prot · G80962 · 1984-12-31 00:00:00 — Mankan också tänka sig utbildning för renskötare om innehållet i de lagar som styrsamhällsplaneringen. Kommunalpolitiker och kommunala tjänstemän skulle ocksåbehöva bättre kunskap om praktisk renskötsel och om innehållet irennäringslagen. Slutligenkan man överväga idén att låta representanter för samer ingå i referens- ocharbetsgrupper som bildas i kommunerna i samband med att kommunöversikter ochområdesplaner som rör renskötsel tas fram. Jagvill också understryka behovet av att länen upprättar markanvändningsplaner.Genom ett regeringsuppdrag håller i på med ensådan. har en mycket liten andel av skogsarealen har den s.k.skogsodlingsgränsen prolongerats i . Det är förmodligen en bådetmbbig och inkonsekvent gränsdragning, och därför är arbeteviktigt och intressant. Jagförmodar dessutom att det beslut vi fattar om bl. a. att inte beviljabidrag till åtgärder på marker som är av stor betydelse för rennäringen liggeri linje med tankar man har iJämtlands län. De förslag som dagens betänkande innehåUer - skonsamma skötselmetoder,mindre awerkningsytor, uteblivna statsbidrag, ökat samrådsförfarande,markanvändningsplaner - kan och skall ses som en framgång för rennäringen, mende innebär inte ett veto för någon av parterna i de eventuellaintressekonflikter som av naturliga skäl kommer att uppstå också i framtiden.Tanken är i stället ett samnyttjande av marken, där ömsesidiga hänsynstagandenfår vägleda åtgärder i områden som är känsliga och värdefulla nu och iframtiden. Jag yrkar härmed bifalltill utskottets hemställan. 19 ()replik: Vårt förslag skulle vara dåligt för rennäringen, sade MargaretaWinberg. Det uppfattar jag som något kategoriskt. Det skulle aUtså inte varatillfredsställande att rennäringen skulle få gå in som Ukaberättigad part vidöverläggningarna om markanvändningen. Är det det som menarmed dåligt förslag? Några ytterligare kommentarer fick jag inte höra i denfrågan. Anf.20 () replik: Jag påstod inte att förslag generellt skulle vara dåligtför rennäringen, utan vad jag sade var att för ett län som , därså stor del av skogen ägs av privata intressen, skulle de särbestämmelser sombara inriktar sig mot domänverket inte vara till gagn för någonting, kanskeallra minst för rennäringen. Anf.21 () replik: Detta är naturligtvis riktigt, eftersom så liten del av marken ägs avdomänverket just i det länet. Men då skickar jag den bumerang som jag tidigarehar skickat till också till ; Ärsocialdemokraterna beredda att ställa upp för att hos regeringen begärautredning och förslag om skärpning av gällande regler för skogsbrukets hänsyn tillnaturvården? Det gäller också i det län kommer ifrån. Anf.22 () replik; Vi har tillsammans med andra partier i dagens betänkande ställt ossbakom en skärpning av nu gällande lagar och regler. Det tycker vi är riktigtoch rimligt. Jag kan inte inse att vi skall gå ett steg längre innan vihar sett vilket utfall denna skärpning har fått. Sedan tycker jag att detär bra att inser att jag hade rätt. Anf.23 (): har gjort en inventering av de intressemotsättningarsom finns i detta ärende beträffande de fjällnära skogarna. Jag skall börja medatt summera några fakta som rör just dessa motsättningar. Defjällnära skogarna omfattar ett gigantiskt område, från i söder fiUnordligaste . Området innehåller mer än skogsmark,varav 1,5 miljoner är produktiv skogsmark. Ur närings- och försörjningssynpunktär detta betydelsefulla område intecknat av olika intressegrupper. Mankan säga att av dessa intressegrupper har samerna den första inteckningen.Innan det fanns en fast bebyggelse i området var samerna oinskränkta herraröver detsamma. Det var deras renbetesland, och det var deras område då detgällde jakt och fiske. Ägareav skogsmarken var den svenska kronan, och staten är än den dominerandeägaren. Bortsett från är ägoandelen för staten fortfarande . Enmindre ägargrupp är självägande bönder inom området och bönder uppe ifjällområdet som tilldelats skogsmark nere i