prot · G80954 · 1984-12-31 00:00:00 — "Man väljer ut en särskilt duktig mjölkkossa ochhormonbehandlar henne så att hon producerar mängder med ägg. Sedan inseminerashon med spermier från en prima tjur, och resultatet blir att ett tiotal äggbefruktas. Men eftersom kon inte kan föda så många kalvar sköljer man ut äggenoch placerar dem i andra kor." Det är exakt samma metod som amerikanskaläkare nu med framgång prövat på kvinnor. Frystekniken bidrar till att göra befruktningsteknologinsperspektiv hissnande. I har man redan lyckats implantera ettnedfryst och sedan upptinat mänskligt embryo i moderns livmoder, där det sedanutvecklats normalt. Vem äger ett embryo? Frågan är aktuell i , sedanföräldrarna till ett nedfryst embryo dött i en flygolycka. Ett franskträttsfall har visat på en annan typ av problem i sainband med frystekniken. Detgällde en änka som begärde att få bli inseminerad med sin avlidna mansnedfrusna sperma. Juristerna rös, eftersom de arvsrättsliga följderna inte ärklarlagda när en man blir far åratal efter sin död. Allt detta är fullständigt absurt, Frystekniken kanupphäva tiden och generationsordningen. är det bara på som manexperimenterar med nedfrysning av befruktade ägg. Det har ännu inte blivitnågot barn genom verksamheten, I föds över 10 000 barn genom insemination.Där finns en stor grå marknad. Man kan få djupfryst sperma frånhyp.erintelligenta Det finns en spermabank i Escondido som heter , Dessgrundare hoppas att mellan 100 och 200 barn kommer attfödas genom hans "sociala" experiment. Han använder sperma från trenobelpristagare. Han säger: "Vi vill skapa en superras, men det är parensom själva bestämmer om de vill dra fördel av vår service. har endastvita använts men vi söker även färgade olympiska guldmedalj vinnaresom är villiga att ställa upp," Vadför slags människosyn har dessa människor? Vilket slags samhälle får vi om defår bestämma? IVästtyskland har det också rapporterats om privat verksamhet, och det haruttryckts farhågor för en kommersialisering och en styrning enligt genetiskakvalitetskriterier. En västtysk firma erbjuder givarinseminafioner i en skogriktrakt med ozonmättad luft. Inseminationen görs till klassisk musik i rum heltinredda i rosa, lovar en broschyr. Enverksamhet med sådana här experiment är oförenlig med respekt för mänskligt livoch måste stoppas. sker inte detta i , men det har ju hänt förr attvi har importerat idéer och företeelser bl. a. från . Jag skulle vilja höraregeringens synpunkter på eller kommentarer till det jag nu har berättat, ochjag vore glad om jag fick dem från justitieministern. Ärdet en rätdghet att få barn? Kan det gå fill hur som helst? Är barnlöshet ensjukdom? Är det något vi måste ha läkarhjälp för att bota? Skall vi baraacceptera barn som bär på våra egna gener, våra egna arvsanlag? Är inte allabarn vår gemensamma angelägenhet? Det finns miljontals barn i en överbefolkadvärld som ropar efter föräldrar. Måste inte inseminationsverksamheten ändåbetraktas som en sofistikerad lyxverksamhet i en överbefolkad värld? varbarnlöshet något man fick försona sig med. åker man i väg till närmastesjukhus. Menbarnlöshet är inte bara ett medicinskt problem, som någon här i talarstolensade tidigare, utan det är också en moralisk och kulturell fråga. Och den nya,tidiga fosterdiagnostiken ställer problemen ytterligare på sin spets; mantycker sig inte bara ha rätt till barn utan också till perfekta barn. Mångagånger ligger barnlöshetsproblemet kvar efter en insemination som en olöst ochlevande konflikt mellan föräldrarna. Inseminationen ger makarna bara en skenbarlösning på deras svårigheter, och erfarenheten visar att metoden alltför lättleder till oönskade konflikter . Behovetatt känna till sitt biologiska ursprung tror jag är något mycket djupt rotathos människan. Barnet måste ha rätt att få veta sanningen om sitt ursprung.Detta är också en central princip i all svensk familjerätt. Någonanonymitet för spermagivaren är därför inte möjlig. Man kan inte bygga