prot · G80932 · 1984-12-31 00:00:00 — Mom. 2 (en ny nordisk företagsform) Utskottets hemställan bifölls med 168 röster mot 140 förreservationen av m, fl. Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 1984/85:2 omvissa högskolefrågor. 55RUNE (); Till utbildningsutskottets betänkande nr 2 omvissa högskolefrågor är tre moderata reservationer fogade. I den första begärvi en översyn av högskolans indelning i linjer och sektorer samt av formernaför arbetet vid mindre högskoleenheter. Vi tycker att de genomgripande organisationsförändringarsom har genomförts under de senaste dryga 15 åren, vilka kulminerade i den s.k.högskolereformen, som beslutades av 1975, har kostat betydanderesurser, som dynamiken i den högre utbildningen har hämmats.Utbildningen har sektoriserats och byråkratiserats. Tillkommande resurser harsatsats på den administrativa kringapparaten i stället för på åtgärder ägnadeatt höja kvaliteten på och förbättra innehållet i utbildningen. Det är därför möjligt och nödvändigt, anser vi moderater,att genom att minska och förändra det byråkratiska utanverket omfördelaresurser i avsikt att förstärka utbildnings- och forskningskvaliteten. För att upprätthålla och höja kvaliteten inom främst demindre ämnena kan det vara nödvändigt att koncentrera utbildning och forskninginom dessa till färre högskolor än . Koncentrationen får emellertid aldriggå så långt att forskning och utbildning likriktas i brist på konkurrens mellanskilda forskningsinriktningar inom ämnet i fråga. Vidare anser vi moderater attmöjligheter till samarbete med övriga nordiska länder måste förbättras. I samband med den s. k. högskolereformen förändradesstudieorganisationen radikalt. Merparten av högskoleutbildningen skullestuderas på mer eller mindre konstruerade linjer inom yrkesutbildningssektorer.Tanken bakom förändringarna var att man ville åstadkomma en förstärktyrkesinriktning av den högre utbildningen. Anknytningen till institutionernaförsvagades och därmed också det viktiga sambandet med forskningen. Resultatetär entydigt; färre studerande väljer numera att fördjupa sina kunskaper inom deenskilda ämnena. Nya linjer, t.ex. samhällsvetarlinjen, skapades för att tahand om de studerande som valde att med utgångspunkt i egna önskemål och behovsjälva kombinera ämnen till en hel utbildning. Detta är inte bra, och vi anseratt linjesystemet inom den gamla filosofiska fakultetens område i flertaletfall fungerarpå ett mindre tillfredsställande sätt. En kvalitativt högtståendeuniversitetsutbildning skall ge de studerande sådana metodkunskaper och ensådan kritisk skolning utöver de rena ämneskunskaperna att de kan nyttiggöradet inhämtade inom ett brett spektrum av yrken. Det kravet uppfyller intedagens linjesystem inom de filosofiska fakulteterna, och därför måste enligtvår mening en översyn av högskolans indelning i linjer och sektorer komma tillstånd. Utgångspunkten bör därvid vara att de linjer som inte kan anses svaramot en klart definierad yrkeskrets skall avskaffas. måsteinstitutionernas ställning stärkas. En av de bärande idéerna bakom organisationsförändringarnai den högre utbildningen var att den skulle bli tillgänglig för så många sommöjligt. Den tanken låg till grund för de möjligheter som genomhögskolereformen öppnades för de mindre högskolorna att erbjuda traditionelluniversitetsutbildning utöver den postgymnasiala utbildning som gavs på dessaorter tidigare. När högskolereformen infördes byggdes en administrativapparat med rektorer, förvaltningschefer och beslutande organ på olika nivåerupp på ett antal nya orter. Tyvärr uppgår de administrativa kostnaderna tillmer än av det totala anslaget vid vissa högskolor. band meduniversiteten har i många fall klippts av, och organisationen har - motreformens ursprungliga syften - blivit mer stelbent . Från kvalitets- och flexibilitetssynpunkt vore det enavgjord fördel om utbildningen vid de mindre högskolorna organiserades i formav decentraliserad undervisning med lärare hämtade från någon avforskningshögskolorna