prot · G809128 · 1984-12-31 00:00:00 — De har i stort sett samtliga gjort tillkännagivandensom i många fall slår in öppna dörrar, men i något fall slår in en massivekport, dock med en kattglugg i. Vi måste konstatera att den näringspolitik som förts sedanhösten 1982 har varit framgångsrik. Det har tagits avgörande steg för attstärka industrisektorn och därmed återställa balansen inom svensk ekonomi. Deproblem som står inför beträffande sin stålindustri, som ofta ärirrationell, gammalmodig och dyr, har vi bakom oss. Stålindustrin här i landethar rationaliserats. Naturligtvis är det många friställda som fått offra sigför den uppgiften. Gruvhanteringen, som på många håll i världen ärirrationell, är här i landet rationaliserad och lönsam. kommer attredovisa en fin vinst för . Detta var exempel från några stora områden, och vi kan välhoppas att vi kan se fram emot motsvarande rationalisering också när det gällervarven. Exporten, produktionen, lönsamheten och investeringarnainom industrin har ökat starkt. Trots rationaliseringar visar ävensysselsättningen en viss uppgång. Genom devalveringen och andra åtgärder inomramen för den allmänna ekonomiska politiken har vi fått ett väsentligtgynnsammare Utskottet har för sin del funnit det ostridigt att de åtgärderinom närings- och industripolitikens områden som vidtagits under de senasteåren bidragit till denna positiva utveckling. Vi vill särskilt peka påsaneringen av krisbranscherna och det ökade stödet till små och medelstoraföretag med stark tillväxtpotential. Denna industripolitik bör naturligtvisfullföljas, menar utskottet. Det menar nog också reservanterna, eftersomreservationerna inte är så allvarligt formulerade. Men oppositionen måste juopponera, och då kan man naturligtvis inte bara servera den beskrivning jag hargjort. Det vore ju att ge alltför mycket bidrag till regeringens situafion. Menvarför skall man ändra det som fungerar bra? Uppenbarligen är det inte hellerreservanternas mening att detta skall ske i någon större omfattning. Jag har också noterat att faktiskt gavregeringen en eloge. Om den var allvarligt menad vet jag inte, men han gjordedet i alla fall. I reservation 1 anför och att denhär typen av selektiva åtgärder leder fill felsatsningar och på längre sikttill en sämre flexibilitet hos näringslivet. Både och har, såvitt jag minns, nämnt att man föredrar generella åtgärder framförselektiva. Detta ligger till grund för reservationen. Utskottsmajoriteten menaratt staten inte bör avhända sig möjligheten till olika former av riktadeåtgärder. De har visat sig fungera bra. Varför skall man då ändra på dem? Dettagäller särskilt åtgärder som syftar till att undanröja hinder för industrinsförnyelse och tillväxt. I reservation 2 tar upp decentraliseringenoch begär en utredning om hur man skall bryta koncentrationsutvecklingen ochhur man skall komma fill rätta med centraliseringen. Jag vill erinra om att enutredning har aviserats om ägar- och inflytandefrågor, och denna utredningborde enligt ta upp dessa frågor. Frågor om regionalpolitiken kommer emellertid, efterberedning inom arbetsmarknadsutskottet, att behandlas av senare underdetta , på grundval av proposition 115. Jag skall därför inte gå in förmyckel på detta. Utskottsmajoriteten har emellertid en annan uppfattning ombehovet av ytterligare utredningar i utredningsmaskineriet, och det ankommer påregeringen att besluta om kommittéväsendets omfattning. Vi är väl medvetna om de tendenser till koncentration somgör sig gällande på olika samhällsområden, inte minst inom näringslivet. Men vikan inte finna att det föreligger skäl för en decentraliseringsutredning. Dessaproblem bör angripas inom ramen för den av statsmakterna fastställda polifikenför olika samhällsområden. Detta tas upp i reservation 3. I reservafion 4 tar man upp fråganom'andel-i-vinst-system. I fråga om detta hänvisar vi till näringsutskottetsbetänkande /84:42. I detta betänkande redovisar vi ett yrkande mot ettförslag av en interdepartemental arbetsgrupp