prot · G809110 · 1984-12-31 00:00:00 — Men jag har sagt att äganderätten till fiskevatten, fiskerätten,innebär alt man har rätt lill den fisk som befinner sig i de man äger.Delta har också den långa raden av remissinstanser klart och tydligt uttalat. Jag vidhåller att majoriteten av de rättsliga instansersom handlägger sådana här frågor har varit kritiska. Några av de rättsligainstanserna har sagt atl de i princip kan gå med på det här förslaget, men dehar icke haft den inställning fill ersättningsfrågan som regeringen ställer sigbakom. Och det är den som är det allvarliga. Man berövar vissa grupper avmänniskor en äganderätt som de har utan att ge dem full ersättning. Att geersättning för inkomstbortfallet är något nytt i svensk lag. Det finns såvittjag vet icke något enda exempel på att man har förfogat över annans egendom ochbara betalat ersättning för inkomstbortfallet. Såvitt jag vet är det så. Menjag kan ha fel. Rätta mig i så fall! Där har ju sin chans. AnL109.Jordbruksminister : Fru talman! framhärdar medatl säga alt jag pratar runt de rättsliga problemen. Jag har åberopat derättsinstanser som faktiskt är i majoritet och som har uttalat sig till förfnånför den inställning som propositionen bygger på, att man i den här meningenmyckel väl kan vidga en frihet av allemansrättslig karaktär med stöd av demotiv som anförts. Sedan kom tillbaka till vad som är hansproblem. Jag är medveten om att med ett ökat antal människor inom ett visstnaturområde ökas förslitningen. Men vad är det vi gör nu för bl. Jo, vi öppnar möjligheterna för dem att söka sig till sittfiske utefter hela kusten i stället för att tvinga dem att koncentrera sig tillvissa områden. Viljan att skapa dessa möjligheterpå frivillig väg, som så många talat om, har tyvärr inte varit sä där våldsamtframträdande. Jag kan hålla med om ull sedan den här debatten kom i gång är detförståeligt alt mun inle bildar fiskevårdsområden ulan avvaktar för att se vadsom kommer att hända. Men hade inte så särskilt mycket hänt, dettorde alla vara klurt medvetna om. säger att vi tar ifrån människor derasegendom. Vi tar inte ifrån någon hans egendom. I den första omgången, imotionen, var det fråga om att lösa in fisket, men vi avstod från att göra detoch i den meningen ta ifrån ägarna egendom och betala för det. Vi konstaterade atl om nian begränsar sig tillhandredskapsfiske, innebär detta ett så obetydligt intrång i den enskildafiskevattenägarens möjligheter att förfoga över sitt vatten, att det inte kanbetraktas som något avgörande bekymmer, har l,ex, sagl att detinte finns anledning misslänka att ett handredskapsfiske, som på det här sättetsprids ut över hela kusten, kommer att vara till förfång. Skulle det uppstå speciellt tryck på något område, framförullt om en yrkesfiskare skulle drabbas på något sätt, finns det möjligheter,som har sagt, att vidta de åtgärder i form av restriktioner somi så fall kan skydda yrkesfiskarens intresse. Jag är medveten om, , all det inte bara ärvälbeställt folk .som bor i skärgården. Jag är särskilt väl medveten om det,eftersom det var jagsom lade fram skärgårdspropositionen, som hade till syfteatt underlätta möjligheterna för den åretmntboende befolkningen i skärgårdenatt vara bofast där ute. Det var en proposition genom vilken vi försökte samlaolika former av stödåtgärder från samhällets sida för att människor, med enkombination av jordbruk, fiske, hantverk och turism, skulle kunna få sinförsörjning i skärgården. Jag tror att i ett vettigt umgänge mellan deåretmntboende skärgårdsborna och dem som söker sig ut i skärgården skall ocksådet fria handredskapsfisket skapa förutsättningar för inkomster ål deåretmntboende i skärgården. Jag får fortfarande ett intryck av, när här, atl han betraktar de