prot · G80940 · 1984-12-31 00:00:00 — Sätter vi vuxna inte gränser för vadsom är fel och orätt, kan det innebära att barnen gör orätt. I detta betänkande om utredning av brott begångna av barnunder behandlas frågor om barn som av olika skäl kommit att handla orätt.Förslagen i betänkandet har diskuterats mycket ingående i utskottet. Detinnehåll som betänkandet fått är vi tillfredsställda med. Om någon som är begår brott skall samhälletreagera. De som i första hand skall reagera är de sociala myndigheterna. Det ärockså dessa som skall hjälpa barnet i en sådan situation. För att socialnämndenskall kunna sätta in de rätta åtgärderna för att hjälpa och stödja barnet, kandet vara nödvändigt att få utrett hur en misstänkt lagstridig handling har gåtttill. finns det inte alltid inom möjlighetatt utreda frågan om brott. Polisen har inte de befogenheter som behövs fördetta; polisen kan hålla förhör i särskilt angivna fall, exempelvisutröna om någon som fyllt är delaktig i brott, eller efterforskastöldgods. I betänkandet föreslås att polisen skall fä möjlighet attverkställa utredning i vissa fall när ett barn misstänks för brott. Men det somär viktigt att komma ihåg är att har huvudansvaret för att ensådan utredning skall kunna komma till stånd. Utredningen skall vara avbetydelse för att avgöra behovet av insatser. Innan man överhuvud taget inleder en utredning,måste man noga pröva om det är nödvändigt med en så ingripande åtgärd som enutredning innebär. Det är flera faktorer som måste vägas in, exempelvis barnetsmognad och ålder, brottets karaktär osv. Till betänkandet är fogade ett antal motionerfrån alla partier utom socialdemokraterna. Motion 1152 från ochmotion 1351, yrkande 7 och 8, från tar upp förslag och yrkandensom i stort sett är tillgodosedda i betänkandet. Jag yrkar därför avslag pånämnda motioner. När det gäller mofionen frän vpk yrkar man på heltmotsatta förslag och för fram helt motsatta tankar mot vad som framförs ipropositionen och betänkandet. Jag yrkar avslag på motion 2975 från vpk. Folkpartimotionerna 954 och 2974 har resulterat i tvåreservationer. Reservafion 1 tar upp frågan om bevistalan. Reservanten vill haett system som innebär att man skall ge vårdnadshavarna en ovillkorlig rätt attbegära domstols prövning av barnets skuld. I betänkandet förs en ingåendediskussion om denna fråga. Utskottets majoritet anser att man bör stanna viddet förslag som förs fram i betänkandet, nämligen att åklagaren skall kunnabegära prövning av domstol även efter framställning av vårdnadshavaren. Detbehövs således inte att socialnämnden eller tar initiativet. Denhär lösningen innebär att åklagaren fär till uppgift att bevisa att någon inteär skyldig. Reservation 2 behandlar underrättelse till vårdnadshavareom brottsmisstanke. Att instifta en ovillkorlig rätt till underrättelseom brottsmisstanke för underåriga går inte. Det finns alldeles för mångaosäkra faktorer för att man skall kunna generellt införa en sådan regel. Vianser att frågan närmare bör övervägas. Vi utgår från att så sker i samband medden utvärdering som utskottet föreslagit. Med hänvisning till det jag anfört yrkar jag avslag påreservationerna 1 och 2 och bifall till justitieutskottets hemställan. 95HANS i (fp) replik: När jag lyssnade på jag att hon inte alls talade om skälen till att utskottet avstyrkerfolkpartiets motion om obligatorisk bevistalan för vårdnadshavarna. Det förstaskälet är att man är rädd för att det kommer att väckas bevistalan när det inteär befogat ur barnets synpunkt, eftersom domstolsprövningen innebär enpåfrestning för barnet. Men en sådan motivering måste väl ändå vara eninkompetensförklaring av barnets föräldrar. Det verkar som om utskottsmajoritetenföreställer sig att dessa föräldrar alltid skulle begära domstolsprövning utanatt ta hänsyn till sina egna barns bästa. Det förefaller som om de enda somtänker på barnen skulle vara justitieministern, utskottets majoritet ochförmodligen denna kammares majoritet. Med en så pessimistisk syn på föräldrarnas kompetens ärdet begripligt att utskottsmajoriteten talar mot en obligatorisk rätt förbarnens vårdnadshavare att föra bevistalan. Den andramotiveringen som anförs i betänkandet är processekonomiska I klartext betyder detta att utskottet befarar attdet kommer att kosta för mycket om man vill bevisa att ett misstänkt barn äroskyldigt. Jag tror inte att det skulle bli särskilt många mål, och jag trorinte att det blir några särskilt stora kostnader. Och skulle det bli så, menarvi från sida att rättssäkerheten måste få lov att kosta pengar. 