prot · G80971 · 1984-12-31 00:00:00 — Vilken politik vill BoSödersten förorda inför en sådan? Anser han att den svenska kapitalismen kanrida över denna våg utan insatser genom den offentliga sektorn, utan satsningpå konkreta nya jobb? När gör en exposé över vår polifik under desenaste åren, gör han det väldigt enkelt för sig. Han glömmer deförslag till inkomstförstärkningar för staten som vi haft, där vi måttfulltföreslagit succesiva ökningar av budgetunderskottet i ett visst konkret lägemed några miljarder, som skulle satsas direkt på att skapa nya jobb. Enligt min mening är arbetslöshetendet absolut dyraste, och löser vi inte problemet med arbetslösheten, löser viheller aldrig balansproblem och de ekonomiska problemen. Men detkan vi fortsätta att diskutera om. 52 BOSÖDERSTEN (s) replik: Jag skall inte förlänga den här debatten. Menlåt mig helt kort säga; Det är betecknande att i Hallstahammarinte vill ge några konkreta svar beträffande hur man skulle ha använt dessa 30miljarder. Hade han gjort det skulle han tvingats hålla med om att följderna avvpk;s politik i praktiken hade blivit lika dåliga som följderna av denborgerliga politik som vi upplevde , med framför allt de storaunderskotten Vi kom in i ett läge då svensk ekonomi var i totalobalans, då vi hade en djup kris. Vi hade inget annat alternativ än att se tillatt den svenska ekonomin sanerades. Vi har gjort det. Vi har jämvikt nu i utrikeshandeln,vilket vi måste ha -efter de katastrofala borgerliga åren. Vi har ökatsysselsättningen kraftigt, men arbetslösheten är naturligtvis onödigt hög.Ingen regering kunde dock ha fört en mer effektiv polifik, och vi har trotsallt läget under kontroll. Genom att vi har kommit så långt i saneringsväg har vi numöjlighet att öka reallönerna och realinkomsterna måttligt. Vi vet attpensionärerna kommer att få en realinkomstförstärkning , sannolikt på . Med all säkerhet kommer också, om avtalsrörelsen går bra, de aktiva att fåen viss inkomstförbättring. Vi står mycket bättre rustade på alla områden än1982. Det går inte att förneka att även om det finns problem så har densocialdemokratiska politiken varit ovanligt framgångsrik, och det har varittill nytta för sysselsättningen i Bergslagen. 53OLLE (): Det är naturligtvis riktigt, som här harpåpekats, att det egentligen är omöjligt att tala om sysselsättningen i ettenskilt län - allt är ju beroende av vilken regeringspolitik som förs. Ochsjälvfallet är det som har sagt, att utan en stark regering, somfört en stabil ekonomisk politik, hade vi i fått räkna med attarbetslösheten i hade varit uppe i "europeiska tal" på10-11 %. Men genom den högkonjunktur som vi nu upplever och därmed också genomde ökade möjligheterna för den västmanländska industrin att på nytt anställafolk, har vi haft en bättre utveckling än ett fortsatt borgerligt regeringsinnehavskulle ha gett oss. Likväl måste vi konstatera att det län som en gång i tidenhade den största inflyttningen av såväl invandrare som svenskar från norra ochsödra , som hade de flesta industrisysselsatta och som expanderadekraftigast av alla län, nu mer och mer börjar bli ett utflyttningslän i ställetför ett inflyttningslän . har mer än 12 000personer flyttat från länet. De har flyttat hem till eller hem till deorter varifrån de en gång kom. Det kan naturligtvis för den enskilda människanvara en utväg, men faktum kvarstår att kommunerna nu står där med en storapparat, som i vissa orter har inneburit ett alldeles för stortlägenhetsöverskott, liksom att skolor m. m. är för stora i förhållande tillinvånarantalet. Låt mig bara nämna tre kommuner, utan att gå närmare in påsiffror. En kommun som har minskat av sin befolkning, Fagerstamed och likaså . Det här är realiteter somkommunalmän, industrier och andra i dessa regioner har att brottas med varjedag. Självfallet finns det ett samband mellan sysselsättningoch befolkningsutveckling. Av det jag har sagt om befolkningsminskningarna kanman dra slutsatsen att utvecklingen av sysselsättningen