prot · G809143 · 1984-12-31 00:00:00 — prakfiskaproblemet tydligen är löst, ifrågasätta om lagstiftningen inte bör anpassasfill verkligheten, Atf vi infe valde lagstiftningsvägen berodde helt enkeltpå att def av en rad försäkringstekniska skäl, som jag inte skall gå in på här,hade blivit betydligt dyrare. Då hade premierna på den här typen avförsäkringar stigit på eft sätt som vi inte hade kunnat acceptera. Om deomständigheter som gäller inte blivit tillräckligt kända, beklagar jag det, mensåvitt jag känner till har det ändå gjorts vissa informationsinsatser från bl,a, försäkringsbolagens sida. Det är tråkigt om informationen inte har nåttfram, men jag hoppas att och mitt samtal här har bidragit tillatt öka klarheten om vad som gäller. Om systemet för uppräkning av skadelivräntor Anf.27 (): Jag gör inte anspråk på att behärska alla deförsäkringstekniska irrgångarna. Jag tycker bara att det är beklagligt omdessa försäkringstekniska kineserier skall leda till att lagstiftningen ger enfelaktig information om vad som faktiskt gäller. Det måste varaotillfredsställande att man när man går till lagen möts av regler som intestämmer med verkligheten: Vad som skulle erfordras är inte att någon nylagstiftning införs, utan det gäller att avskaffa begränsningsreglersom inte längre äger tillämpning i verkligheten. Jag har dock inte förutsättningar att åstadkomma enlösning vad gäller den försäkringsfekniska nöten, och jag får väl därför böjamig för beskedet att det skulle uppstå oacceptabla ekonomiska konsekvenser. tycker jag atf det borde vara möjligt, med denkapacitet som vi har här i landet, att finna en lösning som innebar att lagenanpassades till verkligheten utan att det skulle leda till några orimligamerkostnader. Jag tycker att det är anmärkningsvärt om det inte skall varamöjigt. Under alla omständigheter tror jag att det vore bra om manfick bättre information, så att alla är på det klara med att man infe skalllita på lagen i det här fallet utan att det är en annan verklighet som råder-och i och för sig i def här fallet också en mycket bättre verklighet. Jag villinstämma med justifieministern i att det är värdefullt om den här debatten pånågot sätt kan bidra till den upplysningen, Men jag tror att det också behövsandra insatser. Jag tycker att det vore bra om man kunde ta sig en ny funderarepå om man infe kunde hitta någon lagteknisk lösning som gjorde att manundanröjde denna egendomlighet som vi nu har i lagen. Överläggningen var härrhed avslutad. Om åtgärder mot skyltningen med pornografiska bilder 7 §Svar på fråga 1984/85:545 om åtgärder mot skyltningen med pornogranska bilder har frågat mig vilka åtgärder jag ärberedd atf vidta för att åstadkomma förutsättningar för myndigheterna attbevaka efterlevnaden av det s, k, porrbildsförbudet, syftar på bestämmelsen i brottsbalkenangående otillåtet förfarande medpornografisk bild, ibland också kallad skyltningsför-budet. Enligt dennabestämmelse är det förbjudet bl, a, att på eller vid en allmän plats genomskyltning eller annat liknande förfarande förevisa pornografiska bilder på ettsätt som är ägnat att väcka allmän anstöt. Brott mot förbudet faller under allmänt åtal. a. att polisen skall inleda förundersökning, så snart det på grund av enanmälan eller av annat skäl finns anledning atf anta atf eft sådant brott harbegåtts. Den som uppmärksammar överträdelser av skylfningsförbudet kan alltsåanmäla det till polisen. Dessutom vet jag atf polisen, t. ex. i ,forflöpande har en viss spaningsverksamhet när def gäller detta förbud. Jag framhöll i kammaren att det enligt min uppfattning förekommer yttringar av pornografi som klartöverskrider gränsen för vad som rimligen kan accepteras av samhället och atffrågan om atf utvidga kriminaliseringen på området kommer att fas upp i sambandmed behandlingen av yttrandefrihetsufredningens betänkande (SOU 1983:70) Värnayttrandefriheten. Även skyltningsförbudets utformning kommer att övervägas idet sammanhanget. 