prot · G809120 · 1984-12-31 00:00:00 — Regeringen följer medstort intresse det växande internationella solidari- tetsarbete som bedrivs avfolkrörelserna med syfte att stärka demokratins villkor i . Vimåste inse att detta är en långsam process. och vår egenhistoria lär oss att den demokrafiska utvecklingen gårstegvis, ofta under bitter kamp mellan grupper och samhällsklasser. Deintressegrupper som höll fillbaka demokratin i var också de som gick ispetsen för koloniseringen av länderna i , och Lafinamerika. Syftetvar kontroll och systematisk exploatering av tredje världens naturrikedomaroch folk. Etttungt historiskt ansvar vilar på de gamla kolonialmakterna för demokratins bräckligavillkor i flertalet av dagens . Man måste vara medveten omsvårigheterna att på några få decennier förändra dessa villkor. Vad vi medbiståndet kan göra är att arbeta för en förbättring av de fattiga folkenslevnadsnivå och att stödja de krafter som verkar för grundläggande demokratiskarättigheter. En förutsättning för att genomdriva och befästa dessa rätfigheterär en fri och bred opinionsbildning. Det kräver en rad rent prakfiska åtgärderpå biståndsområdet, ökning av papperstillgången, utbildning, tekniskutrustning, telekommunikationer. Föratt ytterligare stärka biståndsarbetet när det gäller opinionsbildningens rollför stöd till framväxten av demokratiska system i tredje världens länder kommerregeringen att ta nya initiafiv fill samarbete med den svenska pressensorganisafioner. Som ett ytterligare steg i detta arbete planeras ett brettupplagt seminarium om dessa frågor. Detsvenska biståndet lämnar viktiga bidrag fill långsiktiga förbättringar iu-ländernas ekonomiska, sociala och kulturella villkor. En förbättring av dessavillkor innebär att förutsättningar skapas för samhällssystem inom vilkarespekten för människans värde är garanterad. Dethumanitära biståndet till Lafinamerika och södra är direkt inriktat påstöd till verksamhet som främjar mänskliga rättigheter i vid bemärkelse. Dennabiståndsform ger klara och konkreta uttryck för regeringens strävan att verkaför ökad respekt för de mänskliga rättigheterna. Betydandebelopp ges fill offer för apartheidsystemet, politiskt förföljda i Sydamerikaoch människor som befinner sig på flykt i det krigshärjade . Detbistånd som lämnas fill offren för förtryck genom det humanitära biståndet ärinte enbart av materiell karaktär. Stödet till dessa utsatta grupper innebärsamtidigt ett engagemang med ett moraliskt innehåll som riktar sig till såvälförtryckta som förtryckare. Detär regeringens uppfattning att utvecklingssamarbete måste bedrivas långsiktigtför att vara effektivt. Sådant samarbete bedrivs i länder där brister isamhällsskicket ibland utgör ett av utvecklingsproblemen. Brister av detta slagkan inte generellt anges som hinder för att samarbeta med . Långvarigaoch allvarliga kränkningar av mänskliga rätfigheter kan däremot påverkabiståndsviljan och omfattningen av biståndet. Brister i mottagarlandets egnasträvanden att bygga upp ett demokrafiskt samhällssystem har varit enbidragande orsak till beslut om nedtrappning eller avslutning avbiståndssamarbete. I den dialog som förs med mottagarländer- InternationelUutvecklingssamarbete m. m. InternationelUutvecklingssamarbete m. m. na är det också naturligtatt vi, när det behövs, klargör att övergrepp mot de mänskliga rättigheternakan leda till en försvagning av biståndsviljan. Demänskliga rättigheterna har kommit att spela en allt viktigare roll för valetav samarbetsländer, för biståndets utformning och för beslut om avveckling avbiståndssamarbete. betydelse i världshandeln ökar. välkomnar dennautveckling och har ett intresse av att ytterligare öka handelsförbindelsernamed dessa länder. En väg att främja ekonomiskt samarbete för ömsesidig nytta äratt med biståndsmedel knyta svenska institutioner och företag tillu-landssamarbetet och mer systematiskt utnyttja deras kunnande och kapacitet.Under senare år har detta samarbete utvecklats i olika former. Denomläggning av u-kreditsystemet som genomfördes innebär enförstärkning av den biståndspolitiska