iVästmanland har varit svag. Så är det emellertid inte. Länet har nämligenfortfarande den högsta andelen industrisysselsatta i hela landet. Av den totalaandelen sysselsatta finns inte inom industrin, enligt debedömningar som har gjort. Men vad vi kan se framför oss är attdenna sysselsättning kommer att minska ytterligare fram . Iabsoluta tal blir det kanske 7 000-8 000 färre arbetstillfällen under tidenfram'till 1990. Det är självklart att mycket av denna utveckling harberott på de förändringar som har skett inom järn- och stålindustrin. Ävenövriga basnäringar, som gruvor, skog och jord, kräver ett mindre antalsysselsatta, medan däremot produktionen och produktiviteten ständigt stiger. Vi har också en'stor andel av människorna i länetanställda-inom tillverkningsindustrin. Det är här som vi. nu kan segenomslaget' av robotiseringen, äutomatiseringen och datoriseringen, dvs. hurallt färre jobb inom tillverkningsindustrin är tempojobb m. m., medan fler ochfler företag kräver stor teknisk kunskap av-yrkesutövarna för att de skall haen chans att hänga med i den utveckling som sker. Vi skall ha klart för oss att nuär det län som har den sämsta sysselsättningsutvecklingen i hela landet och därvi har de flesta arbetslösa. Om man ser på prognosen för den närmastefemårsperioden finner man att det är en mycket dålig utveckling för länet. Deproblem som vi. står inför - och även har på vissa- orter - är så storaatt vi inte- ensamma kan balansera-den negativa utveckling som pågår iVästmanland. Vi har, som sagts, en mycket liten andel offentliganställda.Visserligen har försvaret en del av sin sysselsättning förlagd till , SJi och i , men även i dessa fall är det fråga omsysselsättning på industriområdet. I vad gäller den offentliga verksamheten iövrigt har statsmakterna inte varit givmilda mot , utan vi har fåttförlita oss till utbyggnaden av den egna offentliga sektorn i länet. Vi hoppas och förutsätter dock att det uttalande somriksdagen gjorde med anledning av F l:s nedläggning 1978 står fast. framhåller där att det är angeläget med statliga insatser för att i det sammanhanget kompensera Västeråsregionen. ' Låt mig avsluta, fru talman, med en fråga och en vädjantill statsrådet: statsrådet villig att arbeta för en utökadteknikspridning i Bergslagen och för en förstärkning av den tekniskautbildningen där? Det är viktigt för vår industri och för våra invånare att fåveta huruvida detta är på gång. 54GUNNAR (): Jag har inte begärt ordet för att polemiseramot vare sig statsrådet eller interpellanten. Som det sades från dennatalarstol är det dock inte mindre än 22 kommuner som kommer att beröras av desärskilda utvecklingsinsatser som regeringen presenterat i sin stålpropositionoch som statsrådet hänvisar till i sitt interpellationssvar. De fem kommunersom berörs i mitt län ar , , , ochKristinehamn. När regeringen presenterade förslagentill särskilda insatser i Bergslägen pekades det på den unika brukstraditionsom finns i denna region. Jag har uppfattat det så att industridepartementetoch har en gemensam'syn på de orter söm har berörtsav omstruktureringen, framför allt inom stålbranschen. Den negativa utvecklingi vad gäller Bergslagen, som det talas om i interpellationen och även istatsrådets svar, föreligger-som jag ser det i ett bälte tvärs över helalandet, från i öster till i väster. Jagskall avslutningsvis avlägga ett vittnesbörd från entvådagarskonferens i , där industridepartementetvar representerat. Under överläggningen uttrycktes stora förhoppningar ochförväntningar på och man var glad över de aviserade satsningarna. Men detframkom också en viss oro,'och det är den-som jag ville vittna om. Man framhöll från de fem Värmlandskommunerna som varrepresenterade vid konferensen att man var rädd för att en del av de pengarsom är avsedda att skapa nya jobb kommer att, som någon uttryckte del,administreras bort. Man har inte bara från de 22 kommuner som berörs utanockså från angränsande zoner samlats till rätt stora möten - på upp personer - där man funderat över på vilket sätt de här statligamedlen skall utnyttjas. Industridepartementet representerades av biträdandeindustriminister , som lyssnade på-och för-vidare begrundannoterade de synpunkter som kom fram. Jag vill ställa frågan om det är risk föratt veckor och månader går utan att vi kommer att få se några konkretaresultat. Pengarna i fråga var avsedda att skapa nya jobb på de"hårtprövade orterna i hela det aktuella bältet, och det är väsentligt att de, somframhölls, inte administreras bort utan verkligen kommer till. de ändamål somdé var avsedda för. