prot · G80927 · 1984-12-31 00:00:00 — Här har vi internationellt sett en unik möjlighet för icke markägare att få tillträde till våra marker ochfritt plocka bär och svamp. Detta har fungerat mycket bra. Det sker med stort hänsynstagande till naturen. I och med ett riksdagsbeslut om fritt fiske med handredskap finns det en möjlighet för dem som så önskar att få fri tillgång till en stor del av våra vatten. Det är möjligt att man måste skydda vissa områden, förreproduktion och fiskevård, och även natur och djur måste i vissa fall skyddas,för att vi skall få en miljö som förhindrar förslitning och utrotning. Men detär detta som måste vara avgörande för de restriktioner som lokalt måstetillämpas. Och den möjligheten kommer att finnas i tillämpningsreglerna för detfria handredskapsfisket. Det skall inte vara den som äger marken jag står pånär jag bedriver mitt fiske som skall avgöra om jag får fiska eller inte. Därför, fru talman, tycker jag att det är väl motiveratatt avslå reservationen. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. 64 (); ställde frågan varför ettfiskevårdsområde skulle vara ett bättre sätt att klara detta. Utan tvivelkommer det att bli ett bättre fiskevårdsarbete i en fiskevårdsförening. De somär ansvariga kommer ju att ha ett direkt motiv för att sköta det hela. Om mansläpper loss det fria handredskapsfisket kvarstår inte det motivet, i varjefall inte på samma sätt. Det är lättare att på detta sätt klara naturvårdshänsynen,som man i varje fall i alla andra sammanhang från socialdemokrafiskt hållbrukar säga att man är mån om. Detsamma gäller fågelskyddet. Ofta är det i deaktuella strandzonerna som fåglarna häckar, och man kan inte begära attmänniskor som kommer ut och fiskar skall veta var de skall varaförsiktiga. Det innebär att man måste vara mycket mer restriktiv och avsättafågelskyddsområden på betydligt fler ställen än . Likheten med bär och svamp är inte särskilt påfallande.Bär och svamp kommer tillbaka om man inte hanterar dem alltför illa.Men om man fiskar bort fisken återkommer den inte lika lätt. 65 (); Skyddet för natur och djur har ingenting medbildandet av fiskevårdsområden att göra, utan vad man efterlyser ireservationen är ett underlättande av bestämmelserna för bildande avfiskevårdsområden. Från utskottsmajoriteten har vi funnit att det inte är därsvårigheterna ligger. Det är mycket enkelt att bilda ett fiskevårdsområde - detgäller bara att vara aktiv. Men när delägarna i ettfiskevårdsområde blir alltför passiva genom att det kanske finns ett motståndtill bildandet, då händer ingenting. Då blir det passivt, då inträder inteheller det nödvändiga skyddet för marker, djur och natur som måste tillämpasoch då fungerar ingenting alls. Det innebär inte att tillämpningen avbestämmelserna underlättas, I ett fritt handredskapsfiske, som finns utefterhela och , fungerar det mycket väl, och där uppstårinte några större problem. De problem som eventuellt skulle kunna inträffa medett fritt handredskapsfiske utefter ostkusten kan lösas med lokalabestämmelser. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten om jordbruksutskottetsbetänkande 6.) 66FÖRSTE VICE TALMANNEN; Kammaren övergår nu till att debattera jordbruksutskottetsbetänkande 6 om avfallshantering. 67JAN-ERIC VIRGIN (m): I en folkpartistisk motion angåendemiljöfarligt avfall tas bl. a. ;s exportmonopol upp. rekonstruerades 1975, och staten gick in somhuvuddelägare ,andel. Övriga delägare är ochNäringslivets stiftelse för avfallsbehandling. beslöt regeringen om en ändring i förordningenom miljöfarligt avfall som ger ett reellt monopol på hanteringen avsådant avfall. Bolagets hantering undantogs redan från början frånmarknadsekonomin. Vi moderater anser i likhet med motionärerna att tillståndtill export av miljöfarligt avfall skall kunna ske på ett frånmiljöskyddssynpunkt minst lika tillfredsställande sätt som om avfalletomhändertogs av . Det finns enligt vår mening ingen anledning att försvåraexport av avfall för destruktion i