enlagstiftning på principen att föräldrar har rätt att ljuga för barn om så väsentligating. Barnets rätt måste prioriteras och öppenhet och ärlighet präglarelationerna. Att anonymiteten för spermagivaren hävs kan givetvis medföra attverksamheten i praktiken starkt begränsas. Detta är enligt vpk:s mening snarareen fördel än en nackdel. Omdet känns omöjligt att tala med sitt inseminationsbarn om hur det har kommitfill, tyder det på att skam och andra obearbetade känslor fortfarande Förmodligen skulle.de sociala fäderna till inseminationsbarnvara de som tjänar mest på en öppenhet. De skulle slippa bli generade när manpåpekar likheter eller olikheter mellan dem och barnen. De skulle inte behövadölja det rätta förhållandet för någon och slippa rädslan för att bliavslöjade. En familjehemlighet med de dimensioner som en insemination rymmerkan bli rena psykologiska dynamitladdningar mellan familjemedlemmarna i svåra,utsatta situationer. Signaturen - själv mamma till ett insemineratbarn - skrev i apropå hemlighållande av hurett barn har kommit fill. Hon relaterar fill ett annat par, som också beslutatsig för att deras dotter inte skall få veta att hon har kommit till genominsemination. frågar: Är det för barnets skull som det här paret, ilikhet med mig själv och många andra, vill hålla inseminationen hemlig, ellerär det för sin egen skull man vill hemlighålla barnets ursprung? haralltså hemlighållit sin insemination. Men , , säger hon atthon ser helt annorlunda på problemet. "Jag är övertygad om att när manbeslutar sig för att hemlighålla det faktum att ens barn avlats genomgivarinsemination, då spelar man ett mycket högt spel där man riskerar attödelägga både sitt barns och sitt eget liv." Hon förespråkar stor öppenheti den här frågan. Hon säger vidare: "För det första är det aningslöst atträkna med att hemligheten aldrig kan avslöjas. Det är detsamma som att tro själv, ens partner eller relationen aldrig förändras. Och tänk om barnetbörjar fråga om sin tillkomst - det gör ju barn ibland, som bekant - då måsteman väl säga som det är. Alternativet vore att ljuga barnet rakt iansiktet och riskera att snärja in sig alltmer i mindre ellerstörre lögner." Hon fortsätter i sin artikel: "Vad man gjort är har tagit en genväg förbi sin barnlöshetskris. Man har fått en möjlighetatt låtsas inför världen och inför sig själv att ingenting har hänt. Mannen harinte tillåtits möta den bistra sanningen att han är infertil, se den i ögonenoch sörja den, för att -och helst med sin hustrus hjälp - få upplevaatt han ändå duger som man och make." Denna kvinnas erfarenhet har jag tyckt att alla iriksdagen skall få kännedom om. Barn skall ha rätt att få veta sitt ursprung. Barns bästamåste gå före både och föräldrars önskan att hemlighålla en uppgiftdär öppenheten är livsviktig. Det är många problem förknippade med inseminafioner.Därför är det viktigt att hela denna verksamhet fortlöpande utvärderas.Utvärderingen bör inriktas på att man skall följa de sociala och psykologiskaeffekter som kan uppstå genom verksamheten. Socialnämnderna bör ansvara fördenna uppföljning, så att de skall kunna hjälpa och stödja inseminationsbarnenoch deras familjer. Andra metoder för att styra livets tillkomst måsteförbjudas. Vpk menar att regeringen mycket snart måste komma med förslag isyfte att förbjuda andra mer etiskt stötande former av biologisk manipulation,t. ex. invitro-fertilisering - alltså provrörsbefrukning, genmanipulation påarvsmassan. utnyttjandet av surrogatmödrar m. ni. Dessa företeelser ärmorgondagens nya klipp inom den medicinska vetenskapsvärlden. Med detta yrkar jag bifall tillreservationerna 10, 11, 13, 16 och 23 i betänkandet. Allra sist vill jag säga att denna fråga, tillsammans medandra etiskmedicinska frågor där själva livet kan manipuleras, egentligenhandlar om vilket slaus samhälle det är vi vill ha och skall ha. 5KARIN AHRLAND (fp): Motiven för att över huvud taget stiftacivilrättsliga lagar har från början varit och är fortfarande främst att