möjligheter som vi vill skapa för de mångasom ett hot mot naturen på de 22 000 öarna i vår skärgård. Därför mobiliserasallt detta motstånd och görs alla dessa försök alt skildra de grupper av låtoss kalla det fritidsfolk eller rekreationssökande allmänhet som skulle fåbättre möjligheter till fiske som potentiella risker för naturen och som skadegörarei sådan omfattning att de över huvud laget borde hållas kort. Del är ju deltasom hela argumentering går ut på. Vi har häri landet en fantastisk förmån att ha tillgångtill en natur som inte många andra länder kan erbjuda. Vi är inte särskiltmånga människor. 8 miljoner, och nog borde vi kunna ordna det så att vi kanhantera vår förnämliga natur utan vådor, så att invånarna i landet kan njuta avnaturen också i den meningen att de kan komma ut och få sänka ner en rev ochkanske ha turen att få en abborre eller gädda på kroken. Förste vice talmannen anmälde attArne i och anhållit att fill protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt fill ytterligare repliker. AnL 110 (): Det har sagts många vackra ord om våraskärgårdar och sjöområden i i debatten här . Det är ingen tvekanom att det är en unik tillgång som vi har i . För hundratusentalsmänniskor erbjuder dessa områden möjlighet till rekreafion och skönhetsvärdenav stora mått. Men en viktig anledning till att detta är en så stor tillgång ärdet faktum att det inte är fråga om några museiområden.eller folklommanaturparker, utan att såväl våra skärgårdar som våra sjölandskap också ärhembygd för tiotusentals människor. Just delta med en levande skärgård, enlevande kustbygd, är en viktig del av denna omistliga tillgång. För de människor som bor i dessa bygder är det i dessaområden som de skall hämta sin försörjning. Vi vet alla att det ofta är myckethårda villkor för människorna t. ex. i våra skärgårdar. Man är beroende av väderoch vind, man är beroende av magra marker, besvärliga kommunikationsproblem,inte minst på vintrarna. finns det gott om folk, men vinlertid är detglest mellan människorna. De som skall bo och verka permanent i våra skärgårdarmåste ta vara på alla utkomstmöjligheter. De utgör en utsatt grupp, en i mångahänseenden hotad grupp, yrkesfiskare, skärgårdsbönder osv. Det är mot dennagrupp som regeringen riktar sitt slag. Detta har väckt en mycket stark reaktion bland de drabbademänniskorna. Jag vågar påstå att det går en våg av vrede längs ostkusten som enföljd av det förslag som vi nu diskuterar. Jag har haft anledning till rikligakontakter med fiskare och bofasta skärgårdsbor, och jag kan vitsorda derasindignation. Det gäller inte bara ägare av fiskevatten, utan ocksåmånga yrkesfiskare som är fiskearrendatorer och som i praktiken drabbas påprecis samma sätt som fiskevattensägare. De upplever att de offras för att blivalfläsk åt socialdemokraterna. De känner att de motiv som anförs till försvarför detta förslag är tunna och konstruerade. Påståendet att detta skulle kunnabetraktas som en allemansrätt är naturligtvis ihåligt. Att jämföra fisk med bäroch svamp är naturligtvis en orimlighet. Fisken är en viktig del avutkomstmöjligheterna för människorna i våra skärgårdar. Ingenstans har allemansrätten inkluderat attfånga och döda levande djur. Varför skall detta vara fallet i våra skärgårdaroch våra sjöar? Det är helt klart att fiske inte kan jämföras med bärplockning.Fiske kan enbart jämföras med jakt. Den frågeställning som bl,a, tagit upp är naturligtvis mycket relevant, och det är att notera attjordbruksministern inte gick i svaromål mot den. För de drabbade människorna i våra skärgårdar och vid vårasjöar är nackdelarna uppenbara. Det blir fråga om konkurrens om fisket, ochdetta kan lokalt få effekter i form av risk för utfiskning. Detförsvinner en inkomstkälla som