inriktningen. tas den svenskaindustrins kapacitet till vara genom att u-krediter lämnas inom områden därSverige kan erbjuda konkurrenskraftiga varor och tjänster, t. ex. inom energi,telekommunikationer och transporter. Desenaste årens betalningsproblem i har ställt ökade krav påfinansieringsåtaganden, byteshandel och biståndsinsatser i samband med handel.Regeringen eftersträvar ökad samordning mellan biståndsorgan, företag ochinstitutioner i långsiktigt planerade samarbetsformer. Tidigare års ofta ganskafruktlösa diskussioner om ökad bindning av biståndet till svenska produkter harbörjat vändas i konstruktivt samarbete. FN började tidigt utveckla organ som kunde bistå de nya staterna itredje världen när de frigjorde sig från tidigare kolonialt beroende. Även definansiella organ som efter skapades för att främst hjälpade krigshärjade länderna i kom successivt att ägna sig åt problemen itredje världen. FN-systemetframstod tidigt för u-ländema som en motvikt mot ett beroendeförhållande tillenskilda stater. Detta har varit särskilt betydelsefullt då ökademotsättningar mellan stormakter varit en av drivkrafterna bakom deras intresseatt lämna bistånd. Deinternationella organen har också erbjudit u-ländema ett forum att föra framberättigade krav på mer rättvisa och jämlika fömtsättningar för intemationelltsamarbete rörande utveckling, handel, monetära och finansiella frågor samtråvam- och energiutvinning. Undersenare år har emellertid förhandlingsarbetet i FN och flera andraintemationella organisationer stannat av, och staterna har hamnat i låstapositioner. växer det ömsesidiga beroendet och sambandet både mellanu- och i-länder och mellan miljö, befolkning, naturresurser och utveckling. Vibevittnar både en bristande respekt för hävdvunna internationellaspelregler och en otillfredsställande anpassning av dessa regler till denvärldsekonomiska utvecklingen. För att varaktigt bryta den stagnation ochinstabilitet som präglat världsekonomin krävs ökatömsesidigt hänsynstagande i de ekonomiska relationerna och konstruktivtsamarbete i existerande internationella organ. Ihöst firas FN:s 40-årsjubileum. Från svensk sida är stödet till världsorganisationenobrutet. Vi kommer som hitdlls att förhandlingsvägen verka för fortsattareformer av det globala politiska och ekonomiska systemet. Alternativet ärökade motsättningar och i sista hand kaos. Inteminst krisen i har visat den betydelsefulla roll FN och andrainternafionella organ kan spela både för den övergripande internafionellasamordningen och mellan olika biståndsgivare och regeringar. Ettintensivt arbete pågår bl. a. under ledning av FN:s generalsekreterare för attbättre och mer effektivt samordna multilaterala och bilaterala biståndsgivaresinsatser i . Samtidigtsom behovet av samordnande internationella aktioner till förmån förkrisdrabbade länder kraftigt ökar, tvingas vi konstatera att resurssituationeni synnerhet för de muldlaterala organisadonerna allvarligt försvagats.Minskningarna blir särskilt påtagliga när det gäller bidragen från . Deamerikanska nedskärningarna har dessutom haft en negativ inverkan även påbidragen från andra medlemsländer. Idenna situation har valt att fortsätta ge omfattande stöd till demultilaterala organisationerna och bidra till att de kan bibehålla bl. a. avoss prioriterade insatser på områden som jordbruksutveckling, energiförsörjningoch markvård och med särskild inriktning på de mest eftersattabefolkningsgruppernas situation. Deninternationella jordbmksutvecklingsfonden () för stöd till småjordbmk i defattigaste u-ländema och FN-systemets centrala biståndsfond (UNDP) har påsenare år drabbats av en allvarlig kris. UNDP har tvingats mer än halvera sinalandramar. Framförallt de fattigare försämrade ekonomiska situation under senare århar tydligt pekat på behov av förstärkta administrativa resurser i dessa länderför att kunna åstadkomma ändringar i utvecklingspolitiken. Den nordiskautvärdering av UNDP:s arbete på fältet som beräknas vara klar kommersärskilt att uppmärksamma UNDP:s samordnande funktioner och avses ge underlagtill förslag