prot · G80996 · 1984-12-31 00:00:00 — Det är tvärtom så att vi är utomordenfligtoroade för den utveckling mot bilateralism som finns men som framför allt är enfara för framfiden: att stora block gör upp med varandra, länder gör upp medvarandra; små nationer som vår kan då naturligtvis i högsta grad komma i kläm.Där tycker jag att hade en ganska yflig analys. Han sågfrihandeln enbart som något som är fill hjälp för de multinationella företagen.Det är en mycket ytlig analys, tycker jag. Det är naturligtvis tvärtom så, attdet är väsentligt för små, utrikeshandelsberoende länder som att det påmarginalen finns en ökad respekt, en ökad disciplin i systemet och inte ettökat utnyttjande från stormakters eller stora handelsblocks sida avmöjligheterna att göra upp med varandra så att det går ut över de små. Det ärprecis den innebörden vår deklarafion har. Jag tror att i varje fall OlofJohansson och jag är överens på den punkten. När det gäller skuldkrisen utvecklar vi i deklarationenockså konkret -något som jag inte hinner göra nu - hur vi menaratt skuldkonsohderingsavtalen med bör utformas, inte minst med tankepå de möten i IMF och som skall hållas , så att mankan underlätta för att ta sig ur skuldkrisen. Också det tror jag äri hnje med vad själv uttryckte. ställde en fråga om syftena medoljediskussionerna med . Jag utgår ifrån att det var samma syften han självhade när han aktivt arbetade för att öka de svenska oljeköpen från - detskedde direkta motköp av olja i betydande omfattning. Regeringenengagerade sig under tid också i regeringsbeslut för att underlättaden typen av handel på ett sätt som vi i det här sammanhanget inte har gjort -det vill jag understryka. Vi har uttalat att den handel som skall ske med oljaskall ske på kommersiellt rimhga villkor och självfallet utan subventioner.Syftet är naturligtvis detsamma som måste ha varit vägledande för beslut när det gäller oljeköpen från : När det finns en stor exporttill ett land och mycket liten import ökar trycket från det landets sida på attviss export skall upprätthållas från det landet fill för att handelnskall kunna hållas i gång. Jag antar att det var sådana överväganden som lågbakom de omfattande motköp som gjordes under tid. Det kommer en särskild redovisning till avvapenexportens omfattning när vi har fått siffrorna från deexporterande företagen och med KMI:s hjälp kunnat sammanställa dem, vilketbedöms kunna bli fidigast . I enlighet med den proposition som ladesfram och som antog skall numera en årlig, meraöppen redovisning ske i form av en skrivelse från regeringen till avvapenexportens omfattning och inriktning. Dessutom har en vapenexportnämnd nuockså börjat arbeta. Det är där den fullständiga statistiken finns. Denstatistik som centralbyrån har och som ibland diskuteras i den allmännadebatten är inte fullständig - den omfattar t. ex. inte militära flygplan - ochdet är ganska svårt att av den dra slutsatser. Men den fullständiga statisfiken kommeralltså fidigast , som då redovisas för , varpå man fårmöjlighet att bedöma hur utvecklingen har varit. Sammanfattningsvis, herr talman, kan sägas att debattenillustrerar vad jag har sagt. Den borgerliga oppositionen hade ingetannat alternativ än att säga att vi skulle misslyckas. är vi på god väg attlyckas. När jag har använt ordet vi, , har jag uttryckligen talatom vi i meningen inte bara regeringen utan också löntagarorganisafionerna,näringsHvet och alla övriga organ i som har ställt upp för att föraSverige ut ur den ekonomiska krisen och in på en bättre väg. Vi skall varaglada för, även om det inte är något att slå oss för bröstet för, att detfaktiskt har gått bättre i än i jämförbara länder . Den vilsenhet som kanske framför allt präglade StaffanBurenstam inlägg om att vi inte skulle ha något annat alternativ än attmisslyckas, präglade också inlägg, främst det första. kan ibland ha provokafivt spännande idéer, men tyckte jag atthan gjorde en direkt dålig analys. Hans förmenta citat ur handelsdeklarationenvar för övrigt