den fjällnära skogsbygden. Fördem är skogsmarken ett absolut nödvändigt tillskott fill deras i övrigt magra försörjning.Det handlar i det här fallet om de s. k. skogsallmän-ningarna. Den fjällnäraskogen är alltså intressant ur skogsbrukssynpunkt. Urnärings- och försörjningssynpunkt finns motsättningarna lokalt mellan detstorskaliga skogsbruket och samerna, som steg för steg trängts undan genomolika ingrepp i naturen - vägbyggen, vattenkraftsutbyggnad och gruvdrift.Samerna kämpar för sin existens. Enannan betydelsefull grupp är de som har sin försörjning baserad på olika formerav skogsbruk. I arbetar ca 100 anställda i det fjällnäraskogsbruksområdet. Till dem som har sysselsättningsintressen hör också desjälvägande bönder som är tilldelade skogsskiften i området. Avstor betydelse är naturligtvis också naturvårdsintressena. Många av fjällskogarnaär så orörda och naturliga som skog över huvud taget kan vara i vårt land. Deär resultatet av tusentals år av naturlig utveckling. Det ursprungliga växt-och djurlivet finns bevarat. Arter som hotas i andra delar av landet har här enfristad. Dessa skogar är från naturvårdssynpunkt nödvändiga för forskningen ochsom referensområden. Tillsammans med anslutande fjällområden bildar denaturliga ekologiska enheter utan motstycke i . om att området också kallas för sista vildmark. Det ärnaturligtvis också mycket intressant från rekreationssynpunkt, för turismen. Fjällskogarnahar hitfills, av biologiska och ekonomiska skäl, varit undantagna från meromfattande skogsbruk. Situationen har dock förändrats . Vi harfått förbättrade föryngringsmetoder och nya trädslag. Det statliga stödet tillskogsbruksåtgärder i dessa områden har också ökat kraftigt. s. k.skogsodlingsgräns har dessutom avskaffats, vilket har haft stor betydelse förutvecklingen av skogsbruket i dessa regioner. Detsom har skärpt debatten är att fjällskogarna har börjat attexploateras, framför allt av domänverket. Denna exploatering innebär vägar,kalawerkningar och andra ingrepp i tidigare orörda områden. Unika naturvärdenhar spolierats. Samerna får sina försörjningsmöjligheter ytterU- På många håll är det osäkert om ny skog kommer upp -åtminstone tardet mycket lång fid. Avverkningarna och planerna på avverkningar har mött ettmycket starkt motstånd. , naturskyddsorganisationer och ettstort antal vetenskapliga instanser har krävt snara åtgärder för att skyddafjällskogarna. Motsättningarna mellan samerna och domänverket har ökat sedandomänverket avverkat i områden som varit av särskilt stort värde förrennäringen. På basis av och skogsstyrelsensfjällurskogsinventering har en uppgörelse träffats meUan ochdomänverket om att skydda ett antal fjäUnära skogar från avverkning. Genomregeringsbeslut har tre mycket värdefulla områden - Pärlälvsområdet,Kirjesålandet och - undantagits. har också understrukitnödvändigheten av stor återhållsamhet med bedrivande av skogsbruk i detfjällnära skogsområdet. inställning i denna fråga är klar sedanlänge. Där det inte är helt säkert att det går att förnya skogsbeståndet inomdet fjällnära området-detta gäller för resten generellt i alla områden - skallskogen inte avverkas. Kortsiktiga ekonomiska intressen från storskogsbruketssida får inte fälla de fjällnära skogar som inte kan förnyas. När jag talar om restrikfivitet viU jag också varna förett "död mans grepp" i detta ärende. För människorna som bor i fjällområdet och övre delen avinlandet är inkomster från skogsbruket ett villkor för överlevnad. Som jag sadetidigare har många fjällbönder sina skogsmarker inom området för de fjällnäraskogarna. De är en Uten ägargrupp, och måste på något sätt tala omatt de skall kompenseras eller undantas. Ett undantag anser jag vara möjligt,eftersom det i den totala bilden rör sig om små områden och man på dessaområden kän begagna en skogsskötsel som är småskalig, med gaUririg, vissblädning och mycket begränsade kalytor. De små skogsägare som drabbas av avverkningsförbud måstefå kompensation genom att de