eller universiteten. På detta sätt skulle också nyaorter temporärt kunna erhålla högskoleutbildning utan att stora investeringar ifasta anläggningar och i personal behövde göras. Forskningsanknytningen skullegynnas, vilket skulle inverka positivt på utbildningens kvalitet. Vi moderater anser att en översyn av högskolansstudieorganisation borde leda fram till förslag om förändringar av arbetet vidde mindre högskolorna, enligt vad vi har framfört i motionen 2016 ochreservationen 3 till utbildningsutskottets betänkande nr 2. I reservationen framför vi också på nytt vårt krav på attfilosofie kandidat-examen återinförs. För varje gång frågan förs fram ökarförståelsen för vårt krav. Är inte tiden nu mogen för att göra något? Här finnsju inga tekniska eller kostnadsmässiga problem. I reservation nr 5 säger vi att det inte bör ingåallmänrepresentanter i förvaltningsnämnderna. Jag har i samband medförändringar av högskoleorganisationen framfört våra argument,varför jag inte tänker upprepa dem i dagens debatt. Den tredje moderata reservationen rör huvudmannaskapet förvårdyrkesutbildningarna inom högskolan. Även den frågan har tidigarebehandlats i kammaren, . Som alla väl kommer ihåg ansåg vi moderater då, och anseri dag, att skälen för ett enhetligt statligt huvudmannaskap är många ochstarka. Ett enhetligt system förenklar planering, administration,antagningssystem m. m. 5 protokoll 1984/85:32-33 önskvärdaforskningsanknytningen sker naturligt med statligt huvudmannaskap - annars kankrav resas på att forskningsresurser skall skapas vid anknytning till , vilket i sin tur kommer att splittra forskningenoch totalt sett bli dyrare för samhället. Elev- och lärarinflytandet kan ske isamma former som i den övriga högskolan. Det enda argumentet mot är kostnadsaspekten. Men det ärinte fråga om någon merkostnad för samhället, bara en fråga om vilka som skallstå för kostnaderna. Den överföring av några som det kanbli fråga om borde närmare utredas, och mycket talar för att det inte är ettsvåröverkomligt problem, då staten förhandlar med Landstings- ochKommunförbunden i miljardtermer. Jag yrkar bifall till reservationerna 3, 5 och8 till hemställan i utbildningsutskottets betänkande 2, 56PÄR (): Det här betänkandet behandlar en mängdsinsemellan ganska skilda frågor gällande högskolan, vilka har tagits upp iolika motioner. Jag tror att kammaren ursäktar mig om jag inte kommenterar varoch en av de frågor som behandlas i betänkandet. Jag tänker koncentrera mig pånågra få. En fråga av övergripande karaktär är det yrkande som försfram i högskolemotion nr 1242, Det är en s, k, kommittémotion omhögskolefrågor, och yrkandet går ut pä att vi skall fä till stånd en strukturplanför högskolans fortsatta utveckling. Vi tycker alltså att man bör göra enöversyn av de framtida behoven av högskoleutbildning och en bedömning av huromfattande olika utbildningsvägar skall vara liksom var i landet de skallfinnas. Detta låter som en ganska självklar sak, men verklighetenär att det är dåligt beställt med överblicken. Den cirkus som var ett faktum isamband med nedläggningen av tandläkarutbildning i landet och ivåras illustrerar hur dåligt beställt det är med framförhållningen när detgäller planering av högskolefrågor. Först beslutade man att bygga ut en verksamhet,sedan kom man underfund med att den i stället måste skäras ned. UHÄ kom med ettnedskärningsförslag, regeringen kom med ett annat och utskottet fastnade slutligenför ett tredje. Det är helt klart att den typen av hantering inte ärsärskilt bra. Konsekvenserna för en högskoleort som drabbas av nedskärningareller t. o. m. nedläggning av hela utbildningar är mycket stora. De människorsom drabbas och påverkas av denna typ av åtgärder har rätt att begära avbeslutsfattarna att de har ett noga genomtänkt underlag för sitt beslut. Jagvill påstå att underlaget för beslutet att lägga ned i utomordentligt dåligt. Konsekvenserna är, som vi vet, mycket stora. Dettaär ett exempel, man kan ta andra exempel också. Vi vet