inget citat. Självfallet är inte lönesänkningar någothjälpmedel. Vad det handlar om är att åstadkomma reallöneökningar i sådanaformer att de inte blir kraftigt inflafionsdrivande. Om man vill ha en högsysselsättning i ett utrikeshandelsberoende land, då är exporten viktig. Vårpolitik har också i budgetpropositionen utvecklats bl. a. så att vi uttrycker -och det är ett svar på fråga i hans senaste inlägg -att omexportkonjunkturen viker efter att ha varit ledande i konjunkturhänseende, dåhar man haft möjligheter att bygga upp investeringar och därmed bäddat för en starkare inhemsk efterfrågan närexportefterfrågan viker. Det överensstämmer med den nuvarande pohtikensinriktning, vilken också har hjälpt under andra skeden. Det är inget märkligt,utan en naturlig överfasning, om det skulle bli besvärligare i deninternationella konjunkturen framöver. I sitt första inlägg menade att frihandelvar ett begrepp som inte var intressant för andra än de multinationellaföretagen. Jag menar att begreppet är intressant också för små länder, ländersom är beroende av att disciplinen i fråga ökar och inte minskar i deninternationella handeln. De länder som inte har slagit in på frihandelns väg-det julevangelium som talar om skulle vara ett egenintresse föross - har det inte gått bra för. Det är också något som har präglat vilsenheteni denna debatt. Det går inte att göra ytliga jämförelser där man ställerkapitalistiska länder mot socialisfiska. Det var exempelvis en dumhet attställa och mot varandra. Men det finns både kapitalisfiskaländer, konservafiva militärdiktaturer i olika delar i världen, kommunistiskaländer och andra länder som har valt en protektionistisk väg. Dessa länder finnsi både i- och u-världen. För dem går det dock inte särskilt bra, StaffanBurenstam kan således inte ta hem någon poäng genom att påstå att alladessa länder är kommunistiska därför att de är av ohka slags pohfiska system,och det har som sagt inte gått bra för dem. Däremot går det genomgående bättreför de länder som valt att föra en öppen handelspolifik. Det finns ocksåexempel på sådanaländer i såväl den kapitalisfiska som den socialdemokrafiska och mersocialistiska världen. Det är just det som gör det svårt för dem som talar förprotektionismen, när de ser att länder som valt att försöka ta sig ur denprotektionistiska hnjen för att försöka nå framgång har lyckats. De har kommitfram till att den öppnare handelspolitiken har större framgång världen över, Anf.12 () replik: I mitt anförande gjorde jag gällande att det behövs en fri inrikesproduktion och handel lika väl som en fri utrikeshandel. En fri inrikesproduktion och handel är bra i sig och ger samma sorts vinster som en friutrikeshandel. Det är också en förutsättning för att man verkhgen skall kunnavisa den dynamik och anpassningsförmåga som behövs för att göra siginternationellt gällande. MatsHellström kom då i sin första rephk tillbaka och sade att det skulle haförbigått mig att regeringen just av denna anledning är invecklad i ettomfattande avregleringsarbete. Det är rikfigt - det har totalt förbigått mig.Väldiga skattehöjningar har skett jämte etableringskontroller och priskontroller,nu senast på bostadsrätter. Hur rimmar Pysslingen med talet om fritjänstehandel? Inskränkningar har skett i äganderätten. Näringsfriheten ärminsann ingenting som denna regering slår vakt om. Även regleringarna avoljehandeln är ett exempel, men är det någonting av gråzonernasgråzon som skall gälla i fråga om svensk oljehandel. Det har utrikeshandelsministerninte lyckats klargöra. Avtalsfriheten på arbetsmarknaden, på bostadsmarknadenoch på andra håll har inskränkts. Det stora avregleringsarbete som dennaregering har sysslat med har sannerligen förbigått mig. Det allvarliga är attregeringen i själva verket inte har bedrivit något avregleringsarbete utanmotsatsen, vilket kommer att försämra möjligheter att fungerainternationellt och nationellt. Detfinns av alla möjliga slag. Men de som har haft någonekonomisk framgång är de som