prot · G80976 · 1984-12-31 00:00:00 — Nämnden har alltså inte lill uppgift att verka begränsandeför föreningarna. Vi skall se lill alt lotterinämnden får möjligheter attfillfredsställande utföra sina serviceuppgifter. 40 (): Jag sätter mycket stort värde på allstatsrådet här deklarerar att han med stort allvar skall gå in i diskussionenmed folkrörelserna i denna fråga. Jag tror att del kan vara av värde att då ta med den delstatsrådet kallade fråga nr 1, konkurrensförhållandel mellan dessagrupperingar. Jag tror att det också bör diskuteras vad det innebär all statensatsar så oerhörda marknadsföringsresurser på lolterisidan. Föreningslivet käninte göra motsvarande insatser, och det bör vara med i den diskussion som niskall ha. Överläggningen var härmed avslutad. 12 §Allmänpolitisk debatt (forts, från prot. 41Förste vice talman (); Framför mig ligger en annons i enveckotidning, prydd med socialministerns bild. Rubriken lyder: Världen harförändrats sedan pappa var liten! Texten fortsätter: "När pappa var litendå var mammorna hemma hos sina barn. Och papporna borta och arbetade. De flestafamiljerna hade det väldigt fattigt och mammorna fick be papporna om pengar närde ville köpa något. har myckel hänt ..." Ja, herr talman, förvisso har mycket hänt . Enallt vanligare iakttagelse är att mammorna inte "ber papporna om pengarnär de vill köpa något", som man tror i annonsen, utan att allt flermödrar och fäder i stället måste gå till det sociala och böna och be om bidragför all kunna klara familjens försörjning. Under de borgerliga åren låg utbetalningarna av socialbidragstilla. Men har de rusat brant i höjden. är betydligt mer än500 000 människor beroende av socialbidrag, många av dem människor som samli- digtbetalar 10 i skall. En dalakörning visar alt ca en tredjedel avbarnfamiljerna - trots barnbidragshöjningarna - inte beräknas nå upp lillsocialstyrelsens färska norm för skälig levnadsnivå. Resultatet av regeringenspolitik har blivit än tyngre skatter, framför allt för barnfamiljerna, såvälför ensamförälderfamiljer som för familjer med två föräldrar, uppätet sparandeoch ett ännu större bidragsberoende. Jag läservidare i annonsen: "vill vi ge föräldrarna mer lid förbarnen." Men verkligheten, herr talman, visar all alll fler föräldrar somskulle vilja ta hand om barnen själva - på hel- eller deltid - förmenas dennarätt genom den förda politiken. "Har man inte ett proletariat får manskaffa ett", utropade en familjefar upprört . Han har ett hyggligtjobb, tjänar . Men när skatten, . , ärbetald har han och hans familj ingen chans alt leva på det som blir kvar.Familjen vägras t.o.m. rätt lill extra avdrag för nedsatt skatteförmåga, trotsatt de har tre små barn. Motiveringen är alt hustrun inte anses allvarligtarbetssökande. Hon har nämligen inte ställt barnen i daghemskö och inte hellersig själv i arbetslöshetskö. Hon anser, med rätta, att hon utför ett väl såvärdefullt arbete genom all själv la hand om barnen under deras viktiga mensnabbt flyende smäbarnsår. Med socialdemokratisk politik - den som skulle geföräldrarna mera tid för barnen - blir familjens enda utväg att placera barnenpå daghem till en verklig kostnad av . och alt hustrun tar förvärvsarbete,som i detta fall inte ens före skall skulle inbringa hälften så mycket. "Mer lid för barnen" var det. Vilken förnedrande syn på vård av egnabarn speglar inte dessa regler! Många familjer har klarat ekonomin genom att en förälderarbetar helfid och den andra dellid. Men också delta blir alll svårare, isynnerhet om de lever som barnfamiljer mestadels vill leva, dvs. bor i ett egelsmåhus. Många av de 74 skattehöjningarna efter valet drabbar i alldelessärskilt hög grad de småhusboende barnfamiljerna och tvingar allt flerföräldrar all gå över fill heltid för alt över huvud laget ha en chans allklara ekonomin. Vi vet att allt fier barnfamiljer tvingas sälja sitt husexekutivt. Deras dröm, deras sparande går i spillror. "Världen har förändrats sedan pappa var liten! "När pappa