prot · G80976 · 1984-12-31 00:00:00 — Det är då värt alt notera alt avden mångmiljonomslulning som rehabiliteringsarbete har - för allnu hålla mig lill detta exempel - endast en bråkdel kommer från statliga ellerkommunala anslag. Alla de miljoner som på frivillig väg samlas in för althjälpa medmänniskor i nöd möts alltså inte bara med oförstående ulan också meddirekt motvilja av socialdemokraterna i . Vad de som jobbar ideellt därkan hoppas på är ett regimskifte i samband med valet . Ytterligare ell problem inom vårdsektorn är köerna isjukvården. Också här väcker socialdemokraternas hantering av frågan förundran.Både för operationer i den slutna sjukvården och till läkarmottagningarna iöppenvården är del långa köer som oroar många vårdbehövande människor. Mångaringer och skriver om sina erfarenheter i sjukvården. Det är oroande rapporter.Det handlar om människor som har bollats mellan olika läkare, om människor sommist den läkare som de förut haft som sin husläkare. All korta köerna i sjukvården och ge rätt att få träffasamma läkare är inget lätt problem alt lösa. Men elt krav borde man få ställa,nämligen alt det inte ytterligare förvärras. Tyvärr har den s. k.Dagmarreformen skapat fler problem än den löst. Läkare som på sin frilidfungerat som husläkare för många människor har måst upphöra med sin verksamhetutan att någon någon annanstans har fåll en förbättrad tillgång till läkare. Som jag började med alt säga kan ingen berömma sig av altträffa alldeles rätt med förslag lill omprioriteringar i elt ansträngtekonomiskt läge. Just av det skälet bör man vara beredd alt erkänna misstag närsådana är uppenbara. Den omläggning av statsbidragen lill landslingens sjukvårdsom har skett och som inneburit alt många privatpraktiker har måst slå igen sinverksamhet är ett sådant misstag. Ju förr delta erkänns, desto snabbare kan mangripa sig an arbetet på att hitta en bättre lingens ordning. Den händelse som skakat om tilltron till socialdemokratinshantering av sociala frågor mest är kanske ändå behandlingen av pensionärerna.Hur man än försöker slingra sig och förklara sig, slår det nu alldeles klartall löftet som gavs lill pensionärerna i valrörelsen om full värdesäkringför inträffade Man kan uttrycka del så att socialdemokratin är skyldigpensionärerna 3 500 milj. kr. Del är nämligen skillnaden mellan vad pensionernanu uppgår lill och vad de skulle uppgått lill vid full värdesäkring. Tilltronhar inte skadats av alt också pensionärerna avkrävs en viss återhållsamhet isyfte att sanera svensk ekonomi. Skadan uppkom genom att löften ställdes ut sominte infriades. En grupp som har rätt att hoppas på att de socialareformernas tid inte är förbi är barn med olika handikapp och deras föräldrar.De kan verkligen sägas tillhöra Del glömda . De behöver allt det stöd som vi är mäktiga alt ge. Av denanledningen har arbetet med en ny omsorgslag motsetts med stort intresse ochmed viss oro från handikapprörelsen. Förhandlingarna mellan regeringen ochLandstingsförbundet har gått trögt. lag hotades de - såvitt man förslår -direkt av kris. har emellertid elt slags överenskommelse träffals, ochsocialministern har försäkrat att propositionsarbele pågår i syfte att få dennya lagen all träda i kraft . Så långt kunde alll vara gottoch väl. Det är emellertid uppenbart att del lagförslag somregeringen nu överväger är en uttunning av del förslag som utredningen på sinlid lade fram. Vissa handikappgrupper kommer att ställas utanför. På min frågatill socialministern här i för elt par veckor sedan, om regeringenkan tänka sig överväga en vidgning av kretsen handikappade, blev svaret ellraseriutbrott. Något verkar vara sjukt i den här frågan. Annars skulle nog inteSten ha svarat på en hövlig fråga som han gjorde. Av den anledningenkan inte uppgifter om att försöker lägga munkavle påhandikapprörelsen viftas undan. går nämligen rykten om att socialministern skulle hahotat handikapprörelsen att dra tillbaka en proposition om ny omsorgslag förden händelse man från det