tilldelas annan skogsmark från domänverketsinnehav. Ett alternativ är långtidsarrenden. Det är också statsmaktens skyldighet att kompenserabefolkningen i de fjällnära skogsområdena för det bortfall av arbetstillfällensom ingreppet innebär. Det är lätt att säga nej, men det är inte lika lätt attta ansvar för de människor som drabbas. Den glesbygdsbefolkning det gäller ärett fåtal, och vi politiker är sällan lyhörda för små gruppers åsikter ochbehov. Hela min livstid har jag haft kontakt med samer och denbofasta befolkningen i fjällområdet, och jag vet att de kan samsas om detgemensamma utrymmet. Mellan dem skall det inte behöva bli djupgåendemotsättningar i denna fråga. Sist vill jag trycka på behovet av forskning ochutveckling. Det gäller såväl möjligheterna fill skogsförnyelse i de svåraklimatområdena och teknikutnyttjandet vid avverkningarna som ekologin i stort.I alla dessa sammanhang måste hänsyn tas till rennäringens intressen. Jag var för en del år sedan ordförande i en statligutredning som behandlade de fjällnära skogarna. I utredningen ingickrepresentanter för skogshögskolan i och , naturvårdsintressenoch rennäringen. Utredningen har presenterats för jordbruksdepartementet.Skilda jordbruksministrar har uppvaktats av representanter förlantbruksuniversitetet som försökt få igenom utredningens krav, men inget harhänt. Samerna har också uppvaktat om sin renforskningsstation, en fråga somockså behandlades i utredningen. Ännu är dock inget beslut fattat. Orsaken tUl denna låga aktivitet är väl att frågan om defjällnära skogarna först bUvit brännande het. Det är i högstagrad förlorade år som detta dröjsmål inneburit. Jag har bara att ge följanderåd till jordbruksministern: nu på bromsen, och vidtag åtgärder! Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. 24 (); Det ämne som debatteras, hur de fjällnäraskogarna skaU nyttjas , har varit föremål för enomfattande debatt. Många är de människor som funnit intresse av och känt sigkaUade att delta i debatten med synpunkter och åsikter om den framtidaanvändningen av de fjällnära skogsområdena. har begreppsförvirringen varit mycket stor.Det är bara att konstatera att fjällskog som man ofta sett i massmedia och somförekommit i en del uttalanden - den finns ej. På fjället växer ingen skog.Benämningen fjällnära skogar är då riktigare. Den s. k. skogsodlingsgränsen, som flera talare berört och som domänverket en gång drog upp var mera avsedd som en ekonomisk gränsän som en gräns där föryngringsmöjUgheterna tar slut. Mycket har ocksåförändrats sedan den gränsen kom till , både på detekonomiska området och när det gäller plantmaterial och föryngringsmetoder.Prissättningen på råvaran är en annan sak som spelat en viss roll, liksommöjligheterna att få fram virket. Det är faktorer som spelar in och som gjortatt situationen är något annorlunda . Vilken betydelse har då de fjällnära skogarna urvirkesförsörjhingssyn-punkt? Helt klart är att vår skogsindustri knappast ståroch faller med de fjällnära skogarna. Men ett är säkert, att långt gående restriktioner iavverkningarna mer än vad som sägs i utskottsbetänkandet skulle leda fillbetydande problem för förädlingsindustrin. Det gäller naturligtvis särskilt förden förädlingsindustri som är lokaliserad till dessa områden. Privatpersoner,som äger skog och har hela eller delar av sin försörjning från skogsbruket,skulle då också komma i kläm. I mitt hemlän, , där också en betydande delav de fjällnära skogarna är belägna, räknar vi f. n. med att ca 11000 människorär ärdet brist på sågtimmer. Det behövs i storleksordningen 300 000-400 000 m-'sågtimmer för att kunna tillgodose den befinfiiga förädlingsindustrin inomlänet. Mot bakgrund av dessa siffror förstår var och en att varje kubikmeterråvara och varje arbetstillfälle är ytterst värdefulla. Det hade varitintressant och värdefullt om de som i den långdragna debatten om de fjällnäraskogarna velat stoppa avverkningarna hade skickat med någotarbetstillfälle till dem som