prot · G80996 · 1984-12-31 00:00:00 — Något förbluffande är också sättet att resonera när man ideklarationen kommer in på överskott och underskott. Man är då fixerad vidfrågan om plus eller minus i de löpande betalningarna. Men det säger iverkligheten inte så mycket. För det första vet man inte riktigt hur stortsaldot i de utrikes betalningarna är. Man borde skaffa sig ett bättrestatistiskt underlag, innan man säger något mer definitivt om det. För detandra måste man ta hänsyn till att utrikesbetalningarna har ändrat karaktär påsenare år. Affärsavslut och leveranser sammanfaller inte längre på samma sättmed betalningsströmmar, och betalningarna följer i allt högre grad sina egnamönster. Det blir allt svårare att göra vetfiga analyser enbart utifrån delöpande betalningarna. Ett underskott behöver därför inte vara verkligt. Detkan bero på att betalningar inte tagits hem eller det kan spegla enförstärkning av tillgångar utomlands. Därför kan man inte heller utmåla utlandslån som något isig negativt, som det finns en tendens att göra på många håll, så också ideklarationen. Upplåning utomlands kan, om den används rätt, bli en styrka.Att, som man gör i deklarationen, klaga över att räntorna på uflandslånen är 20miljarder är ju helt poänglöst, så länge man inte beaktar svenska tillgångar iutlandet och deras avkastningsförmåga, som skall ställas motskulderna och räntorna på dem. Än mer överraskande är påståendet på s. 2 i deklarationen,att utlandslånen skulle motivera stora överskott i utrikesbetalningarna underlång tid. Såvitt jag kan förstå, med mitt begränsade synsätt, är ju detta inteens hberalism, utan det är 1600-tal och merkantilism. Utlandslån skall man delsutnyttja produktivt, dels betala av i lugn och ro och inte med plötsligaöverskott. Och framför allt skall man inte eftersträva stora överskott i deutrikes betalningarna utan att fråga sig om inte det kan verka störande ochdestabiliserande på den inre fronten i ekonomin om det kommer inen väldig mängd pengar i landet som kommer i rörelse här. Vilka följder får detför t. ex. inflafionen? Slutligen är deklarationen enligt min mening enoreflekterad lovsång till den s. k. internationella arbetsfördelningen, enannan av de teoretiska myter som den borgerliga nationalekonomin sprideromkring sig. Den internationella arbetsfördelningen framställs som enautomatisk och oundviklig utvecklingsprocess, vilket den givetvis inte är. Dendrivs fram på ett sätt som skapar obalanser och motsättningar i världenoch som förstärker skillnaderna mellan fattiga och rika och mellan ekonomiskamaktcentra och ekonomiska satelliter. Om ett avancerat industriland blir av medhela varuområden eller viktiga sidor av sin tekniska kompetens till följd avdenna konstlade arbetsfördelning, kan det få allvarliga verkningar för hela denfortsatta industriella utvecklingsprocessen. Det är en typ av problem som manseriöst borde ha diskuterat i stället för att som dölja dem bakom ytligatrosbekännelser till något som man inte tycks vilja förstå innebörden av. Summan av mitt anförande skulle kunna uttryckas så här:Värderingar och begreppsbildning inom handelspolitikens område styrs ienormt hög grad av klassintressen. De stora multinafionella metropolerna sökerupphöja sitt tänkande och sina intressen till vetenskap. Och det är inget attförvåna sig över. Men av en regering som stöder sig på arbetarrörelsen har manrätt att vänta sigen självständigare och mer kritisk analys. I längden utsätter den sig Nr 96 nämligenför en stor risk om den ständigt för ut det budskapet till r) a a löntagare,att ju lägre reallöner de får och accepterar, desto mer stiger .,-, ..g, välståndet i landet. uttryckte sig, såvittjag förstod, något föraktfullt om gamla akademiker. Själv har jag betydligtlägre akademisk grad än , och jag har inte heller samma insikti institutionerna som han har. Han borde kanske därför vara litet försiktigare.Burenstam höll dock ett något akademiskt anförande, när han ville påvisaen diskrepans mellan regeringens