29ELISABETH (): Jag ber att få tacka justifieministern försvaret på min fråga om åtgärder mot skyltningen med pornografiska bilder. Pornografins skadeverkningar är ju inte bara enkvinnofråga utan en mänsklig fråga, lika viktig för hela def uppväxande släktet.Respekten för människovärdet och respekten för sexualitetens betydelse förmänniskan får inte urholkas eller förstöras genom den smutsiga pornografiskahantering som somliga tyvärr ägnar sig åt. Vi måste tillsammans sträva efteratt eliminera den vidriga porrindustrin. anförde justitieministern, som han sadehär alldeles , att lagstiftning mot våldspornografin inte vore den bästalösningen, och jag tenderar att hålla med justitieministern om detta. Förövrigt hade justitieministern enligt min uppfattning en hel del klokasynpunkter i det svar som han gav den gången. Men vad jagsaknade var just detsom jag har frågat om , nämligen vilka åtgärder vi skall vidta för att setill att situafionen förbättras. Del är, herr talman, nödvändigt att vi bevakaratf den lagstiftning som redan beslutat är tillräcklig-i det härfallet således 16 kap: 11 § om skyltning med porrbilder. Om syftet med lagen inte uppnås, måste vi se efter om enöversyn av lagen är nödvändig, Def kan inte vara meningen att somliga vanligamänniskor skallbehöva utsättas för åsynen av anstötliga och vidriga bilder vid besök i vissatobaksaffärer och vissa bokshopar m, m. har som sagt lagstiftat föratf skydda allmänheten från att få se sådant. Vill man ha dessa vedervärdigaalster, så skall man åtminstone tvingas att efterfråga dem hos försäljarna.Sådana alster skall infe skyltas i all sin vedervärdighet i skyltfönster, pålöpsedlar och på försäljningsdiskar. De skall ligga dolda under disk och endasttas fram vid förfrågan från den presumtive kunden. Jag hoppas attjustitieministern är överens med mig om detta. Jag är lärare, och jag kan aldrig glömma hur jag förkanske fio fick se tre små flickor på lågstadiet stå utanför entobaksaffär alldeles i närheten av flickornas skola och med förskrämda ansiktenundra vad de såg framför sig. Jag tycker inte atf svenska elever skall behövautsättas för något sådant. Justitieministern säger atf vi skall anmäla brotten. Dåvill jag fråga: Anser justitieministern att vi alla bör reagera så när vi sersådana produkter skyltade och gå till anmälan? Jag frågar vidare: Vore det intebättre och effektivare med en information till försäljarna? Skulle vi infe då,med tanke på vad alldeles diskuterades här i kammaren, också kunnautnyttja polisens resurser till andra vikfiga ändamål? Om åtgärder mot skyltningen med pornografiska bilder Det är här fråga om lagstiftningens utformning. Jag ärinte övertygad om att en avgränsning av skylfningsförbudet är det lämpligastemed hänsyn till de vedervärdiga alster som bjuds ut på marknaden. Det ärdärför som jag har för avsikt att ta upp frågan också om den lagstiftningensutformning när vi överväger ett pornografiförbud i tryckfrihetslagstiftningen.Om sedan enskilda människor skall anmäla eller inte vill jag infe lägga mig i.Jag bara erinrar om att den möjligheten finns. Jag håller med att information till handlarna är ett verksamt medel. Jag kan säga att jaginte heller har anledning att gå in i myndigheternas handläggning ochtillämpning av lagstiftningen. Jag har ändå hört mig för hur polisen har gåtttill väga, I är erfarenheterna att om polisen säger ifrån rättar mansig i butiken efter polisens fillsägelse. Då är det att komma ihåg att polisenstillsägelse måste ha sin utgångspunkt i den avgränsning som lagstiftningen hari dag. Jag upprepar att den avgränsningen kan vi ha anledning att tittaytterligare på. 31ELISABETH (): Jag tycker atf det var positivt atfjustitieministern här säger att en informafion till försäljarna skulle varatill nytta. Bara detta atf justifieministern här i kammaren framför det trorjag kan ha sin effekt. Det kan också ha sin effekt för polisens del. Depolitiska partiernas kvinnoorganisafioner och andra kvinnoorganisafioner harsedan en tid tillbaka ett samarbete för hur man skall bära sig åt för att fåstopp på denna otäcka hantering. Minkommentar till detta att enskilda människor skulle anmäla brotten 4 protokoll 1984/85:142-145 föranleddes av att jag kan tänka mig en flod av sådanaanmälningar, som skulle belasta polisen på ett sådant sätt att det skulleurholka polisens möjlighet att vända sig mot andra brottsliga förfaranden.Därför tycker jag att en information som skulle få försäljarna att själva vägraatf skylta med dessa produkter sammantaget skulle vara av godo. Överläggningen var härmed avslutad. 