96 PER (vpk) replik: Jag har inte så mycket att tillägga. sade att när barn gör sigskyldiga till lagöverträdelser är det i första hand de sociala myndigheternasom skall ingripa. Det är ju riktigt. Hon sade också att skallha huvudansvaret och noga överväga om det är nödvändigt med en så ingripandeåtgärd som en polisutredning och eventuell bevistalan skulle innebära. Vi äröverens så långt som att det är en mycket ingripande åtgärd för ett barn under15 år - så ingripande att åtgärden borde stanna inom de sociala myndigheterna,som jag redan har sagt. Följdriktigt yrkade avslag på vår motionoch bifall till utskottets hemställan. Jag har bara den anmärkningen att göra,att utskottets skrivning avstyrker motionen med en motivering som är två och enhalv rad läng. Den utgår från att motionens uppfattning är motståendeutskottets. Vilken motion är inte det, om jag får säga så? Ändå brukar mankosta på sig en viss motivering, men det har man faktiskt inte gjort i det härsammanhanget utan konstaterar bara att vi har en motstående uppfattning. Vitycker det är riktigt att man inte skall sätta polisen på barn, under det attutskottet tycker att man skall göra det. 97 () replik: Till i vill jag sägaatt har faktiskt vårdnadshavaren rätt att gå till åklagare och begära attfå en prövning, och så skall det vara även enligt vårt förslag. Sedan är detåklagarens sak att bedöma om det ur allmänna synpunkter är vikfigt att förafram detta. Till Per vill jag säga att när man har lästvänsterpartiet kommunisternas motion är det inte mycket annat att göra än attyrka blankt avslag. Det finns ju inget förslag att hämta i den som man kanbehandla. 98ELVING (): Vi från är i stort sett nöjdamed justitieutskottets betänkande och med den proposition som ligger bakomdet. När det gäller ungdomsbrottsligheten saknas statisfik förungdomar . Man kan dock på goda grunder anta att brottsligheten ärganska omfattande. Detta antagande styrks av de uppgifter som finns . av alla 15-äringar var misstänkta för att ha begått brott,medan siffran för 25-åringarna var . Det var alltså en högre andelmisstänkt brottslighet bland de yngsta i denna åldersgrupp. Vi menar att föratt man skall komma till rätta med brottsutvecklingen måste större insatser göras just när det gäller de ungabrottslingarna för att bryta en påbörjad brottsbana innan den har hunnitutvecklas alltför långt. Det är då viktigt att samhället reagerar mot dessaungdomar, så att de får klart för sig att samhället inte tolererar dennabrottslighet. Därför är den nuvarande ordningen, att lagstridiga handlingar sombegås av ungdomar ofta inte föranleder någon som helst åtgärd,mycket otillfredsställande, både för den unges egen del och frän samhälletssynpunkt. Dessa tankegångar utvecklar vi från sida i enkommittémotion frän den allmänna motionstiden , i vilken vi också föreslåratt polisen skall få ökade möjligheter att utreda brott begångna av ungdomar. Våra förslag i denna del har tillmötesgåtts ipropositionen och i utskottsbetänkandet, vilket vi naturligtvis är mycketglada över. I vår motion föreslär vi också att justungdomsbrottsligheten skall utpekas som ett prioriterat brottsbekämpningsområdetillsammans med vålds- och narkotikabrottsligheten och den ekonomiskabrottsligheten. På denna punkt har vi dock inte fått fullt gehör, men vi utgårfrän att den nya lagstiftningen i sig kommer att medföra en ökad satsning påbekämpande av just ungdomsbrottsligheten. Vi tror också att den nyaorganisationen av polisväsendet kan komma att verka i denna riktning. Av denanledningen avstår vi från att vidhålla kravet på ettriksdagsuttalande och avvaktar den fortsatta utvecklingen på området. 