att det kommer att behövas nedskärningar på vissautbildningslinjer därför att behovet inte är detsamma som . Vi vet attdet kommer att behövas nysatsningar på andra områden, och även där är detviktigt att det sker på ett planerat och genomtänkt sätt. Därför är detnaturligt att resa kravet påen strukturplan. Tyvärr har vi inte fått utskottet med oss på den punkten, utanvi har tvingats reservera oss. Jag yrkar bifall till reservationen. En viktig utgångspunkt för oss när det gäller denna typ avframtidsplanering av högskolan är att slå vakt om den decentraliseradehögskoleutbildningen, att slå vakt om de små högskolorna. Enligt centernsbestämda uppfattning är det vikfigt att vi får tillgång tillhögskoleutbildning över hela landet, att vi har fungerande mindre högskolor påolika orter. Vi vet tack vare många undersökningar som har gjorts liksom genomlång erfarenhet att benägenheten att söka sig fill högre utbildning hängerintimt samman med avståndet till utbildningsorten. Ju närmare man har till enutbildning desto större benägenhet har man att skaffa sig högre utbildning. Detgör tillgången på små högskolor till en viktig jämlikhetsfråga. Det är en delav arbetet för att ge alla, så långt som det över huvud taget är möjligt, likachans till högre utbildning. Vi vet också att de små högskolorna ofta utgör en viktigstimulans för utvecklingen över huvud taget på de orter där de ligger. De haralltså en viktig regionalpolitisk betydelse. Detta gör naturligtvis också attvi ställer oss mycket avvisande till de moderata attackerna mot de småhögskolorna, attacker som alldeles gav prov pä i talarstolen.Att man i praktiken skulle "avlöva" de små högskolorna när det gällerderas egna lärarresurser är helt främmande för oss. Vår uppfattning är istället att man bör arbeta för att stärka de små högskolornas ställning. En annan fråga som vi tar upp i högskolemotionen 1242gäller de enstaka kurserna. De här enstaka kurserna i vår högskola - det äralltså kurser som inte är inbyggda i det vanliga linjesystemet utan där manläser ett ämne separat - spelar en viktig roll ur flera synpunkter. De spelaren roll för fort-och vidareutbildning. De utnyttjas i stor utsträckning i denallmänna grundutbildningen. Det är många som skaffar sig hela sin akademiskagrundutbildning genom enstaka kurser. Vidare spelar de en betydande roll förvissa ämnen, där en stor del av ämnesunderlaget utgörs just av de enstakakurserna. Och inte minst spelar de en stor roll för forskarkompetensen. När enlinje inte innehåller tillräckligt mycket fördjupning, kan man alltså erhållasådan genom en enstaka kurs och på det sättet få 60 poäng i ett visst ämne,vilket är förutsättningen för att man skall kunna gå vidare till en forskarutbildning. Men förutom de här funktionerna har de enstaka kursernaockså en funktion som allmänbildande kurser. Det finns många människor med enakademisk grundutbildning som inte har något speciellt fortbildningsbehov, mensom läser en enstaka kurs i något intressant ämne helt enkelt för att förkovrasig, för att vidga sin allmänbildning. Det här tycker vi är positivt ochnågonting som man skall stimulera. Det finns emellertid i ekonomiskt kärva tider en risk attdet blir ont om enstaka kurser och att det inte finns plats för alla. Det ärdärför som vi väckt tanken att när det gäller personer som läser enstaka kurseri rent allmänbildande syfte, skulle man kunna ta ut en viss avgift - ungefärsom man gör i fråga om studiecirklar. Vi har alltså fört fram ett förslag omatt det skall finnasmöjlighet att ta ut avgift av deltagare i enstaka kurser, om vederböranderedan har en akademisk grundutbildning och det är uppenbart att deltagandet iden enstaka kursen inte fyller något fortbildnings- eller fördjupningsbehov.Det är då alltså inte fråga om något som behövs för den studerandes fortsattaverksamhet. Vi tycker att det här är rimligt. Det är ett sätt att slå vakt omde enstaka kurserna. På det här viset kan man se till att det finns resurserför enstaka kurser, så att vi kan hålla verksamheten på en sådan nivå att detäven blir utrymme för denna viktiga allmänbildningsverksamhet. Vi har enreservation också på denna punkt, och jag vill yrka bifall till den. I motion 1691 av tas bl. a. upp ettgammalt centerkrav att vi återigen skall få en enhetlig examensbenämning fördem som genomgått akademisk grundutbildning. Detta gäller i första hand desektorer inom universiteten som motsvarar de gamla filosofiska fakulteterna. Vireste kravet i vår högskolemotion som behandlades av . Vårtyrkande gick ut på att man helt enkelt skulle återinföra begreppet fil.kand.