prot · G809105 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag föreställer mig attdet skulle vara en både angelägen och lämplig uppgift för arbetsmarknadsministernsom en av deltagarna i den ministergrupp på fyra ministrar som bl. a. har attarbeta med dessa problem i anslutning till det tioårigabostadsförbättringsprogrammet, det s, k. ROT-programmet, Det måste väl ändåvara möjligt, alldeles bortsett från kommissionens kommande arbete och deeventuella förslag som den kan lägga fram, att nu komma med några konkretaförslag och anvisningar på de här två punkterna som jag har berört. Först fill , Att det talas om "fillämpliga delarav arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter" är mycket enkelt att förklara.Det gäller de delar som kan avse fartyg. Det finns inte alls någon hundbegraven här. Detär naturligtvis så som jag har varit inne på förut, att harrätt i att det - teorefiskt i varje fall - är tänkbart att det när det gällerden stora grupp av värnpliktiga, som har passerat revy på dessa fartyg, finnsmöjligheter till skador. Jag antar att det teorefiskt också är på detta sättbland de skolelever som, liksom jag, gjorde kemilaborationer med asbestskivor.Vi hade dessa skivor därför att de fungerade praktiskt bra och var värmebeständiga.Det är ju ett av problemen, att asbest är ett som har vissa väldigt braegenskaper när det gäller att tåla värme och att vara slitstarkt. Tyvärr, kanman säga, är det på detta sätt. Det gäller för oss att på alla de områden, därvi ännu inte har en tekniskt lika bra produkt, så snabbt som möjligt ta fram ensådan för att hindra användningen av denna fiber som inte bara har egenskapenatt vara bra utan dessutom är oerhört skadlig. Mensom jag sade förut: De frågor som rör de värnpliktiga måste naturligtvis ocksåkomma upp i kommissionen, och komrnissionens huvudsyfte är ju, som harframgått av den redovisning jag lämnat, just att få fill stånd ett sådant härsamarbete mellan de många olika departement som är inblandade, och självfalletäven mellan försvarsdepartementet och . Också dettaär ett problem, att det gäller flera departement och många olika myndigheter, Lars-OveHagberg frågade: Kommer arbetarskyddsstyrelsens roll att vara densamma somförut? Ja, det kan jag inte svara på, därför att i vissa avseenden hararbetarskyddsstyrelsen inte spelat någon roll, i andra avseenden gjort det. Det har funnits oklarheter i fråga om var ansvaret går när detgäller skilda myndigheter, och det har varit ett av problemen på området. Inventeringenär en av huvuduppgifterna för kommissionen, och saken måste behandlas snabbt.Glädjande nog pågår redan inventeringar. Men jag är inte beredd att brytaut denna fråga och säga något speciellt om den. Jag harinte tillräckligt underlag för att kunna göra det. När det gäller frågan om vilka anbud statliga ochkommunala myndigheter skall ta, så anser jag det självklart att man skall talägsta anbud bland dem som är seriösa, bland dem som tar hänsyn till gällandeskyddsföreskrifter o. d. och som utför en sanering på ett riktigt sätt.Situationen är nog mera komplicerad än vad lägger in i sin fråga,för det händer ju av och till att man har en fastighet, där man inte frånbörjan visste att det fanns asbest. Så tar man då ett anbud, och det går in enfirma, varefter någon plötsligt, när gubbarna står där och river, kommer på atthär är det asbest. Detta påverkar givetvis frågan om vad firman skall göra föratt klara ut anbudet. Naturligtvis är i sådana här situafioner risken maximalför de arbetare som är på arbetsplatsen, därför att man från början inte harkunnat göra någonting för att skydda sig. Då är vi tillbaka vid kravet på eninventering, som måste göras av både fartyg och fastigheter, och här gäller detsåväl bostäder som andra lokaler i samhället. I fråga om somliga lokaler vet viväl hur mycket asbest där finns. Så är fallet t. ex. med det tidigareriksdagshuset vid . Det huset är fullt av asbest. Där känner viganska väl till var asbesten finns - så är det inte överallt. Får jag sedan