99 HANS i Röstänga (fp): Låt mig för bara påpekaskillnaden mellan förslaget och reservationen. Enligt förslaget måsteföräldrarna gå till åklagaren och begära bevistalan. Detta får bara ske om detkrävs ur allmän synpunkt. I reservation begär vi att föräldrarna skallha en Obligatorisk rätt att få misstankar mot barn prövade av domstol. Detta ären ganska stor skillnad. Lät mig också återkomma tillutskottets uttalande om processekonomiska skäl för att avslå yrkandet omobligatorisk rätt till bevistalan. Redan enligt nu rådande lagstiftning kanbevisprövning förekomma. Då frågar man sig hur mänga gånger den har förekommit.Man kan få uppfattningen, och jag tror också att den stämmer, att detta harförekommit en gång. Möjligtvis har det förekommit en handfull gånger men intemer. Om detta antal fördubblas eller mångdubblas kommer ändå ett fätal fall attkomma upp till domstols prövning. Av den anledningen ter det sig för mig somorimligt att man åberopar processekonomiska skäl för att avslå ett yrkande omatt barnens föräldrar skall få en obligatorisk rätt att få misstankar mot barnsom är prövade av domstol. 100PER (vpk): Debatten är strax slut, och det lär väl intebli någon votering i ärendet. Men jag vill ändå slutligen säga, med anledningav att sade, att det inte fanns något förslag i vår motion. Kvinnors deltagande i officersutbUd-ning har man alltså svarat pä två och en halv rad. Ulla-BrittÅbarks påstående är riktigt så långt att det i själva klämmen i motionen,slutyrkandet, bara begärs avslag. Detta kan man inte förklara i utskottetsskrivning. I motivtexten finns det dock förslag som man kunde ha svarat på, mendet har man inte brytt sig om. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 (avslag på propositionen) Utskottets hemställan - som ställdes mot motion1983/84:2975 av m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 2 (bevistalan) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 1 avHans Petersson i - bifölls med acklamation. Mom. 3-8 Utskottets hemställanbifölls. Mom. 9 (underrättelse till vårdnadshavare ombrottsmisstanke) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 2 avHans Petersson i - bifölls med acklamation. 1984/85:9Ändring i patentlagen (1967:837) (prop. 1984/85:34) Utskottets hemställan bifölls. 18 § Kvinnors deltagande i officersutbildning Föredrogs försvarsutskottets betänkande 1984/85:1 om kvinnorsdeltagande i officersutbildning. 101IRENE VESTLUND (s): beslöt under /79 attkvinnor skulle få möjlighet till anställning som befäl inom det militäraförsvaret. /82 godkände rekrytering till samtliga försvarsgrenaroberoende av kön, och reformen skuUe genomföras etappvis enligt förslag iproposition 1981/82:3. I den första etappen fick kvinnor tillträde fill ett antalmilitära yrkesområden inom flygvapnet. Utskottet redovisar i sin skrivning denaktuella statisfiken över antalet sökande till grundutbildning ochofficersutbildning. Där finns vidare redovisat hur många som påbörjat ochgenomgått utbildning. Jag hänvisar till det materialet. Den frivilliga utbildningen inom armén och marinenpåbörjades . Även den statistiken redovisas i nämnda material. I beslutet ingick också såväl en tidsplan för närkvinnor skulle kunna få tillträde till de olika yrkesområdena som en plan förlöpande utvidgning. Chefen för flypvapnet har redovisat erfarenheterna frånflygvapnet, och dessa har genomgående visat sig vara positiva. Kvinnorna haranpassat sig bra i miljön och till utbildningen. Utvärderingen från armén ochmarinen har ännu inte kunnat göras. De avgångar som skett har t. ex. berott påövergång till annan utbildning, eller helt enkelt på fel yrkesval. Motionärerna i motion 1983/84:1569 hävdar att det intefinns någon anledning att stänga ute kvinnor från viss militär utbildning.Utskottet finner ingen anledning att frångå tidigare beslut, då dessa bygger påatt en löpande utvärdering av verksamheten görs och att den utvärderingen skallavgöra när ytterligare områden skall öppnas för kvinnor. Utskottetföreslår därför att avslå motionen. 