prot · G80946 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:46 1 § Justerades protokolletför . 2§ Svar på fråga 1984/85:223 om tandläkarnas sysselsättningssituation i har frågat statsrådet vilka åtgärderhon ämnar vidta i syfte att ge arbetslösa och nya tandläkare möjlighet att fåarbeta i sitt yrke. är sä fördelat att det är jag som skall svara på frågan. Närtandvårdsförsäkringen infördes skapades möjligheter för alla invånare ivårt land att få tandvård till överkomliga priser. Detta innebar i sin tur enkraftigt ökad efterfrågan på tandvård. För att tillgodose det ökadetandvårdsbehovet ökades ocksä antalet tandläkare kraftigt, är viemellerfid i den situationen att tandläkartätheten i stora delar av landet ärfillräcklig för att tillgodose tandvårdsbehovet. Det är också så att vårtsamhällsekonomiska läge inte tillåter en obegränsad expansion av tandvårdskostnaderna.Bl, a, av det skälet finns vissa begränsningar i tandläkares rätt att anslutasig till tandvårdsförsäkringen. Denomständigheten att tandläkartillgången är fillräcklig i stora delar av landetoch de begränsningar i anslutningsrätten till försäkringen som jag redogjortför kan emellertid sammantaget innebära vissa bekymmer ursysselsättningssynpunkt för framför allt de nya tandläkarna. Socialstyrelsenhåller f. n. på med en översyn av sysselsättningsläget inom tandvården för år1985. Denna översyn syftar till att ge underlag för bedömningar angåendetandläkarnas sysselsättningsituation . Först när resultatet avdetta arbete föreligger är det möjligt att göra bedömningar av om särskildaåtgärder behöver vidtas på det här området. Jagvill tillägga att ett arbete inletts för att pröva möjligheterna tillett nytt ersättningssystem för tandvärden. I det sammanhanget kommer ocksåreglerna för tandläkares anslutning till försäkringen att behandlas. 2BARBRO i (m); Jag ber att få tacka för svaret på min fråga,även om svaret inte gör någon av de arbetslösa tandläkarna särskilt glad. Jag har denna höst nästan blivit uppringd av ungablivande tandläkare som frågat vad de egentligen skall göra och bett om råd.Men det finns inga förutsättningar för mig att just nu ge dem något råd. Det ärdärför jag bollat över frågan till socialministern. Inom den offentligatandvårdssektorn finns praktiskt taget inga lediga tjänster.Folktandvården är fullt utbyggd, och landstingen anställer inga nya tandläkare.Av ekonomiska skäl konverteras i stället befintliga tjänster till AT-tjänster.Detta innebär att många som har vikariatsförordnande måste lämna sin tjänst.Detta är ju rysligt tråkigt. Inom den privata sektorn råder ett rigoröst näringsförbud.Den nuvarande etableringskontrollen vill regeringen förlänga ytteriigare ettår. Anledningen är, enligt socialministern, att tandvårdsförsäkringen inte harråd att anställa fler tandläkare. En god tandhälsa och tandvård på lika villkor för helabefolkningen - så lyder mälsåttningsparagrafen i proposition 79, som liggerpä bord. Har vi nått dit, eftersom regeringen medvetet låter ungatandläkare gä ut i arbetslöshet? Det var därförjag ville tala med henne . Ordagrant heter det i proposifionen vad gällergrupper med eftersatt tandvård: "Jag avser här närmast många av dem som ärintagna vid landstingensvärdinrättningar eller som hemsjukvårdspatienter. mångahandikappade har fått tandvård i alltför begränsad omfattning." Statsrådet berör vidare invandrarnas problem mycketflyktigt. Men, herr socialminister, dessa människor kommer att kräva mänga,många tandläkartimmar . De kommer att kosta oss mycket pengarjust när det gäller tandvården. En god tandhälsa och en god tandvård på lika villkor förhela befolkningen kan icke uppnås med de förutsättningar som finns dvs.den fortsatta rigorösa etableringskontrollen och de obefintliga nya tjänsterna.Jag skulle vilja fråga: Funderar inte socialministern på att åtminstone släppanågra etableringar fria för att avhjälpa den atuta bristen eller på att uppmanalandstingen att skaffa fram