drabbas. Ettexempel; I kommun finns en sågverksindustri, Sarek , som skullefå stora problem. Förmodligen skulle hela dess verksamhet hotas, omavverkningarna i de fjällnära skogarna stoppas. Det finns fler exempel:Situationen i kommun är Ukartad. Man kan fortsätta tillVästerbotten och längs hela den fjällkedjan och räkna uppexempel. Det är alltid de sysselsättningssvagaste kommunerna som drabbas. Inomde områden som omfattas av de fjällnära skogarna bedrivs en betydanderenskötsel, vilket också har omvittnats tidigare här . Vilket skogsbruksom bedrivs och formerna för det är av mycket stor betydelse för rennäringen,främst därför att de s. k. hänglavsskogarna är belägna inom dessa områden. Därfinns ett betydelsefullt bete, särskUt under svåra förhållanden vinterfid. Detär angeläget - som det står i betänkandet - att föryngringsytorna ej får bli såstora som vi sett exempel på tidigare. Vidare är det angeläget att man frånskogsbrukets sida försöker hitta former för en skonsammaremarkbered-ningsbehandUng vid föryngringar. Självfallet skall vi slå vakt omrennäringen både från kultursynpunkt och från sysselsättningssynpunkt. Detär angeläget att man får ett riktigt samrådsförfarande mellan skogsbruk ochrennäring, så att konflikter så långt som möjligt kan undvikas. Här vill jagunderstryka att det är angeläget att båda parter ställer upp för samråd för attdet skall vara meningsfullt och för att man skall kunna undvika konflikter. Härkommer markanvändningsplanerna att bU av största betydelse. Därför är detviktigt att resurser ställs till förfogande också för detta ändamål. Det ärnödvändigt såväl för skogsbruket och rennäringen som för naturvården. I Jämtlandär man på god väg att få fram markanvändningsplaner. I i Norrbottenkommer en del planer att läggas fram . Det jag nu framfört får ej ses eller tolkas så, att avverkning i defjällnära skogarna skall utföras till varje pris. Det är vår skyldighet attvara rädda om och skydda våra naturresurser. Ett uthålligt skogsbruk får aldrigsättas åt sidan. Vad som skall vara ledstjärnan - precis som det står iskogsvårdslagen - är att avverkning ej får ske utan att föryngringen av skogenklaras. Detta måste ske med hänsyn tagen också fill de övriga intressena. Vidareskall rennäring och naturvård ha sin givna plats. I och med upprättandet avmarkanvändningsplaner kommer ett stort steg att tas mot samförstånd mellan deolika berörda intressena. TiUsist vill jag uttala en förhoppning, att vi med dagens betänkande och beslutangående de fjällnära skogarna kan ge de berörda parterna arbetsro. Nog måsteman förstå att arbetare och arbetsledare, som i massmediedebat- tenformligen blivit utpekade som skövlare av dessa områden och krifiserats för attde arbetar utan hänsyn till naturen, blir både ledsna och upprörda. Misstag har gjorts, men jag är helt övertygad om att desom arbetar här också är rädda om och värnar om naturintressena. Man löser ingaproblem genom yviga tyckanden och påhopp i massmedia. Debatten kommer säkertinte att vara slut i och med dagens betänkande och beslut, men jag tror att denkommer att vUa på en helt annan kunskapsnivå. Låt oss nu vara eniga om att denklokskap som finns inom skogsvård, rennäring och naturvård får göra siggällande, så att man gemensamt i lugn och ro får försöka lösa problemen. Dåkommer den bästa slutprodukten att nås. Jag yrkar bifall till jordbruksutskottets hemställan idess betänkande 1984/85:20. 25GEORG (): Debatten om fjällnära skogar är, tycker jag,ett exempel på hur ordet kan få makt över tanken. Begreppet fjällnära skogtorde hos de allra flesta ge intryck av att det verkligen handlar om skog ifjällets närhet. 