hållet vågar kritisera dess innehåll. Det vore bra omsocialministern kunde dementera all någonting i den vägen har förekommit. Anledningen till att rykten - som inte slår att läsa inågon tidning och som inte kommer från någon middagsbjudning - om elt sådanthot inte bara kan tas som ett dåligt skämt är ju all socialministern hartillämpat det förut. Propositionen om en reformerad efterlevandepension,änkepensioneringen, drogs tillbaka efter kritik. Det var den gången välbetänkt,eftersom förslaget innehöll alltför många svagheter. Men bättre för enminoritetsregering är ju att förankra regeringsförslagen eller all förklara sigberedd all eftersträva förbättringar här i . Tongångarna har varit desamma när del gälldeföräldraförsäkringen. Om dristade sig att ändra på något skullekanske hela propositionen dras tillbaka. Till dessa erfarenheter kan läggas förra årets på delfamiljepolitiska området. Det saknades länge förslag över huvud tagel frånregeringspartiet. När det kom innehöll del många brister, som gjorde allriksdagen inte kunde ta ställning. Dit kan också räknas de egendomligaförslagen beträffande barnbidrag lill utlandssvenskar ochreglerna för förlängt bidragsförskott. Det är litet- för mångakonstigheler som har passerat revy inom det socialpolitiska området för att detbara skulle handla om något enstaka olycksfall i arbetet. Resultatet har blivitatt tilltron lill socialdemokraternas och den socialdemokratiska regeringenssätt all hantera ell nödvändigt reformarbete inom det socialpolitiska områdettagit skada. Del är också, herr talman, ett gott skäl att befriasocialdemokratin från fortsatt regeringsinnehav efter valet . 44EVA HJELMSTROM (vpk); Innevarande år är Världsungdomsåret, elt årdå man särskilt skall uppmärksamma barnens och ungdomens villkor. Härom veckankunde vi läsa den något häpnadsväckande rubriken i en av våra vanligastetidningar: Ge barnen rösträtt! För oss inom kommunisterna ärvarje år elt barnens och ungdomens år, då vi försöker, inte bara i riksdagenutan runt om i bostadsområdena, i skolorna, på fritids och på dagis, bevakabarnens rättigheter. Vad är det som är mest grundläggande för del storaflertalet människor i elt samhälle som det svenska? Del ena är att ha arbete,all ha en självständig försörjning. Det andra är att ha en reell möjlighet attpåverka den samhällsutveckling som styr ens liv. Båda dessa ting, herr talman,är hörnstenar inom arbetarrörelsens klassiska idévärld. Vi vet att dessa tingför flertalet ännu är fjärran. Arbetslösheten ökar, miljöförstöringen fortskrider,individualismen får företräde framför socialismens kulturarv. Maktlöshetensprider sig och påverkar också direkt och indirekt barnen och ungdomen. Depåverkas indirekt genom att föräldrarna får försämrad ekonomi på grund av höjdamatpriser, hyror, reseavgifter osv. ellerdel värsta gisslet arbetslösheten, meddärmed sammanhängande negativa sociala och för familjen svåra konsekvenser.Det sker en direkt påverkan genom att också barnen och ungdomen förvägrasmöjligheten att rent konkret kunna påverka sin vardag och samhällsutvecklingen. Skulle vi, herr talman, ge barnen "rösträtt"skulle samhället se annorlunda ul. Barn är kloka människor, med en myckel rikerfarenhet av de vuxnas vansinnigheter. Jag villsammanfalla vpk:s krav för barnen och ungdomen i sex punkter: Rätten ljusnande framlid ulan krig. Rättenlill meningsfullt samhällsarbete. Rätlenlill ekonomisk grundtrygghet. Rättentill bra bildning och fostran. Rättentill en bra och giftfri miljö. Rättenlill elt rikt kulturarv. Del finns myckel alt säga om samtliga dessa tidigaarbelarrörelsekrav - jag skall bara ta upp några av dem. Flera har redanberörts, andra kommer all kommenteras. Men de ingår i en politik därmaktfrågorna sätts i centrum, där barnens bästa och därmed ocksåbarnfamiljernas bästa i vid bemärkelse salts i centrum för en lösning. Var de borgerliga partierna slår idessa frågor vet vi. I går kunde vi höra , ochThorbjörn tala om ekonomin i ordalag som stramhet, krigsmedvetande,kärvhet