om ökad effektivitet i UNDP:s och fackorganens tekniskabiståndsverksamhet. Detminskade amerikanska stödet till de intemationella utvecklingsorganen har inteminst drabbat Internationella utvecklingsfonden (). Det kommer främst attdrabba de allra fattigaste , som har svårast att erhålla annanutvecklingsfinansiering. Resursbortfallet kommer för de afrikanska ländernasöder om endast delvis att kompenseras genom den särskilda lånefond inomIDA som väntas träda i kraft de närmaste månadema. Fonden utgör en väsentligdel av det program för som utvecklats av . Sverigekommer att bidra till lånefonden med 440 milj. kr. eller ca 48 miljoner dollarunder av ett totalt bidragsbelopp på ca . Lån skall på mycket förmånliga villkor ges för reformprogram för helaekonomin och vissa sektorer. Jordbrukssektorn kommer att prioriteras liksombasbehovsinriktade program för bl. a. utbildning och hälsovård. InternationelUutvecklingssamarbete m. m. InternationelUutvecklingssamarbete m. m. () har med starkt svenskt stödfört en intensiv kamp mot den höga barndödligheten genom att satsa på ett antalenkla och billiga åtgärder för barns överlevnad och utveckling, bl. Framgångsrika vaccineringskampanjer har under en femårsperiodgenomförts i bl. a. och , där man under speciella nationellavaccineringsdagar lyckats vaccinera upp dll av barnen. I det krigshärjadeEl fullföljs detta arbete. Den första nationella vaccineringsdagen iEl i febmari respekterades av de stridande parterna genom ettällmänt vapenstillestånd, och även barn i konfliktzoner kunde vaccineras. Dettavisar vikten av FN-systemets verksamhet och det förtroende organisationenåtnjuter. Detfinns skäl att också lyfta fram några av de mer lyckade insatserna inom detbilaterala svenska programmet. Genom vårt mångåriga landsamarbete har vimedverkat fill att tre av fyra tanzanier har tillgång fill en hälsocentral,att sju av tio människor på landsbygd har tillgång till rent vatten,att nästan vartannat etiopiskt barn har en skola att gå i. IKenya stöder ett markvårdsprogram som lett till att småbönder harkunnat öka sin produktion . Ett liknande självhjälpsprojektmed utnyttjande bl. a. av enkla handredskap prövas nu i i samarbetemed . Exempel som dessa befäster trots alla svårigheter tron på att biståndleder fill utveckling. Det finns dock krafter, både här hemma och utomlands,som söker misstänkliggöra statligt bistånd över huvud taget.Från vissa håll hävdas t. o. m. att om bara marknadskrafterna och privatainvesteringar ges fritt spelrum skall den onda cirkeln i de fattigare ländernakunna brytas. De sammansatta problemen i bl. a. illustrerar att dettaensidiga och förenklade budskap inte är trovärdigt. Tendensenatt utmåla kris som en kris också för biståndet skall självfallettas på allvar. En djupgående självprövning har inletts både i tredje världenoch i givarländerna. Men vi får inte tappa perspektiven. Kolonialismenssönderfall efter har frigjort avsevärda ekonomiska krafter iu-länderna som på bara förbättrat miljarder människorslevnadsförhållanden. I denna snabba utvecklingsprocess har biståndet spelat enbetydande roll särskilt i de fatfigaste länderna. 28 () replik: Det fanns många posifiva inslag i utrikesministerns anförande. Jag troratt vi alla här i kammaren noterade det, bl. a. vad gäller intresset för miljö-och markvård samt mänskliga rättigheter. Men det är mot bakgrund avutrikesministerns anförande här synd att det inte finns mera konkret i denbudgetproposition som vi har haft att behandla i utrikesutskottet. Motbakgmnd av utrikesministerns intresse för bl. a. miljö- och markvårdsfrågorblir det ännu mer svårbegripligt att den regering som utrikesmi-. nisternföreträder har avskaffat miljö- och markvårdsanslaget. Det är en felaktigpolitik, menar vi, att föra långsiktiga miljö- och markvårdsinsatser påkatastrof anslaget. Det anslaget behövs för katastrofer - tyvärr. verkligheten i världensådan. Katastrofanslaget är ett av de få anslag som harvarit fullt utnyttjat, där t. o. m. brist på pengar har kunnat oroa. Vi menaratt ett särskilt miljö- och markvårdsanslag ger möjlighet att