deklaration och det som regeringen gör när detgäller vissa handelspolitiska frågor. Det var emellertid endast i marginalensom han gick in - han ifrågasatte inte grunderna för regeringens pohtik när detgällt att agera enligt våra frihandelsuttalanden och intressen. Jag skall ta upp de konkreta punkter som nämnde. Han nämnde bl.a. oljehandeln. Energiministern har tagit upp destrukturproblem som jag är övertygad om att vi alla är överens om finns pådenna marknad. Hon har klart uttalat att regeringen inte har för avsikt att inågot läge vidta åtgärder som står i strid med våra handelspolitiska åtagandeneller företa sig något som skulle äventyra viktiga svenska exportintressen.Regeringen har inga planer på att lägga fram några förslag till omimportavgifter på det området, vill jag tillägga. Tekofrågan är förvisso viktig. Den kommer uppenbarligenatt diskuteras också . Det finns, såvitt jag förstår, inga störreskillnader mellan egen inriktning som handelsminister och denpolitik som förs just när det gäller avtalen, trots att låta detta framgå av sitt tal. Under egen tid somhandelsminister lades det fram åtta nya tekoavtal inom MFA:s ram - rimligaavtal enligt vår bedömning. Det var alltså inte så att antalet avtal, utan det var åtta nya avtal som kom till. Också BjörnMolin lade till ytterligare något avtal på tekoområdet utöver dem som fannssedan tid. Om vi skulle följa den awecklingsplan som harnämnts, får vi börja med att avveckla de avtal som ni själva tog initiativtill. Jag vill med detta naturligtvis säga att det finns en stor majoritet iriksdagen om att vi behöver MFA med tanke på att den svenska importen av klädertotalt sett, från hela världen och från , är den största i världen.Vi har i grunden en mycket öppen politik. De enligt det internationella regelsystemettillåtna MFA-avtalen behövs emellertid för att ge omställningsmöjligheter tillden lilla industri som är kvar i landet. Kemikontrollen togs också upp av . Den ärväl ett exempel på att vi minutiöst tillämpar ett samråd, något som vibör göra för att hålla oss så rena som möjligt handelspolitiskt. Vad vi gjortär att när vi skickat en statlig utredning, kemikommissionens, på remiss tillsvenska remissinstanser så har vi skickat den på remiss till EG. Detskall vi göra. Vi notificerar den till EG. Det är alltså statliga utredningarsom Lika väl som vi lyssnar på svenskaremissinstansers synpunkter lyssnar vi självfallet också på de synpunkter somkommer från internafionella organ. EG har framfört kritik på en del punkter närdet gällt den här stafiiga utredningens förslag. Redan den lagrådsremiss sombeslutats av regeringen skiljer sig på en rad punkter just när det gäller denhandelspolifiska uppläggningen från vad en statlig utredning föreslog. Det äringet märkvärdigt med det - snarare tvärtom visar det att vi försöker tillämpadet internationella regelsystemet också i praktiken. Jag vill fillägga - och det gjorde jag redan ideklarafionen - att det är viktigt att myndigheter, företag och vi alla ser uppnär det gäller nya reformer, nya inslag i politiken. Det är alltså viktigt attnäringslivet självt gör det i sina operationer. Det finns nämligen alltidrisker för att man i alla länder slirar på de regler som finns, och vi harintresse av att följa reglerna. Jag skall återkomma till varför vi har det, närjag vänder mig till . Det finns således skäl - och det uttrycktejag som sagt i deklarationen - för alla myndigheter att ha en ordentligbevakning på detta område. vill skapa någon sorts motsatsställningpå inrikeshandelns område. Det fanns en fascinerande koppling mellan det som BurenstamLinder sade och det som sade i det sammanhanget - jag skallåterkomma till just inrikeshandeln . Det har tydligen förbigått BurenstamLinder att det pågår ett avregleringsarbete i regeringen, ettavbyråkratiseringsarbete. Jag tror att alla regeringar har bidragittill att ge myndigheter föreskrifter som blir konstiga och besvärande. Vi harpå gång ett aktivt jobb, i alla departement, att i möjligaste mån