nya tjänster? Något lagfäst ansvar för landstingenfinns inte med i den kommande propositionen. Det sägs att denna fråga skall tasupp i senare sammanhang. Avser regeringen inte att göra någonting? Det verkarså när man läser svaret på min fråga. Det är naturligtvis olyckligt, vilken grupp detän är som råkar ut för arbetslöshet - olyckligt för individerna i den gruppenmen också olyckligt för samhället. tror jag emellertid är litet för mörk. Det äger ändå rum en ganska stor avgång. Barainom folktandvården skall mellan 60 och 100 platser nybesättas. Jag vetinte hur många det är på den privata sektorn, men det är just den saken somsocialstyrelsen håller på med att undersöka. Jag menar att det finns skäl att avvaktaden bedömningen innan vi diskuterar vilka åtgärder som skall vidtas. Det hörtill pjäsen att denna diskussion förs i nära kontakt med . Jag kan inte undgå att bli förvånad varjegäng en moderat talar i sitt specialämne. Då man ingår i den moderatariksdagsgruppen kräver man mängmiljardnedskärningar pä det offentliga området.Den offentliga sektorn skall krympas med mänga miljarder. Men sä fort mankommer in på det egna området blir man sä ledsen när regeringen försökertillämpa den sparsamhetsiver som moderata samlingspartiet i andra sammanhangsäger att vi skall hänge oss åt över hela området. Det där går inte ihop. Om hemvistbegreppet i skattelagstiftningen 4 i (m): Jo visst, det går faktiskt ihop, herrsocialminister. I en bok från om jämförelser mellan privatoch offentlig tand-värd står att den privata tandvården är billigare änden offentliga. Det är alltså en utredning som har gjorts inomregeringskansliet. För samma summa pengar kan man alltså sysselsätta mångafler tandläkare och få mycket mer arbete utfört. Det är så vi moderater villarbeta - även om socialministern skakar på huvudet . När det gäller de arbetslösa tandläkarna är det säatt en privat tandläkare som arbetar inte färöverlåta sin etableringsrätt. finns det många tandläkare som är ochdäröver och som skulle vilja minska sin arbetstid men inte kan göra det, därföratt man då förlorar denna möjlighet. Man kan inte minska sin arbetstid ochanställa en ny tandläkare, som skall överta praktiken. 30 timmarär mycket när man kommer upp i den åldern. Det är , femdagar . Visst finns det åtskilligt man skulle kunna göra redan här föratt underlätta. Att det blir 70-100 nya tjänster inom landstingen är intesant, för man konverterar tjänsterna och låter AT-tandläkare ta dem. Det ärbara att titta på statistiken över hur många nya tjänster som har kommit tillde tre för att se att det förhåller sig på det sättet . Överläggningen var härmed avslutad. 3§ Svar på fråga 1984/85:238 om hemvistbegreppet i skattelagstiftningen har, med hänvisning till denolika praxis som uppkommit i fråga om bedömning av medborgares hemvist iskattelagstiftningen resp. på det sociala området, frågat mig vilka åtgärderjag är beredd att vidta för att skapa enhetlighet i fråga om bedömningen avmedborgares hemvist. Frågan omvar en person skall anses bosatt har betydelse på en rad olika Om hemvistbegreppet i skattelagstiftningen rättsområden,t. ex. i fråga om beskattningen, sociala förmåner, medborgarskap, rösträtt,värnplikt, valutautförsel etc. Det är enligt min mening inte möjligt att låtaett enda enhetligt bosättningsbegrepp vara avgörande för den enskildesrättigheter och skyldigheter på så vitt skilda områden. Men det är naturligtvisangeläget att bosättningsbegreppen samordnas så långt detta är möjligt. Fråganom en sådan samordning utreds f. n. av folkbokföringskommitté, sombl. a. skall undersöka möjligheten att låta bosättningsbegreppet inomfolkbokföringen bli grundläggande för det sociala området. Vad beträffar det skatterättsliga bosättningsbegreppet ärdet nödvändigt att detta är utformat så, att det motverkar skatteflykt genoms.k. skenbosättning i utlandet. Det går därför inte att undvika attbosättningsreglerna på skatteområdet måste avvika något