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Får jag börja med att säga, apropå HansPeterssons i inlägg och frågorna om , att det naturligtvis inte får bli på det sättet att man drabbas av den stora avundsjukan när regeringen går in och åstadkommer lösningar för ett område som råkar i en så svår krissituation som den har hamnat i. I den regionen har det inte bara varit fråga om dessa akuta problem utan också långsiktiga svårigheter. ' Vi löser inte problemen i aridra delar av landet genom ettavundsjukt sneglande på vad har fått för stöd. I stället tror jag att man skall ha inställningen att detta visar att vi i regeringen är beredda attgöra insatser. Bergslagen har under de år som vi här suttit i regeringsställning också fått ekonomiskt stöd från staten. ' Det sägsibland att Bergslagen har fått 25 milj. kr. Det är en helt felaktig redovisning av vad somegentligen har skett. Om vi räknar ihop de olika insatser som under förrabudgetåret, 1983/84, gjordes för Bergslagen inom industridepartementets område,kommer vi till en siffra på närmare 350 milj. kr. Därutöver har vi i detsärskilda sysselsättningspaketet satsat väldigt mycket på flera av de län somfinns inom Bergslagsområdet. Jag vill göra klart att de uttalanden som har gjorts undersenare tid - med jämförelser mellan regeringens satsningar på Bergslagen och påUddevalla -inte har stämt med den faktiska utveckUngen. Miljardbelopp harsatsats i Bergslagsområdet när det gäller t. ex. väginvesteringar under de årsom den här regeringen har suttit. Men Bergslagen är naturligtvis ett område med storaproblem, och många av de svårigheterna kommer att kvarstå. Gamla bruksorterskall omformas till nya mer differentierade arbetsmarknader, och det kräverinsatser av oss, både lokalt och regionalt. Det är de insatserna som vi nuförsöker hjälpa till att stödja. Den långsiktiga utvecklingen i Bergslagskommunerna ipositiv riktning måste innebära att vi breddar arbetsmarknaden. Det är entillgång för Bergslagen att ha varit ett starkt industriområde. Det är detfortfarande, inte minst , när vi har fått en bra utveckling imånga industrier. Men flera av de kommuner som finns i Bergslagen måste ha enmer differentierad - en mångsidigare - arbetsmarknad. Det arbete jag redovisade förut handlar väldigt mycketjust om detta. Det är för att skapa en sådan bättre trygghet somregeringen har gett styrelsen för teknisk utveckling och statens industriverk iuppdrag att arbeta just med de här långsiktiga frågorna. Frågor som rör teknikspridning i området och ocksåmöjligheterna att bredda arbetsmarknaden, både till turistområdet och tillvattenbruk, ingår i de uppdrag som de här myndigheterna har fått av regeringennär det gäller Bergslagsområdet. Det är också därför som vi satsar speciellt påde lokala projekten. Vi vet att det finns ett enormt engagemang i många avBergslagskommunerna. , och är exempel på det. Isvåra tider har man bestämt sig i de här kommunerna - både kommunalpolitiker,fackligt folk och människor i allmänhet - för detta: Vi skall inte låta vårbygd förfalla. Den skall inte dö därför att det gamla bruket inte finns kvar!Det är en svår uppgift och det kommer att ta tid att få fram en ny, lokalarbetsmarknad. Det kräver insatser, stöd, från statens sida. Vi försöker ocksåi de olika projekt vi har att medverka till detta, men det kräver också ochinte minst lokal aktivitet. Så till bristen på tekniker, som bl. Om