i promemorian Breddatunderlag för produktionsfaktorsskatter. Detta motionsyrkande avstyrkerutskottet med hänvisning till pågående beredning. Vi kan nu konstatera attregeringen inte har för avsikt att lägga fram något förslag på grundval av dennämnda promemorian. Öppna dörrar har alltså slagits in. I reservation 5 föreslås ett uttalande om kommunalnäringspolitik. I betänkande 1983/84:42 hänvisar vi till en utredning avstatens industriverk, vilken har åberopats också i andra sammanhang. Regeringenhar i proposition 1984/85:115 redovisat vissa allmänna övervägandenbeträffande kommunernas och landstingskommunernas näringspolitiska roll.Statsrådet har anfört att statens insatser på näringspolitikens områdei första hand är en uppgift för statliga organ. Därmed borde denna reservationkunna anses besvarad. Därutöver har regeringen givit stat-kommun-beredningen iuppdrag att utreda kommuners och landstingskommuners roll i närings- ochsysselsättningspolitiken. Det yrkande man för fram i reservationen är såledesdelvis tillgodosett. I reservation 7 föreslås att skall uttala enkritisk uppfattning beträffande regionala investment- och utvecklingsbolag pådet sätt som har uttryckts i den moderata motionen. är det emellertid så attde regionala utvecklingsbolag som finns avvecklas och ersätts medandra former av utvecklingsbolag. I varje fall avvecklas statens engagemang.Jag erinrar om Contorta i och Camfore i , därstatens engagemang har till dels avlösts av privata intressenter. Det här ärdärför också någonting som rör på sig, kanske i ungefär den riktning somframförs i reservation 7. I reservation 6 talas det om småföretagspolitiken. Härmåste jag säga, herr talman, att jag nästan blir litet rörd av nostalgi. ErikHovhammar och jag har diskuterat den frågan under en punkt liknande denhär varje vår i . Det enda som har skilt sig har varitatt ibland har jag haft att företräda regeringen medan harangripit regeringspolitiken och förklarat hur fel den var, men under sex århade jag motsvarande roll. Vi har sagt ungefär samma sak, om vi nu skall se deti stort. har klagat på det näringspolitiskaklimatet, som det hette . Detta är ett ord som är så svårtatt definiera. Klimatet är verkligen någonting som alla kan gräla om.Emellertid har vi under dessa talat berömmande ord omsmåföretagsamheten. Vi är övertygade om småföretagens betydelse. Den behöverinte betonas mer. När säger att det där har varit mest ord ochatt det inte har blivit så mycket handling från regeringen, måste jag erinra omatt det var precis lika mycket ord och lika litet handling dåErik Hovhammar företrädde regeringen i den här frågan. Medan jag nu avhandlar kan jag svara på denfråga han ställde till mig om de fackliga organisationernas sätt att utestängaentreprenörer. Ja, men vad beror det på? Jo, det har varit svarta firmorframme och skojat och skott sig på den här verksamheten. Så fort någon sådantendens upptäcks är man från samhällets sida uppmärksam på detta och ingriperför att försöka komma ifrån det. Det finns ingen annan vettig väg att kommabort från den tendensen än att göra så som man gör . I reservation 8 tar man upp egenföretagarnas personligaborgensåtaganden mot utvecklingsfonder och andra. Jag vill erinra om vad visade i näringsutskottetsbetänkanden /83:35 och 1983/84:42. Vi hänvisade då till ett uttalande i frågani ett av bankinspektionens s. k. etikmeddelanden, som bl. a. gick ut på attsärskild försiktighet skulle iakttas av bankerna i samband med utkrävande avpersonlig borgen. Vi förutsatte då att detsamma skulle gälla vid olika formerav statlig kreditgivning. Också här är det en öppen dörr. Utskottet harverkligen tidigare uttalat sig i den riktning som reservanterna vill, och vianser inte att det har tillkommit några nya omständigheter som föranleder någonannan behandling. Jag går över till reservation 9. De borgerligapartierna vill vidta åtgärder för att avreglera krånglet. Det är också engammal bekant fråga för i varje fall och mig, som har varit medlänge. Vi har