man har utnyttjat eller som är potentiell,men i varje fall en inkomstmöjlighet, och sådana har man inte för många i vårskärgård. Vidare föreligger en ökad risk för skador på fastaredskap. Detta är redan nu ett problem. Med ett mera omfattande ochsvårkontrollerat fritidsfiske blir skaderiskerna betydligt större. Det blir också betydligt svårare att kontrollerafiskevattnen och motverka tjuvfiske av olika slag. Men, fru talman, jag vill påstå att den lösning som manhar valt innebär stora nackdelar även för sportfiskarna. Del kommer atl ledalill sämre relationer mellan fritidsfolket och den bofasta befolkningeneftersom den bofasta befolkningen känner att deras intressen har svikits.Förslaget kan i vissa fall innebära försämrade utkomstmöjligheter och därmedell hot mot den levande skärgården. Att vi haren levande skärgårdar ju viktigtockså för fritidsfolket. Förslaget innebär dessutom försämrade förutsättningar förfiskevården, och det drabbar naturligtvis också sportfiskarna. Det här hargjort att inte bara företrädare för bofast skärgårdsbefolkning och yrkesfiskarehar reagerat utan också sportfiskeföreningar, fritidsförvaltningar ochliknande. Ambitionen att ge många människor möjlighet att komma ut ivåra skärgårdar och till våra och bedriva ett fritidsfiske - somjordbruksministern har talat sig så varm för - delas av många. Jag vill påståatt även de som är bofasta i skärgården delar den ambitionen. Därför har deorganisationer som närmast företräder de berörda befolkningsgrupperna -LRF,, Sveriges oslkustfiskares centralförbund ochSkärgårdarnas intresseföreningars kontaktorganisation - ställt sig bakom ettgemensamt alternativförslag som innebär atl man satsar på att bygga upp storafiskevårdsområden och genomföra en samordning länsvis eller sjövis. Det härförslaget skulle göra det möjligt för var och en som är intresserad av attbedriva ett sportfiske att lösa ett fiskekort som skulle kunna gälla ett heltlän eller i en hel stor sjö. Detta innebär ändå att man fortfarande har ett system somtillför resurser till fiskevården och som medför alt man har kontroll översportfisket. Genom en sådan lösning kan man garantera goda möjligheter tillfiske för alla som är intresserade av det till överkomliga kostnader - så attkostnaden inte blir något hinder för någon. Det innebär att man kangarantera en god fiskevård. Vidare kan man med detta system garantera ett gottsamarbete med den bofasta skärgårdsbefolkningen. Det innebär också en respektför de legitima intressen som de bofasta har, de som är beroende av fisket ochfiskevattnen för sin försörjning. Det borde inte ha behövt bli någon motsättningom det här. Det borde ha gått att lösa denna fråga i samförstånd mellan dem somär intresserade av sportfiske och den bofasta skärgårdsbefolkningen. Det finnsett intresse från den bofasta skärgårdsbefolkningen - från skärgårdsbönder ochyrkesfiskare - att hjälpa till med att lösa dessa frågor, att medverka lill altsportfiskarna kommer åt fiskevattnen. Men manvalde inte samförståndets väg. Tydligen var de drabbade en för liten ochobetydlig grupp för att man skulle behöva ta hänsyn till den. Det var lättareoch billigare att köra över dessa människor. Det var lättare och billigare attkonfiskera deras fiskerättigheter. Det här är tragiskt. Det är sämre för alla,och det är ett övergrepp mot den bofasta skärgårdsbefolkningen ochfiskevattensägare vid de . Jag vill påstå att det också blir sämreför sportfiskarna jämfört med det förslag som fiskevattensägarnas ochyrkesfiskarnas organisationer har ställt sig bakom. De försämringarna fårregeringen och majoriteten här i - socialdemokrater och vpk-are - tapå sig det fulla ansvaret för. Jag vill yrka bifall till reservationerna 1 och 2. AnL 111HANS (): De främsta skola