säga några ord om detta med kostnaderna ochvinstintressena. När det gäller bromsbelägg tror jag faktiskt inte att deekonomiska frågorna egentligen kommer att vara något tungt vägande argument.Det är så pass små skillnader. Jag tror att inställningen överallt i samhället,bland alla parter, är så väldigt klar när det gäller asbesten att man är på detklara med att de eventuellt större kostnaderna, om det över huvud taget blirnågra sådana, för asbestfria belägg inte kan få tillåtas spela någon som helstroll. När man kommer till frågor om saneringen blir däremot frågeställningarnaom kostnaderna för sanering och hur den skall göras säkert mycket svårare attta ställning till, vilket också framhållits i debatten. Där har jag ingenmening om hur man skall kunna klara den. Min grundinställning ärsjälvfallet, precis som jag redovisade förut, att asbest som frigörs kan skadamänniskor på ett i vissa fall obotligt sätt. Visserligen är väldigt många av deasbestskador som vi har av relafivt lindrig art. Men får man de svåraresjukdomarna finns det ingen återvändo, och man kan aldrig tillfriskna. Dettamåste naturiigtvis väga mycket tungt när man diskuterar fidigare försummelsersom vi och många andra gjort när vi sedan uppmärksammat derisker som asbesten innebär. Även om man nu måste konstatera att det kommer att dröjamånga år innan vi kan få ett asbestfritt samhälle, har vi tagit flera vikfigasteg på vägen mot ett sådant samhälle genom att vi minskat användningen mycketradikalt, förbjudit den på stora delar av marknaden och genom att inte användaden på så sätt som vi gjort förut i bostäder, vattenledningar och i mycketannat. Det har sagts mycket i debatten, hartagit till ordalag som jag har litet svårt att förstå. Till skillnad från sinpartikamrat tycker tydligen inte att man över huvud tagetfår redovisa internafionella uppgifter. Jag tycker att de hör fill bilden. Dekan i och för sig inte användas som någon ursäkt för att vi inte skall göra något.Så skall det inte heller bli. Nogförtjänar det att redovisas att på detta område ändå ligger i täten.Det är i varje fall min avsikt att vi skall göra på detta sätt också ifortsättningen. ex, är det somliga som undrar vad som kommer atthända nu när det inte så att säga finns formellt godkännande av de bromsar somanvänds och som är asbestfria. Där är det meningen att man tills ett sådantformellt godkännande finns kommer att med dispens fortsätta med de asbestfriabromsarna. Så den här försöksverksamheten kommer alltså att försätta. Eftervad vi också hört tycker många förare inom att defungerar mycket bra. Närdet gäller bromsbandsfabriken och frågan om dispens ligger ärendet förnärvarande hos arbetarskyddsstyrelsen. En mycket stor del av de belägg som görsmed asbest gäller, såvitt jag förstår, de tunga fordonen. Där är det, som jagredovisat tidigare, inte möjligt för oss att ange någon tidsgräns för närvi kan säga att vi skall förbjuda asbesthaltiga bromsbelägg,Bromsbandsfabrikens fackliga organisationer har, såvitt jag minns, själva gjortden bedömningen att man kanske kan klara detta . Det ärmin avsikt att kommissionen , på fem alltså, skall kunnage besked om tidpunkten, är det tyvärr inte möjligt för oss att klaradet. Underdetta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 26 (vpk): Det vår mycket bra att vi fick ett klarläggande frånarbetsmarknadsministern, att de bestämmelser som håller på attse över för att överföra arbetarskyddsstyrelsens normer till marinens fartygkommer att gälla utan inskränkning. Det som gäller för civila fartyg kommer dåuppenbarligen också att gälla för marinens fartyg, och det är bra. Jag tackarför den upplysningen. Närdet gäller de värnpliktiga vill jag säga en gång till att jag hoppas attdebatten har lyft fram de problem som finns just med denna grupp, så att dekommer att uppmärksammas i fortsättningen. Det är klart att det finns även andragrupper - arbetsmarknadsministern nämnde t. ex. skolelever - som drabbas. Detär naturligtvis riktigt, men det är inte samma problem. Vi utsätts