väl diskuterat hur krångligt det är att varasmåföretagare. Vi har haft utredningar som delvis varit framgångsrika när detgäller att begränsa krånglet. Jag erinrar mig den utredning där Wivi-AnneRadesjö varit ledamot som i alla fall lyckats åstadkomma en hel del. pågår det en översyn inom av denstatliga normgiv-ningen gentemot näringslivet. Regeringen är alltså uppmärksampå detta. Därmed menar vi att kraven är tillgodosedda så långt. Det är då ennyansskillnad mellan reservanterna och utskottsmajoriteten beträffande hurangelägen man är om att ha en alldeles särskild utredning. Industridepartementet har dessutom inlett en kartläggningav hur väl företagen känner till det industri- och regionalpolitiska stödet, ivilken omfattning det utnyttjas och vad företagen anser om stödets utformning irelation till företagens behov. Det skall bli intressant för t. ex. ErikHovhammar och mig att se den redovisningen. I fråga om kvinnor som företagare skall det väl tillutskottets heder sägas att vi inte enögt har sett till partitillhörighet utantillstyrkt två motioner, den ena från och den andra frånfolkpartiet, så till vida att vi har föreslagit att regeringen i deförhandlingar som kommer med skall ta upp frågan om atthjälpa kvinnor som är företagare till rätta i den djungel därutvecklingsfonderna har möjlighet att verka. Jag erinrar om att utvecklingsfonderna är självständigastiftelser. Det går inte att göra mer än att ta upp förhandlingar. Moderaternasäger i sin reservation att det är att införa onödiga regler. Men detta är intealls någon regel utan en förhandling, och vad den leder till vet vi inte . Kooperationen är föremål för en del synpunkter i olikasammanhang: reservation 12 om löntagarägda företag, reservation 11 omkooperationen och reservation 13. I utskottet tar vi ställning bara till yrkandet attriksdagen skall uttala sig allmänt om värdet av olika insatser förkooperationens verksamhet - det är detta som faller inom vårt område. Vi sägeratt vi har samma uppfattning som vi har haft, nämligen att kooperationen är enfin företagsform - det kooperativa alternativet är livskraftigt och bra. Mendet finns ingen anledning att göra det uttalande som vice ordföranden inäringsutskottet vill ha. Också här har vi en öppen dörr. Sedan kommerjag till personalägda eller löntagarägda företag eller vad Här råder en förbistring beträffande benämningen. kallar man dessaföretag arbetskooperativ. Det är naturligtvis fel - det är ju inte arbetet somsamarbetar utan de anställda som samarbetar och tillsammans äger en ekonomiskförening som driver ett företag. Det kan man göra i olika former. Man kan låtaden ekonomiska föreningen äga ett aktiebolag, men man kan också drivaverksamheten direkt i den ekonomiska föreningens namn. Då bör det hetalöntagarkooperativ, om företaget innefattar alla anställda i företaget. Att driva företaget i kooperativets form är någotannorlunda än att driva det som aktiebolag. I kooperativet har var och eninflytande och rösträtt efter huvud, medan man i ett aktiebolag har inflytandeefter hur mycket pengar man har satt in. Kooperativet ger alltså en rättvisareoch mer demokratisk beslutsprocess mellan anställda, om det är många anställdaoch det är ett företag där man har att samarbeta. Beträffande löntagarägda företag eller personalägdaföretag har man i reservation 12 velat ge till känna de principer somförekommer när företaget drivs i den ekonomiska föreningens form. Vi har intehelt kunnat följa det. Vi har i utskottet velat stryka under vad vi anförde närfrågan behandlades . Utskottet sade då att bildandet av löntagarägdaföretag på olika sätt borde underlättas, och vi fömtsatte att regeringen skullelämna en samlad redovisning av erfarenheterna av försöksverksamheten.Reservanterna påpekar nu att inte har fått någon sådan redovisning.Det påpekar också vi, men vi avvaktar. Jag går så över till att kommentera de reservationer somJörn har talat om. När jag hörde anförande här förstodjag att vi i utskottet kanske har gjort fel som inte