göra justlångsiktiga insatser och att verka också i andra länder än programländerna. Utrikesministerngav inga som helst besked om . Jag tror emellerfid att många i dennakammare, och även många människor utanför kammaren, skulle vilja få besked avutrikesministern om han har nått någon framgång med sina försök att fåtvångsarbetet i anslutning till Bai att upphöra. Vill utrikesministern idenna biståndsdebatt ta dllfället i akt att ge oss besked om hur det har gåttmed dessa ansträngningar? Jagskulle också gärna vilja att utrikesministern kommenterade den fråga som jagställde till socialdemokraterna tidigare i denna debatt, om det ärsocialdemokratisk uppfattning att bistånd bör utgå till krigförande länder. InternationelUutvecklingssamarbete m. m. 29 ()replik: Jag kan, liksom , i det stora hela ställa mig bakomdet som utrikesministern här har sagt. Vi fick tyvärr inte denna gångutrikesministerns anförande i förväg, som vi brukar få när det gäller iregeringsdeklarationer. Jag fick anförandet i min hand somutrikesministern talade, och därför kan mina kommentarer bara bli marginella. Utrikesministerntog återigen upp frågan om betalningsbalansstödet, och jag vill ta tillfället iakt att komplettera den bild som jag gav i det fidigare replikskiftet. Oppositionenhar avvisat anslaget på 400 milj. kr. fill betalningsbalansstöd, främst därföratt det är oklart hur pengarna skall användas. För egen del villjag för den skull inte utesluta att en möjlighet fill skuldavskrivning börfinnas. Men den möjligheten får då inte användas på samma sätt som i detomdiskuterade Vietnamfallet, för att hjälpa ett land ur en knipa. För att detskall vara en långsikfig mening med skuldavskrivningen måste den ingå som endel i internafionella insatser för att konsolidera ett lands ekonomi. Utrikesministernunderstryker att katastrof anslaget ökar, men han säger också att största delenför närvarande används för programländerna. Vi har tagit upp detta såväl ioppositionens pardmodoner som i nu gemensamma reservationer dll utskottetsbetänkande. Vi menar att åtgärder mot den miljöförstöring som bildar bakgrundtill de ständiga katastroferna i länder i inte bör belastakatastrofanslaget. Om en situation i ett programland leder till ständiga elleråterkommande katastrofer bör man arbeta med den problemafiken inom landramen.För länder med vilka vi inte har landsamarbete skulle vi ha detta särskildaanslag för miljö, markvård och energi. Det är först i akuta, icke fömtseddakatastrofsituationer som vi skall ha möjlighet att snabbt sätta in insatsergenom katastrofanslaget. Anf.30 () replik: Jag vill också betona intrycket av att utrikesministerns deklarationvar hållen i en mycket positiv anda och utgjorde en inbjudan till diskussion isakfrågorna. Det var också mycket positivt att det inte gjordes några definidvalåsningar på de kontroversiella punkterna. Jagnoterar särskilt att utrikesministern uttryckte uppfattningen att de enskildaorganisationerna spelar en mycket stor roll och att katastrofbiståndet var denbästa vägen att kanalisera det svenska biståndet. Vi skall dllsammans, i departier som finns i , arbeta för att förstärka de enskildaorganisafionernas resurser. Viljan finns hos dessa organisationer, men derasresurser är fortfarande något bristfälliga och medför en begränsning avarbetet. Ifråga om stödet för att påverka en demokrafisk samhällsutveckling i u-länderutlovade utrikesministern dels ett seminarium, dels ett kommande samarbete medsvenska pressens organisafioner. Jag vill i det sammanhanget påminna om attfolkparfiet både och fidigare har väckt modoner med dettasyftemål och dessutom med förslag om att det skulle bildas en stiftelse medanknytning till de politiska partierna som kunde arbeta i samma riktning. Jaghoppas att även detta önskemål tas upp i en önskelista till utrikesministern. Utrikesministerntalar positivt om landprogrammeringen men påpekar att den innebär enviss fastlåsning. Jag vill be utrikesministern att litet närmare utveckla hurhan ser på våra möjligheter att få ett mera projektinriktat bistånd och kommaifrån denna låsning. Detangavs