bliva de sista, ellernågonting i den stilen, står det i . Jag stod som första namnpå talarlistan och har åkt ned till nästan sista, vilket gör att det mestaav alla de visa ord som jag hade funderat ut redan är sagt. Det blev inte såmycket över, men om jag säger dessa en gång till, tror jag inte att det skadardet heller. Det har varit många och långa tidningsinsändare ochutskottsuppvaklning-ar, innan det förslag till fritt handredskapsfiske som viom skall anta blivit färdigt för beslut. Man hade väl med tanke pådenna långa skapelsetid haft anledning att vänta sig ett så mycket bättreförslag, men motsatsen har blivit fallet. Vi får en fill sedvänjakamouflerad lag, luddig i sin utformning och illa genomtänkt i vad avserkonsekvenserna på snart sagt varenda punkt. Med suveränt förakt för denenskilda äganderätten och för den historiska verklighet som ligger bakom ensedvanerätt sådan som vår svenska allemansrätt berövar man flskevaltensägarnaderas ensamrätt till sin egendom. Den ersättning som i ett sådant fall i ettvästerländskt samhälle borde vara självklar kommer närmast att bli något somutgår bara i undantagsfall. Det flnns bara ett svenskt ord för tilltagel att utanbetalning lägga sig till med annans egendom, och det ordet är stöld. Sedan fårlagrådet, eller vad det nu är för några, försöka slingra sig från det bäst mangitter. Men stöldbegreppet är där. Man kan försöka förvilla begreppen och istället begagna den utländska synonymen konfiskation. Del ändrar ingenting isak men kanske låter litet bättre. Vi moderater kan under inga omständighetergodta något sådant, allra minst när det gäller en ren hobbyverksamhet som påsina håll direkt drabbar den bofasta befolkningens utkomstmöjligheter. Intrång i den enskilda äganderätten har förekommit fleragånger, men då har ersättning utgått, låt vara ibland efter 10, 15 eller 18 årslångdragna förhandlingar, men sådant har vi kunnat acceptera. Vi har varit med om huruledes lag, som utgickfrån den gamla nordiska rättsuppfattningen att fisket var ett tillbehör tilljordegendomen, naggats i kanterna - 1928 då fisket påvästkusten blev fritt, 1932 var det strömmingsfisket med skotar som blev fritt,1950 fick vi en genomgripande ändring av hela fiskelagen, och 1956 skedde enutvidgning av snörpvadsfisket i , som medförde ganska kraftiga ingrepp.Parterna kom ändå alltid till slut överens, även om det som sagt påsina håll kunde ta . Man ifrågasatte från regeringshåll inte attersättning skulle utgå, det gällde bara att komma överens om hur. Så är detinte den här gången, då den röda infiltrationen tycks ha gått långt inom detsocialdemokratiska partiet. Om konfiskationen medför inkomstbortfall, som medarrendekontrakt eller handlingar av annat slag kan styrkas, bör ersättningutgå, annars inte. Så kommer att besluta. En av förutsättningarna för att man över huvud taget kan diskuteraintrångsersättning tycks med andra ord vara att jag på ett eller annat sättgjort pengar av egendomen. Har jag varit generös och inte tagit betalt blir detsurt efteråt. Men detta att man måste ha gjort pengar först av egendomen föratt över huvud taget komma i fråga för ersättning är för mig ett fullkomligtbarockt argument, vars galenskap närmast kan jämföras med en konfiskation avexempelvis konstnärliga värden hos en tavla som jag inte tagit betalt för attvisa. Och det återstår många dunkla punkter när det gällerersättningen för av det fria handredskapsfisket vållade intrång. Jag skall bara ta upp en sådan punkt, . Det är en mycket vanlig företeelse att företag med egnafiskevatten gratis upplåter dessa till sina medarbetare som en anställningsförmån,omöjlig att värdera i pengar. Hur avser socialdemokraterna att klara denersättningen? Hur skall man kompensera det bortfall av rekreation