viskall hjälpa till att lösa de konflikter som kan uppstå mellan olika intressenoch olika individer i samhället. Vi förutser att olika människor kan ha heltskilda motiv för sitt handlande. Ofta kan vi förstå den enes motiv såväl somden andres, men vi inser också att några kan ha en svagare ställning än andra.Just därför måste lagstiftaren stå på den svagares sida och vara beredd attskydda henne eller honom med hjälp av lagstiftning. När nu de flesta av oss är eniga om att vi behöver enlagstiftning om artificiella inseminationer. tror jag att allas vårutgångspunkt har varit den: näinligen att skydda barn så att de inte på grundav en ofullkomlig lagstiftning riskerar att plötsligt stå utan någon som kankallas deras far. Det är visserligen så att den gamla typen av kärnfamiljmed mamma, pappa, barn inte alls är sa vanlig längre som . Det finnshundratusentals enföräldersfainiljer . Men den omständigheten att vi fåttnya familjetyper är inte skäl att beröva barn rätten till både en far och enmor. Ingen har heller ifrågasatt att det. framför allt för barnets skull, ärviktigt att faderskapet fastställs t, ex, när ensamstående kvinnor på vanligväg föder barn. Och vi har en skilsmässolagstiftning som gör det möjligtför föräldrarna att ha gemensam vårdnad om barnen. Därför är det bra att reglerna i nu ändrasså att de skyddar även barn som tillkommit genom insemination. Vi i folkpartiettycker att det är rikligt att den sociale fadern när han en gång samtyckt tillgivarinsemination sedan inte skall kunna föra talan om att han inte är barnetsfar och att det inte heller skall vara möjligt att föra faderskapstalan motdonatorn. Från sida instämmer vi också i propositionensbedömning att det är viktigt att verksamheten anförtros läkare med erfarenhetav barnlös-hetsutredningar och att garantier skapas för att den bedrivs underetiskt godtagbara former. Därav drar vi emellertid inte slutsatsen att enbartde allmänna sjukhusen bör få bedriva inseminationsverksarnhet. Om de villkorsom bör gälla för journalförvaring uppfylls bör även privatpraktiserande gynekologerha möjlighet att genomföra insemination. Vi tror att en privatpraktiserandegynekolog ofta har sådan kontakt med och kännedom om sina patienter att det ärlättare för den gynekologen att ta ställning fill lämpligheten av inseminationän för den läkaren i allmän sjukvård som enligt propositionens förslag skall fåpatienten på behandling efter remiss. Därmed,herr talman, yrkar jag bifall till reservation 9 i betänkandet. Den fråga som mer änallt annat dominerat debatten om givarinsemination är frågan om donatornsanonymitet och det födda barnets rätt att få veta sitt ursprung. I varje parti finns delade meningar, och den jag haromfattas inte av alla i riksdagsgrupp men av en mycket klarmajoritet. Vår inställning i denna fråga grundar sig på de önskemål ochrättigheter som de tre parterna -donatorn, de sociala föräldrarna och barnet -kan ha. Här uppstår nämligen en intressekonflikt. Donatorns önskan om att varaanonym - som kanske ofta beror på okunnighet om gällande regler när det gällerfaderskapstalan -kommer i motsatsställning till barnets eventuella framtidaönskan att få veta vem den biologiske fadern är. Föräldrarna å sin sida kan avpsykologiska skäl ha ett intresse av att donatorn förblir anonym - han har juinte haft någon kontakt med eller något ansvar för barnet. För lagstiftaren gäller då att i denna konflikt avgöravems intresse samhället främst har anledning att skydda - barnets, de socialaföräldrarnas eller den biologiske faderns. När det gäller donatorn har den uppfattningen framförtsatt anonymiteten är en förutsättning för att få spermagivare. Det finns såvittjag förstår ingen möjlighet att med bestämdhet uttala sig om den saken. Menmycket talar för att det, om barnet ges rätt att få veta sitt ursprung, kan blien minskning av antalet . Den enskilde donatorn kan ju, om han ogillarvillkoren som gäller, upphöra med spermagivandet. Han har nämligen sitt egetfria val. Men, herr