alla,arbetsmarknadsministern, jag och andra, för asbestfibrer i Stockholmsluften närvi går ute på gatorna, och alldeles säkert har också skolelever utsatts fördetta under laborationslektioner, som arbetsmarknadsministern nämnde. Detfinns dock en väldig skillnad mot det som jag har beskrivit sker under militäraövningar i marinens fartyg. Där trängs folk ihop i små utrymmen, och man lagarmat, äter och sover på samma ställe där asbest finns. Det är alltså enväsentlig skillnad, både kvalitativt och kvantitativt. Jag hoppas att dessaproblem kommer att lyftas fram i och med denna debatt på det sätt som de förtjänar. Sedan vill jag instämmamed min partikamrat i att det är klartatt detta har skötts försumligt av både den nuvarande socialdemokrafiskaregeringen, fidigare socialdemokratiska regeringar och borgerliga regeringar,eftersom man har vetat om problemen . Arbetarskyddsstyrelsen, somvi har talat om fram och tillbaka, har uppenbarligen inte fyllt sina uppgifterpå det sätt som man kunde begära. Därför måste man lägga ansvaret på den högreinstansen, dvs. regeringen, för att denna inte har ingripit. 27TORE (vpk): Även om det är långt mellan våra resp.platser här i kammaren, vill jag notera att det inte är så långt mellan oss vadgäller våra åsikter. Jag tackar arbetsmarknadsministern för tillägget ochsvaren och försöken till konkretisering beträffande de frågor som jag redanfidigare hade ställt. Får jag tolka arbetsmarknadsministerns svar på mina frågorbeträffande inventering, saneringsåtgärder och upphandling så, att vi äröverens om att det bör komma en auktorisation av de företag som utförasbestsaneringar? Jag tyckte mig kunna läsa in detta iarbetsmarknadsministerns svar. Det skulle vara glädjande att i så fall få detbekräftat i klartext. 28 (vpk): Vad det handlar om här är vilken inställningregeringen har. Vad vill man egenfiigen? Man tillsätter en kommission, efter årav förvirring. Den fråga som jag inte fått svar på är: Tänker man arbetaför en ordentlig och snabb awecklingsplan, även på personbilssidan och förtunga fordon i det gamla fordonsbeståndet, så att även detta blir asbestfritt,eller tänker man låta och även i fortsättningen styrataktein? Det här med vinster och kostnader har ju också att göra med vad detänker göra och vad de accepterar. har de ju bromsat utvecklingen isin värld och fått styra stafiiga myndigheter. Vad gäller dispenser till bromsbandsfabriker säger defackliga företrädare som jag har kontakt med: Det här skulle vi kunna klara . Vi kan tvista , men det vikfiga är: använderman linjen med totalförbud, då får man pröva varje dispens och ställa krav pååtgärder . Det är poängen med totalförbud och dispens. har det varit generella dispenser, och någonstans ifjärran har man fått bestämma när åtgärder skall vidtas. Men det har intelyckats. Då kanske det inte räcker med , utan det kanske blir sex . Vi måste ställa krav på fillverkare och andra för att fåfram detta. Det är den linjen som måste segra. Den andra har misslyckats. Detär därför som stopptiderna är så viktiga. Man frågar sig: Vilka slutsatser drar densocialdemokratiska regeringen av arbetarskyddsstyrelsens roll, med dessinriktning, partssamverkan, förhandlingar, arbetsgmpper och experter ochsamordnande med företag? Vilka slutsatser drar en arbetarregering av det? Det finnsett krav som t, o, m, har förankrats i fackföreningsrörelsen om att arbetarskyddsstyrelsensstyrelse skulle ha en kvalificerad majoritet av fackliga företrädare. Även omjag inte till alla delar har samma åsikter som dagens fackliga toppledare, somkanske skulle hamna där, tror jag att deras tryck då skulle vara mycketstarkare än och att de skulle få en annan roll för arbetarskyddsstyrelsen. Drarregeringen några slutsatser av detta? Beträffande gränsvärden: Visst får vilka internationella jämförelser som helst. Men man kan väl inte tafram dem för att säga att det skulle vara bra i , Vad det handlar om är:Sätter vi ett gränsvärde som är över noll, då experimenterar vi med människorsliv. Vid en exponering