har remitterat motionernafill arbetsmarknadsutskottet. Visst har reservanterna rätt i att skogsindustrin bordebyggas ut till pappersbruk. Det är alldeles riktigt. Att tillverka papper ärsysselsättningsin-tensivt och lönsamt. är det t. o. m. mycketlönsamt. Jag vet inte hur det kommer sig, men är särskiltlönsamma pappersår. Men varför skulle ett pappersbruk byggas i just ?Det är mycket svårt för utskottet att bedöma. När det gäller rälsproduktionen vill jag påpeka att vi harett rälsverk i Domnarvet, där man tillverkar räls av ämnen från , menframför allt från . Man planerar för en större ämnestillförsel från Luleåän från . Det har gjort att blekingarna har blivit ängsliga. Det finns alltså en rälsprodukfion i landet som svarar välmot det samlade behovet i och . Räls byts ju inte varje år.Egentligen har Domnarvet behov av att exportera räls. De minnesgoda inäringsutskottet erinrar sig kanske att vi i utskottet har behandlat frågan omrälsverket i Domnarvet skulle flyttas fill , men så har inte blivitfallet. Visst kan det vara riktigt att rälsämnestillverkningenkanske behöver byggas ut. Jag kan inte på rak arm säga om produktionen svararmot behovet. Men varför skulle man göra ämnena i just , därtillverkningen får baseras på importerad skrot? Vi vet att en del politiker iandra sammanhang 4 protokoll 1984/85:128-129 har sagtatt de vill ha bort förbudet att exportera skrot. Det skulle betyda att skrotetblir dubbelt så dyrt. Då blir det minsann bökigt att göra rälsämnen i . Det är samma sak med jordbruksmaskinerna. Visst behöver vimöjligen ha en reservprodukfion av jordbruksmaskiner, men varför i just ?Det skulle vi kanske ha frågat arbetsmarknadsutskottet om - jag håller med omdet. Den stora produktionen av traktorer har vi, som var och en vet, haft iEskilstuna. Det är säkert intressant att studera den kooperativautvecklingen, som det sägs i reservation 18. Men varför skulle det ske i justVästernorrlands län? Det är en fråga av rent regionalpolitisk art. Jag kan hålla med om att vi borde ha ett bättre,sammanhållande grepp om de regionalpolitiska insatserna, men det är, herrtalman, också en fråga som närmast faller på arbetsmarknadsutskottet. Därmedyrkar jag bifall till hemställan i dess helhet. Det var dock ett par synpunkter till som jag hadeantecknat och som jag här vill framföra. sade att han intetrodde på det som industriministern nu lovade, därför att det inte hade blivitnågot av löftet om skatterna. Nej, men som bekant arbetar inteindustriministern med skatter, så vi skall inte skylla på industriministern föratt det inte har hänt något i den frågan -det är inte rättvist. Från anförande antecknade jag att hantalade om . marknadsekonomin, som ju är allmänt omtyckt. Han sade att enmarknadsekonomi var detsamma som konsumentens fria val. Det är tyvärr intealldeles klart i det moderna samhället. Det var nog klart på tid,men är det verkligen tveksamt om det förhåller sig så. De som i dagdominerar marknaden är de stora, starka företagen, som har råd med omfattandereklaminsatser. Konsumentens fria val är mycket svårt att uppbringa i detmoderna samhället. Jag yrkar återigen bifall till utskottetshemställan i dess helhet. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 38ERIK HOVHAMMAR (m) replik: ordförande konstaterade attoppositionen måste opponera. Det är riktigt. Jag vill påstå att det i dagverkligen finns skäl för oppositionen att opponera sig mot den förda ekonomiskapolitiken och då inte minst den näringspolitik som gäller småföretagen. Det ärvisserligen sant att en del har gjorts i fråga om export och investeringar, menjag vill framhålla att mycket av det positiva som hänt beror på i första handen uppgång i världskonjunkturen men också på de effekter av tvenne devalveringarsom vi fortfarande kan dra nytta av. Regeringens småföretagsvänliga politik har uttryckt sig iatt den i mycket hög grad har missgynnat landets mindre och medelstora företag.På dem har effekternaav konjunkturen inte blivit särskilt starka. Jag vill