8§ Svar på interpellation 1984/85:144 om skolutbildningen 32Utbildningsminister : Herr talman! har ställtföljande frågor till statsrådet : Vilka åtgärder kommer regeringen att vidta för atfmotverka klasskillna derna i skolsystemet? Vilka åtgärderkommer regeringen att vidta för att ge eleverna i svenska skolor likvärdigutbildning och skolsocial omvårdnad oavsett bosättningsort? Vilka åtgärderkommer regeringen att vidta för att upprätta ett fruktbart samband mellanskola, arbetsliv, fritid och deltagande i samhällslivet för alla elever? Arbetet inom regeringen är sä fördelat atf def är jag somskall besvara frågorna. Att erbjuda alla, oberoende av social och ekonomiskbakgrund, en likvärdig och god utbildning är eft av de grundläggande målen försocialdemokratisk utbildningspolitik och för de skolreformer som socialdemokratinhar haft inflytande över . Frågan om likvärdig utbildning för alla har fleradimensioner. Den berör dimensionering och lokalisering, dvs. utbildningenstillgänglighet, den berör studiefiriansiering samt innehåll och arbetssätt iutbildningen liksom den enskildes behov av speciella stödåtgärder för att kunnatillgodogöra sig den erbjudna utbildningen. Stat och kommun har tvingats tillekonomisk återhållsamhet. Att detta skulle vara eft allvarligt hot motenhetligheten i skolan saknar enligt min mening all grund. Verkligheten är denatt vi i har en mycket enhetlig grundskola som nått långt i ambifionenatt ge alla elever goda kunskaper. De variationer som finns mellan olika skoloroch kommuner har delvis sin grund i det decentraliserade ansvar som finns påskolområdet. Det innebär bl. a. att kommunerna har ansvaret för de skolsocialainsatserna. Jag har ingen anledning att utgå ifrån annat än atfkommunerna tar detta ansvar. Regeringen har också vid flera tillfällenframhållit att decentraliseringen på skolområdet inte får utformas så att denriskerar att äventyra den enhetliga ufbildningssfandarden. Att skolan generellt sett fungerar bra hindrar självfalletinte att det på vissa punkter finns problem när def gäller atf uppnå den högaambition vi har. präglar kvardröjande ojämlikheter i samhället ävenskolan. åretsbudgetproposifion har statsrådet redovisat regeringens syn på hurskolan skall kunna fungera bättre också för den grupp ungdomar som infefullföljer på def sätt som avsetts. Även om def inte rör sig omnågon stor andel av det totala antalet elever, finns det anledning attintensifiera arbetet med att förbättra skolan också för dessa. Därför harregeringen satt kampen mot utslagning som en av sina främsta uppgifter påskolområdet. har bifallit förslagen i propositionenom bl. a. fortlöpande kunskapskontroll, precisering av grundläggandefärdigheter samt specialpedagogisk fortbildning för lärare. För att åstadkomma likvärdig och god utbildning för allaelever är def vidare viktigt att resurser avsedda för att ge extra stöd ochhjälp till elever med särskilda behov också används för detta ändamål. Vi har iårets budgetproposition uppmärksammat även denna fråga. För gymnasieskolans del är det viktigt atf skolan kan levaupp till den ökade efterfrågan på gymnasial utbildning som vi har haft desenaste åren. I propositionen föreslår jag därför att antalet intagningsplatserinom den s. k. direktramen ökas ytterligare. Jag föreslår också åtgärder föratt gymnasieskolans förstärkningsresurs i fortsättningen skall användas meramålinriktat till förmån för elever med särskilda behov. Jag föreslår