från motsvarande reglerpå andra rättsområden. Vidare bör framhållas att de interna svenska reglernainte ensamma avgör frågan om skattskyldigheten, utan ytterst blir dennaberoende av reglerna i de dubbelbeskattningsavtal som vi har med andra länder.När det gäller brister i överensstämmelse mellan skattskyldighet och rätt tillvissa sociala förmåner är vidare att märka, att en sådan jämförelse inte alltidär rättvisande, eftersom de sociala förmånerna till stor del finansieras avsocialavgifter. Pä det sociala området gäller i princip att avgiftssidan svararmot förmänssidan. I de fall konflikter uppstår med andra länders lagstiftningfår de lösas genom socialavtal med berörda länder. Genom dessa avtal försökerman åstadkomma bl. a. att balansen mellan avgifter och förmåner upprätthälls. Jag är givetvis beredd att ansluta mig till all densamordning av reglerna som kan ske utan att man eftersätter de speciella kravsom uppställs frän skatteflyktssynpunkt. Mer ingripande åtgärder på dettaområde bör dock enligt min mening anstå till dess folkbokföringskommittén ärklar med sin översyn av bosättningsbegreppet. 6 BOLUNDGREN (m): Låt mig först tacka finansministern för svaret. Jag antar att det egentligen inte finns några delademeningar när det gäller själva behovet av ett så heltäckande hemvistbegrepp sommöjligt. Detta framgick också, tycker jag, av finansministerns svar. ärdet emellertid så, som jag har redovisat i min fråga, att en person kan ansesbosatt i enligt skattelagstiftningen men enligt sociallagstiftningenoch den praxis som har utvecklats anses bosatt i utlandet. Detta är orimligt isig och kan självfallet ocksä leda till negativa konsekvenser för de enskildasom detta berör. Det jag inte riktigt förstår när jag läser frågesvaret ochhör det föredras i kammaren är vad finansministern menar med att säga:"Det går därför inte att undvika att bosättningsreglerna på skatteområdetmåste avvika något frän motsvarande regler på andra rättsområden." Varförmåste de göra det? Detta förefaller vara uttryck för något slags uppgivenhet.Om målet är att ha så stor överensstämmelse som möjligt, borde man i ställetsträva i en helt annan riktning. Jag skulle vilja fråga finansministern; Varförmåste bosätt- ningsreglernapå skatteområdet avvika från motsvarande regler på andra rättsområden? Vi är helt överens om att man skall utgå frän att ingenskenbosättning skall kunna äga rum och att vi skall undvika skatteflykt. Vi ärhelt överens i dessa frågor. Jag är också medveten om att gällande regler för denenskilde självfallet innebär att de som inte har sociala förmåner inte hellerbetalar sociala avgifter. För den enskilde kan detta emellertid vara mycketnegativt. Man skulle vilja betala sociala avgifter och ha sina socialaförmåner, därför att man anser sig bosatt i , men man anses inte ha sitthemvist här. Beträffande vad som kan göras säger finansministern någotsom ofta sägs både i riksdagsutskott - det skall jag villigt medge - och avregeringsledamöter, nämligen att det tillsatts en utredning,folkbokföringskommittén, som skall göra en översyn bl. a. av det här begreppet.Vi skall därför avvakta till dess att denna kommitté har arbetat färdigt. Enligt uttalanden som representanter för kommittén hargjort i massmedia, kommer det att dröja ett och ett halvt är innan den ärfärdig med sin översyn. Sedan tar remissomgången och annan behandling ,det vet vi. Dä är frågan om inte finansministern skulle kunna tänka sig attutnyttja möjligheten att genom tilläggsdirektiv till utredningen ge den iuppdrag att prioritera denna fråga, som är rätt betydelsefull, eller om hanskulle kunna tänka sig att vidta andra åtgärder. Finansministern säger i sin sista mening att meringripande åtgärder på detta område bör anstå. Vilka mindre ingripande åtgärderär finansministern beredd att vidta? Om hemvistbegreppet i skattelagstiftningen Att reglerna inte alltid överensstämmerpå olika områden har naturligtvis delvis sin grund i att