förifrågavarande arbetarstam som blir följden av att ensamrätten till fisketkonfiskeras? Håkan.Strömberg hade väldigt svårt att hålla sig för skratt närhan förklarade att detta var en så obetydlig sak, men jag kan försäkra att dearbetare som är beroende av denna möjlighet inte alls tar det lika muntert. Jaghar i företagsnämnden fått en liten anmärkning för att jag har varit för snällatt släppa dit utomstående fiskare. Fisket var något som hörde tillarbetsplatsen, och det skulle jag vara, så snäll och rätta mig efter - vilketjag naturligtvis också gjorde. Hur skall rrian vidare kunna genomföra någrafiskevårdsplaner, som vi i hushållningssällskap och fiskerinämnder arbetar såivrigt för, när vi inte har någon som helst kontroll över utsocknesfritidsfiskare? Att det blir betydligt enklare erkänns, eftersom det inte gåratt bedriva någon fiskevård. Fiskets vanhävdslag, 30 § i fiskelagen, kan alltsåslopas - men det var väl ändå inte riktigt detta som var meningen med det hela? Den provkarta på illa genomtänkta åtgärder jag här harlämnat är nog för att avslå propositionen, och jag yrkar därför bifall tillreservation 1, Jag kan emellertid grunda ett sådant yrkande också på debetänkliga principiella följderna, som regeringen inte heller brytt sig om attreda ut. Jag skall nöja mig med att här bara ta upp en punkt,föranledd av den sats som vi har talat om och som är utfunderad avnågot ljushuvud i lagrådet som menar "att ofångad fisk inte är föremål förnågons äganderätt". Ett sådant påstående kan givetvis inte gälla enbartfisk utan även andra djur som inte är säkert instängda bakom lämpliga stängsel.Därför vill jag här fråga regeringspartiets talesman, om han kan tala om förmig vilken den Torsdagenden 28 inars 1985 juridiskaskillnaden är mellan t, ex, en gädda och en älg. Märk väl att min fråga gällerden juridiska skillnaden. Den vertebratzoologisk-ichtyologiska skillnaden utgårjag faktiskt ifrån att jag inte skall behöva utreda närmare. Vad jag efterlyserär alltså, än en gång, den juridiska skillnaden mellan å ena sidan en sådan därvanlig älg med ett ben i vart hörn, som vi då och då ser, å andra sidan engädda, sådan som friluftsfolket hoppas fånga i mängder, sedan antagitden lag vi nu behandlar. Jaghar ställt min fråga fill flera framstående jurister, som alla gett samma svar:Det finns inte någon sådan principiell skillnad. Dettainnebär alltså, att vi, om vi godtar lagrådets uttalande om äganderätt tillofångad fisk, också utan någon som helst utredning avskaffar hela vår enskildaälgjakt. Jag tror att de farhågor som här har yppats sannerligen inte ärobefogade. Det är mig angeläget att med skärpa ta avstånd från lagrådetsuttalande, som, om någon vill leta efter det, återfinns mitt på s, 152 ipropositionen. Jagvill också rikta frågan till socialdemokraternas talesman: ni avstånd frånlagrådets här berörda uttalande? Om inte, är det ytterligt betänkligt, och jaghar svårt att tänka mig att våra väljare avsett att ge oss mandat för en sålångt gående åtgärd som denna. Vi riskerar att därigenom fältet läggs öppet förbetydligt längre gående socialiseringar, och jag yrkar därför än en gång påbifall fill reservation nr 1. AnL 112 (): Den fråga som vi nu behandlar är ur demokratisk synpunkt viktig. Föross socialdemokrater är det en angelägen uppgift att utveckla en god socialrekreafionspolitik för fler människor. Ett sådant inslag är det friahandredskapsfisket. Föross som bor bl. a. i är denna frihetsreform mycket efterlängtad.Jag anser, liksom jordbruksminister , att det friahandredskapsfisket är en vidareutveckling av den allemansrätt som vi har i vårtdemokratiska land. Föross som bor i har det varit mycket svårt att förstå varför detskall fordras fiskekort utefter medan fisket är fritt iNorrland