försöka rensabort onödig byråkrati. På handelsområdet är det fakfiskt så, , att vi har en så fri inrikeshandel att vi numera har avskaffatinrikeshandelsministern. är ett av de få länder i världen som anser attvi har så pass enkla förhållanden inom landet att vi inte behöver någon speciellminister för inrikeshandeln. Därför är den funktionen avskaffad, till skillnadfrån under tid i regeringen. De subventioner som tog upp var ihögsta grad sådana som infördes under de borgerliga regeringarna och som viunder stor möda har försökt att avskaffa. räknar bort arbetsmarknadspolitikennär han talar om sysselsättningssiffrorna. Det är väl ett förebud om vad somskulle inträffa om kom i regeringsställning. Vill man helt enkeltdefiniera bort arbetsmarknadspolitiken, är väl det ett uttalande om attmoderaterna kommer att föra en arbetslöshetsskapande politik. På en punkt polemiserade mothandelsdeklarationen, och det gällde att marknadsandelar skulle ha förlorats.Förvisso kan man inte räkna med att marknadsandelar kan behållas under lång tidgenom en devalvering. Därför säger vi också att det är mycket viktigt att äveni framtiden upprätthålla ett kostnadsförhållande som gör att vi, sammantagetmed den höga produktivitet vi har, kan fortsätta att skapa sysselsättning genomexporten. Inte ens hävdar att marknadsandelarnaskulle ha minskat i förhållande till 1983, utan man menar att destora ökningar av marknadsandelarna som nåddes 1983 har kunnat försvaras under1984 totalt sett. har ett annat sätt att räkna och menar attvi t, o. m. skulle ha ökat marknadsandelarna något under 1984.1 varje fall ärdet klart att fortfarande har god konkurrenskraft, att vi fortfarandeväl förmår att sälja våra varor på export. I fråga om kostnad per produceradenhet, när såväl produktivitet som lönekostnader vägs in, ligger Sverigefortfarande bland de lägsta inom . angrepp, som i mycket hög grad fölltillbaka på honom själv - han drog upp omständigheter som beslutades under hanstid i regeringen - visar väl hur tomhänt oppositionen står när det gällerhandelspolitiken och den ekonomiska polifiken. Man har inget alternativ. Ni sade fidigt att regeringens politik medden s. k. tredje vägen kommer att misslyckas. Det har visat sig gå bättre änvad även vi då vågade prognostisera. Vi säger nu ingalunda att vi därmed är framme-tvärtom, många problem återstår - men det har gått betydligt bättre än vad vikunde hoppas. Politiken har hållit. Den helt negativa uppläggningen att enbart förutse ettmisslyckande, som den borgerliga opposifionen då valde, återfaller nu på ersjälva. Ni har inget alternativ. Det har visat sig i den här diskussionenockså, inte minst genom inlägg. Han tog ju upp en radperifera saker, framför allt sådana som återfaller på hans egen fid iregeringen. Sedan vill jag gärna instämma i mycket av vad OlofJohansson sade om det nordiska samarbetets vikt. Vi har senast nu i Reykjavikytterligare preciserat hur vi skall gå vidare för att minska handelshindren iNorden. Det gäller då inte minst att gå fram med en omvänd bevisbörda. Handelsministrarnahar givit i uppdrag till sina ämbetsmän att gå igenom hur man skall kunnaidentifiera områden för harmonisering - det må gälla engångsarfiklar påsjukhus, campingvagnar, byggbestämmelser, tulldokumentation, lastbilsmarknadeni , brandsläckningsmateriel, brandfariiga textilier osv. Det gäller enhel rad prakfiska områden, och det är ett ganska mödosamt arbete, men viktigt. Men det gäller också att se till att vi i kan på varandra, helt enkelt tolerera varandras regler, när vi inte kanharmonisera. Den omvända bevisbördan innebär att det åligger den som vill haförbud mot ett visst ämne i ett annat land att bevisa att ämnet är farligt. Meden sådan generösare inställning bör vi kunna komma framåt, och detta har de nordiskaregeringarna i princip ställt upp på. Jag ber att få återkomma fill några av deandra frågorna i ett senare inlägg. 