lagstiftningarna harkommit till och, utan att detta har varit lagstiftarensmening, getts olika innehåll. När det gäller det skatterättsliga bosättningsbegreppethar jag i några praktiska fall kunnat konstatera vilka stora svårigheter somuppstår när detta skall tolkas och tillämpas, beroende bl. a. pä den bevisningsom frän olika parters sida framläggs i det aktuella målet. Detta är i sin turett resultat av den art av rättstvist som föreligger. När det gäller socialavtalen är situationen ofta denmotsatta, och bevisningen läggs upp därefter. Det gör att när rättstvister avdet här slaget skall avgöras - och det handlar ofta om sådana - har man i varjefall när det gäller det skatterättsliga bosättningsbegreppet haft anledning attställa relativt starka krav på bevisning frän den skattskyldiges sida vidfastställandet av var bosättning skall anses äga rum. I sådana fall kommerofrånkomligen ocksä de agerande staternas intresse att vara av ett visst slag. Det är naturligtvis inte tillfredsställande om det frånden enskildes synpunkt upplevs som godtyckligt var någonstans han anses varabosatt. Det är också därför jag drar mig för att nu ställa ut några löften sominnebär att vi. Om hernvistbe-greppet i skattelagstiftningen utan enordentlig analys både av de intressekonflikter som föreligger och av detsakliga läget, skulle ta oss för att börja ändra pä någotdera av begreppen,vare sig de hänför sig till sociallagstiftningen eller tillskattelagstiftningen. Det är inte bra som det är i dag-det är vi överens om.Men vi känner oss inte i stånd att utan just den analys somfolkbokföringskommittén gör åstadkomma en förändring som skulle kunnaaccepteras av alla de intressen och parter som här är företrädda. 8 BO (); Som finansministern själv säger finns det hären mängd komplikationer i fråga om de relationer har med andra ländersåväl på det sociala området som på skatteområdet i form av avtal ocheventuellt också olika former av multilaterala överenskommelser. Men rimligtvismåste det ändå vara möjligt att finna ett hemvistbegrepp som kan användas inomskatterätten och som i de allra flesta fall kan vara tillämpligt även när detär fråga om bedömning av hemvist enligt sociallagstiftningen. Måhända måste mani vissa fall komplettera med undantagsregler, som kan vara betingade avspeciella situationer pä det ena eller det andra området, men man borde kunnaåstadkomma en huvudregel som kan gälla pä samtliga områden. Det är bra att vi är överens om att reglerna nu ärotillfredsställande. Jag förstår att man naturligtvis inte kan lägga framförslag till som inte är väl underbyggda - det har vi haft anledningatt diskutera i andra sammanhang. Men vi vet att om en kommitté, en statligutredning, behandlar flera olika ämnesområden, är det svårt att veta i vilkenordning utredningen prioriterar. Man måste kanske arbeta för att fä en bredd iutredningen, och det gör att den tar läng tid. Frågorna berör enskildamänniskor, och tveksamheten om hur man skall hantera dem skapar givetvisproblem för administrationen. Det kan bli många överklaganden som tar tid ochkostar pengar. Eftersom finansministern antyder i slutet av sitt svar atthan vill avvakta mer genomgripande åtgärder på området, vill jag återigen frågavilka mindre genomgripande åtgärder han kan tänka sig. Är finansministernberedd att under hand genom tilläggsdirektiv se till attfolkbokföringskommittén påskyndar sitt arbete och prioriterar den här fråganframför många andra, som kanske är av mindre dignitet för de enskildamänniskorna? tillsattes 1983.Såvitt jag kan erinra mig gäller samma regel för denna kommitté som för allaandra utredningskommittéer, tillsatta av den nuvarande regeringen, nämligen attderas arbete skall vara avslutat inom två är. Det gör att jag förväntar migförslag frän folkbokföringskommittén , 10 BOLUNDGREN (m): Detta tycker jag i såfall är mycket tillfredsställande, och jag hoppas att kommittén också tar fastapå det. I uttalanden från