prot · G80950 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:50 Förhandlingarna leddestill en början av tredje vice talmannen. 15§ Fortsattes behandlingen av socialutskottets betänkanden /85:6,10 och 5{forts, från prot. Reglerför barnbidrag, m. m. (forts. SoU 6 och 10) Anf.98 () replik: Utskottets värderade ordförande undrade varför vi inte tagit med någottillkännagivande i vårt förslag när det gäller att utvidga personkretsen fillatt omfatta biståndsarbetare anställda av ideella organisafioner som fårbidragen genom SIDA. Men ett fillkännagivande om detta finns redan iproposifionen. Vad vi har gjort är att vi infört ett förtydligande iskrivningen. Vi har också varit i kontakt med UD i frågan, och jag utgår frånatt det vi har gjort är fillräckligt. Biståndsarbetarnas rätt till barnbidragskall ju gälla , och frågan är om skrivelser kan behandlasdessförinnan. Även om man inte behöver vara så byråkratisk i det härsammanhanget, kan ju ärendena dra ut . - Nog om den saken. var också inne på definitionen av begreppet missionär. Det visar hursvårt det kan vara att göra definitioner och avgränsningar. Jag utgår från inte tolkar begreppet missionär alltför snävt. Då skulle nästan allamissionärer undantas, eftersom de utför mycket av prakfiskt arbete - det vetbåde och jag liksom många andra här i kammaren. Men om detblir så att begreppet biståndsarbetare är det tillämpliga, då finns ju fakfisktmöjligheten att gå över SIDA. Det är egentligen poängen med vårt förslag. Jagskulle kunna tänka mig att om reservationen bifölls på den här punkten, skulledet uppstå ganska många tvister. Man får då ingen möjlighet att göra enskälighetsbedömning, vilket man faktiskt kan göra i de fall bidragen går överSIDA. Jagupprepar att vi får följa den här frågan och se hur fillämpningen av reglernautfaller. Om det blir svårigheter, får vi återkomma. Regler för barnbidrag, m.m. 99 () replik: Med anledning av att harföreslagit att man inte skall ha någon tidsbegränsning alls förbarnbidragsutbetalningar vid utlandsvistelser vill jag understryka att detförslag som moderater och centerledamöter har lagt fram i reservation 1 inteinnebär någon försämring i förhållande till nuläget. För den kategori somarbetar inom kyrka, mission och ideella organisationer blir det inte någonförsämring eller förändring. Vi har ansett att det är orimligt att helt slopafidsbegränsningen. Vi menar nämligen att förutsättningen för att betala utbidrag enligt svensk lagstiftning måste vara kopplad till någon form avbosättningsbegrepp eller vistelsebegrepp som tillämpas i . Inom ramenför vår reservation finns en täckning för en sådan koppling tillbosättningsbegreppet, också inom ramen för skattelagsfiftningen. Vi har intekunnat gå med på ett förslag som innebär att i princip ingen annan bindningtill landet finns än svenskt medborgarskap. Det betyder alltså att man kanvistas utanför landet hur som helst inom ramen för den tid som gällerför barnbidragsutbetalningen, men ändå få barnbidrag i enlighet med deprinciper som tillämpas här hemma. Jag tror inte att någon ideell organisation egentligen ärbesviken över att vi fortsätter i enlighet med de principer som vi harhaft. Man har nog förståelse för att det också måste finnas begränsningsregleri den gällande konkreta lagstiftningen på denna punkt. Vi kan inte släppafältet helt fritt, även om det i och för sig inte är så många som berörs idetta sammanhang. 