102 (); Både och jag har skrivit underdet enhälliga betänkandet från försvarsutskottet som behandlar motion 1569. Vibehöver väl inte orda så mycket om den. Jag tackar för den redogörelse som hon hargivit. Jag vill bara understryka att syftet med motionen i stor utsträckninghar uppnåtts. Tack vare motionen har vi i försvarsutskottet från arméstabenfått en rykande aktuell redogörelse för läget när det gäller kvinnorsdeltagande i officersutbildning. Vi har insett att det kanske ännu är för tidigt attutvärdera verksamheten. Erfarenhetstiden är alltför kort. Genom motionen - somhar skrivits av och mig- har regeringen blivit påmind om dettidigare riksdagsbeslutet och om sin skyldighet att följa utvecklingen samtatt öppna ytterligare officersutbildningsvägar för kvinnor i den takt som utvärderingenav verksamheten ger vid handen. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls. 19 § Försvarsmaktens vitsordssystem Föredrogs försvarsutskottets betänkande 1984/85:2 omförsvarsmaktens vitsordssystem. 103OLLE (): Detta betänkande är föranlett av en motin avEric Hägelmark m. fl. Motionen har i olika skepnader återkommitett antal gånger . Jag tror att det är fjärde gängen som 5 protokoll 1984/85:40-43 försvarsutskottet föreslår avslag på de krav som framförs.Trots att motionen avstyrks av ett enigt utskott, motionären , finns det en moderatreservation i fråga om motiveringen. Jagåterkommer strax till denna. Motionärerna vill avskaffa det vitsordssystem som i daggäller inom försvarsmakten och ersätta det med ett ansökningsförfarande. Som skälanför de att det råder olust och irritation över systemet, bl. a. därför attäldre anställda blir bedömda av chefer med lägre ålder. är detta inte någotovanligt vare sig i den offentliga sektorn i övrigt eller inom den privatasektorn. Vilket bedömningssystem som än används kommer det att finnas yngre sombedömer till levnadsåren äldre, och det kommer att finnas missnöje med devitsord eller de förord man har fått. Motionärerna hävdar också att vitsordssystemet innebär enbyråkratisk apparat av ansenlig omfattning. Mot detta kan sägas att ettansökningsförfarande, som ju också måste bygga på bedömningar och förord,överklaganden med långa besvärstider, erinringar och yttranden, knappast blirmindre byråkratiskt. Jag skulle tro att det blir tvärtom. Vitsordssystemet har i allt väsentligtfungerat väl. Det hindrar inte att förbättringar och förenklingar kan ske inomsystemets ram. Inom försvarsstaben pågår en översyn av vitsordssystemet.Den sker i samråd med personalorganisationerna, och det finns skäl att anta attde kritiska synpunkter som framförts mot systemet beaktas. Så här långt ärutskottet enigt. Majoriteten vill emellertid att den utredning som fått iuppdrag att se över bl. a. den personaladministrativa verksamheten inom försvaretskall pröva det faktiska behovet av ett vitsordssystem. Vi reservanter finnerdetta onödigt. Sä sent som utfärdade regeringen föreskrifterför vitsordssystemet, föreskrifter som byggde på förslag från utredningen ombefodringsförfarandet. Något tilläggsdirektiv till denna utredning behövsenligt de moderata reservanternas mening inte, eftersom vi anser att ettvitsordssystem bör finnas kvar. Jag yrkar bifall till reservationen. 