erinra om att antaletkonkurser ökade till 5 500 . Siffrorna för förstakvartalet , som vi fick , visar på en ökning iförhållande till . Det handlar här om nära 1 600företag. Var tredje anställd arbetar i företag som går med förlust. Vi vetockså att arbetslösheten är större än den var under den förralågkonjunkturen. Arbetslösheten har ni inte lyckats klara liksom inte hellerinflationen, som väl ingen tror skall stanna vid de som finansministern harangett. Vidare är det inte så att de flesta arbetstillfällena skapas i demindre företagen inom det enskilda näringslivet, utan de skapas inom denoffentliga sektorn. Skatterna har debatterats mycket , och jagskall inte gå in på den debatten mera än att jag pekar på att ni har höjtväldigt många skatter, inte minst sådana som drabbar småföretagen ochnäringslivet över huvud taget. Tag bara en sådan sak som arbetsgivaravgifteroch löneskatter, som alldeles särskilt hårt drabbar de mindre företagen.Byråkratin har också frodats. Vi har flera lagar och förordningar ännågonsin tidigare. Jag vill ställa ytterligare en fråga till fråga jag ställde i mitt tidigare anförande besvarades mycket kortfattat.Nils sade nämligen att det bara vars. k. svarta företag som blivitblockerade. Det är ett helt felaktigt konstaterande. De företag som blockeratspå grund av att de inte haft kollektivavtal är sannerligen inte några svartaföretag, utan det är företag som drivs av hederligt arbetande företagare. Detär den nakna sanningen. Men jag vill som sagt ställa ytterligare en fråga, och dengäller vinstandelssystemet. Varför är socialdemokraterna motståndare till attägandet sprids bland de anställda? Jag sade i mitt tidigare anförande attväldigt många företag startas med de anställdas medverkan. Varför är niemot ett spritt ägande? Varför är ni motståndare till vinstandelssystem? 39TAGE () replik: Utskottets ordförande inledde med att sägaatt det förts en lyckosam industripolitik . När han sedan fortsattemed att tala om de lyckade strukturomvandlingar i den tunga industrin somgenomförts kan jag inte underlåta att påminna om att de allra största tagen pådet området togs innan den nuvarande regeringen trädde till. Jag skallnaturligtvis erkänna att regeringen har fortsatt på den väg som de förutvaranderegeringarna påbörjade. När det gäller talet om den lyckosamma industripolitikenkan man fråga sig om det har förts en lyckosam industripolitik eller om man hararbetat under en lyckosam konjunktur. Jag är alldeles säker på attsmåföretagen, som tvingas gå i konkurs på grund av den fördasmåföretagspolitiken, ingalunda är belåtna med den politik som har förts. Heladen rad av försämringar som den nuvarande regeringen har åstadkommit sedan dentillträdde och som jag läste upp i mitt förra anförande har pressatsmåföretagarna hårt ekonomiskt och utgjort grund för ett ökat antal konkurser,som alldeles redovisade. Jag kan ta ett exempel från min egen hembygd. Vi har iVingåkers samhälle en alldeles utmärkt tekoindustri. , som är ettmedelstort familjeföretag och en av landets bästa tekoindustrier. Varför sålde ägarna detta familjeföretag? Det finnsungdomar i familjen som mycket väl skulle ha kunnat överta företaget, men dekunde inte göra det på grund av att beskattningsreglerna är sådana att man inteklarar av ett generationsskifte. Detta är ett exempel på just en av debeskattningsbitar som lett till att villkoren försämrats under den nuvaranderegeringens tid, då man höjt arvs- och gåvoskatten. Det har som sagt försvåratgenerationsskiftena. När det sedan gäller frågan huruvida är meratt lita på än vill jag säga att jag inte har några störreförhoppningar om att är så mycket mer ordhållig än Kjell-OlofFeldt när det gäller att komma med förslag , såsom utlovades avKjell-Olof förra gången. Båda herrarna är ledamöter i samma regering, ochjag har anledning att lita ungefär lika mycket eller lika litet på båda två. 40CHRISTER EIREFELT (fp) replik: menar att vi slår in öppnadörrar, t. o. m, stora ekportar, med våra reservationer. Jag är