100INGEMAR () replik: Får jag först säga fill attdet är både onödigt och litet bekymmersamt att överlåta åt regeringen attdefiniera vad som menas med missionär. Det framgår av propositionen attregeringen inte rikfigt är insatt i vare sig missionsarbete eller annatbiståndsarbete. Det hade kanske varit tryggare om och jag hadekommit överens om definifionen. Det allra bästa är naturligtvis att behandlaalla som är anställda i utlandstjänst av svenskt trossamfund eller svensktbiståndsorganisation lika. Endera skulle SIDA ha fått betala ut ett beloppmotsvarande barnbidraget till alla eller så skulle de ha fått barnbidrag utanvidare spisning. Men att föra präster och missionärer fill en grupp och övrigpersonal fill en annan grupp liknar ingenting, utan det är principlöst. Jag måste säga att utskottets värderade vice ordförandehar gjort en lovvärd insats för att försöka korrigera de brister som finns iproposifionen på denna punkt. Detta är den väg vi har valt, säger . Man kanske kunde säga att det var så här långt han fick regeringenmed sig . Jag hoppas att fortsättning följer och att det såsmåningom, när det finns möjlighet att följa upp erfarenheterna, går att fåtill stånd en mera ordnad och rättvis lösning på dessa frågor. Att det inte finns något tillkännagivande är en formellbrist. Det tillkännagivande som finns i propositionen avser naturligtvis denskrivning som står där och inte den som står i utskottsbetänkandet. varit naturligt att ocksåha med ett tillkännagivande. Jag hoppas att det kommer fram till regeringen påannat sätt. TillGöte vill jag säga att vi vill ordna upp detta problem på ett likartatsätt, med den skillnaden att c och m sätter en tidsgräns. Det är riktigt attdet inte innebär någon försämring i förhållande till nuvarande ordning, men detinnebär inte heller någon förbättring. På den punkten är faktiskt de berördaorganisationerna och deras anställda en smula besvikna. Med mitt förslag, somockså finns i reservationen, hade man kommit ifrån det krångel och det godtyckesom nu kan förekomma i fråga om gränsdragningen. anlägger en någotformell syn på detta, i stället för att utgå från den prakfiska verkligheten. Jagvill ändå säga till , att för den händelse min reservation skullefalla och c-m-reservationen står kvar kommer jag att stödja den i enslutvotering. Reglerför barnbidrag, m. m. 101 (): Jag skall helt begränsa mig till socialutskottets betänkande 10 omförlängt bidragsförskott för studerande. Detär viktigt att lägga märke fill att utskottet är helt enigt i huvudfrågan, dvs.att vi skall utsträcka rätten till bidragsförskott för ungdomar som alltjämtgår i skolan så, att den avser också den som har fyllt . Detär inte märkvärdigt att enighet har kunnat nås om detta. Det är en ganskasjälvklar följd av en utveckling som har pågått . Ungdomar går längre iskolan nu än . Jag tror att de flesta av oss är övertygade om att gruppenensamstående med barn i den övre skolåldern värst utsatta av demånga barnfamiljer som har det svårt. Det är glädjande att alla harkunnat enas om detta. Skillnadenmellan utskottsmajoritetens förslag och reservationen gäller enbartikraftträdandebestämmelserna. Man bör då också lägga märke fill att de positivaoch negativa följderna av beslut är lika i båda fallen. a. beträffande kostnadsökningen. När alltihop är färdigt kommer det mednuvarande beräkning att kosta 40-41 milj. kr. mera än f. n. Detgäller också beträffande de krångligheter som otvivelaktigt uppstår för en delav de berörda. Detär ju fråga om ett bidragsförskott som precis som ordet säger är ett förskottpå ett annat belopp, nämligen det belopp som barnet har att fordra av denunderhållsskyldige föräldern. Det är klart att i den mån det inte finnsett underlag i form av ett avtalat eller utdömt sådant belopp, så hänger i vissmån förskottet i luften. Detta gäller med båda ikraftträdandereglerna, oavsettom vi låter systemet träda i kraft för hela gruppen i åldern nu den 1januari eller väntar och låter systemet träda i kraft successivt under loppetav . Skillnaden blir att om vi sätter hela skutan i sjön på engång-vilket man f. ö. helst bör göra med skutor, annars går de sönder - får vikostnadsökningen på en gång. Det blir alltså en engångsökning under loppet av utgifterna för bidragsförskott. Därefter är de två systemenparallella. Det finns således otvivelaktigt nackdelar. Regler för barnbidrag, m. m. Vad är då fördelen med att låta hela systemet träda ikraft på en gång nu ? Ja, det är en rättvisefördel. Vi brukarmycket sällan, när vi inför nya trygghetssystem eller reformerar de gamla pådet sättet att nya grupper