slutligenatf resursen för stöd- och samordnad specialundervisning skall ökas. På frågan om vilka åtgärder som regeringen kommer attvidta för att upprätthålla ett, som uttryckerdet,"fruktbart samband mellan skola och arbetsliv" kan jag i förstahand hänvisa till propositionen (1983/84:116) om gymnasieskola i utveckling,som fog ställning till . I denna proposifion finns mycketav det som interpellationen efterlyser. Det försöks- och utvecklingsarbete somnu kommer att starta ute i kommunerna rör förbättrade kontakter mellan skolaoch arbetsliv i form av prakfikinslag på alla,linjer, regionaltarbefsmarknadsanknutna påbyggnadsutbildningar, varvad utbildning m.m. Genomlinjespecifika specialämnen och yrkesinriktad påbyggnadsufbildning kommer allastudieförberedande linjer att få en bättre yrkeslivsanknytning, och genom bl.a. införandet av svenska som obligatoriskt ämne i alla årskurser på deyrkesinriktade linjerna får dessa en ökad bredd. Då det gäller yrkesutbildningpå gymnasieskolenivå har regeringen också tillsatt en arbetsgrupp som före 1985års utgång skall ge förslag om hur den yrkesinriktade gymnasiala utbildningenkan förbättras. En av gruppens vikfigaste uppgifter är att se översambandet mellan skola och arbetsliv samt hur övergången från utbildning tillarbetsliv kan underlättas. Vidare har regeringen särskilt lyft fram frågorna omelevernas delaktighet i samhällslivet. Def handlar bl. a. om defutvecklingsarbete som påbörjas för atf förstärka kulturens roll i skolan ochsom innebär att nya resurser tillförs skolan och elevernas egen skapandeverksamhet poängteras. Regeringen har också tillsaft en särskild utredninginom ramen för demokratiberedningens arbete, som har till uppgift att under1985 lämna förslag till hur elevernas inflytande och medansvar i skolan kanutökas. somregeringen fördelat till verksamhet under Världsungdomsåret finns också mångaprojekt som berör skolan och elevernas delaktighet i den miljö som närmastomger dem. Enligt min uppfattning så har vi i en bra skola.Detta förtjänar atf upprepas, då debatten om skolan ofta ger intrycket av attdef är problemen som överväger. Målen för den svenska skolan är satta myckethögt. Vi strävar efter en jämlik skola som kan erbjuda alla likvärdigutbildning, oberoende av social bakgrund. Vi har ännu infe nått ända fram, menframstegen har varit stora . Regeringen är fastbesluten att arbeta vidare mot de uppställda målen. Då är förhindradatt ta emot svaret ger jag ordet fill . 34MAJ (vpk): Jag vill först tacka utbildningsministern förhennes svar på interpellation. Jag villbörja med att citera inledningen i interpellation: "Samtliga riksdagspartier har förbundit sig att verkaför eft enhetligt och likvärdigt skolsystem. Det betyder att alla barn iSverige har rätt fill en enhetlig utbildning oavsett var de bor i landet, om deär pojkar eller flickor och oberoende av föräldrarnas inkomst. Det här kravetpå en enhetlig skola kan tyckas självklart, och enigheten i kan ansesbekräfta detta -ändå hotas denna grundläggande princip nu liksom tidigare, ochorsakerna är främst ekonomiska och politiska." Utbildningsministern delar inte, enligt svaret, vår oro.Den ekonomiska återhållsamheten utgör infe något allvarligt hot när det gällerenhetligheten i skolan, säger utbildningsministern. Den oro som uttryck för saknar enligt hennes mening all grund. Till detta skulle jag vilja säga att vi alla vet atfgrundskolans verksamhet finansieras dels genom statsanslag, dels överkommunernas budget. Statsanslagen fill skolan anpassas delvis så attskillnader mellan kommuner skall utjämnas. Men den del av skolverksamheten somfinansieras av kommunerna påverkas av kommunernas skattekraft. Visserligen fårfatfiga kommuner särskilda bidrag för att minska de ekonomiska klyftorna. Mende här bidragen är enligt vår mening ofillräckliga. På skolans område innebärdetta att anslagen för skolmåltider, skolmateriel, skolskjutsar, kommunala musikskolorm, m, kommer att vara olika i skilda kommuner. Under en följd av