7STAFFAN () replik: Herr talman! Låt mig säga en sak till JörnSvensson, som gjorde gällande att det är bra med lägre löner och mer export: Javisst, men utrikeshandel har man för att höja lönerna. Det är bara attkonstatera vilka länder som har de högstalönerna: de som är intensivt engagerade i utrikeshandel eller de som inte ärdet. Förmin del tycker jag att det verkar som om de sovjetiska jordbruksmyndigheterna- när de konstaterar att det på nytt har gått dåligt i det reglerade sovjefiskajordbruket och därför vill köpa livsmedel från - är mycket glada över attdet finns möjligheter fill utrikeshandel. Såtill ; Skulle jag ha sagt något föraktfullt om gamla akademiker?Det låter mycket märkligt. Jag konstaterar i stället att det ärett allvarligt problem att universiteten är en krisbransch. Man kan leva engeneration på gamla, skickliga akademiker, men när man har försämratarbetsvillkoren och försökt att urholka möjligheterna att ha ett förnuffigtuniversitetsväsende blir det också en erosion av kvahteten viduniversiteten. Dethjälper då inte att plötsligt börja oja sig över teknikerbrist osv, - detta ärett utflöde av en politik som alltför länge har drivits i . Man kanblunda i för dessa förhållanden, eftersom det tar fid innan deverkligen blir synliga, men de är synliga, och det är utomordentligtbekymmersamt för möjligheter att hävda sig i framtida konkurrens. Dettagäller inte minst i det sammanhang som utrikeshandelsministern tog upp,nämligen frågorna om teknologiexport och de problem som den amerikanskapolitiken härvidlag medför. Vi har ju själva hinder för vår export av vissavapen, med hänvisning till att vi inte vill sprida dessa runt omkring oss.Också amerikanarna har vissa restriktioner, och man kan tycka vad man vill omdem, men framför allt bör man från svensk sida slå vakt om sin förmåga att haett oberoende. För detta behövs ett bra universitetsväsende liksom forskningoch utveckling. Det är vikfigt för för att vi skall kunna hävda oss,inte bara när det gäller oberoende gentemot amerikanska bestämmelser. Oljehandelnoch en reglering av denna står enligt inte i strid mot gällandeprinciper. Men vad är det egentligen som har tänkt sig? Vad ärdet som skall hända? Är det inte möjligt att klarlägga detta? I förrgår höllsdet här en debatt, fylld av svammel från energiministerns sida om vad somskulle göras. Men debatter som borde vara tillfällen fill klarläggande omvad som skall göras. Ärinte detta ett exempel på de gråzonsarrangemang som kritiseradei sin egen deklaration och som är så gråa att han tydligen inte ens själv vetvad det är fråga om? Närdet gäller tekoindustrin är det riktigt att det under den fid då jag varhandelsminister infördes en del regleringar. Jag yttrade därför i mitt inläggatt det nu är tid för friare förhållanden. Jag tror nämligen inte att man kanha sådana här regleringar som ett permanent inslag. Jag framför inte någonvåldsam kritik mot uppläggning på det här området, men jaganser att det är tid för friare förhållanden i detta sammanhang. 8 ()replik: Vi har fått en liten utvidgning av denna allmänna ekonomisk-pohfiskadiskussion. Beträffande den är bara att säga: All tillgänghg stafistik när detgäller inflafionsutveckhng i olika länder visar att den snabba svenskainflafionen, inte minst , har direkt samband med den mycketstora devalveringen. Kurvorna för och har här skilt sig åt, som vivet. Vi vet fortfarande inte, så här långt efteråt, om vi lyckas göradevalveringen och den s. k. tredje vägen fill en framgång. De pågående,ständigt nästan lika krisartade, förhandlingarna på den svenska arbetsmarknadenär det yttre beviset på att det inte går att inkamma några vinster i dagensläge. På den punkten tycker jag att och regeringen är alltförlättsinniga. Egentligen dementerar man själva från dag till dag de egna framgångarnamed ständigt nya utspel och uttalanden från finansministern. Närdet gäller det nordiska samarbetet tycker jag att det är bra att man arbetarvidare med de konkreta små detaljerna över hela fältet. Det är egenfiigen intedet vi behöver diskutera så mycket här. Men jag tror att det ärviktigt att vi