kommer in och får nya förmåner, låta systemet trädai kraft så burdust att man får en mycket skarp gräns mellan dem som får och demsom inte får vara med i systemet. Vi brukar ordna till övergångsregler som geross en mjukare övergång. Det är det som man enligt propositionens, avreservanterna tillstyrkta, förslag här inte har,gjort. Resultatet blir att om det går två elever i sammagymnasieklass, av vilka den ene fyller någon av i dennamånad och den andre fyller någon av i - isjälva verket behöver det bara skilja , de kan vara födda enminut före resp. nyårsnatten , så tätt inpåvarandra kände vara-så får den ene och den andre får inte ett bidragsförskott,som inte är ett försumbart belopp. Det handlar om . varjemånad, som talade om. Detta är litet för slumpartat för att vi skall kunna anseatt det är rättvist. Att bli av med den orättvisan - det har jag tyckt sommotionär, och det har utskottsmajoriteten tyckt när man skrivit betänkandet -är värt ett visst pris. Det priset blir en högre kostnad nu för deförsta två åren. Hur mycket högre vet vi egentligen inte. Utskottet har självtberäknat den till 21 miljoner utöver de 4 miljoner som regeringen beräknat försin trögare start. Det kan vara rätt. Jag tror emellertid att det är räknat iöverkant. Som alla väl insatta vet är detta ett s. k. förslagsanslag. Detbetecknas så just därför att vi inte i förväg kan säkert veta hur mycket pengarsom egentligen går åt. Vi betalar ju ut efter normerna, och sedan får det gå åtså mycket som behövs. När man kommer upp i årsklasserna 18, 19, är det juså att ungdomarna blir mer tunnsådda i gymnasieklasserna ju äldre de är. Det ärfler 18-åringar än 19-åringar och fler 19-åringar än 20-åringar som går kvar igymnasiet. Ju närmare den övre gränsen vi kommer, desto färre blir detrimligen. Men jag vill inte bestrida att beräkningen kan vara rätt. Jag villbara säga att för egen del är jag inte så väldigt bekymrad. Man skall aldrig tycka att 21 miljoner är småpengar ochförsumbara belopp - alls icke. Men i varje fall vi moderater tycker oss nog halevt upp till de krav vi alla lever under, att anvisa motsvarande besparingarom man ikläder staten nya utgifter. Det finns inte med i detta betänkande, mendet finns på så väldigt många andra ställen. Under de allra närmaste veckornafår vi fler ärenden som är nära släkt med det som vi just nu behandlar och däri varje fall vi kommer att föreslå utgiftsbegränsningar som väl täcker denmerutgift under 1,5 ä som det här blir fråga om. Vad det sedan gäller krånglet är det naturiigtvis interoligt för den underhållsskyldige pappan - det finns en och annan mamma också,men oftast är det ju fråga om pappor - som räknar med att han nu är fri frånden börda han burit att senare upptäcka att han alls icke ärfri. Det är bara det att samma fördömelse i så fall drabbar även reservanternasförslag, fast i något färre fall. Det går alltså omkring ett antalunderhållsplik- tiga fäderi , som har räknat med och riktat in sig på att de från den 1januari är fria. En sådan pappa säger kanske: "Jag har åtagit mig attbetala till dess barnet blir , och är det färdigt; nu är jag fri. "Men även reservanterna tycker att de fäder som har barn som fyller får finna sig i att få sin underhållsplikt utsträckt. Det är alltså ingen principskillnad i detta fall. Man kanalltid tycka att ett besvär blir värre, om det mångfaldigas. Men vi har tycktatt det priset får vi betala för att få ett rättvisare system. Märkvärdigare änså är det alltså inte. Vi är alla helt överens om att rätten tillbidragsförskott skall utsträckas. Vi är överens om att det inte får ta hur långtid som helst innan en sådan här reform börjar fungera. Jag tycker ochutskottsmajoriteten tycker att alla som över huvud taget är berörda skall kommain i systemet på samma gång, nämligen den . Regeringen har i sparsamhetsnit eller av ängslan föradministrativa komplikationer ansett att vi nu skall ta in ungefär en femtedeloch sedan släppa in ytterligare en femtedel av dessa två årgångar varje halvårframöver. Det är skillnaden. Jag tycker alltså att det är värt att betala dennabegränsade - framför allt i tiden begränsade - merkostnad för att få etträttvisare system och slippa ett system som de berörda och de missgynnade blandde berörda över huvud taget icke kan tänkas begripa. Jag ber att få yrka bifall till utskottetshemställan i dess betänkande nr 10. Regler för barnbidrag, m. m. Idetta anförande instämde (). 