talman, det har inte barnet. De par som önskar bli föräldrar genom givarinseminationfår själva fatta beslut i frågan, om och i så fall när de skall berätta förbarnet hur det har kommit till. Det är föräldrarnas eget ansvar; de har härockså ett eget val. Utredningen ansåg att föräldrarna bör inta en öppen ochärlig attityd gentemot barnet och så tidigt som det är möjligt och lämpligtberätta för barnet att insemination har skett. Det är en klok inställning,liksom det är riktigt att denna fråga inte lämpar sig för lagstiftning. Frågan om barnet skall få veta, om insemination skettavgörs alltså av föräldrarna. Jag vill dock med bestämdhet hävda att det tordevara utomordentligt sällsynt att man inom en familj i längden skulle kunnadölja en sådan uppgift. Det finns inget skäl för att ställa sigbakoin eller uppmuntra till någonting sådant. Det finns många lögner i världensom vi inte kan komma åt, men lagstiftaren skall inte uppmuntra smussel ochosanningar, allra minst gentemot barn. Om barnet då informeras om hur det förhåller sig vore detenligt vår uppfattning fel att genom anonymitetsskydd för spermagivaren göradet omöjligt för barnet att få veta vem den biologiske fadern är, om barnetvill veta det. Det är, tycker vi en viktig princip att ingen skall ha rätt attavsiktligt undanhålla ett barn denna kunskap. Jag kan inte säga om denna kunskap i det enskilda falletär till vad vi brukar kalla "barnets bästa" eller ligger i"barnets intresse". Vi kan inte utesluta att det i enskilda fall kanvisa sig att det inte har varit till "barnets bästa" att få veta attinsemination skett och vem donatorn är. Men ändå vore det principiellt felaktigt att medvetet förvägra barnet enframtida rätt att efterforska sitt ursprung. Det är den frågan vi skall taställning till. Vi skall väga de tre parternas intressen mot varandra. Dåblir, enligt vårt sätt att se, en viktig utgångspunkt att donatorn ochföräldrarna frivilligt och efter moget övervägande har medverkat tillinseminationen och att de när det skedde har känt till de regler som gäller.Barnet däremot är i en helt annan situation. Vi vet inte om barnet i en framtidblir intresserat av att få reda på vem som är den biologiske fadern. Mensamhällets skyldighet måste vara att garantera barnet möjligheten att få svarpå en fråga, som, om den ställs vid mogen ålder, måste vara av vitalt intresseför frågeställaren. Därtill kommer att så länge vi i all annan lagstiftninghyllar principen att barn bör ha rätt att känna till sina biologiska föräldrarbör den principen gälla alla barn, oavsett hur de har avlats. Den slutsats vi har kommit fram till av detta resonemangär att barnet och endast barnet skall ha rätt att få tillgång till uppgifter omvem som varit donator. Vi tillstyrker därför propositionsförslaget ochutskottsmajoritetens förslag i den här frågan. Det kan, i varje fall fill enbörjan, leda fill att antalet spermadonatorer minskar, men vi är beredda attacceptera det. Jag vill slutligen i fråga om anonymitetsskyddet anmälaatt vi motionärer också själva ställt oss frågan om barnets rätt att varaanonymt i förhållande till donatorn. Man kan, herr talman, inte utesluta attden man som varit spermagivare, senare i livet börjar undra hur detgick. Skulle han själv bli barnlös är det t. o. m. ganska sannolikt att han gördet. Men vi har också i den frågan funnit att initiativet måste ligga hosbarnet ensamt. Det skall inte heller behöva riskera att hamna i denkonfliktsituation som möjligen kunde uppstå ifall donatorn kunde ge sig tillkänna. Därmed, herr talman, yrkar jag bifall tillutskottsmajoritetens förslag utom i fråga om reservafion 9. 