lägger grunden för detta förtroendefulla samarbete, att vi kanlita på varandra, och att man då inte tar till den här sortens åtgärder som t.ex. tullförrättningsavgifterna, som naturligtvis slänger grus i maskinerietbåde på det nordiska planet och när det gäller den europeiska handeln. Långsamheteni akfionen när det gäller kapitalmarknaden eller, jag säger det gärna konkret,etableringen av banker är också en sådan fråga där regeringen har agerattungfotat och på det sättet dragit på sig en kritik som egentligen hade varitonödig. För det kan väl inte vara så att man tänker avbryta denna process? Detväldigt restriktiva förslag som föreligger på det området kan rimligen intevara sista ordet. 9 ()replik: Det var bra att tog avstånd från grumligatankegångar i fråga om handelsrestrikfioner på oljeområdet. Jag utgår från attdet beskedet innebär att det inte blir några restriktioner eller några åtgärderriktade mot oljebolagen. Däremot teg handelsministern om Iranoljan. Jag hoppasatt han i sitt nästa inlägg kan göra några kommentarer till den frågan. Påtekoområdet kan vi hänvisa till en hel serie av utredningar, bl. a. av CarlHamilton, som har visat att de svenska tekorestriktionerna inte har någonpositiv effekt för den inhemska tekoindustrins konkurrensförmåga och avsättningsmöjligheter.Effekten av de svenska tekorestriktionerna är enbart att tränga undanu-landsimporten och ersätta den med import från länder som , ochkanske rent av . Tekorestriktionerna är alltså u-landsfientliga. Vill manföra en u-landsvänlig handelspohfik, inte bara i ord utan också i sak, kräverdet en awecklingsplan för de svenska tekorestriktionerna. En sådanawecklingsplan för restriktionerna måste givetvis också innefatta de avtal somingicks eller omförhandlades . Detfinns en rätt avslöjande formulering i handelsministerns deklaration. Det stårapropå olika byråkratiska formaliteter som kan ha protektionistiska effekter,att fillhör ingalunda de stora syndarna på detta område. Nej,gudskelov. Men tydligen är vi ändå litet grand av syndare. Det är det vi inteskall vara från svensk sida. Det finns både en ideologisk grund och ettegefintresse från svensk sida att inte synda på det här området och attföljakfligen helt avstå från protekfionisfiska påfund eller från påfund avteknisk art som i realiteten kan ha en protektionistisk effekt. Här hartidigare nämnts något sådant. Fårjag avslutningsvis bara säga, inte minst med anledning av de synpunkter somJörn hade, att man kan fitta på utvecklingen i och jämföraolika länder. Jag hade tillfälle att göra det . Titta på ett land somSingapore som har fri handel och totalt fria valutarörelser, och jämför det medländer i samma region som har halvsocialistiska regimer och regleringar avutrikeshandeln av olika slag. Jag tror att slutsatsen är given: Det är det landsom stimulerar ett fritt varuutbyte och fria valutarörelser som har haft densnabbaste ekonomiska utvecklingen och därmed också givit invånarna den högstalevnadsstandarden. 10 (vpk) replik: Ett par av de borgerliga debattörerna envisas med att missbmka sinreplikrätt. Vill ni replikera med anledning av mina inlägg skall ni begärareplik på mig och inte på någonting annat. Ni begärde replik på anförande,och då skall ni egentligen inte polemisera mot mig. Detfinns ingen anledning att göra sådana där ytliga och helt ovetenskapligajämförelser mellan och . Man skall inte jämföra , somhar haft krig , med den oerhörda miljöförstöring och den förstöringav jorden samt sönderslagning av industrin som då har skett, och , somvarit så att säga ett centrum där internationell kommers har samlats. Dessutomkan man göra vissa reflexioner kring det förhållandet, att är enpolisdiktatur, liksom så många andra länder i som förhärligas i denborgerliga propagandan. Jagskall inte ta upp högst dunkla tankegång. Jag är rädd att denlåg på ett litet för högt plan för mig - jag förstod inte sammanhanget.Möjligen beror det hela på att man, med anledning av den kritik jag fidigareframförde, missförstår