har satsat på marknadsekonomi, avreglering och enfri utrikeshandel. De är de enda som har lyckats. Sedan kan de ha haft ohkapolitiska system, mer eller mindre behagliga. Men de som har fillämpatmarknadsekonomi är de enda länder som har lyckats ekonomiskt, vilket ärintressant att konstatera. MatsHellström hade synpunkter på min vilsenhet. Det mesta av vad jag sade vartokigt. Men så tokigt är det väl inte? Utrikeshandelsministern och jag var iförra veckan på samma konferens i . På denna konferens var ,och m.fl. länders utrikesministrar närvarande. Även MatsHellström var där i kraft av att han är svensk utrikeshandelsminister. Självvar jag ditbjuden såsom oberoende expert. Om min vilsenhet och tokighet är sålångtgående som vill göra gällande, är den i alla fall ännuinternationellt okänd. Deperifera saker som påstod att jag skulle ha tagit upp gällerutlandsupplåningen, som har kraftigt ökat under den socialdemokrafiskaregeringen, valutautflödet, som är besvärande, samt de sade något mycketmärkligt om att det är omöjligt att behålla marknadsandelar som vunnits genomen devalvering. Detta uttalande fordrar ett klargörande. Förhåller det sig så,är det verkligen olyckligt. MatsHellström påstod att de borgerliga inte har något alternativ. Det återkom hantill även i sin senaste rephk. Men från socialdemokrafiska talarstolar runt omi landet heter det att vi har ett fruktansvärt alternativ. Vi är rysliga ochhemska. Men har vi alltså inget alternativ. Är det det dubbla budskapet somMats försöker sig på i ytterligare en tappning? 13 ()replik: Beträffande tullförrättningsavgiften och annat vill jag bara kortkonstatera att reaktionerna från olika håll, inte minst internationellt, tyderpå att förslaget var felaktigt presenterat och informationen otillräcklig. Detskapar osäkerhet om vilken avsikten egentligen är, något som man inte börmedverka fill att skapa på detta område. skriver följande ganska tänkvärda rader justom dessa saker: "Men en tullkontroll är ingenfing som den enskilde begär.Det är en samhällsfunktion som man måste underkasta sig, något manpåtvingas." Självkostnadsresonemangetär alltså inte så självklart som försökte göra det till. Men vikommer att behandla dessa frågor längre fram, och jag skall inte nu ytterligarefördjupa mig i detta. Närdet gäller den oljedebatt som har förts här vill jag bara tillfoga enanmärkning i marginalen. Det är risk för att vi talar om olika saker vid olikatidpunkter. Här talar vi om frihandel. När det gäller energipolitiken talar vioftare om energiförsörjningstryggheten. Jag vill markera att det viktigaste vikan göra när det gäller oljepolitiken naturligtvis är att minska vår egenförbrukning, vilket vi som alla vet har lyckats ganska bra med. Men vi skallakta oss för att hamna i samma okontrollerade situation som vi hade före 1976.Det finns ju tendenser till att man glömmer att man behöver instmment för attkunna bevara också en försörjningstrygghet. Närdet gäller krav på självförsörjning, självbestämmande och möjhghet att klarasig i en kris- eller krigssituafion, där alla normala relationer mellan länderbryts upp, är det viktigt att nämna i en sådan här diskussion att dessa problemfortfarande finns kvar så länge den grundläggande misstroendeklyf-tan mellanländer inte kan elimineras. Det är naturligtvis ingen tillfällighet attlivsmedel, kläder - teko har diskuterats här - och andra basförnödenheter förniänskligt liv är särskilt reglerade områden i det internationella handelsumgänget.Detta har att göra med att vi inte litar på varandra och att just de varorna ären viktig del i vårt vardagsliv. Vadtill sist beträffar de internationella företagen och embargopolitiken vill jagbara säga att det är viktigt att notera vilka konsekvenser denna politik kan fåinte minst för de mindre och medelstora företagen. Som jag sade tidigare tyckerjag att regeringen är alldeles för sangvinisk i sin deklaration. Det är viktigtatt den utredning som tillsätts i fråga om de mindre och medelstora företagen och deras