annat land när det anses som ekonomisktfördelaktigt. Majoriteten i utskottet anser dock att tillstånd tillutförsel av miljöfarligt avfall endast kan ges om det antas att det slutligtomhändertas på ett från miljö- och hälsovårdssynpunkt väsentligt bättre sätt änom avfallet omhändertas av . Skillnaden är alltså den att vi anser att omhändertagandetskall ske på ett likvärdigt sätt, medan utskottsmajoriteten förordar attavfallet skall omhändertas på ett väsentligt bättre sätt än vad som sker omdet hela sköts av , för att tillstånd till utförsel skall kunna lämnas. Jag yrkarbifall till reservationen om avfallshantering. Jag skall nu övergå till att tala om vad utskottet skriverangående bilskrotningslagen. Under har ca 100 000 bilar samlats in kampanjer av varierande omfattning. Det kan jämföras med att f. n. ca130 000 bilar skrotas . Ett stort antal bilar är avställda i bilregistret. Deflesta av dem är skrotfärdiga, och en del är redan skrotade utan att detta haranmälts. Problemen med de avställda bilarna växer snabbt. År 1974fanns det 230 000 och 1982 780 000. Någon gräns för hur länge en bil får varaavställd finns inte. En särskild bilskrotningslag finns . Varjeköpare av en ny bil måste betala . i skrotningsavgift till den s. k.bilskrotningsfonden. I fonden finns f. n. närmare 150 milj. kr. Pengarnaanvänds till bilskrot-ningspremier - . per bil - som ägaren får ut vidskrotningen. Tanken med bilskrotningspremien var att förhindra attbilarna skulle hamna i naturen, på skogsvägar eller på undangömda ställen.Numera är dockpremien knappast den morot den kanske var från början. Inflationen har urholkatpremiens värde, eftersom premien inte har höjts som har gått.I dag kostar en skrotning ofta lika mycket som premien ger, ibland mera. har länge verkat för att få premien höjd.I dag har den knappast någon effekt alls. I däremot, där man har enpremie på ca , fungerar systemet bra. Under allmänna motionstiden avlämnade jag en motionangående en översyn av bilskrotningslagen. lämnadestatskontoret en rapport till angående förslag tilländrade regler för bilskrotning. Vidare arbetar man i trafiksäkerhetsverket meden utredning om det s. k. avställningsinstitutet i bilregistret. Resultatetskall avlämnas till . Utskottet anser att man skall avvakta de olikainstansernas överväganden. Jag skriver i ett särskilt yttrande i betänkandet,att beredning i av bilskrotningslagen icke börfördröjas genom att man inväntar utredningen om avställningsinstitutet, utanatt förslagen bör kunna föreläggas som två olika ärenden. Förslagenbehandlar olika delar av skrotningsproblematiken. Om frågan skall kunnabehandlas så praktiskt som möjligt bör departementen genomföra förslagenseparat. Tidsaspekten är av stor betydelse för skrotningsbranschennär det gäller att få ett beslut av angående ändring avbilskrotningslagen. Försäljningen av bilskrot till bilfragmentering harminskat sedan statskontorets förslag offentliggjordes. Man kan förmoda attleverantörerna ökar sina lager i avvaktan på att förslaget om höjdaskrotningspremier blir verklighet. Kan man hoppas att detta kommer att ske ? 68LENNART BRUNANDER (c): I jordbruksutskottets betänkande nr 7behandlar vi en rad motioner som tar upp frågan om tungmetaller i batterier ochpå vilket sätt vi skall begränsa spridningen i naturen av dessa. Vi har gjortansträngningar inom en rad olika sektorer av samhället för att minskaspridningen av kvicksilver och kadmium. Vi har också lyckats minska denspridningen. Men när det gäller batterier har vi en motsatt utveckling. Jag tänkte börja med att läsa upp ett avsnitt avjordbruksutskottets betänkande från . Där ger vi en bakgrund tillproblemet. "Utsläpp av tungmetallerna kvicksilver och kadmiumhar mycket allvarliga effekter i miljön. Ämnena är starkt giftiga. De är ocksåbeständiga och har förmågan att ackumuleras i levande organismer. Åtgärder harvidtagits för att minska kvicksilverutsläppen. Framför allthar industrins utsläpp av kvicksilver minskat drastiskt. Den minskning