var liten var det en medveten strävan hos det socialdemokratiskapartiet att göra det möjligt också för vanliga arbetare alt skaffa sig ett egethem. missgynnas egnahemsboendel så starkt alt allt fler tvingas in i debetydligt högre subventionerade allmännyttiga lägenheterna, trots att denverkliga kostnaden där är väsentligt mycket högre. Detta måste i sin turbetalas genom ännu högre subventioner för att man skall kunna bygga ännu flerallmännyttiga lägenheter, vilka för sin finansiering kräver ännu högre skatter,något som gör del ännu svårare all välja den livsform och det boende de flestabarnfamiljer föredrar. Sedan pappan i socialministerns annons var liten har somsagt myckel hänt. hade vi en sambeskattning, som förvisso lämnadeen hel del övrigt att önska, framför allt när det gällde välutbildade kvinnorgifta med män med goda inkomster. Men har vi elt skatte- ochbidragssystem som slår allra hårdast mot dem som allra bäst skulle behöva eninkomstökning. Ju fler barn, ju lägre inkomster, desto omöjligare förföräldrarna alt av egen kraft förbättra ekonomin och desto mindre blir kvar ommamman eller pappan får sina inkomster ökade. Faltigdomsfällan slår igen.Regeringen säger sig vara medveten om problemet. bygger man vidare påde inkomstprövade bostadsbidrag som trappas av med stigande inkomst och därförär en väsentlig orsak till denna situation. OUka undersökningar visar att betydUgt flersmåbarnsföräldrar vill ha någon form av vårdnadsbidrag i stället för fortsattensidig satsning på en enda barnomsorg, den kommunala. De vill ha det därföratt de vill la hand om barnen själva eller därför att de föredrar andrabarnomsorgsalterna-liv eller helt enkelt därför att de vill känna tryggheten ialt kunna välja mellan många olika alternativ. Ändå är regeringens viktigastefamiljepolitiska mål alt det skall finnas kommunala daghem och fritidshem föralla barn över 11/ålder . kostar den kommunalabarnomsorgen . per barn och år, om det slås ut på alla barn mellan 1och ålder -således också på de två tredjedelar som saknar kommunaltillsyn. Regeringens ensidiga barnomsorgspolitik skulle kräva ytterligarehöjda skatter och tvinga ännu fler att söka sig lill den ensidigt gynnadekommunala barnomsorgen. Rätten till barnomsorg, bra i många familjer,blir med en sådan politik alltmer en skyldighet, elt tvång. Allt vad alternativheter slås successivt ut eller får aldrig en chans att visa vad de går för,även om de skulle vara väsentligt billigare. Uppenbarligen börjar socialministern ändå uppfatta någotav de allt hårdare och alltmer förtvivlade protesterna mot denna orättfärdigafamiljepolitik. I ett brev till barnfamiljerna talar socialministerndärför om en utbyggd föräldraförsäkring, trots all veterligen inga som helstförslag i den riktningen föreligger och några pengar inte heller kommer attfinnas så länge socialdemokraterna ensidigt satsar på den allra dyrastebarnomsorgsformen. Bygger man ut föräldraförsäkringen enligt inkomslbortfallsprincipen,vilket tycks vara socialdemokraternas tänkta modell, skapas ytterligareorättvisor. De belopp som betalas ut i föräldrapenning varierar mellandrygt . Utsträcks försäkringen till 18månader enligt inkomslbortfallsprincipen, skulle den som har lägst föräldrapenningtotalt få . under den tiden, medan den som har högstföräldrapenning får . Den som är arbetslös eller studerar ellerhar varit hemma och tagit hand om sina egna barn före graviditeten skulleytterligare missgynnas. Samma benägenhet att styra den enskilde, att styrafamiljerna, visar sig på utbildningens och sjukvårdens områden. Vi befinner ossnärmast länderna bakom järnridån när det gäller att göra utbildningen lill ettstatligt monopol. När det gäller sjukvården finns det många kommunisfiändersom har mer privat sjukvård än vad vi har, l.ex. Och Dagmarbeslutet hartyvärr ytterligare beskurit den lilla fria sektor som funnits. Alla ivårt land får den sjukvård de behöver utan alt behöva betala skyhöga priser,sade statsministern i gårdagens debati. Detta