år har man dessutom sparat i kommunerna,vilket även har drabbat skolan - infe minst på de områden som jag här räknatupp. Innebörden av detta är bl, a, att enhetligheten i hotas.Dessutom - vilket också är allvarligt - missgynnar besparingarna på skolområdetsärskilt de ekonomiskt svagaste grupperna. Principen om en likvärdig skola innebär att samhälleterkänner alla elevers rätt till utbildning, I fråga om detta sägs följande iinterpellationen: "Eleverna kommer fill skolan med olikaförutsättningar. Det är kommunens skyldighet atf fillse att de barn sombehöver hjälp och stöd för att klara sig i skolan skall få sådan hjälp.Likvärdighetsprincipen innebär alltså att barnen har rätt att få den hjälp ochdet stöd de behöver av skolan för atf kunna möta de krav skolan ställer," I praktiken blir det en fråga om hur man kommunaltfördelar de medel som via stat och länsskolnämnd filldelas skolan. Enligt ettenhälligt riksdagsbeslut skall en del av dessa resurser efter behov fördelasinom kommunen. De elever som har de största problemen och svårigheterna iskolan har rätt till större resurser. Statsbidraget är uppdelat i en basresurs och enförstärkningsresurs. Förstärkningsresursen skall bl, a, användas för att geelever med olika svårigheter hjälp och stöd, t, ex, genom insatser avspeciallärare och undervisning i mindre grupp. Det är försfärkningsresursensom, efter behov, skall fördelas mellan rektorsområdena. Problemet är bara attdet har visat sig atf kommunerna i endast begränsad mening följer de av riksdagenbeslutade fördelningsprinciperna, är def skolstyrelserna i kommunerna som bärhuvudansvaret för om det blir en rättvis fördelning av anslagen tillundervisningen i . Så långt är det riktigt när utbildningsministernhävisar till def decentraliserade ansvar som finns på skolområdet. Men för denskull måste det, i sista hand, vara regeringens och utbildningsministernsansvar att denna decentralisering infe går ut över de beslut som harfattat, I de kommuner där kommunisterna är representerat iskolstyrelsen har vi gång på gång ställt krav på att fördelningen skall skeefter de principer som har fastställt. De borgerliga partiernas omtanke om barn med svårigheter iskolan har märkbart avtagit i takt med atf kommunerna inte fått mer pengar iform av statsanslag. Och socialdemokraterna har inte på eft fillräckligtkonsekvent sätt hävdat de räftvisekrav som def här gäller. Vpk har därför krävtatt en parlamentariskt sammansatt grupp skall ges i uppdrag att granska hurriksdagens beslut verkställts och vilka åtgärder som skulle kunna vidtas föratt åstadkomma en mer rättvis resursfördelning inom och mellan kommunerna. Det räcker naturligtvis inte med att säga att man är fören enhetlig och likvärdig skola, om man sedan i prakfiken, ute i kommunerna,försöker förhindra att en sådan utvecklas. Vi anser att kampen för allas rätttill en god utbildning och fostran har mött ett hårt motstånd, framför alltfrån de borgerliga partierna. De borgerliga partierna motsätter sig en omfördelning avresurserna. De har t, ex, motverkat att skolstyrelserna skulle utfärdaföreskrifter om hur rektorsområdena skall utnyttja de resurser som detilldelas, I prakfiken vägrar alltså de borgerliga parfierna målmedvetet attsträva efter atf uppfylla likvärdighefsprincipen. Dessutom har man frånborgerligt håll i många kommuner velat skära ned de kommunala utgifterna förskolan, vilket, som jag redan sagt, främst drabbar barn i familjer med lågainkomster. egna väljarnas intressen hotas, ger de borgerligapartierna upp de principer som dé i skrivit'under på. Mot denna bakgrund har vpk krävt att skallutfärda enhetliga tillämpningsföreskrifter, för atf skapa bättre garantier fören rättvis fördelning. Borgerliga skolpolitiker talar allt mindre om elevermed problem. I stället skall vi satsa på de duktiga eleverna. Def är de duktigasom, enligt borgerliga föresfällningar, är i knipa. De borgerliga aktar sigemellertid noga för atf tala om att dessa satsningar på de duktiga i så fallmåste