avtungmetallutsläpp som sålunda ägt rum har i stor utsträckning tillkommit som enföljd av politiska beslut i och regeringen och med statensnaturvårdsverk som verkställande myndighet. har användningen av små batterierinnehållande bl. a. kvicksilver och kadmium, men även andra tungmetaller, ökatsnabbt. batterieranvänds i elektriska apparater av olika slag som kameror, hörapparater,klockor m. m. Batterierna har olika sammansättning. När batterierna förbrukatshamnar de till övervägande delen i hushållsavfallet. Det har visat sig svårtatt separera ut de miljöfarliga batterierna sedan de väl hamnat i avfallet. Såvälpå centralt håll som i vissa kommuner har ansträngningar gjorts för att samlain batterier separat, men resultatet härav anses inte tillfredsställande.Enligt beräkningar hamnade kvicksilver från batterier ihushållsavfallet . En dryg tredjedel av avfallet bränns f. n. vilketinnebär att ca kvicksilver från batterier släpps ut med rökgasernatrots viss rening. Uppskattningsvis kadmium förekommer i de småbatterier av sluten typ som säljs. Huvuddelen av dessa befaras hamna iavfallet." Där är detslut på citatet från utskottets skrivning . Utskottsmajoriteten konstaterar också atttungmetaller medför ett stort problem och att det vikfigaste problemet just nuär hushållsavfallet. Utskottsmajoriteten säger att batteribranschen i förstahand borde ha ansvaret härvidlag. Man utgår från att regeringen skall göranågot. Men vi kan knappast ta på vårt ansvar att sitta här i ochvänta på att regeringen skall handla. Vi har haft frågan uppe till diskussionvid flera tillfällen, men fortfarande har ingenting hänt. har gjort en utredning, som visade attvissa åtgärder faktiskt skulle ge resultat. Man räknar med att inom två årskulle mängden kvicksilver i hushållsavfallet minska från fill -alltså en halvering på de två åren. Man räknar vidare med att mängden kadmium ihushållsavfallet skulle minska från till . Det skulle således blibetydande vinster, men ändå vidtas inga åtgärder. Förmodligen är det nödvändigt att hitta någon typ avpantsystem för att få det hela att fungera. I vilket fall som helst kräver vi ivår reservation nr 3 att regeringen skall lägga fram förslag till lösning. Vimåste komma till skott och få någonting gjort med detsamma. Jag yrkarhärmed bifall till reservation 3. I reservation 6 tar vi upp frågan om en utvidgning avbilskrotningslagen, så att den också skall täcka in elektriska hushållsmaskineroch annat, som kan hamna i naturen på samma sätt som gamla bilar. Det finnsalltså anledning att utvidga den lagen. Vi vill också på den punkten ha förslagtill åtgärder från regeringen. Med detta, fru talman, yrkar jag än en gång bifall tillreservation 3, samt bifall till reservation 6. 69LARS (): Jag vill kommenterade reservationer somfolkpartiet har fogat till betänkandet. har även aktualiseratproblemen med PCB. Utskottets svar överensstämmer med vad man har sagttidigare: Utredningsarbete pågår. finns det metoder som ger mertillfredsställande destruktion än de metoder som allmänt tillämpas i vårt land.Vi finner att PCB är en så allvarlig miljörisk att alla tänkbara åtgärder börvidtas. måste mangå grundligare till väga i denna fråga än vad man har gjort och tillsättaen arbetsgrupp, som gör en förutsättningslös utredning om alternativa metoder. Jag yrkarbifall till reservation 1. Frågan om miljöfarliga batterier har diskuterats mångagånger i . Svaret är detsamma nu som tidigare; Ärendet bereds iregeringskansliet. Min fråga blir då; Hur lång får en sådan beredningstid vara?