-examen, eventuellt med ett tillägg som angav inriktningen - fil. kand.med samhällsvetenskaplig inriktning, fil. kand. med naturvetenskapliginriktning eller någonting sådant. Vi fick inte gehör för vårt förslag iutskottet och reserverade oss. Vi har inte ansett att det är rimligt att viskulle reservera oss nu igen, , utan vi har i ett särskilt yttrandemarkerat att vi står fast vid uppfattningen, att man borde återinföra begreppetfil. kand.-examen, med en sådan här komplettering som jag nämnde. Eventuelltborde man också ställa kravet att denna fil. kand.-examen skall gälla ettfördjupningsmoment. Vederbörande skall alltså ha kompetens för forskarutbildning- minst 60 poäng i ett ämne - för att få en sådan här fil. Vihar utvecklat detta tillsammans med representant ett särskilt yttrande som är fogat till betänkandet. Vi kommer tillbaka tillsaken och hoppas att det blir så, att droppen urholkar stenen. Vi räknar alltsåmed att även utbildningsutskottet skall inse värdet av en sådan här åtgärd -det kanske kommer. Flera motioner tar upp textillärarutbildningen, och jagvill avsluta med några ord om den frågan. De här motionerna behandlar förkunskapskraven - att detskall vara krav på specialkurser för att man skall kunna komma in påtextillärarutbildningen. Enligt min mening är det ett misstag att man har tagitbort de här förkunskapskraven. Som jag uppfattade saken var det en allmänuppfattning också i utbildningsutskottet att dessa förkunskapskrav skallåterinföras. Utskottet har inte ansett sig kunna ta ställning i sak till denhär motionen, eftersom normalt inte tar ställning till den här typenav frågor. Men vi har under hand fått oss försäkrat att motionens önskemålkommer att bli uppfyllda och att dessa förkunskapskrav kommer att återinföraspä det sätt motionärerna önskat. Därför har vi inte ansett att det finns behovav ytterligare markeringar. Vi kommer självfallet att följa frågan med intresse, ochom det visar sig att det inte går att få till stånd en bättring på den punktenutan att ingriper skall vi naturligtvis inte väja för detta. frågan skall lösas pånormala vägar, utan att man behöver fatta något särskilt Nr 32 Vi harfått tämligen goda utfästelser om att så också skall bli fallet. Detfinns många fler intressanta saker att ta upp i detta betänkande, men jagkommer, som sagt, att avstå från det. Jag vill avslutningsvis yrka bifall till dereservationer som har lagt fram och i övrigt till hemställan iutskottets betänkande. 57 (): I partimotion 514 föreslår vi att den gamla ordningenbeträffande sammansättningen av förvaltningsnämnderna som högskolestyrelsernakan besluta om skall behållas. Vi motsätter oss alltså förslaget att låtaallmänföreträdare få representation också i förvaltningsnämnderna. Det härförslaget för vi fram mot bakgrund av vår grundsyn. tycker nämligenatt det är viktigt att inom högskolan se till att företrädarna för verksamheten- lärare och studerande - får så stort inflytande som möjligt. Ocksåmoderaterna har, som sade, under utskottsbehandlingen anslutit sigtill förslag. Bakom folkpartimotionen står alltså - genomreservation 5 - både moderata samlingsparfiet och . Frånfolkpartiets sida har vi gång på gång återkommit fill vikten av att man får infördjupningsstudier på allt fler allmänna utbildningslinjer inom deförutvarande filosofiska fakulteternas ämnesområden. Bakgrunden fill det kravetär de synpunkter som framförts - och framförs - från bl, a, arbetsgivare inomden offentliga sektorn och inom det privata näringslivet, "Se till att destuderande som läser samhällsvetenskap och humaniora får läsa ett eller ett parämnen rejält", säger man ofta. Det är viktigt att högskolan lär destuderande att göra en ordentlig föredragning och också att svara för ettsjälvständigt arbete i form av en uppsats. Till detta kommer - och det är ettUka starkt argument - att kvaliteten ökar inom utbildningen om man harordentliga krav på fördjupningsstudier. Vihar också sagt att man bör knyta fil. kand.