gå ut över de svagaste eleverna, eftersom de borgerliga partierna inte ärberedda att godkänna de resurstillskott som skulle behövas för atf satsningarnainte skall drabba just de svaga eleverna. Vpk menar att skolan behöver större resurser. Men vi anserockså att de resurser som skolan har skall användas så, attlikvärdighefsmålef bättre kan uppfyllas. För att göra det möjligt måste vi geett ökat stöd åt elever med svårigheter, så att de i den obligatoriska skolanfår fillfälle att inhämta kunskaper. Då måste resurserna för de elever som hardet lättare för sig minskas. På kommunnivå innebär det i praktiken attrektorsområden med förhållandevis små problem får vidkännas resursminskningar,för att rektorsområden med många problem skall kunna ges eft tillskott. Vianser atf en sådan omfördelning måste genomföras om de av beslutadeprinciperna skall följas. Utbildningsministern målar upp en ljus bild i sittsvar - mot bakgrund av vad jag här har sagt kanske den är något för ljus,enligt vår mening. Vi menar att om det inte finns pengar, så måste de medel somman har fördelas på ett rättvist sätt. Def är en viktig princip. Utbildningsministern säger i sitt svar att regeringen har"satt kampen mot utslagning som en av sina främsta uppgifter påskolområdet". Def tycker jag låter bra. Jag skulle bara vilja veta vilkaåtgärder man planerar i def sammanhanget, och hur man anser att det skall gåtill. I den stora principfrågan om enhetlighet ochvilka som skall bestämma vad beträffande den svenska skolan tror jag att manmåste göra en sak klar för sig. Eftersom skolan har en så spridd och storverksamhet måste vi acceptera atf allt inte kan bestämmas här i ,centralt. Vi måste kunna lita på atf skolstyrelser, skolledningar ochskolpersonal inom ramen för de rikflinjer som drar upp ser till attskolan fungerar på def sätt som vi vill, bl. a. vad gäller att erbjudalikvärdig utbildning. Jag håller inte med om att omtanken om de elever som harsärskilda behov skulle ha minskat . Jag märker i stället atf vihar en process av ökad medvetenhet både i och kanske i än störregrad i gymnasieskolan, som har en mycket stor utmaning när det gäller att klaraav alla de nya elevgrupper som kommer till. Vi har i olika sammanhang, nu senast ibudgetpropositionen, föreslagit en mängd åtgärder som behöver vidtas för atf viskall kunna möjliggöra en meningsfull utbildning för alla elever. Det kan MajKempe läsa om i budgetpropositionen.Jag har också gjort eft koncentrat av detta i det svar Nr 143 Det är i och för sig vikfigt atf man ser kritiskt på vadsom händer i skolan och att man har en ständig vaksamhet vad gäller hurresurserna fördelas och framför allt vad gäller den fördelning som skall skeefter behov. Målet en jämlik skola som skall ge en likvärdig utbildning nåsinte utan vidare. Man måste ständigt arbeta mycket aktivt för def, och detskall vi fortsätta att göra. 36 MAJ (vpk): Det är klart atf def ligger en hel del i defsom utbildningsministern säger om att inte kan bestämma allt utanatf vi måste lita på skolstyrelser osv. Men för mig framstår saken så, vilketjag också sade i mitt första anförande, att det är motsatta intressen. Jagmenar att besluten i skolstyrelser osv, påverkas av styrelsernas olikapolitiska intressen, som finns med i bilden. Det kan betyda, vilket det ocksågör såvitt jag kan förstå, atf man i många fall delar ut de medel man har överen kam och inte gör de nödvändiga avvägningarna, så att medel satsas där débäst behövs medan andra områden får stå tillbaka. Jag har fått intrycket - ettintryck som jag har fått bekräftat av många- att man inte gör på def viset. Ochjag menar att det är olyckligt. Det underbygger inte den strävan som densocialdemokratiska regeringen säger sig ha när det gäller skolans utveckling iSverige, Denna strävan är bra, men den måste också omsättas i praktiskhandling. Överläggningen var härmed avslutad, 9 § Föredrogs och hänvisades 1984/85:3200yrkande 1 till utbildningsutskottet yrkandena2 och 3 till socialförsäkringsutskoffet