visar hur litet regeringsrepresentanterkänner lill förhållandena för många patienter i vårt land, som kan få vänta iåratal på en för dem livsviktig operation, l.ex. Kan deinte ställa upp med kanske . och få operationen utförd privat,riskerar de både årslång smärta och kanske oåterkallelig invalidisering. Intelär det bli bättre om HS 90:s förslag förverkligas, enligt vilket den akutasjukvården skall skäras ned ytterligare. Den förda politiken innebär alt socialdemokraterna gynnarden dyraste boendeformen, den dyraste barnomsorgen och den dyraste sjukvården såstarkt alt alla alternativ successivt slås ut - även om de är långt billigare -eller aldrig får en chans att visa vad de går för. Och när alll fler tvingas ini de boende-, vård- och barnomsorgsformer som kräver allra mest av skattebetalarnaspengar, då blir inte bara den enskilde fattigare. Det allmänna får inte hellerråd att tillgodose dem som främst skulle behöva del allmännas stöd. "Världen har förändrats sedan pappa var liten",stod det i annonsen. Vi lever i ett av världens rikaste länder. Allt fler harfått en god utbildning. Möjligheterna borde därför vara goda för familjerna attsjälva kunna välja den arbetsfördelning, den barnomsorg, den utbildning, denvård och den boendeform som passar bäst under olika stadier av livet. Detallmänna kan också göra mycket för en sådan utveckling - inte minst för dem medtunn plånbok - men det kan aldrig någonsin ske genom all ensidigt gynna vissaalternativ på alla andras bekostnad. Vi lever i en demokrati och är stolta över detta. Men ibegreppet demokrati måste också ligga tolerans och inlevelseförmåga i andramänniskors situation, en respekt för alt människor är olika med olika behov,önskemål och drömmar. Detta är helt självklart för oss moderater. Vi villdärför föra en politik som stärker den enskilde, som stärker familjen och sommyndigförklarar människorna. Det måste, för det första, bli möjligt för friska ocharbetsföra människor all klara sig på sin lön ulan behovsprövade bidrag närskatten är dragen. Delta är i själva verket en av de viktigaste socialareformerna - viktig också för självkänsla och arbetsglädje. Elt grundavdrag på15 . per barn vid den kommunala beskattningen skulle vara ettbetydelsefullt steg i den riktningen. bör marginalskatterna under entreårsperiod målmedvetet sänkas lill högst för flertalet heltidsarbetande.Detta skulle också hålla behovet av löneökningar - och därmed priserna - nere,leda till ökad konkurrenskraft och ökad tillväxt och på så sätt minska denrekordhöga arbetslösheten. Vård av egna barn, gamla och sjuka måste, för del andra,betraktas som lika viktiga och riktiga arbeten som vård av andras barn, gamlaeller sjuka. Stödet från det allmännas sida måste därför ges en rättvisutformning. vill vi införa en skattefri vårdnadsersällning på . Eftersom den också ger föräldrarnamöjlighet all betala motsvarande mer i föräldraavgifl för den kommunalabarnomsorgen, skulle klyftan i stöd minska. Denna reform kostar avdel stöd som del allmänna via skatterna betalar till den kommunalabarnomsorgen. bör nödvändiga kostnader för barnens vård betraktas som utgifter för inkomstens förvärvande och vara avdragsgilla.Föräldrar skall inte av tvingande ekonomiska skäl behöva förvärvsarbeta, om desjälva vill ta hand om sina barn och på så sätt utför elt lika viktigt arbete. Först när vi erkänner vård av egnabarn som del viktiga Och riktiga arbete det är lär vi i större utsträckningkunna ge fäderna möjlighet att ta sin del av detta arbete. För det tredje bör föräldraförsäkringen under barnetsförsta år bättre inriktas på de sämst ställda. De får inte fortsätta alt släpaefter. Med vår modell minskas spännvidden i föräldrapenning från mellan 48 och408 kr. per dag, som den nu är, till . För det fjärde måste också de inkomstprövadebostadsbidragen ges en rättvisare utformning genom all prövas mot hushållensdisponibla inkomst. bör de successivt ersättas av grundavdrag,allmänt lägre skaller och flerbarnstillägg, i första hand för flerbarnsfamiljerna. För det femte får människor inte omyndigförklaras, därförall de blir gamla eller sjuka. Vi vill därför bygga vidare på den allmänna ochsolidariska sjukvårdsförsäkringen genom att låta vårdpengen från försäkringenfölja patienten när det gäller såväl öppen som sluten vård. Valfriheten ochvårdutbudet skulle öka och ransoneringen med plånboken upphöra. 