vi förfogar över. Kulturen kan vara ett lockande besparingsmål.