under med 0,1 fibrer per millimeter luft har viper 1 000 exponerade 2,2 döda, vid 0,2 fibrer är det 4,5 döda, och vid 0,5 ärdet 11 döda. Även de uppgifterna ifrågasätts av experter, framför alltbeträffande exponering . Det handlar om ett spel med människors liv när vi användergränsvärden i det här fallet, och det är på den punkten som det blirkonsekvenser för , : Vad jag kritiserar är att det under så många århar varit en sådan släpphänthet. Inte heller den socialdemokratiska regeringentycks ha insett hur läget varit. Då borde ni , när ni ser hur det stårtill med myndigheter i den här frågan, använda litet självkritik. Det återståratt se vad kommissionen kommer fram till, men debatten andas inte såförfärligt mycket av självkritik och nytänkande. Då är min slutsats att det kommer att fortsätta ungefärsom . Det blir alltså de starka krafterna i samhället, som tidigarebestämt om användande av asbest, som också får bestämma tiden för enavveckling. Det är illa för de arbetande. Om långvarig arbetslöshetm. Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på interpellation 1984/85:100 om långvarig arbetslöshet m. m. har frågat mig om regeringenär beredd att ta initiativ fill en kartläggning av omfattningen och de socialaoch medicinska konsekvenserna av långvarig arbetslöshet och permanent utslagningfrån arbetsmarknaden. Han har vidare frågat om regeringen är beredd attgenomföra ett akfionsprogram mot utslagning och arbetslöshet. Regeringen har på olika sätt följtutvecklingen av långtidsarbetslösheten och de effekter som den kan ha för denenskilde. Stressforskaren har t, ex, bedrivitforskning delvis finansierad från om sociala ochekonomiska konsekvenser av arbetslöshet. De frågorsom tar upp har också i hög grad uppmärk- sammatsunder senare tid, bl, a, av utredningen om hälso- och sjukvården inför1990-talet (HS 90), SomHS 90 framhåller finns det ett ökande antal forskningsrapporter som visar attarbetslöshet kan orsaka ohälsa och vara ett bidragande skäl till för fidig död,dvs, också måste betraktas som en hälsorisk. Personer med dålig hälsa löperstor risk att drabbas av arbetslöshet. Men omvänt synes också arbetslöshet isig kunna försämra hälsan. Inteminst mot denna bakgrund är det av avgörande betydelse att arbetslöshetenbekämpas med all kraft. Regeringenhar beslutat om en proposifion om vissa hälso- och sjukvårdsfrågor, sombl, a, grundas på HS 90-utredningens synpunkter och förslag. Därvid kommerockså frågan om arbetslöshet som hälsorisk att behandlas. Regeringen betonarbl, a, vikten av att den medicinska forskningen och hälso- och sjukvårdenvidareutvecklar kunskapen om arbetslöshetens hälsoeffekter på samma sätt somman klarlägger andra hälsorisker. En viktig uppgift för ochlandsfingen är att analysera och klarlägga arbetslösheten som hälsorisk, Ipropositionen betonas vidare betydelsen av intensifierade rehabiliteringsinsatseri stället för ofrivillig förtidspensionering, I detta sammanhang kan jag ocksånämna att jag har erfarit att chefen för kommeratt föreslå regeringen att en utredning tillsätts för att se över bl, a,sjukförsäkringens roll när det gäller förebyggande åtgärder och i samband medrehabilitering. Avstor betydelse är också insatser för att förbättra arbetsmiljön och förebyggasådana skador och sjukdomar som kan leda till utslagning från arbetsmarknaden. Riksdagenhar anslufit sig till regeringens förslag om företagshälsovård och arbetsanpassning.Riksdagen har därmed antagit propositionens förslag om riktlinjer förföretagshälsovårdens innehåll och fortsatta utbyggnad samt förslagen om ettnytt statsbidragssystem för företagshälsovården. har samtidigtanslufit sig till propositionens förslag om att skyddskommittéerna skall gesett lagstadgat ansvar för att arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhetbedrivs på arbetsplatserna. Avsikten är att därigenom skapa förutsättningar föratt anpassa arbetsmiljö och arbetsförhållanden så att personer med olika slagav funktionshämningar skall kunna få och behålla ett arbete. Problemenmed