Ärendet har ju snart legat i kanslihuset. Tungmetallerna kadmium ochkvicksilver från batterier är en betydande del av de tungmetaller som sprids ivår miljö genom hushållssoporna. Vi har hört om det tidigare i debatten. Detmåste finnas möjlighet att anordna ett system för insamling av batterier. Vivill se ett förslag från regeringen! Är det verkligen meningen att frågan skallligga för s. k. beredning hela mandatperioden? bör, eftersom dettydligen inte händer någonting, göra ett uttalande. Jag yrkar bifall tillreservation 3. ställningstagande i frågan om är mycket intressant. Jag citerar ur majoritetens skrivning ibetänkandet; "hantering har redan från början väsentligenundantagits från marknadsekonomin. Regeringen har genom förordning (1983:720)ändrat förordningen om miljöfarligt avfall i den riktning som påtalas i motion1086. Tillstånd till utförsel av miljöfarligt avfall får sålunda meddelasendast om det kan antas att avfallet kommer att slutligt omhändertas på ettfrån hälso- och miljöskyddssynpunkt väsentligt bättre sätt än om avfalletomhändertas av ." Detta är alltså utskottets ställningstagande. Dekonkurrensbegränsningar som kungörelsen innebär bör bestå. har i sin motion tagit upp frågan omhandelshinder gentemot . Den norska industrin kan efter kungörelsensikraftträdande inte arbeta på samma villkor. Vad kemikommissionen säger i sitthuvudbetänkande är då intressant - utredningen pågår men man har alltsåavgivit sitt huvudbetänkande. med statssekreterare , tillika suppleant i jordbruksutskottet, som ordförande säger: "Förordningen om miljöfarligt avfall ändrades år 1983så att tillstånd för export av miljöfarligt avfall numera får ges endast om detkan antas att avfallet slutligt kommer att omhändertas på ett från hälso- ochmiljösynpunkt väsentligt bättre sätt än om avfallet omhändertas av (). Därigenom ställs större krav påomhändertagande i utlandet än hos . Detta innebär att kraven kommer ikonflikt med . Utförselkraven måste därför ändras så att detställs likvärdiga krav på omhändertagande i utlandet som hos . föreslår att exporttillstånd förmiljöfarligt avfall skall kunna beviljas om det kan styrkas att avfallet kanomhändertas slutligt på ett minst likvärdigt sätt. För export av sådant avfall somSAKAB inte kan slutligt omhänderta bör kravet vara att mottagaren kanslutbehandla avfallet på ett från hälso- och miljöskyddssynpunkt godtagbartsätt." - Detta säger alltså kemikommissionen. Det ärjust detta som har tagit upp i sin motion. blir då; Det är klart att man av misstag kan fastställa kungörelsersom står i strid med avtal i andra länder. Är det då inte rimligt att erkännadessa konsekvenser när utskottet behandlar ärendet? Det är ännu inte för sent för kammarens ledamöter attansluta sig till vårt yrkande. Jag yrkar bifall till reservation nr 2. Slutligen, fru talman, har vi från folkpartietaktualiserat frågan om freoner i samband med skrotning av hushållsmaskiner.Även här hänvisas till utredningsarbete som inte förefaller vara forcerat.Åtgärder behöver vidtas, och jag yrkar bifall till reservation 6. 70PER (vpk): I jordbruksutskottets betänkande nr 6 tillinnevarande besvaras ett antal motioner om avfallshantering. Blanddessa motioner finns vpk:s partimotion 1983/84:9061 vad avser yrkandena nr 2-6.Motionen i sin helhet tar upp frågor kring miljö- och naturresurspolitiken ochhar åtta yrkanden, av vilka fem sålunda besvaras i det nu förevarandebetänkandet. I fråga om två av yrkandena har vi nöjt oss med att foga särskildayttranden till betänkandet, under det att vi i fråga om tre reserverat oss. Iett fall - när det gäller miljöfarliga batterier - är reservationen gemensamför vpk;s representant och ledamöter från och . I den inledande motivtexten i vpk:s partimotion har vi tagitin två citat, ett från bilaga 11 i budgetpropositionen och ett från ensocialdemokratisk partimotion . Sammantaget ger dessatexter uttryck för en insikt om nödvändigheten av en kraftfull och beslutsammiljöpolitik, som också kommunisterna vill stödja. Vi menar nuatt det, när vi har en gemensam majoritet, också skall föras en sådan miljö-och resurspolitik. De avfallsfrågor som vi berör i vår motion och som nubesvaras i utskottsbetänkandet är viktiga delar i en sådan politik. Om man inte närmare sätter sig in i dessa avfallsfrågor,kan man få uppfattningen att de inte skulle vara så stora och viktiga. Men omman försöker penetrera dem, finner man att de är mycket viktiga. De frågor sombehandlas i detta betänkande är