-examen som examensbenämning tilllinjer inom de förutvarande filosofiska fakulteternas ämnesområden. Till eneventuell humanistlinje kan man t, ex, knyta examensbenämningen "fil,kand,-examen med humanistisk inriktning" och till samhällsvetarlinjen kanman knyta examensbenämningen "fil, kand,-examen med samhällsvetenskapliginriktning", Vitycker också från sida att examensbenämningen fil, kand,-examenmed viss inriktning endast bör användas om fördjupningsstudier ingått igenomgången utbildningslinje. Det innebär en stimulans för de studerande attsöka sig till just de utbildningar där det finns krav på fördjupning och därman sedan avslutar sina studier med en fil. Också om man har lästenstaka kurser om sammanlagt 120 poäng, som inrymmer fördjupningsstudier, börman kunna använda, tycker vi, benämningen fil. sade attdroppen urholkar stenen, och det är riktigt. har redanbörjat urholkas ordentligt. Det finns ett starkt stöd bakom kravet på attåterinföra fil. Frågan om examensbenämningen är inte alls så oviktig sommånga kanske tror. Det är viktigt att man får korrekta examensbenämningar ochdärmed ger en riktig information fill dem som skall anställa dehögskoleutbildade. En korrekt examensbenämning har i sig en styrande inverkanpå de val som de studerande träffar. De här frågorna har vi från sida alltsåtidigare drivit och fört fram också reservationsvägen i utskottet. Så sent somvid behandlingen av den forskningspolitiska propositionen reserverade vi oss,som också var inne på, till förmån för ett uttalande av riksdagenom examensbenämning. Vi har inte tyckt det vara särskilt meningsfullt attreservera oss igen efter den förra behandlingen. I detsärskilda yttrandet 1 har vi dock än en gång utfört argumenteringen för viktenav examensbenämning och fördjupningsstudier. Vi har från sidaalltså precis samma uppfattning som tidigare i dessa frågor. Vi tänkeråterkomma till frågorna, och jag är, fru talman, övertygad om att det intekommer att dröja så väldigt länge innan vi fått tillbaka examensbenämningenfil. har i en motion tagit upp en mycket viktigfråga, nämligen frågan om möjligheterna till vidareutbildning för arkitekter.Hon har pekat på att den svenska arkitektutbildningen internationellt sett ärganska kort, och hon har föreslagit att man skall ta upp frågan om vidareutbildning. Folkparfiet och har uppfattningen att dettaär en viktig kvalitetsfråga. har den här motionen fått en, som vi säger påriksdags-språk, välvillig behandling av utskottet. Utskottet säger att UHÄ hartagit fram ett förslag om en ny påbyggnadslinje, och man hänvisar också tillannan utredningsverksamhet som är på gång. Med detta har vi låtitoss nöja. Det är en mycket vikfig fråga som här tar upp. Sistaordet är inte sagt; vi återkommer också i denna fråga. Fru talman!Med detta yrkar jag bifall till reservafion 5, 58BJÖRN (vpk): De två talarna före mig pratade om droppen somurholkar stenen. Jag vill inledningsvis säga att det ibland känns som om manhär i skulle behöva ett helt Niagarafall. 