långtidsarbetslösheten uppmärksammas inte bara i . Enligt handlingsplan för ekonomisk utveckling och full sysselsättning,som presenterades för , kommer ett nordiskt projekt omutveckling och samordning av olika åtgärder för långtidsarbetslösa att sättas igång. Projektet beräknas drivas , och den totala kostnaden beräknastill 6,2 milj. kr. Ca 3 milj. kr. av denna summa skall finansieras nafionellt. Föratt göra bilden ännu fylligare när det gäller de långtidsarbetslösa fickarbetsmarknadsstyrelsen ett uppdrag av regeringen attunder mars månad lämna en redovisning och analys av långfidsarbetslöshe- tens struktur och omfattning samt också en redovisning averfarenheterna av åtgärderna för långtidsarbetslösa. Uppdraget innebär ocksåatt AMS skall ge förslag till eventuella ändringar av åtgärdsarsenalen fördenna grupp. AMS redovisar sitt uppdrag. Den socialdemokratiska regeringen har ända sedanregeringsskiftet drivit en arbetsmarknadspolifik med klar inriktning på delångtidsarbetslösa. Regeringens ambitioner har bl, a, resulterat i följandekonkreta förändringar av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna: I juni 1983fattade regeringen ett beslut som innebär att arbetslösa kassamedlemmar somriskerar att utförsäkras har rätt att få ett beredskapsarbete. Under år 1984placerades 14 000 långfidsarbetslösa i beredskapsarbete. Det motsvarar avdet totala antalet personer i beredskapsarbeten , Den 1 januari1984 infördes ett rekryteringsstöd rikfat fill det enskilda näringslivet.Sådant rekryteringsstöd lämnas i första hand fill anställningar avlångtidsarbetslösa. har 51 000 personer anställts medrekryteringsstöd, 14 000 av dessa har direkt tillsvidareanställts, Ettrekryteringsstöd för kommuner och landsting infördes . Dettautgår endast för fasta anställningar av långtidsarbetslösa. Jag vill i detta sammanhangpoängtera att det är angeläget att kommuner och landsting nu utnyttjar dettarekryteringsstöd för att ge långtidsarbetslösa nytt fotfäste påarbetsmarknaden, Lagen om ungdomslag infördes den1 , Ungdomslagen har två vikfiga syften. För det första har den ett allmänt arbetsmarknadspolitiskt syfte. Arbete i ungdomslag innebär att förutsättningarna för ungdomarna att få ett arbete på den öppna arbetsmarknaden förbättras. Av AMS statistik framgår att av de 45 000 ungdomar som lämnade ungdomslagen fick arbete på den öppna marknaden. Ytterligare omfattades av någon annan arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Ungdomslagen har också ett socialt syfte genom att fungerasom skyddsnät för ungdomarna. Det är, som alla vet, viktigt att se till attjust ungdomar som inte har några erfarenheter från arbetsmarknaden att fallatillbaka på får den hjälp och det stöd som behövs för att komma in påarbetsmarknaden. Utöver dessa åtgärder utnyttjassjälvfallet i stor utsträckning de ordinarie arbetsmarknadspolitiska åtgärdernaför att förbättra förutsättningarna för långfidsarbetslösa att komma tillbakatill arbetsmarknaden igen. Den här inslagna vägen kommer regeringen att gå vidare på.Glädjande nog kan vi konstatera att satsningen på de långfidsarbetslösa harfått en posifiv effekt. Den ökning av långfidsarbetslösheten som har skett frånslutet av 1982 verkar nu ha brufits. En viss förbättring skedde redan underfjärde kvartalet 1984, Den tendensen fortsätter, var det 6 000färre långtidsarbetslösa än . Om långvarig arbetslöshetm. Om långvarig arbetslöshetm. 