betydelsefulla just för ett industrisamhällesom . I det totala sammanhanget räcker det inte med att sökastäda upp i slutändan när konsumtionsvarorna har blivit till avfall, utanåtgärder måste sättas in redan vid källorna. Utsläpp av miljöskadliga ämnen iluft och vatten måste så långt möjligt förhindras. Materiella nyttigheter måsteredan på konstruktionsstadiet tillverkas så, att det blir lätt att återvinna deolika slag av material som varorna innehåller när de till slut uppträder som avfall. Det är därför särskilt viktigt att de råvaror som man kanförutse attdet blir knappt om inte förslösas genom spridning somavfall utan återvinningsmöjligheter. Det är också viktigt att de i produkternaingående ämnena är så miljövänliga som möjligt. Spridning av miljöskadliga,icke nedbrytbara ämnen ute i miljön, såsom vissa tungmetaller, måste på allasätt förhindras. Jagövergår med detta till att kommentera svaren i utskottsbetänkandet på I motionsyrkande 3 kräver vi tillkännagivande tillregeringen om försiktighetsåtgärder kring förmiljöfarligt avfall i inom Kumla kommun. Utskottet har gett ett mycketutförligt svar om tillkomst och verksamhet, nästan tre sidor ibetänkandet. Svaret är så positivt att vi har nöjt oss med ett särskiltyttrande och sålunda inte följt upp motionsyrkandet i en reservation. Utskottet skriver att de förslag som motionen tar uppredan är uppfyllda. Formellt är det nog också så, men det är inte helt säkertatt kraven reellt sett är uppfyllda. Som vi framhåller i motionen och i detsärskilda yttrandet var lokaliseringen till Norrtorp av intekonfliktfri utan i hög grad kontroversiell. De ursprungliga miljövillkoren förlokaliseringen överklagades av , och det ledde tillskärpningar. Trycket från opinionen har bidragit till att driva fram enkartläggning av läget i den yttre miljön runt Norrtorp före idrifttagandet avanläggningen. Härigenom blir det möjligt att senare kunna konstatera påverkanfrån de utsläpp som görs från anläggningen. Sådana mätningar kan också fåjuridisk betydelse om skadeståndstalan reses mot , Det har faktiskt redanskett. Det är synnerligen vikfigt att de utsläpp som fastlagtssom tillåtna för anläggningen i också hålls i verkligheten. Därförmåste det ske en kontinuerlig kontroll av alla utsläpp. För en anläggning somär så kontroversiell som den i måste det vara viktigt att vinnaallmänhetens förtroende. Särskilt viktigt är förtroendet från den befolkningsom bor i anläggningens närområde eller i den vanligaste vindriktningen från den. I samband med den massmediadebatt som förekommit under densenaste tiden om utsläpp av dioxiner och dibensofuraner från sopförbränningsanläggningarhar allmänhetens oro för sådana utsläpp ökat väsentligt. Från både dennuvarande regeringen och dess företrädare har det sagts att folks oro skall taspå allvar och leda till åtgärder som minskar eller undanröjer orsakerna tilloron. Så sade man speciellt under kärnkraftsdebatten . Det harfunnits, och finns alltjämt, en sådan oro hos människor som bor i närheten avanläggningen i . Just därför är det viktigt att utsläpp av dessagiftiga ämnen noga kontrolleras och hålls under den nivå som är tillåten,vilket innebär i det närmaste nollvärden. Mot den här bakgrunden kan det varanödvändigt att den övervakare som har tillsatt underprovdriftstiden blir kvar också efter denna fids utgång vid årsskiftet1984/1985. Det är även nödvändigt att det anvisas medel för en tjänsteman vidlänsstyrelsen i med uppgift att följa verksamheten vid Norrtorp. I yrkande nr 6 i vår motion kräver vi ettriksdagsuttalande om att miljöfarliga batterier skall återinsamlas enligtnaturvårdsverkets förslag och att man härvid går direkt på ett system med högpant för att få en så fullständig återinsamling som möjligt. Denna fråga ärsålunda väl beredd, och det finns förslag att sätta i verket. LItskottet utgårfrån att så skall bli fallet och att det därför inte behövs någon ytterligareriksdagens åtgärd. Här vill vi markera vår otålighet mot att åtgärder ännu intesatts in