och återhållsamhet, i samma andetag som de försäkrade alt vibarnfamiljer skall få del bättre. har vi hört , och diskutera vilka åtgärder de anser vara bäst. Dåkommer man åter in på vårdnadsbidraget. De sociala insatser som hargjorts talar man mycket litet om. Man förlitar sig på att vårdnadsbidraget istort sett skall lösa alla problem. I delta sammanhang vill jag ställa en enkelfråga till de borgerliga ledamöterna här : Ett vårdnadsbidrag på t. ex. , vilka kommer detta att drabba? Jo, det kommer alt drabba kvinnorna iförsta hand. Del kommer att innebära att man förvägrar dem rätten lill arbete,att man förvägrar dem rätten till ekonomisk självständighet, alt man bortserfrån att l.ex. i förorter faktiskt är ensamslående. Dessagrupper bortser man totalt från. Apropå detta kunde vi i går också läsa om nyekoalitionspartner kds program när del gäller familjepolitiken. Av delprogrammet framgår att man med lagstiftning skall prioritera familjen somsamlevnadsform. Ensamslående göre sig alltså icke besvär. En huvudpunkt iprogrammet är alt barn skall få rätt att gå i vilken skola de vill,underförstått att Maranalaskolor skall inrättas med skattemedel, osv.Abortfrågan, en för kvinnofrigörelsen oerhört viktig fråga, skall vi över huvudlaget inte ta in i sammanhanget. När det gäller denna fråga vet vi var kdsslår, vi vet även var många centerpartister och moderater här i kammaren slåri denna fråga. Det är alltså, herr talman, skrämmande perspektiv somöppnar sig vid en borgerlig valseger-skrämmande för barnen och skrämmande förfamiljerna. Belysande är därvidlag vad i gårdagens debattsade om sociala förmåner. Det är, herr talman, ingen förmån för barnen att fåen trygghet i vårt samhälle, det är en rättighet! Nog om delta. Vi är från vpk:s sida starkt kritiska ocksåmot socialdemokraternas politik när det gäller familjerna. Om vi då lar fasta påbegreppet ekonomisk trygghet så visst är det, , myckeluppmuntrande att få brev från socialdemokraterna. Jag tycker allsocialdemokraterna borde ägna sig mindre åt att skriva brev och mer ål attbedriva realpolitik. Det tycks ha gått litet grand av mode i alt skriva brev.Del gör man ju också i - är den kommunjag tillhör. Men när skickar brev lill den som har hand omgalorna, del handlar om att vi har snö på gatorna, glömmer hon att del ärJohn-Olle som håller i pengarna och som skulle kunna åstadkommaförbättringar härvidlag. Dessutom betyder ett brev tillnärmelsevis inte likamycket för barnfamiljerna som all kunna köpa mjölk litet billigare - det harflera talare varit inne på. Jag förutsätter att vet vad en litermjölk kostar. Men hur är det med alll det övriga - stövlarna, kläderna, dagis-och fritidsavgifterna, listan kan göras oerhört lång? Vad som krävs är reella förbättringar, generella åtgärder,sex limmars arbetsdag med bibehållen lön, borttagande av momsen på mat, enutbyggnad 3 protokoll 1984/85:76-77 av denoffentliga verksamheten, bättre barnbidrag, osv. Del skulle både på kort och pålång sikt vara betydligt bättre än elt och annat brev. Sedan vill jag beröra rätten lill en bra fostran ochutbildning. "Ropen _ skälla - daghem åt alla." Jag vet inte hur mångaav er som kommer ihåg del från gamla , men milt första besök i dels. k. gamla vid skedde när vi hårt drev frågan omen utbyggnad av barnomsorgen, när vi föräldrar, barn och personal gick sammanom detta krav och uppvaktade ledamöter genom den s. k.tröjdemonslra-tionen på läktarna. Vi kördes ut under mottot "Tysta sommuren - ändå censuren", men vi åstadkom ändå genom den omfattande rörelsenavsevärda förbättringar i vad gällde daghems- och frilidshemsulbyggnaden. ser vi planerna på dagis och fritids skrotas ikommun efter kommun. Vi får, återigen, höra kollega istadshuset, , förtvivlas över uttalanden ominskränkningar. Men det hjälper inte. Barnomsorgen skall skäras ned. Platserskall dras in. Bara i min egen stadsdel. Söder i , skall åtminstonetre fyra dagis och fritids försvinna. Sardinburkspolitiken skall tillämpas,dvs. fler barn skall skrivas