vpk:s hållning och tolkar den som väldigt negafiv tillfrihandel i allmänhet och till handelsutbyte. Det förhåller sig inte alls på detsättet med vår hållning. Vi är också för en öppen handel, vi är också förförnuffiga och kloka och rättvisa regelsystem. I det avseendet kan jag skrivaunder på mycket av det säger. Vad jag däremot angripit är denidealisfiska, felaktiga och ovetenskapliga analys som man gör, när man kallarnågonting i världen för frihandelssystem, trots att det definitivt inte rör sigom något sådant. Om man har en dylik föreställning och gör fel analys, kan manockså hamna fel i sina slutsatser. Jagkan t. o. m. kosta på mig att säga, att jag tycker att devalveringen, om manskulle främja exporten i det läge som rådde, var ett klart bättre ocheffekfivare medel än kanske många andra typer av åtgärder som hade stått somalternafiv. Jag inser också till fullo att , med en liten och öppen ekonomi, måste ha enrelativt stor utrikeshandel. Men det problem jag vill diskutera är: Hur storskall den vara? Skall den vara eller skall den ligga där den nu ligger?Hur besvarar man den frågan? Det ger oerhört stora verkningar på hela denekonomiska stmkturen, det ekonomiska och politiska maktspelet i . Dessamer långsiktiga strukturella problem borde man diskutera på ett annat ochmindre ytligt sätt än vad man gör. Enannan aspekt, som egentligen utgör en kärnpunkt och som jag gärna vill att MatsHellström kommenterar, är följande: Om man får en återgång, entillbakagång i den internafionella konjunkturen, har man fört en polifik därman satsat oerhört koncentrerat just på exporten och på lyftet inom exportensom ett drivhjul i ekonomin. Men om detta försvinner, vilken pohfik slår man dåin på? Slår man in på en hårdare lönesänknings- och åtstramningspolitik på deninre fronten, eller söker man kompensera förlusterna utåt genom en kontrolleradutbyggnad och expansion på det inre planet? Det senare innebär ju att man byterpolitik i förhållande till den som förs , och det anser jag vara absolutnödvändigt, för jag tror det ligger en stor fara i att man inte förutser denkonjunkturnedgång som kommer. Först till några av de punkter där jag i mitt tidigare inlägg inte hannbesvara de frågor som ställts till mig, tog upp frågan om tullförrättningsavgifter när det gäller obekvämarbetstid. Läget är ju det, att den här typen av avgifter finns i mångavästeuropeiska länder och även i nordiska länder. Det kontroversiella är alltsåinte om avgifterna finns eller inte utan naturligtvis hur de utformas. Det är isjälva verket så, att i de flesta europeiska länder är det en etablerad praxis,att man av trafiken tar ut en avgift för att täcka kostnader, närförrättningen sker på obekväm arbetsfid eller när den sker på låt mig sägaobekväm plats. Detta gör man för att kunna hålla en hög servicenivå. Avgiftenskall självfallet inte gå ut över tullmyndighetens självkostnad - det gällernaturligtvis också för , Den har när det gällertullverkets förslag, som kom , också i budgetproposifionen uttalat attett ökande uttag av avgifter skall ske med fullt iakttagande av vårahandelspolitiska åtaganden. Detta skall vara vägledande för de nya bestämmelsersom nu håller på att utforma. Det är vikfigt, menar jag, att debestämmelserna också utformas så att de inte motverkar strävandena attunderlätta den nordiska samhandeln. underströk egenfiigen också själv att han är litet fidigt ute. Förnärvarande håller ju tullen på med det uppdrag man har fått från regeringen -som också gäller samråd med och kommerskollegium - attefter att ha hört turistråd och näringsliv ta fram ett förslag tillförrättningsavgifter. får vi se vad kommer fram till. Regeringenföljer självfallet frågan , och den behandlas ju för närvarandeockså i . Iövrigt kan jag instämma i mycket av vad sade om skuldkrisensinnebörd. Jag har litet svårt att förstå hans yttrande om att vi i handelsdeklarationen inte skulle ta allvarligt påstormakternas möjligheter fill påtryckningar. Jag knyter an litet också tilldet som var inne på.