rädd för attbåde dörrarna och portarna är ordentligt tillslutna i alla fall när det gällerde principiellt avgörande skillnaderna. Skillnaden gäller framför allt synen påden selektiva industripolitiken. Där finns det definitivt inte några öppnadörrar, I det föregående ärendet angav jag ett exempel, ett skolexempel tyckerjag, på vad selektiv industripolitik är för någonting, när jag talade omanslaget för småföretagsutveckling, som togs fram i förnyelsepropositionen. Mansäger där att anslaget skall gå till en identifierad grupp företag. Sedan säger : Vi har ju lyckats med vårindustripolitik. -Det finns siffror som är positiva; det tycker jag inte skall förneka. Visst ser det bra ut när det gäller t. ex. exporten ochindustriproduktionen. Men vad inte och inte heller andrasocialdemokrater talar om är vad detta beror på. Man säger inte ett ord om attvi har haft en internationell högkonjunktur och att man redovisar i stort settsamma siffror i motsvarande länder, framför allt beroende på en extremefterfrågeökning i . Naturligtvis säger man inte heller någonting om det somman har misslyckats med i denna högkonjunktur, alt budgetunderskottet är likastort som tidigare, att inflationen är högre hos oss än i våra konkurrentländeroch-viktigast i detta sammanhang - att våra småföretag inte på länga vägar harkunnat ta del av högkonjunkturen på samma sätt som de stora företagen. Det är klart att de strukturförändringar som är genomfördager oss ett försprång gentemot många av våra konkurrentländer, som tvingasta till samma åtgärder. Men detta är knappast något som ellerden socialdemokratiska regeringen ensamma kan ta åt sig äran -av. Jag tyckeratt nonchalerar den uppenbara skillnaden i situationen för småoch stora företag. Jag kan som exempel nämna att den likviditet som finns i våra storaföretag inte tillnärmelsevis finns i småföretagen. Man räknar med attlikviditeten i företagen totalt sett är 160 miljarder. Av dem finns mindre än10 % i företag med mindre än 50 anställda. Det är alltså småföretagen som harfått dra på sig skulder - skulder som är mycket betungande på grund av t.ex. utländska lån och på grund av att budgetunderskottet driver upp räntorna. 41 () replik: säger att devalveringen intehar hjälpt småföretagen så mycket som den kanske har hjälpt andra, och det ärmöjligt. Jag kan inte bedöma den saken. För det behövs nog någon sortssiffermaterial. Men jag undrar, , hur situationen vore försmåföretagen om vi inte hade devalverat. Då hade den säkert varit helt orimlig. Jag har inte sagt att svarta företag utestängts frånoffentliga leveranser. Vad jag har sagt - märk väl - är att svarta företag harställt sig så, att man blivit noggrann i det här avseendet. Det är ju alltidnågon som felar, och då irriterar det andra. Vi är visst inte motståndare till andel i vinst-verkligeninte. Vi säger att vi inte vill gå vidare , eftersom den farhåga som manbetonar i reservationen saknar aktualitet. Då finns det väl inget skäl attfölja reservationen. Sedan till : Jag kan naturligtvis intepåverka val av vem han litar på, så någonting sådant skall jaginte ge mig in på. Det är en hopplös uppgift. När det gäller den selektivaindustripolitiken kan vi väl, , slå fast att vårauppfattningar verkligen skiljer sig. Vi har inte samma grundsyn i detsammanhanget. Det är vi överens om. 42ERIK HOVHAMMAR (m) replik: I mitt första inlägg sade jag att trotsdevalveringar och goda konjunkturer ute i världen har den socialdemokratiskapolitiken i många stycken misslyckats. Jag gav en rad exempel på sådanamisslyckanden. Sedan skulle jag vilja säga att jag inte fick något svarfrån vännen när det gäller hans partis syn på vinstandelssystem, på ettspritt ägande. Jag tror att det är angeläget att vi får höra varsocialdemokraterna står i den frågan. Vidare vill jag påstå att det ställs krav frånnäringslivet, inte minst från småföretagarna, på generella åtgärder i ställetför subventioner och allsköns bistånd. Vi är inte ute efter att få pengar fråndet allmänna, från staten.