in på samma avdelningar. Personaltätheten är förstor, menar man, vikarietäckningen för omfattande, osv. Och nu under vinternförsvinner de s.k. skoltimmarna - dvs. den tid som går åt för att personalenvid fritidshemmen skall kunna följa sina "ellagluttare" till skolantidigt mörka morgnar över kraftigt trafikerade gator. Det här är vardag, herr talman! Vardag är också att vi iskolorna får se försämrade skolluncher, vi måste åter, som på 1940- och1950-lalen, skicka, med barnen mellanmål. Vi måste börja betala t.o.m.förslaklassarnas böcker. Vi tvingas åse att en nyfaltigdom breder ul sig, sominnebär all en ny "kultur" utvecklas, där ungarna går i"gympaskor" mitt , därför att barnbidraget inte räcker. Ochallt fler barnfamiljer tvingas uppsöka socialvården: hyran är för hög,matkostnaderna för stora och reallönerna sänkta! Vi vill alltså ha en annan politik. Del är kommunerna somsköter om dessa saker, men kommunerna behöver statsbidrag. Och statsbidragenmåste utformas så alt de innebär en verklig stimulans all bygga ulbarnomsorgen, förbättra kvaliteten, återinföra de tidigare bindande normernaför personaltäthet osv. Vi har, herr talman, avsatt erforderliga miljoner fördetta ändamål. Del är dyrt, del är vi medvetna om, men det är en fråga omprioritering. Så några ord om de övriga rättigheterna. har tidigare ägnat sig åt rätlen till en bra miljö. Här gäller detinte bara del faktum alt än parkeringsplatser prioriteras framfördagisplalser, all än friska män planerar för friska män med bilar tillnackdel för barnen och andra svaga grupper, utan del gäller också frågan om denmiljö som har vuxit fram i vårt samhälle. I ett brev till alla partiledare har , somhar forskat och skrivit om dessa frågor, framhållit: Varje nyhet är var för sigelt nödrop om att något är galet. När elt barn föds är det redan påverkatav miljögifler. Påverkan på de ofödda barnen och riskerna för alla övriga barnborde höra till deproblem vi diskuterar mest. Så är det inte. diskuteras de s. k. lungaekonomiska, och i går utrikespolitiska, frågorna, och dé diskuteras som om deinte berördes av miljöhoten. Och ändå är den påverkan som sker på miljön etthot mot alla människor och mot hela samhällsekonomin. brev till partiledarna borde fungera somen väckarklocka - en väckarklocka som manar alla, inte barasocialdemokraterna, att värna om barnen och miljön. I en rad motioner och i ensärskild motion om kräver vi en rad åtgärder på det härområdet. några ord om barnen och kulluren. samhälleulan elt rikt kullurliv är ett fattigt, ja, odemokratiskt samhälle. Ett samhälledär man inte satsar på barnen och kulluren är inne på fel väg. Kullurenomfattar både del som varit och del som skall komma, för framtiden finns redanhär - är framfidens historia. Inte heller kulluren kan ses isolerad frånsamhällslivet i övrigt, och inte minst gäller detta barnen, ungdomen ochkulturen. Jag nämnde tidigare alt nya kulturer vuxit fram -falligdomskulturer i mode och liknande, nödvändiggjorda avåtstramningspolitiken. Lika allvarligt är att de kommersiella krafterna tagitstrupgrepp på barn- och ungdomskulluren - krafter som hotar yttrandefrihetenoch demokratin, krafter som manifesteras i moderatungdomarnas "satsa pådig själv". Del måste, herr talman, vara en av arbetarrörelsens absolutaviktigaste uppgifter alt på alla sätt bekämpa denna okullur. Salsa påbiblioteken, på teater, dans och musikverksamhel! Salsa - salsa påbarnen! 