möjlighet att utnyttjateknik och att exportera tar upp de här embargofrågorna till diskussion. Jagvill fråga om så blir fallet, 14 () replik: På min fråga om bakgrunden till oljeköpenfrån svarar statsrådet att det var samma motiv som undertidigare regeringars tid, när bl, a, jag var ansvarig. Det är ett mycketmärkhgt svar. Skillnaden mellan de oljeköp från som gjordes då och de som nuär aktuella är att då skedde de på begäran av den oljelagringsansvarigamyndigheten, nämligen ÖEF. Vi hade ett oljelagringsprogram som gällde 1981 och1982, och de inköp av olja som då gjordes bl, a, från företogs helt ienlighet med det då gällande oljelagringsprogrammet. Den här gången har ÖEFdäremot bett regeringen att inte fullfölja oljeköpen. Det är här dengrundläggande skillnaden ligger. De oljeköp som gjordes förut gjordes för attförstärka våra lager av olja här hemma, men finns uppenbarligen andra mofiv.Efter det svar här lämnade ökar min tveksamhet om vad det är förmotiv som har legat bakom att regeringen mot ÖEF har bestämt sig för att köpaolja från . Jag skall inte nu föra en stor ekonomisk debatt medutrikeshandelsministern. reser ju så mycket att han kanske intehinner hänga med i de senaste turerna. Vi hade en finansdebatt för några veckorsedan där vi rätt ingående diskuterade om det svenska näringshvetskonkurrenskraft verkligen fortsätter att växa, om exporten verkligen ökar ochom den statistiska nedgång i utrikeshandeln som vi har haft för första delen avdet här året är tillfällig eller om den är ett uttryck för att kurvan på nyttvänder nedåt genom att vi har låtit inflationen rusa i höjden så att svenskavaror har blivit dyrare. Det är det diskussionen har handlat om. När jag tar upp gör jag det därför att dettasannolikt är den mest expansiva marknaden. Den är intressant för svenskaexportföretag både på grund av den höga tekniska kvaliteten hos svenskaprodukter och, förhoppningsvis, på grund av vår konkurrensförmåga. StatsrådetHellström har förstahandskunskap om detta. Då är det intressant att de länder iden regionen som har varit mest framgångsrika är just de som har fört en öppenfrihandelspolifik och som inte har lagt några hinder i vägen för import ellerför valutainflöde utan har förlitat sig på det egna landets relativa konkurrensfördelar. Att sedan kände sig trampad på tårna ochansåg sig behöva försvara ekonomiska polifik är naturligtvis en annansak. 15JÖRN (vpk) replik: Jag har två litet mer terminologiskareflexioner, innan jag går över till att diskutera följderna för exporten ochden nationella ekonomin av en eventuell konjunkturnedgång 1986. Man rör sig i den här debatten med en väldig massapolifiskt betingade klichéer. Man bryr sig t. ex. inte om att planekonomierna ivärlden, trots att de är mycketdåligt organiserade, har allvarliga problem, utsätts för handelsbojkotter ochhar svårt att ta sig ut på marknaden, är de ekonomier som har den störstafillväxten. Det visar sig långsikfigt att det förhåller sig på det sättet.Detta bevisar ju inte att de är bäst i allt, men det är ändå något man börhålla i minnet. Man skall också komma ihåg att även det man kallarplanekonomier är marknadsekonomier. Det är inte så att det å ena sidan finnsmarknadsekonomier och å andra sidan planekonomier, utan det finns olika typerav marknadsekonomier. Den sovjetiska ekonomin t. ex. är en typiskmarknadsekonomi. Det är klart att det är annat som styr hur marknadsfaktorernareagerar och utformas än i en kapitalistisk ekonomi, men en marknadsekonomi ärdet lika fullt. Om man skall göra någon vettig analys är alla industrisamhällenmarknadsekonomier. Jagvill också helt kort säga till att vad jag menar med verkligfrihandel är inte det som man kallar för frihandel. Det som finnsär inte någonjri handel utan en av olika maktpolitiska intressen styrd handel,som inte närmar sig de teoretiska idealen för fri handel. Men även om vi hadeuppnått de teorefiska idealen för fri handel - som, det skall jag gärnaerkänna, har en hel del fördelar att bjuda på - så är