1 själva verket är det fråga om skogsmark som i många fallligger på åtskiUiga mils avstånd från den egentliga fjällmarken. Det som har kommit att kallas fjällnära skog utgör, somhar sagts i debatten , enormt stora arealer, drygt 2 miljonerhektar mark varav produktiv skogsmark. Det är bara entiondel av denna produktiva skogsmark som anses intressant för skogsbruket. Menäven denna lilla bråkdel har drabbats av restriktioner. har hela den här frågan utsatts för en som jag tyckermycket vilseledande opinionsbildning. Bilder av avskräckande kalhyggen har dominerat,men inga lyckade skogsplanteringar. Sådana finns faktiskt. Den som har försökttala för ett skogsbruk i de berörda områdena har stämplats som marodör ochskövlare. Mot den bakgrunden välkomnar jag jordbruksutskottetsbetänkande. Det ger enUgt min mening en nyanserad och bra beskrivning av dessafrågor. Där konstateras bl. a. att skogsbruk har bedrivits inomdessa s. k. fjällnära områden. Såväl skogsbolag som allmänningar och privatahar svarat för det skogsbruket. Att debatten , 1984-1985, fått sådanintensitet är för många av oss som länge vistats i dessa trakter något av engåta. Betänkandet redovisar skogsvårdslagens innebörd. Lagenanger att målet för skogspolitiken är en varakfig, hög och värdefullvirkesavkastning under hänsynstagande fill naturvårdens och andra allmännaintressen. Där anges också särskilda regler för svårföryngrade skogar. Enligtmin mening ger skogsvårdslagen ett fullgott underlag för behandUng av dessafrågor. Jag noterar att jordbruksutskottet inte heller föreslår någonändring.av denna lagstiftning. Ett märkligt inslag i debatten om de s. k. fjällnäraskogarna är att angreppen så ensidigt har riktats mot domänverket. Men reglernaför skogsbruk måste naturligtvis vara Uka för alla markägare. I de yttersta avdessa dagar har starka reakfioner kommit till uttryck från företrädare för allmänningsskogarna.I gårdagens kunde man läsa om protester frånTärna-Stenseleskogsallmänning. Vi förlorar 10 milj. kr. på de utfärdaderestriktionerna, heter det där. noterar jag att kräver att de enskildasom drabbas av restriktioner skall få kompensation. Skall det tolkas så, attfolkpartiet är berett att rycka in med en kompensation på i detta fall 10 milj.kr. till allmänningsskogarnas förvaltning i området? Låt mig säga att jag beklagar att dessa protester ochreakfioner från det privata skogsbruket inte har kommit fidigare. Man bordenaturligtvis ha insett att de restriktioner som riktats mot domänverket ocksåskulle komma att drabba dem. I reservation 3 kan jag läsa att de borgerliga villöverföra skogen till privat ägo. Man kan se det så att angreppen motdomänverket är ägnade att bana väg för ett överförande av domänverkets skogartill privat ägo. Det handlar kanske inte så mycket om skogsvården som omägandefördelningen. Jag tycker att det är förvånande att vpk inte klarare hartagit avstånd från sådana yttringar i den här diskussionen. Utskottet skriver att inverkan på sysselsättningen av enmera återhållsam inriktning av skogsbruket i de fjällnära skogsområdena inte ärentydig. Tyvärr tvingas jag konstarera att ett stopp för avverkning i dettavidsträckta skogsområde skulle medföra en kraftig minskning av arbetstillfälleni skogsarbete och sågverksarbete. har här tidigare redovisatatt det bara i inland kan röra sig om ett hundratal arbetstillfällen.Följdverkningarna i form av utebUvna transporter och skogsindustri beräknasmotsvara 300 årsarbetare. Ett bortfall av denna sysselsättning för dessa kommuner,som ständigt har en arbetslöshet som är tre-fyra gånger högre änriksgenomsnittet, är naturligtvis utomordentligt kännbart. Det är obegripligtatt länskollegan i sin motion är så ivrig att lägga ned såviktiga delar av näringslivet i sin kommun. Man får verkligen vara tacksam föratt jordbruksutskottet avstyrkt och motion omtotalstopp för dessa avverkningar. Jag noterar också att ingen av de borgerliga talarna idenna debatt har sagt ett enda ord om skogsarbetarnas situation ochsysselsättningen för den bofasta befolkningen. i konstaterar iLänsrapport 84 att det fidigare år har avverkats ovan skogsodlingsgränsen i , främst iallmänningsskogarna och de privata skogarna. Enligt bedömningbör det vara möjligt att så avväga närings- och skyddsintressena att ettnormalt skogsbruk kan bedrivas även i de fjällnära