45 () replik: Jag vill bara något kommentera EvaHjelmslröms påståenden om barns rättigheter. Jag anser att den främstarättigheten för barnen bör vara den att kunna umgås med sina föräldrar. Det ärjust de ensamstående föräldrarna som vi med vårt vårdnadsersältningsförslag hartänkt på. Del skulle ge en möjlighet för dessa, som ofta är heltidsarbetande,all avstå från av sin arbetstid. De skulle då få ersättning genomvårdnadsersättningen. Därmed skulle de också kunna ge fill barnen.Delta tycker jag är ett skäl som talar myckel starkt för vårdnadsersällningen. Jag tror också att medveten om den situation som småbarnsföräldrar befinner sig i, där oftabrislen på lid och ork med barnen är del avgörande för den mycket arbetsammasituationen. Del är just möjligheten att få mera tid för barnen som vi med vårtförslag vill komma fram till. 46EVA (vpk) replik; Vem kan försörja sig på ell vårdnadsersäliningsbidragi dagens samhälle? Det är fullständigt omöjligt. Ett vårdnadsersäliningsbidraginnebär helt enkelt en återgång lill den gamla politiken alt kvinnorna skallstanna hemma vid spisen och sköta man och barn. Samhället är inte så konstruerat alt man kan leva på24 . Det är helt omöjligt. Bortsett från detta tillhör vi ocksådem som driver kravet all föräldrarna, vare sig de är ensamstående eller bor ifamilj, skall få mer lid över för sina barn. Där anser vi att med bibehållen lön är den absolut bästa lösningen. För barnenbetraktar vi en daghemsplats som avgjort bättre än att de skall gå hemma med enmissnöjd förälder. På daghemmen får de kontakt med andra barn, och där kan defå en helt annan fostran, som uppenbarligen stämmer bättre överens med våraidéer än med , och . 47 () replik: Jag har aldrig sagt att vårdnadsersällningenskall vara en hel lön. Om del hade varit meningen att den skulle ersätta enyrkesinkomst, då hade inte beloppet varit . Detta innebär en möjlighetatt utnyttja sex limmars arbetsdag. Den möjligheten skulle därmed kunna lastill vara. Det finns absolut inte något krav att man skall återgålill enbart hemmaarbete, bundet till vårdnadsersällningen, menvårdnadsersällningen ger också en möjlighet för den som så önskar alt varahemma och klara sin barnomsorg själv. 48 (vpk) replik: Om man verkligen vill förbättra förbarnfamiljerna, ärdet då inte bättre alt bygga ul barnomsorgen? talar manfrån , och sida om valfrihet, men faktum äratt den inte existerar. Del är i köer på flera tusental barn tilldagis och fritids. Är del valfrihet i dagens läge? Först när barnomsorgen ärutbyggd kan man börja diskutera valfriheten. Men så är inte fallet i dag.Hundratusentals barn runt om i landet köar och skulle gärna vilja komma in pådagis och frilids. Man vill förbättra. Ja, då kan man också satsa på höjdabarnbidrag och, som jag framhöll tidigare, sex limmars arbetsdag med bibehållenlön. Detta är reella åtgärder. Kvinnan skall inte som tvingas arbetadellid på grund av samhällets konstruktion. Den kategori som och deborgerliga partiernas förslag gynnar är byrådirektören, som är gift och bor ivilla i . Det är inte den ensamstående morsan i . Visst har , fru förste vice talman,ändrats sedan pappa var liten - egentligen på alla punkter utom en: moderatasamlingspartiet är samma gamla reaktionära högerparti som då pappa var liten.Ni slår för förändringar men inte för förnyelse utan för en återgång lill detgamla. Jag tänkte i detta anförande något uppehålla mig vid den saken. I den allmänpolitiska debatten varnadejag den borgeriiga regeringen och riksdagsmajoriieten för all fullföljaplanerna på all försämra sjukförsäkringen genom införande av karensdagar ochsänkt sjukpenning. Jag frågade om och hans regeringskollegerverkligen förstod vilken bitterhet och vrede som den förutskickade försämringenhade väckt bland landels arbetare - en bitterhet och vrede som inte baraberodde på den ekonomiska förlusten och minskade tryggheten vid sjukdom ulan iän högre grad på dess prägel av orättfärdig klasspolitik. de avplanerna skulle öka de socialdemokratiska segerchanserna i valet , vädjadejag lill regering alt inte begå denna orättvisa - som dessutom skulleförsvåra en redan besvärlig avtalsrörelse. Vi vädjade förgäves. Regeringen genomdrev besluten.Resultatet blev del jag förutskickade. Försämringen av sjukförsäkringen fick endirekt avgörande betydelse för valutgången. Det visar alla eftervalsundersökningar.Inte bara socialdemokratiska väljare utan också hundratusentals tidigare borgerUgaväljare motsatte sig karensdagar och sänkt sjukpenning. Så snart vi återfåttregeringsansvaret rev vi upp den borgerliga regeringens beslut.Försämringen