42KARIN (): Historien kan förhoppningsvis lära oss något närvi har möjlighet att påverka framtiden. Genom socialpolitiken styr vi medvetetmänniskor till ett beteende där man bäst nyttjar del sociala välfärdssystemet.Få länder i världen kan visa på ett sådant socialt nätverk av trygghet somSverige kan göra. Från vaggan till graven har de flesta i vårt land ettsjälvskrivet försäkringsskydd som träder i kraft. Alla partier har medverkat lill denna utveckling. Heltklart har det regeringsparti som suttit längst i regeringsställning mest avalll påverkal utformningen av de reformer som genomförts. Införandet av barnbidraget och en lägre pensionsålder servi från som våra frågor, som vi då fick gehör för. När det gällerinförandet av ATP-försäkringen hade vi från ett annat förslag.Blir del förslaget möjligen aktuellt nu när regeringen ser över ATP-systemet? Pensionärerna, som gick med på värdeförsämringarna ipensionssystemet efter devalveringen och valet - påstodvisseriigen att det inte var fråga om försämringar - kan väl rimligen inte tropå löften . Barnfamiljerna, som helt glömdes bort av socialministern1983 och 1984, kan väl rimligen inte tro på en socialdemokratisk regeringhösten . De handikappades organisation i kan väl inte tro på ensocialdemokratisk regering, när deras förhållanden så påtagligt har försämrats1983-1984. Ungdomarna kan väl inte lita på en arbetarregering som trotshögkonjunktur inte klarat av all skapa arbetstillfällen. Föräldrarna tillmissbrukande ungdomar kan väl inte lita på en regering som inte vill ta lag idrogmissbruket utan fortsätter att legalisera bruk av narkotika. Den nuvarande regeringen lyssnar inte ens fill deberättigade krav på delaktighet när det gäller samhällets stöd tillbarnomsorgen som ställs av alla barnfamiljer. Nämner man som centerpartistordet vårdnadsersällning, vet man på förhand vilka argument som kommer attframföras från socialdemokraterna. Dessa exempel har för mig en klar politisk innebörd:samhället vet bäst när det gäller val av sysselsättning, pensionssystem ochbarnomsorg. Mot detta bryter nu en proteslstorm fram. Frihetsdebatten villändra på delta förhållande. Socialiseringens effekter gör alt människor kännersig bundna även vid de beslut som las inom familjen och av familjen. Låt oss som exempel se på den familjepolitik som i dagstyr den enskildes handlande. Frånvaron av kvinnor i statligt utredningsarbete, ibeslutande positioner och i de samhällsorgan som finansierar och administrerarverksamheter har bidragit till att ell samhälle som är klart barnovänligt harskapats. Flyttningsvågen, det koncentrerade boendel och kvinnors inträde iförvärvsarbete utanför hemmet medförde förändrade villkor för barnen. I vissafall fick barnens trygghet vika för all föräldrarna skulle få en hyggligekonomi. Barnomsorgen saknades eller var bristfälligt utbyggd. Kvinnornasansvar för hem och familj minskade inte när de fick yrkesarbete. Med dubblalojaliteter och ständigt dåligt samvete skötte de - och gör del fortfarande -arbete, hem och barn. Förortsmiljön var inte byggd för att främja barnafödandeoch hemarbete på helfid. Den var i många fall destruktiv och ställde andra kravpå invånarna än de var vana vid från sitt boende i skogslänen eller påGreklands och landsbygder. Få män deltog i hemarbetet - i en relativtfärsk undersökning från början av 1980-lalel visas all förhållandet är detsammaäven . Denna historiska återblick borde lära oss politiker altdet är nödvändigt att ändra på dessa förutsättningar. Socialdemokraterna gav som vallöfte 1982 att upphävakarensdagsbeslutet. Det gjorde de. De lovade också att