102EVERT () replik: Jag skall replikera mina två meddebattörer. Först till , min bänkkamrat från Bohuslän.Det här är en fråga om pengar. Som det sades i den andra debatten om de 19miljonerna är det lätt att spara i teorin men svårare att spara i praktiken.Här är det ju inte fråga om att dra in på utgifter utan om att bromsa en utgiftpå 41 milj. kr., vilket är en engångssumma och som systemet så att säga växerifrån. Dessa pengar är inte att nonchalera. Det här har betecknats som en rättvisefråga. Här blir detju allfid fråga om gränsdragningar. De som varit med förut - ett årtidigare - får inte del av detta. När man inför en ny reform måste man alltiddra en gräns. Men vad jag tycker är en svårighet - jag framhöll detfidigare, och replikerade på det - är retroaktiva avtal, liksomretroaktiva domar. Sådana kan man ha i teorin. Det ger ossmöjligheter till - ända upp till . Däremot kan man inte fåbidragsförskott efter det att man har ansökt omsådant. Men i vilket fall som helst finns det teoretiska möjligheter. De har istort sett kommit fill därför att det kan ta att fastställa faderskap.Då har man sagt att man bör kunna gå tillbaka så långt som . Men här ärdet fråga om ett för vederbörande avslutat kapitel. Det hela kan ha varitavslutat , . Kommer man så långt förmodar jagatt den som är Regler för barnbidrag, m.m. underhållspliktig ger upp. Det kan väl bli fråga om att gätillbaka från noll till skall vi säga . Jag skulle förmodaatt det river upp många sår. Man har i dessa fall alltså sagt att saken nu äravslutad, och så blir det fråga om en ny process. För oss har detta just idetta avseende varit en allvarlig fråga. Det framgår också av skrivningen ipropositionen att man där resonerar på samma sätt. 103 () replik: Det är inte alltid så jätt att skilja mellanteori och praktik. Det är lätt att spara i teorin och svårt i praktiken. Härtycker jag nästan att det är tvärtom. Det är inte särskilt svårt att spara ipraktiken, men börjar man titta på den bakomliggande teorin ser detfullständigt stolligt ut. Då får vi den här orimliga orättvisan. Det är klart att man måste dra gränser. att det kan finnas sådana som har lämnat systemet ännu mycket tidigare.Visst kan det vara så. Jag skulle kunna säga: Varför får inte de som uppbarbidragsförskott till vara med? Jag skulle kunna lägga gränsen påmolnfri höjd vid pensionålder, eller något sådant. Men det är inte detta det handlar om. Det handlar om attdet för rätten till det förlängda bidragsförskottet uppställs två kriterier:det ena handlar om ålder, tiden , och det andra handlar omden faktiska situationen att gå i skolan. Av dessa två måste rimligen det alltjämt går i skolan, är beroende av sin ensamförälders ekonomi och intetjänar pengar själv vara det avgörande, inte det förhållandet att manhändelsevis har kommit att använda mer eller mindre under sinhittillsvarande skoltid eller att man råkar vara 18 eller när man går ifjärde årskurs i gymnasiet. Det väsentliga är att man tillsammans medkompisarna i samma situation går i just den årskursen och skall försöka gåigenom den. Det här kriteriet måste ta över ålderskriteriet. Då är det ipraktiken lätt att säga att vi får ta den hänsyn som krävs. Men börjar mantitta på teorin, då blir det orättvist och stolligt. 104 () replik: Vad som är stolligt får väl framtiden utvisa. 105NILS CARLSHAMRE (m) replik: Den framtiden är mycket näraliggande. Detfinns några tusental föräldrar som kan svara på den frågan . 