104INGVAR (): I detta betänkande, nämligenförsvarsutskottets betänkande 1984/85:2, behandlas försvarsmaktensvitsordssystem som tagits upp i en motion av . Låt mig först ge en bakgrund till detta vitsordssystem. huvuddrag grundas det på resultat av en utredning om befodringsförfarandetsom kom ut , dvs. Därefter har, med smärre ändringar,föreskrifter om verksamheten utkommit - de senaste 1983, då det förelåg dels enförordning utfärdad av regeringen, dels ÖB:s föreskrifter om vitsord inomförsvarsmakten. Vitsord skall den ha som fyllt eller med godkäntbetyg gått igenom allmänna kurs eller har motsvarandeutbildning. Vitsorden skall omfatta de uppgifter som han har eller har haft.Dessa vitsord är tjänstgöringsvitsord, och sedan skall man ge en bedömningav officerens lämplighet för mera kvalificerade uppgifter. Detta senare kallasför beford-ringsomdöme. Vitsorden sätts med hjälp av vissabedömningsfaktorer-såsom kunnighet, arbetskapacitet, intellektuell rörlighet,omdömesförmåga, psykisk stabilitet, samarbets- och kontaktförmåga, fysiskkondition, ledarskap och tjänstduglighet i befattning som man haft. Vitsordavges i princip av de militära chefer som försvarsgrenschefernabestämmer. Sedan är det också så, att tjänstgöringsvitsord ges med fem olikagradsteg medan befordringsomdömet ges i nio olika gradsteg. har behandlat motionsyrkandenmed krav på att vitsordssystemet avskaffas och att man införansökningsförfarande vid tillsättning av militära tjänster. har hosregeringen bl. a. begärt att äldre personal - om man så önskar - kan undantasfrän systemet. Man har också från försvarsutskottets sida påpekat attutredningar inom försvarets område rörande bl. a. vitsordssystemet äger rum. Motionärerna anser att någon förbättring av vitsordssystemetinte har skett. Man säger att olusten och irritationen finns kvar. Ja, olustenoch irritationen har t.o.m, ökat - särskilt inom arméns förband. De äldreanställda känner särskilt stor olust, säger man. Även andra skäl i fråga omvitsordssystemet har framförts. Det gäller exempelvis den byråkrafiska apparatsom man måste ha för att uppehålla detta system. Motionärerna ställer återigenkrav pä en övergång till ansökningsförfarande vid tillsättning av militäratjänster. De menar att vitsord bör vara frivilliga och att de bör sättas påsådana som begär vitsord - och då framför allt på grund av att man söker en nytjänst. har vid bedömningen av denna motion väntsig till några remissinstanser. I stort sett kan man säga att remissyttrandenaej visar upp en klar bild. Några remissinstanser - det gäller försvaretsrationaliseringsinstitut och - anser att man, medvissa ändringar, kan behålla vitsordssystemet. ärman i det närmaste av samma åsikt som den motionärerna för fram. Man säger bl.a. att en genomgripande översyn av vitsordssystemet måste ske helt i enlighetmed motionärernas krav. När nu försvarsutskottet tar ställning till denna motionvill utskottet först betona att yrkesofficerarna skall kunna bedömas. Mensamfidigt vill vi säga att omdömen om personal måste ges på grunder och iformer som de bedömda har förtroende för. Utifrån denna utgångspunkt är detnaturligt att förorda att vitsordsbestämmelserna och deras tillämpning tidefter annan ses över, liksom att sådan översyn sker i nära samverkan medberörda personalorganisationer. har alltså regeringen utfärdat nya bestämmelserför vitsordssystemet. Här föreskrivs bl. a. att den som fyllt inte skalltilldelas vitsord, om han anmäler att han inte önskar detta. Det här liggerhelt i linje med utskottets fidigare uttalande, att vitsord för äldre personalkrävde särskild uppmärksamhet. Motionen och yttrandena i dettaavseende visar att det alltjämt förekommer viss kritik mot rådande system.Samtidigt är det så, att man inom försvarsstaben undersöker vilka förenklingarsom är möjliga att genomföra genom nya tillämpningsföreskrifter frånöverbefälhavaren. Detta arbete uppges ske i nära kontakt med berördapersonalorganisationer. Vidare har man en övergripande personalpolitik inomförsvarsdepartementet. En särskild utredare har fått i uppdrag att se över bl.a. den personaladministrativa verksamheten inom försvaret. Här har frågan omansökningsförfarandet vid tillsättande av militära tjänster sin naturligaplats. Det pågår alltså ett utredningsarbete som berörvitsordssystemet. Utskottet förutsätter att man också prövar det faktiskabehovet av ett vitsordssystem. Avslutningsvis yrkar jag bifall tillhemställan i försvarsutskottets betänkande nr 2. 