förutsättningen för attdessa fördelar kan utvinnas att parterna är någorlunda jämlika. Om de inte ärdet utan det finns stora skillnader i ekonomisk utvecklingsgrad eller pohfiskmakt, måste de svagare lita till protektionisfiska åtgärder av olikaslag för att kunna bygga upp en styrka som möjliggör en övergång till verkligfrihandel . Detta är en tanke som även en socialdemokratisk ekonom somGunnar har fört fram. Jag tror absolut att den är riktig, ochtillståndet i världen utgör ett mycket gott bevis för att den är riktig. Sedanhandlar det inte bara om vem som växer snabbast utan också om hur resursernafördelas, I ett av de ekonomiskt rikaste länderna här i världen finns detfakfiskt 30 miljoner undernärda, så det går inte bara att förhärliga ,och alla andra rövarregimer som lämnar vägen öppen för ufländsktkapital. Återigenvill jag ha ett svar från , Det är ju så att reallönesänkningarnahar utgjort den faktor på vilken ni har byggt den exportexpansionsfilosofi somär en del av regeringens ekonomiska polifik. Om det nu kommer ett bakslag under1986 skall man, säger , dra nytta av de inkomster man har fåttunder exportkonjunkturen. Det troliga är dock att de inte kommer att användasför expansiva investeringar när konjunkturen sjunker, och då måste någontingannat till, en form av intern nationell expansion som inte bygger pålönesänkningspolitik och åtstramning. Är detta rikfigt, eller är det fel? Till det sista svarade jag redan i mitt tidigare inlägg att det är justgenom att gå över från en exportledd konjunkturuppgång fill en förstärkning avden interna efterfrågan, inte minst överbryggad via industriinvesteringarna,som det blir möjligt att bära av och i möjligaste mån klara sig under enlågkonjunktur om den skulle komma. ogillade uppenbarligen att jagkallade honom vilsen. behöver han inte ta detta så personligt. Att BurenstamLinder är en mycket skicklig oberoende expert har jag ingalunda ifrågasatt. Mentillhör man ett parti som har den vilsenheten att det inte kan presentera omdet har ett eget regeringsalternafiv eller om det skall regera ihop med deandra borgerliga parfierna och därmed inte presenterar något samlat alternafivtill regeringspolitiken, då blir man vilsen. Och är det så att de problem mantar upp i debatten framför allt härrör från ens egen regeringstid, är det klartatt även en oberoende expert kan komma att framstå som vilsen. exempelvis upp frågan om skuldbördans ökning. Det är ju så att i den månvår utlandsskuld nu ökar är detta enbart betingat av de räntebetalningar påutlandslån som vi fortfarande får beta av från er tid. Ni byggde däremot upputlandsskulden genom att låna i uflandet till konsumtion. Det gör inte vi, mensjälvfallet har vi kvar att betala räntorna på era lån. Jag förstår att man närman försöker utmåla den typen av problem, som man själv är ansvarig för, somregeringens ansvar framstår som litet vilsen -oberoende expert eller inte. Gmndläggandeär, det vidhåller jag, att den borgerliga opposifionen har misslyckats med attpresentera ett gemensamt alternafiv. Jag tror det beror på att ni allihop valdeatt säga: Det här kommer inte att gå. Jag minns mycket väl debatterna i detgamla , exempelvis i finansutskottet. Budskapet var:Regeringen kommer att misslyckas. Det var det enda kitt som höll er samman, förni har alltså inget eget, samlat borgeriigt alternativ. Detta är naturligtviser svaghet i debatten , när ni skall presentera och profilera era partiervart för sig men inte samlat kan presentera något trovärdigt alternativ fillregeringspolitiken. Dethar sagts att jag dels inte har lyckats klargöra vad energiministern menar omoljan, dels att jag dementerat vad hon har sagt. Jag har citeratenergiministern. Jag har sagt att när energiministern har tagit upp deutomordentligt besvärliga strukturfrågorna på energimarknaden - som sannerligenär besvärande - har hon uttryckligen uttalat att regeringen inte har för avsiktatt i något läge vidta åtgärder som står i strid med våra handelspolitiskaåtaganden eller som skulle