förbättra situationenför barnfamiljerna. Men de vågade inte tala om för barnfamiljerna på vilketsätt de skulle spara. Devalvering och höjning av moms drabbade allainkomsttagare betydligt hårdare än vad förändringarna i sjukförsäkringen skulleha gjort. Man kan då med fog fråga: På vilket sätt tänker socialdemokraternaspara efter årets val? De svek barnfamiljerna och har gjort det . Blir det samma svek även i fortsättningen? Vi ifrån fram ett familjepolitisktreformprogram där vi tagit lärdom av de senaste 20 årens utveckling. Vi villmed vår politik skapa ett samhälle med möjlighet för den enskilde all även i defamiljenära frågorna få en valmöjlighet. påbörjades enförändring av synen på familjepolitiken. Genom införandet av tjänstledighetunder av arbetstiden, den s. k. 6-timmarsdagen, gavs möjlighet försmåbarnsföräldrar alt i större utsträckning umgås med sina barn. Genomförbättringar i föräldraförsäkringen gavs familjerna möjlighet till planeradledighet med barnen till dess de fyllt . Denna möjlighet las nu bort ochersätts av två konlakldagar från del år barnet fyller tilldess det fyllt 12. Samhället vet alltså bäst hur föräldrarna skall umgås medsina barn. Inte ens löftet att dra tillbaka propositionen om BB-avgiflen harSten uppfyllt. vill enligt sill reformprogram införavårdnadsersällning med . Delta medger, anser vi,ökad valfrihet för barnfamiljerna. ersätter deninkomstförlust som uppstår om en inkomsttagare med ca . i årslönminskar sin arbetstid lill . Detta medför betydligt större utnyttjande avdenna tjänstledighet och ett större utrymme för lid tillsammans med barnen. Vårdnadsersättningen ger också en erkänsla i form avpengar lill de föräldrar som själva väljer alt klara sin barnomsorg. Enbeskattad ersättning som ger underlag till sociala förmåner för hemarbetandeser vi som en möjlighet lill omfördelning mellan barnfamiljerna och därmedockså en regional utjämning. Genom alt värdesäkra skattereduktionen lill påsikt . ser man lill att den bibehåller sitt värde. Via förändringar i statsbidragssystemet ger vi kommunernaökad möjliga het att salsa på alternativa barnomsorgsformer som blir billigareoch därmed ger fler barn möjlighet att utnyttja den kommunala barnomsorgen. Allbarnomsorg värderas då lika. ges alla de föräldrar som vill - det ärmånga som vill, och de finns även bland socialdemokraterna - i storutsträckning möjlighet att välja mellan del tillskott vårdnadsersällningenerbjuder och förvärvsarbete på hel- eller dellid. Genom tjänstledighet i treår, som vi också vill införa, ger vi småbarnsföräldrarna möjligheter att väljadetta alternativ, men den reformen innebär dessutom många möjligheter allförändra den nuvarande situationen, som föräldrar tvingats in i. Kommunernas stora kostnader via socialbidrag kommer allminska med ell införande av en vårdnadsersällning. Det kan inte vara rimligtatt lönen ej skall räcka lill att försörja en familj. 1984 tog statenexempelvis in i moms på livsmedel. Vi har i dagslägel med23,sannolikt västvärldens högsta matskall. Denna skatteintäkt borderimligtvis kunna finansiera en återbäring i form av ökning avmatsubvenfionerna. Delta skulle gynna alla barnfamiljer. I socialpolitik och familjepolilik slår vi vaktom de grupper socialdemokraterna lämnat därhän. Hemarbetande med småbarn måste få del av samhällsstödetför sin vårdinsats, hemarbetande måste kunna känna samhällets solidaritet. Vårdnadsersällningen,utbyggd tjänstledighet, flexibla lösningar på barnomsorgen i kommunerna, ökademöjligheter för privata initiativ, förändringar i statsbidraget lillkommunernas barnomsorg all även omfatta dellidsförskola, förbättradeförhållanden för familjedaghemmen, bättre boendemiljöer är en del av detfamiljepolitiska reformprogram som driver. Med del åstadkommer vielt barnvänligare samhälle, där kvinnor och män på lika villkor har råd allvara tillsammans med sina barn, när de så önskar. Socialdemokraterna har med sin familjepolitik visat påandra lösningar, där människors önskemål inte tillgodoses. Vi i centerpartiethar dragit konsekvensernaav den politik som stressar sönder familjerna och ändå inte gerekonomiskt oberoende. Vi har lärt av historien, vilket klart framgår av vårfamiljepolitiska motion och våra övriga motionsförslag, som ger effekter förbarnfamiljerna. Vi ger familjerna en reell valfrihet i barnomsorgen. 