30 (vpk): Arbetslösheten ger stora skadeverkningar ihela samhället, inte bara för de individer som råkar i arbetslöshet.För'arbetarrörelsen och arbetarklassen är arbetslösheten ett gissel och ett avde allra största samhällsproblemen. För dem som vill stödja en politik påarbetarrörelsens och arbetarklassens grund är det därför oerhört vikfigt att setill att alla i arbetsför ålder är i arbete, Alla skall ha ett meningsfulltarbete, ett arbete som de kan förtjäna sitt uppehälle på och som gör att deinlemmas i samhällsgemenskapen, Vi är på toppen av en högkonjunkturskurva. När nuden kurvan börjar gå nedåt kan vi konstatera att vi fortfarande har ett stortantal arbetslösa, även om vi lyckas minska antalet något under högkonjunkturen.Genom erfarenhet från alla konjunkturnedgångar vet vi att dessa skapar ökad arbetslöshetoch ett ökat antal utslagna i samhället. Dessutom har utvecklingen inom detområde som vi är mest berörda av, nämligen västvärlden, visat att man där fören nyliberal politik som är inriktad på att slå ut människor, och detta kommernaturligtvis att påverka även oss. Mot den här bakgrunden är det med oro man ser på framtidenför dem som är arbetslösa och som har ställts utanför arbetsmarknaden. Om vivill försöka få alla i arbete, då kan vi se att orosmolnen tornar upp sig. Officiellt registrerades vid senaste mätningen 130 000arbetslösa, I proposition 125 säger arbetsmarknadsministern att det är 40 000långtidsarbetslösa. Det är bara en del av alla dessa som är arbetslösa enlängre tid. Vi har ju också dem som är permanent utslagna - över 300 000förfidspensionärer, en del av arbetsmarknadsskäl. Vi har delångfidssjukskrivna. Varför är de det? Jo, därför att det saknasarbetsuppgifter i samhället som de kan få. Arbetslivet är inte anpassat tilldessa människor, till deras fysiska och psykiska resurser, I många fall är detarbetslivet, arbetstempot eller en olämplig arbetsmiljö som gör att de blirförtidspensionerade eller långtids-sjukskrivna. Vi har alltså ett heltohälsosamt arbetsliv. Definitionen förtidspensionerade av arbetsmarknadsskälkunde användas på många fler - det antalet är alldeles för litet, om man sertill helheten. Många av våra medborgare är socialhjälpsberoende på grundav den här situafionen i samhället, I interpellafionen pekar jag på att sammantaget en halvmiljon svenskar har slagits ut från arbetsmarknaden ochatt de i praktiken har mycket litet hopp om att få återvända dit. Jag skullevilja fråga arbetsmarknadsministern rent allmänt: Hur tänker sigarbetsmarknadsministern att dessa människor någon,gång skall kunna återvändafill arbetsmarknaden? Finns det något hopp för dessa människor? Finns detnågot hopp för dem som rekryteras till de utslagnas skara? Tyvärr är det juinget stopp på rekryteringen dit. Att vara arbetslös är en fasa - det vet vi. Dödligheten ärhög, mycket högre än bland dem som är kvar i arbetslivet. När det gäller rehabilitering av dem som slås ut förekommer ocksåen utsortering. Det är bara en del som har chans att hamna på arbetsmarknaden,som egentligen är fientlig motdessa människor. Inte minst gäller detta ungdomar, som kanske inte har en chansi skolan, inte släpps in i arbetslivet utan hamnar utanför all normal socialgemenskap som arbetslivet innebär. Detta är en väldigt stor problematik, mycketstörre än statistiken över arbetslösheten tyder på och som vi i vanliga falldiskuterar. Vadär det för samhälle vi vill ha? Jag tycker att det är positivt att man gör alladessa insatser: den forskning om arbetslivets situafion och den kartläggningsom sker. Det är positivt att man vill göra rehabiliteringsinsatser, attföretagshälsovården skall få en mer rehabiliterande inriktning och att mariinte skall ta till förtidspensionering i så stor utsträckning som tidigare -det är åtminstone målet. Jag tycker det är bra intentioner. Mennär jag ser detta märker jag att den praktiska polifiken går åt ettannat håll. Jag vill ta ett exempel: de arbetshandikappade och Samhällsföretag.Där dras tumskruven åt inte minst i mitt län, vilket arbetsmarknadsministernväl vet genom den uppvaktning som gjorts. Det är väldigt hårda bud inomSamhällsföretag, och där finner vi en grupp av dem som är på väg att slås ut.Drar man åt skruven ett varv till, var är då rehabiliteringen? Är detförtidspensionering som väntar bakom dörren för de arbetshandikappade? Den synman har på den delen av arbetslivet i den praktiska politiken gör ju att virekryterar nya skaror till de utslagna. Arbetsmarknadsministernsäger att det är av stor betydelse att förbättra miljön och förebygga skadoroch sjukdomar. Ja, det är väl kanske det allra vikfigaste .