vi tittar på det läge vi har på arbetsmarknaden i den konjunkturuppgångvi nu befinner oss i finner vi att vi lyckats mycket bättre än fidigare med attklara bristen på yrkesutbildade arbetare. Jag skulle vilja påstå att det delvisär orsakat av att arbetsmarknadsutbildningen har fungerat bra - det finns ocksåandra skäl till det, men vi har inom arbetsmarknadsutbildningens ram medverkat. Det som ärett växande problem - där har svårigheterna den här uppgångsperiodenvarit mycket större än tidigare - är mycket riktigtteknikerproblemet och speciellt problemet med civilingenjörerna, som är detstörsta. Alla vet ju att orsakerna till den bristen tyvärr ligger långt tillbakai tiden och att vi därför inte avhjälper den med en gång. Det tar tid för ossatt utveckla en lösning av problemet. Jag kan inte lova någon teknisk högskola till , omdet var det som menade med sin fråga. - , viskar han. Jagkan inte lova det heller. Däremot är mitt svar på hans fråga omteknikspridningen ett ja. Vi måste medverka till teknikspridningen. Men hur viskall förlägga den tekniska utbildningen på högskolenivå i landet är andramedlemmar av regeringen bättre skickade än jag att svara på. När det gäller frågan om teknikerbristen vill jag säga attdet f. n. förs diskussioner mellan de mest berörda departementen -industridepartementet, ocharbetsmarknadsdepartementet - om hur vi skall kunna finna vägar att ta oss urden. Det är ett viktigt problem, som vi måste lösa. I har det trots allt blivit en ljusning.Jag fick alldeles nu den senaste rapporten från länsarbetsnämnden. Den är alltså alldeles ny. Där säger man att läget harblivit bättre. Det finns fortfarande problem, men man gör ändå den bedömningenatt arbetslösheten kommer att ligga betydligt lägre det här året än underföregående år. Vi kan alltså räkna med att den förbättring som vi har settunder kommer att fortsätta. säger att de grupper av sökande somväntas få fortsatta svårigheter att få fast fotfäste på den reguljäraarbetsmarknaden är ungdomar, speciellt flickor, samt arbetshandikappade. Deungdomar som har en industriinriktad utbildning kommer även fortsättningsvisatt ha betydligt större möjligheter till anställningar. Flickornas situation är allvarlig, och vi vet att när detgäller t. ex. ungdomslagen och utplaceringen i fast arbete på den öppnaarbetsmarknaden efter arbete i ungdomslag lyckas vi sämre med flickorna än medpojkarna. Vi hade alldeles en debatt om de s. k. jobbsökarklubbarna. Jagskulle vilja säga att jag tror att inte minst för flickornas del kommer arbeteti jobbsökarklubbarna att kunna vara ett väsentligt stöd. Någonting bättre ändet vi gör för att stödja de unga flickorna när de skall ut påarbetsmarknaden måste vi få fram. Det är den grupp som har det allra svårast , inte minst i Bergslagslänen - är inget undantag. Jag ser att min taletid är slut. Möjligtvis glömde jagnågra argument, och frågor hann jag tyvärr inte kommentera. Menjag hinner ändå säga att regeringen självfallet inte har menat att pengarnaskall gå till att folk sitter i sammanträden - det skall bli jobb av dem! 56HANS i (vpk) replik: Herr talman! Jag är precis likaglad som över att arbetslöshetssiffrorna för länet fortsätteratt sjunka, men jag är också plågsamt medveten om att prognoser som har lagtsfram om den framtida 4 protokoll 1984/85:70-73 utvecklingen i Bergslagen tyvärr kan uppfyllas. Det vardärför som jag ville att man skulle diskutera det långsiktiga perspektivetlitet mer. har ju i ett dokument beträffandelokalisering av viss industri till länet ordagrant skrivit bl. a. följande:"har sysselsättningen ökat något beroende på en avsevärtförbättrad internationell konjunktur. Def är en del större företag somtillfälligtvis utökat sin arbetsstyrka, men avser att minska antalet anställdaså snart konjunkturen viker nedåt." Jag är beredd att helt ställa uppbakom denna beskrivning, eftersom all erfarenhet säger att det förhåller sig pådet här sättet. Om man nu skall diskutera och Bergslagen, villjag inte på något