1977 genomfördes högskolereformen. Förarbetena taladestora ord. Utbildningen skulle främja personlighetsutveckling, demokrati ochsocial förändring. Breddad rekrytering och återkommande utbildning var centralainslag. En centralparagraf vid högskolereformens genomförande blev 2 § ihögskolelagen. Denna paragraf lyder: "Utbildningeninom högskolan skall bygga på vetenskaplig grund. Utbildningen skall anordnas så att de studerande förvärvarkunskaper och färdigheter samt utvecklar sin förmåga att krifiskt bedömaföreteelser av skilda slag. Utbildningen skall främja att de studerandeförbereder sig för skilda yrken eller vidareutvecklar sig inom yrken som deredan utövar. Inom utbildningen skall kunskaper och färdigheter som har vunnitsinom arbets- ochsamhällslivet i övrigt tas till vara. Allutbildning skall främja de studerandes personliga utveckling. Som ett allmänt mål för utbildningen gäller att den skallfrämja förståelsen för andra länder och för internationella förhållanden." Vi inom vpk menar att i tider av nedskärningar riskerarrelativt resurskrävande moment, som syftar just till kritisk granskning av"företeelser av skilda slag" - som det står i högskolelagen -, attdrabbas hårt. Det gäller också moment som presenterar olika alternativa teorieroch synsätt. Följden blir att utbildningsvägar i högskolan alltmer anpassasefter dagsrådande värderingar och verksamhet inom den yrkesgrupp där destuderande kan tänkas komma att arbeta. Man kan säga att i förlängningeninnebär detta att möjligheterna minskar för arbetslivet dels att få enförnyelse, dels att kritiskt granskas av de högskoleutbildade. Mot bakgrund av bl. a. vad jag nu har nämnt har vi frånvpk föreslagit att det skall göras en översyn och utvärderingar avolika delar av högskolereformen. Dessa skulle sedan sammanställas så att manfick en heltäckande analys. I detta arbete är det naturligt att ta upp sådanafrågor som tillgängligheten till högre studier, den sociala rekryteringen ochdemokratiseringen av högskolan. Utifrån en sådan inriktning pä en undersökningav det faktiska förhållandet ute på våra högskolor vore det enklare att dra depolifiska konsekvenserna. Den kritiska förmågan i sig har en politisk dimension,nämligen att man görs medveten om de värderingar och ideologier som liggerbakom vissa teorier eller som hämmar viss kunskapsutveckling. Att ifrågasättaföreteelser lägger grunden för en förmåga att söka sig utanför rådandesamhälleliga och även vetenskapliga ramar. Kritiskt tänkande kan varasystembrytande. Kort sagt: En vetenskapligt skolad kritisk förmåga blir etthjälpmedel i politisk verksamhet och samhällsförändring. Denna inställning till de möjligheter förnytänkande som högskolans utbildningsverksamhet erbjuder är vitt skild frånmoderata samlingspartiets förslag om att avskaffa linjer som inte har ett klartdefinierat yrkesområde och att hårt knyta verksamheten vid de mindrehögskolorna till de stora högskoleorterna. Jag kan inte tolka moderaternasförslag i denna fråga på annat sätt än att de eftersträvar att ännu mer anpassahögskoleutbildningen till näringslivets krav. Man behöver inte ha särskiltlivlig fantasi för att kunna föreställa sig vad en sådan utveckling innebär fördet kritiska tänkandet. Beträffande förslaget från moderata samlingspartiet attutbildningen vid de mindre högskolorna skall bedrivas såsom decentraliseradutbildning med lärare från de större högskolorna vill jag säga följande. Detgynnar definitivt inte en kunskapsutbyggnad vid de mindre högskolorna. Medändrade tjänstgöringsregler för lärare inom högskolan kan det innebäraförsämrade möjligheter för de mindre högskolorna att erhålla lärarresurser. Motbakgrund av tidigare ställningstagande här i tillvälmofiverade förslag om viss utbyggnad av utbildningen vid de mindrehögskolorna - jag skall gärna återkomma med exempel på detta - innebär de moderataförslagen i sin förlängning ett reellt hot mot de mindre högskolorna. En annan fråga som behandlas i dettabetänkande är kårobligatoriet, dvs. tvångsanslutningen av studerande tillstudentkårer. Från vpk:s sida hävdar vi att det förhållandet att mantvångsansluter alla studerande på universitet och högskolor är principielltfelaktigt. Skälen härtill är i huvudsak följande: Det strider mot varje människas rätt att själv avgöravilka föreningar hon vill vara med i eller inte vill vara med i. Systemet innebär att de studerande med obligatoriskaavgifter betalar sådant som stat och kommun står för när det gäller alla andramänniskor.