106 (): I socialutskottets betänkande 6 behandlasbland andra frågor även regeringens förslag om ett stöd motsvarandebidragsförskott till ensamstående adoptivföräldrar. Jag har i motion 1984/85:100yrkat avslag på det förslaget i propositionen. Frågan om bidragsförskott tillensamståendes adopterade barn har behandlats av ensamförälderkommittén som endelfråga tillsammans med en lång rad andra frågor. fram tillatt förorda ett sådant bidrag till adoptivbarn, dock efter viss vånda, vilketframgår av texten i kommittébetänkandet. Som ledamot av ensamförälderkommittén har jag reserveratmig för avslag på förslaget om ett särskilt bidrag till barn som adopterats avensamstående. När nu förslaget ändå kom till i proposition1984/85:39, har jag motionerat om avslag på förslaget. Mitt avslagsyrkandegrundas på flera skäl. Först och främst beräknas kostnaden i inledningsskedettill ca 3 milj. kr. Jag menar att det måste finnas mycket starka skälför att utöka antalet bidrag i det rådande ekonomiska läget. Enbart kostnadenär alltså ett skäl för avslag. Vi hörde i debatten att sadeatt det är klart att man inte kan lämna bidrag utan vidare i det trängdaekonomiska läge vi har, med tanke på förlängt bidragsförskott för studerande.Det förslaget skulle kosta ungefär lika mycket i engångskostnad som det nyabidragsförskottet till adoptivbarn skulle kosta . Skillnaden är attbidraget till barn som adopterats av ensamstående är en kostnad som finns kvarför framtiden och som ökar år för år. I detta sammanhang säger inte utskottetnågonting om att man inte kan lämna bidrag i detta trängda ekonomiska läge, ochdet tycker jag är överraskande. Men ännu starkare är de principiella skälen mot detta nyabidrag och de konsekvenser det för med sig. Varför skall det vara "ettstöd motsvarande bidragsförskott" eller ett "särskilt bidrag tillvissa adopfivbarn", som det kallas i lagtexten? Det är ju fråga ombidragsförskott - fast till barn som inte skall vara berättigade tillbidragsförskott! Det finns anledning att i detta sammanhang erinra sig vaden socialdemokrafisk ledamot i ensamförälderkommittén skrev i ett särskiltyttrande i denna fråga: "Den beredningsgrupp som arbetar inomsocialdepartementet bör alltså enligt min mening se över möjligheterna attgarantera dessa barn goda förhållanden men inte så, att det enbart sker ijämförelser med av andra skäl ensamstående föräldrars barn, då har innebörden ilagen om bidragsförskott förlorat sin betydelse och måste i så fall ocksåomarbetas." Vad det varnas för i detta särskilda yttrande är ju just vadsom har skett . Propositionsförslaget skall också "väsentligtmotsvara bidragsförskott och i fillämpliga delar följa samma regler sombidragsförskott". Jag har inte funnit någon punkt där det föreslagnabidraget avviker från vad som gäller för bidragsförskott. Det är alltså frågaom ett bidragsförskott. Därmed har innebörden i lagen om bidragsförskottförlorat sin betydelse, och lagen måste i så fall omarbetas om man skall följadet särskilda yttrande i ensamförälderkommitténs betänkande som jag lästeupp. Jag har både i reservationen till utredningen och i minmotion i anledning av förslaget frågat varför stödet - om det skall ges - baraskall utgå till vissa adoptivbarn. Varför skall bara de barn som adopterats avensamstående ha detta stöd? "Varför inte vi", kan två makar som adopteratfråga. Och man kan fråga: Varför inte alla barn? Jag menar också att propositionens förslag i hög graddiskriminerar äktenskapet. I lagförslaget sägs redan i 1 § att bidraget skallutgå till "barn Regler för barnbidrag, m.m. Regler för barnbidrag, m. m. som äradopterat av endast en person". I 2 § talas det om att ta emot utländsktbarn "i syfte att ensam adoptera det". Däremot gäller inte lagen om"adoptionen har avsett eget eller makes barn eller makesadoptivbarn". Förslaget går alltså ut på att stimulera ensamstående attadoptera barn, men det diskriminerar makar. Jag menar att strävan måste varaatt barn skall växa upp med en far och en mor, alltså med två föräldrar. Attbarn växer upp med endast en förälder måste även i fortsättningen skeundantagsvis när det av olika omständigheter inte kan