6ALLAN (): Enligt min mening är den avgörande frågan, ominsemination bör fillåtas eller inte. Jag ställer inte då frågan isolerad motbakgrund av lagförslaget utan sätter in den i ett större, vidare och djuparesammanhang. Jag tror nämligen att det är omöjligt att inte låta sin syn -medvetet eller ej -färgas av vad som händer eller kan komma att hända inom heladetta livsområde. Hur kan med andra ord framtiden komma att se ut med hänsyntill redan nu föreliggande möjligheter att manipulera tillvaron? Våra arvsanlag är lagrade i gener, och generna består aven substans kallad för DNA. Generna ingår i sin tur i större enheter kalladeför kromosomer. Genen är den informationsbärande enheten i kromosomer ocharvsmassa. Ordet DNA, som jag använde , för lätt tanken - åtminstone förlekmannen - till hybrid-DNA-teknik, som gör det möjligt att överförainformationsbärande gener från en organism till en annan. Det är detta merakvalificerade manipulerande med livet som framkallat sådan särskild oro hos såmånga människor. Som stödför detta mitt påstående vill jag gärna hänvisa till parlamentariska församling, som behandladefrågor om genteknik. Församlingen antog vid tillfället en rekommendation, somfinns återgiven i gen-efikkommitténs avlämnade betänkande SOU1984:88, till vilken jag återkommer. Innan jag går vidare i min framställning är det angelägetatt göra åtskillnad mellan det fallet att insemination sker med sperma frånkvinnans äkta man och det fallet att sperman tillhandahålls av en annan man. I det först nämnda fallet - makeinsemination - är det frågaom att avhjälpa ofrivillig barnlöshet i äktenskapet med gynekologiska åtgärder.Inga ytterligare personer är berörda än de båda makarna. Det saknas allanledning att motsätta sig en sådan ordning. Tvärtom är det glädjande attläkarvetenskapen gjort det möjligt att förverkliga makars önskan att få barntillsammans. Ingen remissinstans har heller gjort någon annan bedömning. Detta slag av insemination behöver för att få fortsättainga som helst lagliga påbud eller föreskrifter. Bestämmelserna i föräldrabalkenär helt tillräckliga för att säkra börden för det barn som kan komma tillvärlden på detta sätt. Den biologiske fadern är ju densamme som mannen iäktenskapet, och han skall därför enligt 1 kap. 1 § samma balk anses sombarnets fader. Särskilda regler behövs inte heller i den situationen attmannen och kvinnan lever tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden ochmannen erkänner faderskapet. Det saknar juridisk betydelse på vilket sätt somsperman överförs från mannen. Helt annat blir läget då en tredje person blir inblandad,en utomstående man som tillhandahåller sperma - givarinsemination. Rättsligtsätt behövs då en bestämmelse i , som gör den äkta mannen tilljuridisk fader. Och så långt vållar bestämmelsen i sig inga betänkligheter. Menbestämmelsen avses skola täcka även sambo-fallet. Bor kvinnan tillsammans meden man under äktenskapsliknande förhållande, skall denne man ge sitt samtyckeför att bli betraktad och behandlad som barnets rättslige fader. Iportalkapitlet till intas i enlighet härmed regler om olika gradav samlevnad. För mig är den naturliga samlevnadsformen äktenskapet. En ändringi denna grundsyn hör naturligen hemma i en ny giftermålsbalk men inte här. Jag hade från början avsett att närmare belysa dejuridiska frågor som den nya samtyckesregeln i 1 kap. 6 § gerupphov fill, en regel som i relationen mellan den juridiske fadern och detgenom givarinsemination tillkomna barnet t.o.m. avses skola utgöra rättsgrundenför arv och för förbud att ingå äktenskap samt i förekommande fall förtillämpning av stadgandet om incest, blodskam, i . Detta skulle åandra sidan lätt skymma blicken för vad själva sakfrågan gäller. Utformningenav samtyckesbestämmelsen har ej heller den minsta betydelse för min ståndpunkti inseminationsfrågan. Jag lämnar därför de juridiska frågorna åt sitt öde. Dagens proposition handlar om införande av sperma i enkvinna på konstlad väg, såsom saken uttrycks i inseminationslagens förstaparagraf. Men befruktning kan nu ske även i provrör, befruktning in vitro.Genom befruktningen skapas något som kallas embryo. Hur längefår embryot växa i provröret? Kan det utvecklas där så att det blir möjligt attanvända i experimentellt syfte, t. ex. för att prova nya mediciner? Och är detorimligt att tänka sig att embryot kan utvecklas