representanter för kommittén har detförefallit som om det skulle dra ut längre . Men har vi alltså ettuttalande från det ansvariga statsrådet att utredningen skall bli klar under1985. Jag förutsätter att man då också mycket snabbt kan få till stånd ettremissförfarande - detta brukar inte vara något större problem - och även ettförslag till . Det skulle vara mycket bra, och jag hoppas attkommitténs ansvariga har lyssnat på den här frågedebatten. Överläggningen var härmed avslutad. Om ökat nordiskt samarbete på kapitalmarknadsområdet 4§ Svar på fråga 1984/85:267 om ökat nordiskt samarbete påkapitalmarknadsområdet 11Finansminister ; Herr talman! 1. vad som krävsenligt regeringen för utvidgade former för det nordiska samarbetet för attförverkliga tanken på friare kapitalrörelser inom och en gemensamnordisk aktiemarknad, 2. hur regeringenser på möjligheterna att få till stånd det institutionella regelsystem somkrävs, 3. om dessa kravskulle exkludera från samarbetet i denna del på grund av dessmedlemskap i . Det är riktigt, som LennartPettersson själv inledningsvis påpekar, att någon nordisk särordning i fråga omkapitalrörelser inte är möjlig att genomföra med de regler som gällerenligt ;s kapitalliberaliseringsstadga. Stadgan förbjuder uttryckligenliberaliseringsåtgärder som inte genomförs icke-diskriminatoriskt gentemot allatill stadgan anslutna länder. Det enda undantag som medges är, som LennartPettersson också påpekar, åtgärder som genomförs mellan länder som "utgördel av tullunion eller monetärt system". Det står helt klart att det nordiskasamarbetet i dess nuvarande form inte kan anses vara av en sådan karaktär ellerha en sådan räckvidd att det faller under denna undantagsparagraf. Detta fickjag också definitivt bekräftat vid överläggningar jag hade i medOECD:s generalsekreterare. Av undantagsparagrafens formulering kan utläsas att denordiska länderna antingen skulle behöva mellan sig skapa en tullunion ellerockså bygga ut ett valutapolitiskt samarbete av en sådan räckvidd att ländernatillsammans kunde anses ingå i ett gemensamt monetärt system. När det först gäller en tullunion vill jag framhålla atten sådan förutsätter en gemensam yttre tullmur och en gemensam handelspolitikgentemot kategorin tredje land. Alldeles oavsett vilket gehör det kan finnas förtanken i de nordiska länderna , är det knappast ett tillräckligt skäl attgenomföra en tullunion, med allt vad det innebär, enbart för att kunna åberopaen undantagsklausul i kapitalliberaliseringsstadga. 4 protokoll 1984/85:45-47 Om ökat nordiskt samarbete på kapitalmarknadsområdet När det gäller möjligheten till valutapolitiskt samarbetevill jag erinra om att detta utretts och diskuterats åtskilligt i den nordiskakretsen . Senast antog de nordiska finansministrarnaen rapport om valutapolitiska konsultationer mellan de nordiska länderna. Mittintryck av de diskussioner som ägt rum är att det f. n. inte finns någraförutsättningar att fä till stånd ett så långtgående valutapolitiskt samarbetesom det här skulle vara tal om. Som utvisat har det varitsvårt nog att leva upp till de mera blygsamma informations- och konsultationsförpliktelseri fråga om valutapolitiken som gäller mellan de nordiska länderna. En betydelsefull, komplicerande faktor, både när detgäller en tullunion och ett monetärt system, är givetvis också att ärmedlem i EG, ingår i den tullunion som gemenskapen utgör och fullt ut deltar idet europeiska monetära systemet (EMS), 1 en situation där det nordiskasamarbetet byggdes ut skulle det vara ett gemensamt intresse att underlätta ettdanskt deltagande, men det fick givetvis i sista hand ankomma på attavgöra i vilken mån detta skulle vara möjligt. Jag har emellertid svårt att sehur det skulle vara möjligt att delta i två tullunioner eller monetära systemsamtidigt. Min slutsats av detta är den jag redan gett uttryck för,nämligen att det nordiska samarbetet i dess nuvarande form inte uppfyllerkraven i OECD-stadgans