43 (): Om vi skrapar litet på ytan - en yta som kanförefalla välordnad och harmonisk - upptäcker vi snart många sociala problemoch människor i svårigheter - ja, t. o. m. i elände. Därför måste vi konstateraalt tiden för sociala reformer inte får vara förbi. Villkoren för detreformarbetet är däremot förändrade. Det handlar nu nästan uteslutande om altomprioritera resurser för att klara eftersatta grupper, som de storagrupperna får finna sig i ganska kärva besparingar för att räta upp svenskekonomi. Det är ett grannlaga arbete. Ingen kan berömma sig av att helt undvikamisstag i det arbetet, även om viljan är den allra bästa. Jag vill här mednågra exempel la upp socialdemokratins sätt all hantera dessa frågor. Summan avden genomgången blir att tilltron lill socialdemokratins sätt att hanlera svårasocialpolitiska avvägningar allvarligt har rubbats. Det första exemplet gäller naturligtvis familjepoliiiken.Jag skall här inte gå in på regeringens avsaknad av idéer om hurbarnfamiljernas ekonomi långsiktigt borde förbättras eller hur skatte- ochbidragssystemet borde reformeras. Jag vill i stället fästa uppmärksamheten påde svåra sociala problem som bristerna i barnomsorgen innebär. Här råder justor brist på platser. Det betyder att tiotusentals barn i förskoleåldern intefår den omsorg och tillsyn som de skulle behöva. Många föräldrar går medständig oro för hur barntillsynen skall kunna ordnas. Det märkliga i den här situationen är all regeringen intetill varje pris försöker komma till rätta med problemet. Problemet kan man intelösa - som vi alla vet - enbart genom all ständigt skjuta lill mer skattemedel.I stället måste man hitta vägar all bygga ul barnomsorgen, inom tillgängligaekonomiska ramar. En sådan väg är alt stimulera och uppmuntra lill enskildainitiativ. Del har visat sig att daghem som drivs av föräldrakooperativ ochideella föreningar blir billigare, ulan att kvaliteten för den skull försämras.Dessutom innebär förekomsten av alternativa barnomsorgsformer att valfrihetenökar för barn och föräldrar. Men i stället för all söka få till stånd flerplatser med oförändrade resurser förhindrar regeringen all sådana initiativ kanförverkligas. De som vill la eget ansvar förlöjligas. De som offrar lid ochriskerar egna pengar för alt förverkliga sina idéer hälsas inte välkomna ulanskräms bort. Varförskulle någon ha förståelse eller respekt för denna inställning? Barn och föräldrar kan ju inte känna någon sådan respekt.De missar ju möjligheterna att få tillgång lill fler platser. De som arbetar inom barnomsorgen kan inte känna någon sådanrespekt. De missar ju arbetsmöjligheter och stimulansen när det gäller altkunna få pröva egna idéer. Ansvariga kommunalmän kan intekänna någon sådan respekt. De sätts ju under förmyndare, trots alt de slår förden större delen av finansieringen. Ingen skattebetalare kan känna någon sådan respekt. Dennainställning leder till all skallemedlen inte används effektivt nog. Vem haregentligen glädje av socialdemokraternas njugga och avvisande inställning lillenskilda barnomsorgsformer? Ingen, såvitt jag kan se. En liknande attityd märks beträffande ideellt drivnavårdhem inom äldrevård och missbruksvård. Socialdemokratiskt styrda landstingförsöker få bort de enskilda vårdhemmen, som ger bostad åt och godomvårdnad om många äldre. Den här inställningen märks också beträffande enskildainitiativ inom missbrukarvården. Elt graverande exempel är socialdemokraternasi inställning till verksamhet. Där hotar man att såfördyra verksamheten all kanske måste lägga ned sittrehabiliteringsarbete. Det innebär att kostnaderna rullas över tillskattefinansierad rehabilite-ringsverksamhel.