sätt ställa dessa regioner emot varandra, vilket jag ocksåsade i mitt första anförande. Utslag av avundsjuka bör bekämpas. Det är likaviktigt att en arbetare i får anställning som att en arbetare iBergslagen får det. Men det har, som jag sade, uppstått en positiv förvåning iBergslagen. Man säger: Det var sjutton vad regeringen kan klämma till därborta, vi hade också velat ha rejäla tag. - Det är så det låter. När det gäller utvecklingen i länet har det talats omBergslagsdelegationen. Jag kan bara notera att jag började motionera om enBergslagsdelegation 1979. bifölls motionen, tillsammans med ensocialdemokratisk motion som då hade lämnats in. Det finns enBergslagsdelegation som sitter och funderar över vad man skall göra i regionenoch i länet. Jag använder ömsom begreppet Västrhanland, ömsom begreppetBergslagen, eftersom problemen är så intimt förknippade med varandra. Jag haremellertid valt att ställa frågan med tanke på mitt eget län, eftersom jag kandetta bäst och är mest inriktad på vad som har hänt där - låtvara att detta är ett något begränsat synsätt, men det var en bra utgångspunktför frågan. När det gäller den långsiktiga politiken tycker jag att regeringoch riksdag måste ta ett ökat ansvar för utvecklingen i länet genom en planeradoch långsiktig lokaliseringspolitik, som gör att människorna kan bo kvar påorterna, att de kan leva och bo där. Man får inte föröda den offentliga servicesom har byggts upp, det får inte bli ännu fler lediga lägenheter, osv. var inne på några av konsekvenserna av en fortsatt avtappning. Jagmenar att det finns konkreta projekt som man skulle kunna ta ställning till.Dét gäller t. ex. kravet från på etablering av ett järnsvampverk ochvidare kravet på en plywoodfabrik i . Den frågan har diskuteratsfram och tillbaka, och det framförs nya argument . Det gäller ocksåökad prospektering beträffande legeringsmetaller för stålindustrin, byggnad avnaturgasledning genom Bergslagen med anslutning antingen till gas ellertill gas från Siljansområdet, om man hittar gas där. En mängd projekt skullekunna ingå i en plan för Bergslagen. 57 OLLEGÖRANSSON (s) replik: Jag är glad över att ochjagar överens om att det är betydelsefullt med ökat stöd för teknikspridning iVästmanland och självfallet i hela Bergslagen. Men jag anser inte att vi närdet gäller teknisk utbildning bara skall vänta och se. Jag tror nämligen att det just i högkonjunkturerav det slag som vi just nu upplever - och med en positiv trend inom industrin -kanske finns större möjligheter att få till stånd en ökad utbildning på detekniska områdena än under lågkonjunkturer, då ingen efterfrågar mer tekniskarbetskraft utan bara önskar övervintra till nästa högkonjunktur. Även om inteAnna-Greta kan säga att det skall bli en teknisk högskola iVästerås, menar jag att det centrala arbetet i större utstäckning måsteinriktas på teknisk utbildning och självfallet även på forskning. Jag skall också säga några ord om en annan sak som jaginte hann beröra i mitt förra inlägg. upplever man kanske att det vi harskapat ir Utet för fyrkantigt när det gäller formerna för nyetablering av småoch medelstora företag. Jag vädjar till arbetsmarknadsministern att på dettaområde fortsätta det framgågnsrika arbete som har pågått. Det gälleratt hitta former för att inte sätta upp onödiga, byråkratiskahinder, utan att utvecklingen i stället går mot att det blir allt lättare attnyetablera både små och medelstora företag i vårt län. Vi menar självfallet att det är nödvändigt förVästmanland, i den situation länet befinner sig i, att temporärt komma in istödområdet. Det gäller för såväl och som menäven för och . Men, herr talman, den debatten får viföra i samband med att den regionalpolitiska propositionen behandlas. Det är riktigt att flera av de frågor som härhar diskuterats komrner att tas upp i den proposition som man arbetar med inomindustridepartementet, den regionalpolitiska propositionen. Jag tycker inte heller att man skall vänta och se när det