undantagsklausul och att det därför är dags att avskrivadiskussionen om nordiska särordningar när det gäller kapitalrörelser. Detta ärockså en inställning som delas av samtliga nordiska regeringar. Det betyderinte att ambitionerna därmed uppges på att främja friare kapitalrörelser iNorden. Men skall detta kunna uppnås måste det ske längs den generellaliberaliseringens väg, och vi fär fundera över i vilken utsträckning detta ärmöjligt även för . Vi avvaktar närmast valutakommitténs slutbetänkande,som skall komma , och de förslag i denna riktning som detkan innehålla. Anf.12 (); Jag ber att fåtacka statsrådet för svaret. var ju finansministern i . Hanfick då beskedet att någon gemensam nordisk aktiemarknad inte var att tänka på,eftersom inte accepterar några lättnader i fråga om valuta- ochkapitalregleringarna som inte gäller även utomnordiska länder. För attåstadkomma detta skulle det krävas - som finansministern påpekar - någon formav tull-eller valutaunion. Med det beskedet som utgångspunkt är det således viktigtatt få veta dels om den anser att hela frågan om en gemensamnordisk aktiemarknad bör falla, dels om man avser att ta några initiativ närdet gäller skapandet av sådana utvidgade former för det nordiska samarbetet attsärregler för skulle accepteras av . Jag vill betona att jag inte har ställt min fråga därföratt jag är speciellt intresserad av aktiemarknaden som sådan. Jag tror dock attom viskall kunna uppnå en annan nivå i fråga om det nordiska samarbetet, måstedet ske på det finansiellaoch kapitalmarknadsmässiga området. Jag tror således att vi här har nyckelntill en utökad gemensam industriell styrka i , Vi kan på det sättet bl,a, åstadkomma samordnings- och stordriftsfördelar på det industriella området.Det är inte möjligt om de nordiska länderna behåller de finansiellarestriktionerna länderna emellan. Jag konstaterar att finansministerns svar är klartpessimistiskt. Det är nej från . Det är nej till utvidgade nordiskasärregler i form av något slags tull- eller valutaarrangemang. Man kan då frågasig om det finns något intresse för det här i - i varje fall tror jagatt det finns ett sådant intresse. Jag vill fråga finansministern: är detsom bromsar när det gäller ett ökat samarbete inom ? Det har förekommitantydningar om att det skulle vara den som bromsar. Det vorebra om man finge ett klarläggande pä den punkten. Sedan vill jag kommentera följande synpunkter avfinansministern. Finansministern säger att vi, om vi skall komma någonvartbeträffande samarbetet inom , måste gå den generella liberaliseringensväg. Utomstående måste ges samma förmåner som de nordiska länderna ges. Jag troratt denna väg ur många synpunkter inte är bra. Det är ju som ekonomiskenhet som skall stärkas. Det gäller ju möjligheter att åstadkomma ettstarkare uppträdande på världsmarknaden. Det är ett gemensamt som vislåss för. Det är den samordningen som erfordras. Vad som behövs är såledesinte att man, generellt sett, släpper in det utländska kapitalet innanför bl,a, och de andra nordiska ländernas gränser. Det är min bestämdauppfattning. Om ökat nordiskt samarbetepå kapitalmarknadsområdet frågar vem det är sombromsar. Det är ingen som bromsar när det gäller huruvida vi kan ha en nordisksärlösning i fråga om kapitalrörelser. Samtliga regeringar har konstaterat inte tänker bryta mot OECD-stadgan, Frän har man talat om för oss attnågon särordning inte accepteras, såvida vi inte upprättar antingen en tullunioneller en valutapolitisk union. Jag tror dock att en tullunion både praktisktoch politiskt är en omöjlighet. Hur skall vi kunna begära att skallbryta sig ut ur den europeiska gemenskapen - med tanke på allt det politiskaelände som varit i det avseendet. Dessutom: när vi har ett europeisktfrihandelsområde tror jag att det för de nordiska ländernas del skulle vara enmycket lång och plågsam process av ganska ringa värde för det nordiskasamarbetet om gemensamma tullmurar upprättades gentemot tredjeland.