äventyra vikfiga svenska exportintressen. Jag harsagt att det inte finns några planer från regeringens sida attinföra importavgifter. menar att regeringen är sangvinisk när det gäller inställningen tillUSA:s teknikexport. Jag tycker det är ett märkligt uttalande. Regeringen har, somdet står i den handelspolifiska deklarationen, t. o, m, upprepade gånger underförra året gjort invändningar direkt till mot både de förslagtill skärpningar när det gäller distributionslicenser som har lagts fram avDepartment of Commerce och de förslag som varit aktuella i den amerikanskakongressen. Denna inställning har vi velat redovisa även för . Vi harvarit mycket aktiva på detta område. Jag uttalar också å regeringens vägnar attvi utgår från att den amerikanska regeringen inte kommer att införa skärpningarsom skulle störa vår handel. Det förvånar migfortfarande att just i tar upp frågan om oljeköp frånIran. Jag vidhåller att samma typ av motiv föreligger. Det kan i längden varabesvärande att ha en stor export till ett land varifrån man inte har någoneller mycket liten import. Utöver de av rena beredskapsskäl motiveradeÖEF-programmen, som hänvisar till, vill jag påpeka att under sinfid var även den regering där var handelsminister involverad i renamotköpsaffärer, som alltså gick utöver ÖEF. De beslut som den nuvaranderegeringen har fattat gäller inom ramen för det tidigare lagringsprogrammet, såur den synpunkten är det inga konstigheter. Jo,, jag råkade fakfiskt vara hemma under finansdebatten. Jag är välmedveten om den debatt som fördes då. Huruvida isarna eller någonting annat harmedfört någon ändring av januaris siffror får väl framtiden utvisa. Vad vidiskuterar här är vad som kan redovisas med någon säkerhet, dvs.utvecklingen , KI:ssiffror visar ju. , att man totah sett har kunnathålla de marknadsandelar som ökade kraffigt , medan kommerskollegiumssiffror visar att man t, o, m. skulle ha haft någon ökning av marknadsandelarnajämfört med , Därmed må vara hur som helst. Vad jag sade var att det är ensjälvklarhet att de effekter för att hjälpa fram en marknadsandelsökning somdevalveringarna i sig ger måste khnga av. Den berömda J-kurvan kan inte haförbigått , antar jag. Sedan gäller det förstås - och det ärvad hela handelsdeklarafionen handlar om - att regeringen med andra medelarbetar för att kunna upprätthålla en stark export och en god konkurrenskraftockså när devalveringarnas direkta effekter khngar av. Där är det så - och jagförstår att det är besvärande för er - att är ett av deländer i som har den allra lägsta lönekostnadsökningen per produceradenhet. Vi har fortfarande god konkurrenskraft. Budgetproposifionen från 1985handlar om att vi skall se till -bl. a. genom ett mycket hårt inflafionsmål,som är krävande för arbetsmarknadens parter - att vi också 1985 får enkostnadsutveckling i som möjliggör att denna starkautrikeshandelsutveckling kan fortsätta. Jagvill säga till att det tyder på en märklig inställning - just föratt komma från vpk - att hävda att vi skulle ha råd att ta på oss en ökadutlandsskuld och sedan i lugn och ro beta av den. Men just med hänsyn till vadJörn själv sade om risken för beroende av stormakter,supermakternas roll när det gäller handeln osv., beroendet av internationellafinansieringsorgan och banker, är det väsentligt för ett land som att imöjligaste mån minska sitt finansiella utlandsberoende. Därför är detnödvändigt att också fortsättningsvis ha den typ av exportöverskott som vi nuhar tvingats att ha genom de svåra strukturella problemen i svensk ekonomi meden stor skuldsättning till utlandet - problem som den här regeringensannerligen fick ta över! Jag kan inte se annat än att debatten måste sammanfattas så att ingenegentligen har kunnat gendriva att den svenska ekonomin när det gäller utrikeshandelngår mycket bra. Vi har vänt ett underskott på , som vi togöver 1982, till ett överskott på över 24 miljarder Det överskottet är så stört att det dessutomräcker för att kompensera alla våra stora utlandsräntor .