områdena. På den punkten harjag fått information om att var enig. Således ställde sig även deborgerliga partiernas företrädare bakom den bedömningen. Utskottet försöker trösta dem som oroas för arbetslöshetmed att hänvisa till behov av skogsvårdande åtgärder såväl ovanför som nedanfördomänverkets tidigare skogsodlingsgräns. Om det är att säga att åtgärdernedanför skogsodlingsgränsenaldrig kan betraktas som kompensafion för bortfall av avverkning ovanför dennagräns. Sådana åtgärder måste under alla förhållanden komma till stånd. Vidarestår det väl klart att skogsvårdande åtgärder Ovanför skogsodlingsgränsenrimligen förutsätter att markägaren kan räkna med att få göraavverkningar där. försöker i sitt särskilda yttrande bortförklarariskerna för inlandssågarna vid ett avverkningsstopp. Men faktum är att flerainlandssågar för sin existens är beroende av virket från den skogsmark sombetraktas som fjällnära. Detta gör situationen än allvariigare. Utskottet betonar behovet av,ett obligatorisktsamrådsförfarande mellan skogsbruket och rennäringen. Det finns ingen anledningatt resa invändningar mot detta. Men jag är Uksom tidigare talare angelägenatt konstatera att detta inte innebär att rennäringen har vetorätt mot skogsbruket.Fortfarande gäller skogsvårdslagen också i detta hänseende. Däremot innebärfolkparfiets reservation att en sådan vetorätt i varje fall t. v. skallinföras. Ett bifall till detta krav skulle innebära ytterligare en allvarligrestriktion. För mig är det helt avgörande att skogsavverkningar inteskall få ske där man inte kan få ny skog att växa upp. Ä andra sidan bör detvara möjligt att med de metoder och i den omfattning som skogsvårdslagenstiUämpning medger få avverka i sådana områden där skogsföryngring kan ske.. I jordbruksutskottets betänkande står följande:"Forskarna anser dock att det bör vara möjligt att få ny skog påhuvuddelen av de för skogsbruk indelade områdena ovan fidigareskogsodlingsgräns som forskargruppen besökt." Man anför vissarekommendationer om hyggesstorlek m.m. Utskottet anser att forskarnasuttalanden bör bli vägledande för skogsbruket i här ifrågavarande områden. Jag vill med hänvisning till det sagda med bestämdhethävda att ytterligare restriktioner utöver dem som redan beslutats och somutskottet rekommenderar inte kan accepteras i dessa områden. Låt mig få avsluta detta inlägg med att återge ett avsnittur en artikel i tidskriften , som innehåller några bittra kommentarer frånen i debatten hårt prövad skogsarbetare i . "Han är född i trakten, har bott här nästan hela sittliv, har sett skogen växa upp. Men vad hjälper det, säger han. Här har farfar avverkatoch pappa planterat. De som debatterar som värst har aldrig satt sin fot häruppe. Ändå vet de mycket mer än jag. Visst är jag bitter, säger han. Det verkar som om ingenbegriper att vi är rädda om skogen. Den är ju både vårt levebröd och vårfritidsmiljö. Sen är det ju ingen som fattar att det är ettrestaureringsarbete vi håller på med. Vi hugger ner gammal skräpskog ochersätter den med ny, frisk skog. Här kommer det att bli en fin tallskog vad detlider. Ni tänker inte på kommande generationer, säger de piggastedebattörerna. Men det är ju det vi gör. Där vi går och hugger växer detinte mycket som är något värt, men är där minst tio gånger såmycket skog som . Vi tänker verkligen på våra barns framfid." Sålångt synpunkter och suckar från en skogsarbetare i de s. k. fjällnära Nr62 skogarna. Vi har anledning att med tacksamhet och respekt lyssna fill vaden Onsdaeen den av dessa naturvårdare har att säga i denna vikfiga överlevnadsfråga. Anf.26 () replik; FjäUnära skogar sade att mitt anförande och många andra anföranden frånden borgerliga sidan var riktade möt domänverket. Det är ju ganska naturligt.Som jag sade dominerar domänverket i detta område. Det har av allskogsmark i hela detta område, bortsett från . Domänverkettillämpar den storskaliga awerkningsmetoden. Det sägs att det inte är lönsamtatt avverka på annat sätt.