undvikas. Men vi skallinte gynna ensamboendes adoptioner och missgynna makars adoptioner. Jag har tagit upp dessa frågor i min mofion, men jag villpåstå att utskottet inte har sakbehandlat motionen. Svaret som socialutskottetger besvarar på intet sätt de invändningar som jag har tagit upp i min motion.Utskottets skrivning är förbryllande och ger intryck av att man egentligen intevill bifalla propositionen, men att man ändå ser sig nödd och tvungen att göradet. Utskottet skriver följande: "Som utskottet framhöll redan i betänkande SoU1983/84:16 (s. 6) kan det i och för sig diskuteras om det lämpligaste sättetatt ge adoptivbarn till ensamstående ett likvärdigt ekonomiskt grundskydd äratt på ett eller annat sätt utsträcka reglerna för bidragsförskott. Det kansålunda erinras om att det inte endast är barn som adopterats av ensamståendesom inte kan få bidragsförskott. Som framhålls i propositionen måste dockutgångspunkten för samhällets stöd vara barnets bästa. Det föreslagna nyastödet till barn som adopterats av ensamstående ger dessa barn ett ekonomisktgrundskydd som de f. n. Men hur går det för alla de andra barnen som man talar omoch som inte har detta skydd? Jag tycker att utskottets resonemang är väldigtförbryllande. Jag skall ta ett exempel för att försöka visa hur dettabidragsförskott för ensamstående som adopterar kommer att verka. Låt oss anta att en ensamstående kvinna adopterar ettbarn. Hon får då bidragsförskott. adopterar två makar ett barn. Defår dock inget bidragsförskott. Om den ensamstående kvinnan gifter sig ett parår senare får hon behålla sitt bidragsförskott. Makarna som var gifta redan närde adopterade får däremot inget. Här uppstår den situationen att två gifta parsom båda har ett adopterat barn behandlas olika. Orsaken är att den ena hadeadopterat före giftermålet, och den andra hade gjort det tillsammans med makenefter giftermålet. Om vi antar att den kvinna som hade adopterat innan honingick äktenskap skulle avlida, så får hennes efterlevande make behållabidragsförskottet. Det står nämligen på s. 33 i propositionen att"bidraget betalas ut även om adopfivföräldern har skiljts från vårdnadeneller avlidit". Men om samma sak skulle hända i det andra fallet får denefterlevande fortfarande ingenting, eftersom lagen enligt 1 § inte gäller för"eget eller makes barn eller makes adopfivbarn". Även i en sådansituation kommer alltså två i övrigt helt lika fall att behandlas helt olika.Det gäller också stora pengar, eftersom ett helt bidragsförskott nu motsvararöver . Dessa och andra konsekvenser har utskottet inte på minstavis berört i sitt betänkande. Jag tycker att det är uppseendeväckande ochupprörande. Detta tillsammans med att min motion inte har sakbehandlats iutskottet är skäl nog för att hela ärendet borde återvisas till utskottet förförnyad behandling. Men jag skall nöja mig med att yrka bifall till min rnotion1984/85:100, och jag ämnar begära votering på mitt yrkande i mofionen, vilketinnebär avslag på den del av propositionen som avser införande av ett stödmotsvarande bidragsförskott till ensamstående adoptivföräldrar. Jag yrkar bifall till mofion 100. 107 (): Jag vill bara till säga attjag menar att det finns flera skäl för att också låta adopterade barn fillensamföräldrar få del av bidragsförskott eller motsvarande. Det kan finnassådana formella invändningar som här anför, men då tar en annanprincip över, nämligen den att alla barn i skall ges ett likvärdigtekonomiskt grundskydd. Därför föreslås det i propositionen, och därför ärutskottet enigt på den punkten, att ett bidrag som motsvarar bidragsförskottetskall införas. Detta är ett uttryck för att det är barnens bästa som står icentrum. Att skilja på barn och barn är varken mer eller mindre än ett cynisktresonemang. Jag yrkar avslag på bifallsyrkandet till motion nr 100. 108 (): Utskottets ordförande säger att alla barn iSverige skall ges ett likvärdigt grundskydd. Men om man går in för detta, skallman ha en vårdnadsersättning som är lika för alla.