till i provröret? I denkända engelska Warnockrapporten anges för övrigt den längsta tidsom ett embryo får förvaras i provrör . Embryot behöver inte återföras till den naturiiga modernslivmoder utan kan inplanteras i en annan kvinnas livmoder, surrogatmoder. Denförsta kvinnan är då äggdonator och den senare får rollen av ett slagskläckningsma-skin. Vem är här att betrakta som barnets mor? Men det finns ännu mer förfinade och raffinerade metoderatt manipulera med livet. Det finns något som heter mosaikindivider. Man harlyckats att sammanfoga embryon från möss, som kommit från varsin mus, till encellboll som placerats i en tredje muslivmoder. Där utvecklades en unge somalltså ägde fyra föräldrar plus en surrogatmoder. Det är också möjligt att göraartmosaiker, t. ex. får-get och får-ko. Kloning är ett annat medicinskt begrepp, som ärbeteckningen för identiska kopior av biologisk material. Genom denna metod kandet bli möjligt såväl att framställa ett oändligt antal biologiskt identiskaindivider som t. o. m. att skapa en ny ras genom att kombinera genetiskafragment med olika ursprung. Denna skräckfyllda framtidsvision är inte sprungenur min fantasi, utan den har jag hämtat från rekommendation, somjag omnämnde inledningsvis. Tanken kan vandra vidare till bok från1932, "Du sköna nya värld", som beskriver Bokanovskys process förkläckning och fostran. Processen sades äga den fördelen framför äldre metoderatt den kunde framställa, inte tre identiskt lika tvillingar som tidigare utandussintals, tjogtals på en gång. Någon frågade vari fördelen bestod. Denansvarige svarade: "Processen är ett av våra viktigaste hjälpmedel tillernående av samhällsstabilitet. Standardiserade män och kvinnor i likformigakullar. Om vi kunde bokanovskifiera i obegränsad grad, skulle hela problemetvara löst." Redan det nu helt möjliga är emellertid fullt tillräckligtför att inge oro. Det framgår av vad jag sade . Till detta kan läggas attgivarinsemination mycket väl kan utnyttjas i rasförädlande syfte. I lär dett. ex. vara möjligt att köpa nobelpristagarsperma. a.denna företeelse i sitt anförande. Sperman kan vidare vara djupfryst och kanimporteras från särskilda spermabanker utomlands, där den kan ha förvaratsunder . Detta förhållande finner jag - i likhet medmånga andra - särskilt motbjudande. Reservationen 16 vill under alla omständigheterha förbud mot sådan import. Härmed ber jag, herr talman, att fä yrka bifalltill denna reservation. Min utblick över den medicinska teknikensmöjligheter har haft fill syfte att sätta in det framlagda förslaget ominsemination i ett större sammanhang. Ingenting blir då självklart längre. Hurskall vi tnäimiskor ställa oss till det manipulerande med livet som pågår? Detgår inte att komma förbi denna allt annat helt överskuggande fråga.Europarådets parlamentariska församling har känt oro för sin del och hartillsatt en kommitté som skall studera de frågor som aktualiseras i den avförsamlingen antagna rekommendationen. Ett spörsmål som filldrog siguppmärksamhet gällde rätten att ärva ett genetiskt mönster som inte hadeförändrats på konstlad väg. Det är dock inte enbart medicinsk teknik som bör ingå i enhelhetsbedömning. I fallet med givarinsemination är det åtminstone fyrapersoner inblandade, vilkas intressen inte behöver sammanfalla. Detta ger i sintur upphov till problem av medicinsk, juridisk, psykologisk, social och etisknatur. En självklar förutsättning måste till en början vara, attdet blivande barnets behov och intresse tillgodoses på ett tillfredsställandesätt. Som inseminationsutredningen själv påpekat vet man mycket litet omhur ett inseminationsbarns förhållanden utvecklas och vilka svårigheteroch problem som kan uppkomma för det . Forskningen på dettaområde har enligt utredningens egen uppfattning varit ytterst bristfällig.Bristen på forskning är att bedöma desto allvarligare som socialstyrelsenåberopat detta förhållande i sitt remissvar till stöd för sin uppfattning bör dröja med att genomföra lagförslaget.