av sjukförsäkringen hann aldrig träda i kraft. Nog tycker man att ni borde ha lärt av den läxa väljarnagav er 1982. Tvärtom har ni bestämt er för att upprepa bravurnumret.Vinner ni valet lovar ni alt sjukförsäkringen skall försämras igen. Karensdagarna törs ni visserligen inte ge er på den härgången. Men ersättningen lill de sjuka skall minska med bortåt 2 000 milj. kr.på ett år. Del är precis samma orättfärdiga klasslagstiftning som förra gången,en lagstiftning riktad mot arbetarna och många tjänstemän i det privatanäringslivet. De offentliganställda och flertalet privalanställda tjänstemänhar ju sin trygghet vid sjukdom reglerad i avtal. De har full sjuklön frånförsta sjukdagen. Jag kan försäkra att detta ert nya försök att gröpa ur trygghetenvid sjukdom kommer att utlösa samma bitterhet och vrede på arbetsplatserna somert förra försök. Och precis som förra gången är ert förslag ett sabotage motpågående avtalsrörelse. Arbetsmarknadens parter är överens om att försöka minskaspännvidden mellan arbetare och tjänstemän i vad gäller trygghet vid sjukdom,men ni kräver att klyftorna skall öka ytterligare. Var så säker: Väljarna kommer alt ge er en ny läxa, envälförtjänt sådan. För ni nöjer er ju inte med att försämra sjukförsäkringen.Ni kräver också att ersättningen vid arbetslöshet skall minska. skallde försäkrades egna avgifter till arbetslöshetsförsäkringen öka. Lönlagarnaskall, säger ni, ta fulla ansvaret för arbetslösheten. Lägger man till allt detta era krav på höjda hyror, dyraremal, sämre barnomsorg, sämre färdtjänst, sämre hemtjänst och sämre äldreomsorg,frågar man sig som en borgerlig tidning gjorde : Hur törs ni? Vill niinte vinna valet? Men ni är, som skrev i en tidningsartikeli går, varken pndsinta eller politiska dumhuvuden. Förklaringen måste alltsåvara en annan. och hummar beträffandeavsikterna. Men moderata samlingspartiet - och det har jag stor respekt för -redovisar öppet och ärligt de framtida planerna. Er politik är inte dikterad avden ekonomiska krisen utan, som sade i går, av er ideologi. Medandra ord: Den politik ni nu föreslår är ni beredda att föra också i godatider. Vad ni egentligen vill är, som öppet säger, engenomgripande systemförändring av samhället. Ni vill riva ner delvälfärdssamhälle som arbetarrörelsen, med ett växande stöd av borgerligaväljargrupper, har byggt upp . Det är förklaringen lill deförslag som i förstone ser ul som ett program för politiska självmordspiloter. Vad är det då som kännetecknar det svenskavälfärdssamhället? På vilken grund är det byggt? Vad är det som skall rivasner? Del är lätt att urskilja de fyra hörnpelarna i delvälfärdsbygget. Den första är strävan lill full sysselsättning. Den andra är enstark och självständig fackföreningsrörelse. Den tredje är en välfärdspolitiksom omfattar alla medborgare-generell, inte selektiv, socialpolitik. Den fjärdehörnpelaren är en stor gemensam sektor som garanterar all välfärden kommer allatill del. har siktet inställt på alt knäcka alla fyrahörnpelarna och kan tydligen numera räkna med och folkpartietshelhjärtade stöd. Ni har kapitulerat inför högerkrafterna. är ergemensamma stalsministerkandidat. Först skall facket knäckas - eller "tämjas", somMrs och brukar uttrycka det. En svag och splittradfackföreningsrörelse leder dessutom till försvagning av den politiska delen avarbetarrörelsen. Drastiska nedskärningar av stödet lill inkomstsvagagrupper, sjuka, arbetslösa, handikappade, barnfamiljer och pensionärer lederoundvikligen till minskad konsumtion från dessa gruppers sida och också minskadefterfrågan på industrins produkter. Det visar all erfarenhet från de länderdär denna politik praktiserats, också de erfarenheter vi fick under deborgerliga regeringsåren och 1981. Resultatet blir växande arbetslöshet. Ja, så skall den första och den andra hörnpelaren knäckas:ökad arbetslöshet, sänkta reallöner, tömda A-kassor, avrustadarbetsmarknads-poUtik, urgröpta trygghetslagar. Resultatet blir just en svagoch splittrad fackföreningsrörelse.