och mot att tungmetaller hamnar på våra soptippar och i växande gradsprids till atmosfärenvia den ökade sopförbränningen. Denna vår otålighet har tagit sig uttryck ireservation nr 3 till utskottsbetänkandet. I yrkande nr 2 i vår motion ställer vi krav på enhemställan från till regeringen om åtgärder för att sänkatungmetallhalten i slammet från avloppsreningsverken med syftet att kunna ökaanvändningen av slammet som jordförbättringsmedel inom jordbruket. Här ansersig utskottet ha kunnat konstatera en utveckling i rätt riktning. Vi tycker detär viktigt att en sådan utveckling verkligen kan beläggas och att trenden i såfall kan fortsätta. skall enligt utskottet också utfärda nyaråd och anvisningar om avloppsslammet. Vi tror att det blir nödvändigt attåterkomma i denna fråga, som måste följas noga. T. v. har vi nöjt oss med attfoga ett särskilt yttrande till betänkandet. I yrkande nr 4 i vpk;s parfimotion tar vi upp frågan omförbättring av pappersinsamlingen och förhindrande av att returpapper användssom bränsle i stället för som fiberråvara - allt i överensstämmelse med 1975års riksdagsbeslut. I utskottets svar redovisas en nivå på pappersinsamlingen,som börjar närma sig riksdagsbeslut. Man säger att priserna påreturpapper har blivit bättre och att en volym av beräknas varauppnådd . redovisas att industrin använt , varav sålundaen rätt stor del importerats. Man säger att det mål som satteupp i stor utsträckning infriats. Vi anser för vår del att vi snart tio årefter principbeslut borde helt ha förverkligat det uppställda måletoch dessutom ha satt stopp för den samhällsekonomiskt icke önskvärdaanvändningen av pappersavfall som bränsle i kommunala värmeverk. Därför har viavgivit reservation nr 4. Slutligen besvaras i utskottsbetänkandet mofionsyrkande nr5 i vår motion, vilket tar upp dryckesemballaget. Vi kräver här att det införsen ny form av returglas, som är bättre anpassad till nuvarande transportsystemoch som är lättare än de gamla returflaskorna. Vi kräver också att det införsett system med återglas i enlighet med beslut . Vidarekräver vi att det sker en utvärdering av engångsburkarna av aluminium efterutgången av . Den nivå av återvinning som uppställts som mål anservi alltför låg. En återvinning på bör uppnås, om vi skall haaluminiumburken kvar. Det är f. ö. en nivå som en utredning inom statensindustriverk har ansett vara rimlig att uppnå. Vi gick emot aluminiumburkensinförande, men vi måste nu ta ställning till den som ett existerande faktum. För län är införandet av ett återglassystem viktigtfrån sysselsättningssynpunkt vid i södra , Det är ocksåviktigt ur beredskapssynpunkt att de kvarvarande glasbruken får leva vidare. Enbas för återglaset var Systemets buteljer avsedda att bli enligtriksdagsbeslutet. Många av dessa buteljer är engångsbuteljer, och många av demsom återanvänds gör bara två tre s, k, trippar mot kanske 40 för återglaseninom bryggeriindustrin. Jag ställde en fråga till jordbruksministern omnär industrin kunde få besked om förverkligandet av beslut om ettåterglassystem och fick dåsamma svar som vi nu får i utskottets skrivning, nämligen att frågan om ettåterglassystem bereds i . Glasindustrin borde ha fått besked men hartydligen ännu inte fått något sådant. börjar det bli att ett beskedkommer. Jag läste i pressen att frågan också togs upp av en ledamot från mittlän på den socialdemokratiska partikongressen. Ett genomförande av återglassystemet skulle öppnamöjligheter för hushållen att bli av med avsevärda mängder av hushållsglas somnu går till de kommunala soptipparna och blir liggande där i evärderiig tid.Att så mycket icke-returglas som det bara är möjligt går fillbaka tillglasbruken som råvara är en angelägen miljöfråga, som skulle kunna lösas genomett återglassystem, vars införande inte ytterligare får förhalas. Därför har vireserverat oss i reservation nr 5. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationerna 3,4 och 5, som är fogade till jordbruksutskottets betänkande nr6. 71OVE ():