samt utefter väst- och sydkusterna. Ännu obegripligare är att man iBlekinge och utefter Gotlandskusten får fritt fiska med nät men inte med spö. Denhär demokratiska frihetsreformen har mötts med stor uppskattning i vida kretsari vårt län. Det visar att förslaget har en mycket bred förankring hos den storaallmänheten, vilket har framkommit i tidningsartiklar, brev och enskildatelefonsamtal. Det är få ämnen som likt denna reform talar till östgötarnashjärtan. Mensom alltid när vi socialdemokrater lagt fram och genomfört olikareformer i syfte att nå frihet för de många, finns det även denna gångmotståndare som mycket osakligt går till angrepp mot denna frihetsreform. IÖstergötland har det varit protestmöten. Det är speciellt och som. med mycket osakligapåståenden, gått fill angrepp mot den fiskande allmänheten, speciellt motsportfiskarna. Enligtdessa två ägarorganisationer handlar förslaget om att man konfiskerar enskildegendom. Vi som skall besluta i detta ärende vet att detta förslag inte har attgöra med någon stöld av enskilt vatten, och det har också lagrådet slagit fast. Vidaremenar man att denna frihetsreform skulle vara ett skamgrepp av aldrig tidigareskådat slag. Denna typ av påståenden är grovt överdrivna, åtminstone för densom är någorlunda allmänbildad i fråga om historia och nutidshändelser, Istället upplever vi övriga östgötar ett slags skamgrepp, eftersom vår kuststräckainte har varit fri för handredskapsfiske. Manpåstår också att den fiskande allmänheten kommer att förstöra naturen iskärgården och förstöra fiskarnas redskap, och man fruktar för utfiskning avvissa fiskarter m, m. Vissa tror också att det kommer att bli en stor invasionav fritidsfiskare . Det tror inte jag. Jag tror att den bredaallmänheten har annat att göra . Dessatvå ägarorganisationer har genom sitt agerande i bidragit till attunderblåsa en allvarlig konfrontation mellan skärgårdsbefolkningen och. Det har uttalats att skärgårdsbefolkningens intresse föratt ge hjälp och service till nödställda fritidsfiskare som kommer att utnyttjaden nya fiskerätten kan försvinna. Jagär övertygad om att denna frihetsreform, som vi nu skall besluta om, kommer attbli en viktig möjlighet för en bred allmänhet att få uppleva skärgårdens miljöoch natur. Jag är också övertygad om att allmänheten kommer att motsvara detförtroende som ett genomförande av förslaget innebär. Jagär lika övertygad om att skärgårdsbefolkningen och vattenägarna efter dettabeslut kommer att välkomna och serva fritidsfiskarna på ett bra sätt, som dealltid har gjort, Östersjönborde kallas fredens hav, och den kallas också så . Äntligen blir det nufritt för oss östgötar att få fiska vid Östkusten, Jag tycker att detta är ett bra förslag, och jag yrkar bifall tilljordbruksutskottets hemställan i dess helhet. Överläggningen var härmedavslutad. Utskottetshemställan bifölls med 151 röster mot 131 för hemställan i reservation 1 avEinar m,fl. Utskottetsmotivering - som ställdes mot utskottets mofivering med den ändring däri somföreslagits i reservation 4 av - godkändes med acklamation. Nr 110 16 § Föredrogs 28 mars1985 1984/85:13 Tilläggsbudget II inom finansdepartementetsverksamhetsområ- de (prop, 1984/85:101 delvis) 1984/85:14Vissa anslag för /86 inom finansdepartementels verksamhetsområde(prop, 1984/85:100 delvis) 1984/85:15 Vissa anslag för /86 inomcivildepartementels verksamhetsområde (prop, 1984/85:100 delvis) Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt, 17 § Kammaren beslöt attförhandlingarna skulle fortsättas vid morgonda gens sammanträde, 18 § AnL 113 FÖRSTE VICE TALMANNEN: På morgondagens föredragningslista upptasbostadsutskottets betänkande 12 främst bland två gånger bordlagda ärenden, 19 § Kammaren åtskildes kl,23,52, In fidem