gällerteknikutbildningen, och det har vi inte heller gjort. I åretsbudgetproposition har vi föreslagit en relativt kraftig ökning avhögskoleutbildningen just på teknikersidan. Inom det område som jag mer direktsysslar med, arbetsmarknadspolitiken, arbetar vi för att ge mer utbildning pådet tekniska området. Men vi kan naturligvits inte inom det området täcka heladen här långa utbildningen, och det är ju inte heller avsikten. Vi utövar docken del av den totalapåverkan för att möta det teknikerbehov som finns, och viskall försöka tillgodose en del av detta behov inom våra ramar. Det är väl riktigt att de stöd som ges ibland är litetfyrkantiga. Vi är inte fantasifulla nog att förutse alla problem. Ett stöd som var tänkt att underlätta möjligheterna att råda bot påteknikerbristen blev väl fyrkantigt. Jag hoppas att vi skall kunna kommatillbaka till och få en ändring. Jag tänker på medflyttarstödet. En av orsakerna till att inte får tekniker är attkvinnorna som är gifta med de tekniker som man vill anställa inte får någotjobb i . Samma förhållande råder på många andra håll i landet. Vibestämde oss därför, och fick stöd för det, att införaförsöksverksamhet med medflyttarstöd. har vi dock upptäckt att detta stödhar blivit fyrkantigt. Det har inte kunnat utnyttjas på det sätt som var tänkt.Därför kommer vi att För den som vill starta eget finns andra stöd. Inom ramenför arbetsmarknadspolitiken kan den som har rätt till A-kasseersättning bytaut den ersättningen mot ett bidrag för att starta eget företag. kommunär en av de kommuner som har den största aktiviteten på det området. Vi vetockså att det i finns ett mycket stort intresse för kooperativverksamhet, kanske framför allt bland yngre människor. Vi för diskussioner medrepresentanter för dessa kooperativ om hur staten skall kunna hjälpa till attstödja deras verksamhet också i fortsättningen. Det här är naturligtvis på marginalen, och det är rätt somBosse sade, att dessa insatser är ett nödvändigt komplement - menbara ett komplement - till det som vi måste göra inom den ekonomiska politikensram. Där har vi under de år som vi nu haft regeringsinnehavet rättat till enhel del av de obalanser i den svenska ekonomin som tidigare gjorde att vitappade så väldigt mycket av sysselsättning. Det är naturligtvis på lång siktden viktigaste grunden för att vi skall klara sysselsättningen också iBergslagen och . 59GULLAN (): Jag åhörde med mycket stort intresse debattenmellan de socialisfiska bröderna om vilken sorts socialism som skulle vara bästför näringsliv och arbetsmarknad . berömdedelvis regeringens politik, naturligt nog, men kom också med en intressantsjälvkritik rörande en del idéer om det framtida utbildningsområdet. Jag tyckeratt det fanns ett och annat att ta vara på där. Konstruktiva idéer är det jualltid viktigt att ta tag i. Men sedan kom förstås den sedvanliga kritiken mot att destatliga utgifterna ökade så under de borgerliga regeringarnas tid. Jag harsuttit i , och under alla de debatter som jag åhörde närdet gällde satsningar på företag och statligt stöd av olika slag protesteradesdet aldrig från socialdemokratiskt håll. Jag vill påminna om det. Tvärtomkrävdes det alltid ökade satsningar. Men det är ju lätt att komma i efterhandmed kritik. Budgetunderskottet är förvisso inte ett resultat av någraborgerliga regeringar , utan fastmer ett resultat av decennierssocialdemokratisk politik, när vi helt enkelt levde över våra tillgångar. Den skrytvals över socialdemokratisk politik som här harpresenterats stämmer inte med verkligheten. Jag vill bara påminna om att denhögkonjunktur vi har befunnit oss i, som också i Hallstahammartalade om, nu är på väg att ebba ut och att vi snart nog kommer att gå in i enlågkonjunktur. Trots högkonjunkturen har vi lika stor reell arbetslöshetsom vi hade under lågkonjunkturerna . Då kan man fråga sig vad somkommer att ske under den kommande lågkonjunkturen, när vi inte har förmått attspara och komma till rätta med balansproblemen under högkonjunkturen.