105ERIC HÄGELMARK (fp): Minst två gånger tidigare - det kan vara fyraockså, jag vet inte - har jag talat i kammare om ett avskaffande avdet militära vitsordssystemet, det betygssystem som gäller för försvaretsyrkesofficerare. Det jag sagt vid de tillfällena gäller alltjämt. När utskott och kammare behandlade detta ärende förragången, , förutsattes att överbefälhavaren skulle komma medbefofd-ringsbestämmeler . Utskottet konstaterade då att detnuvarande vitsordssystemet har utsatts för kritik och ansåg att systemet intehade alla bedömdas förtroende. Frågan om vitsord för äldre personal skulleuppmärksammas särskilt. Utskottet skrev: "Utskottet förutsätter attöverbefälhavarens kommande förslag beaktar den kritik som har framförts motnuvarande system. I avvaktan på resultaten av det pågående arbetet börriksdagen inte nu göra något uttalande av det slag som motionärerna harföreslagit." Jo, på kom ÖB mycket riktigt medtillämpningsföreskrifter angående befordringsförfarandet. Förhoppningen om enradikal förändring av vitsordssystemet infriades knappast alls. Däremot hade ÖBuppmärksammat vitsorden för äldre personal. Undantag bör dock kunna medges för den som fyllt ochgör framställning att ej få vitsord. En ytterligare begränsning bör åstadkommas. genom att ange att tjänsteman, som icke vill ha vitsord, ej upptages tillbedömning i befordringsberedning och därmed icke kan ifrågakomma förtjänsteställningsbefordran, om inte synnerliga skäl föreligger. Att någon skulle avsäga sig eventuell befordran redan vid55 års ålder är knappast troligt, detta med tanke på pension m. m.Vitsordssystemet har inte blivit bättre av denna åtgärd utan tvärtom sämre.Några andra nämnvärda ändringar i de nya bestämmelserna förekom inte, utan alltförblev vid det gamla. Att de nya bestämmelserna blev sämre ur personalsynpunkttyder en mångdubbelt större överklagningsprocent på. Eftersom inga förbättringar skett i , skrev vi på nytt en motion, och det är den sombehandlas i försvarsutskottets betänkande 2, Ett vitsordssystem där arbetsgivaren har ettutomordentligt maktmedel över individen kan som all makt missbrukas. Vitsordenupplevs av många som grymt orättvisa och odemokratiska. Den utredning som utskottet hänvisat till, PEU 84,förutsätter jag utreder vitsordssystemet. Den översynen är en förutsättning fören effektivisering och demokratisering av försvaret. Ett vitsord är i stortsett en lag för den anställde. Det kommer att styra hans framtida lön, karriäroch befattning. Det vitsordssystem som vi har är så uppbyggt attindividen är helt rättslös. De som skall kontrollera att arbetsgivaren användersystemet på avsett sätt är själva för sin karriär beroende av dem som de skallkontrollera. Även om det går att styrka att missbruk förekommit går det inteatt få rättelse. Den som agerar för att få rättelse genom erinran och besvärstraffas med hjälp av vitsordssystemet. Genom missbruk av vitsordssystemet görsförsök till ren personalutslagning arbetsmässigt, karriärmässigt och anseendemässigt. Ett vitsordssystem som i praktiken fungerar så dåligt ochsom inte har de anställdas förtroende bör enligt min och mina medmotionärersmening avskaffas. Ett slopande av betygssystemet skulle skapa en helt annandynamik och utvecklingskraft inom försvaret. gäller det att agera så "ligger bra till" hos cheferna om man vill slå vakt om karriären.Personlig övertygelse kommer dä i andra hand. Moderata samlingspartiet har reserverat sig mot ettavskaffande av vitsordssystemet. De anser att vitsord måste finnas. De invändningar som kom med i sitt anförande kan bemötas päannat sätt. Det måste finnas andra skäl som gör att vill ha kvarett vitsordssystem. Jag yrkarbifall till utskottes hemställan. 106OLLE (): Det är med beklagande jag konstaterar attEric Hägelmark ger en vrång bild av det system som råder. Jag kännersystemet mycket väl. Jag har själv varit både vitsordsmottagare ochvitsordsgivare . Antalet klagomål som riktas mot detta system ärutomordentligt få, jämfört med det stora antal vitsord som ges .