inte något skäl till att kravet på en biståndsutredning inte kanbifallas. Jag poängterar att avsikten var att utredningen skulle arbeta med enklar målinriktning och prestera resultat mycket snabbt. BeträffandeVietnam anser jag också att det behövs en förklaring. Ett anfallskrig har enmycket förödande inverkan på den svenska biståndsviljan i stort, och jag önskaratt utrikesministern kommenterar detta. Jag noterar med stor tillfredsställelse att de företrädare föropposidonspartierna som hitdlls har framträtt i huvudsak uppskattar regeringensansträngningar att lägga fram ett program för biståndspolitiken som är avvägt iförhållande dll de olika motsatta intressen som ofta uppreser sig. Vi har t.ex. det akuta hjälpbehovet, som leder till insatser för att ge svältandemänniskor mat så att de kan överleva . Vi har att ställadetta akuta hjälpbehov i motsats till de mera långsiktiga behoven, att utvecklau-ländernas egen livsmedelsförsörjning så att katastrofer kanuppstå så lätt och hastigt. Vi kommer aldrig dll ensluflig, exakt avvägning mellan omedelbar katastrofhjälp och vad som skallgöras mera långsiktigt. Det är emellertid också påtagligt att åtskilliga talarei men även personer som yttrar sig utanför , t. ex. Rödakors-chefen i , ofta nämner nödvändigheten av att kombinera insatsersom görs för katastrofbistånd med mera långsiktigainsatser för att undvika nya fmktansvärda händelser. En sak som jag särskiltfäst mig vid är krifiken mot regeringen för att den inte vill låtamarkvårdsinsatser och landsbygdsutveckling ske i allmänna projekt utanförlandramama utan i stället för in sådan verksamhet land för land iöverenskommelser med de olika mottagarländerna. Det verkar som om det råderenighet oss emellan om att insatser skall göras på detta område för att öka livsmedelsprodukfionen,förbättra markvården, osv. Tvisten gäller egentligen under vilken budgetpostdetta skall bokföras. När vi från regeringens sida, i överensstämmelse med vadutskottsmajoriteten föreslagit, vill att vi skall gå fram land för land hängerdet samman med demokratimålet. Vi kan överlägga med regeringarna i det enalandet efter det andra om vad som är lämphgt för varje särskilt land. Vi menaratt biståndet därmed kommer att ges i större utsträckning också under inflytandeav mottagarlandets önskningar. Eftersomdet i den här debatten har talats så mycket om demokratimålet, vill jag i allanspråkslöshet göra det påpekandet att en enkel tolkning av begreppet demokratiär medbestämmande i beslut som rör de egna angelägenheterna. Även om det finnsde i industriländerna som tror sig bättre förstå villkor och behovän vad människorna där själva gör, är det ändå, om man syftar dll en demokradskutveckling, rimligt att låta dessa länders egna representanter inte bara kommamed synpunkter utan rent av ha ett bestämmande inflytande på inriktningen avdet bistånd som lämnas. Det är skälet till att regeringen håller fast vidlandprogrammeringen. Det har påpekats att de regelbundet återkommandeöverläggningarna med dessa länder ger möjlighet att land för land diskutera desärskilda behoven. Ettpar av talarna har nämnt . Det är nog det land som oftast återkommer iinterpellations- och frågedebatter här i kammaren. Vi kan nu konstatera attmedan det var möjligt för mittenparderna att i lägga fram ettförslag - ett förslag som regeringen ansludt sig till -tillsammans medsocialdemokraterna, är man snabb med att i riksdagenyrka på väsentliga neddragningar av biståndet fill . Regeringen anseratt det är rimligt att följa vad SIDA föreslagit och avser att fortsätta detprogram som där drivs i den mån det är behövligt. Vihär verkligen fäst avseende vid den krifik som framförts i fråga omarbetsförhållandena för dem som arbetar i Vinh . Det är väl käntatt vi tagit upp frågan vid olika fillfällen. Man säger sig i haförståelse för våra synpunkter. Vi kommer att upprepa våra ståndpunkter isamband med att överläggningar tas upp om kommande bistånd. Jagvill också, fm talman, säga något om betalningsbalansstödet. Det är en alldelesny form för bistånd. Vi har tidigare upplevt att man vill hjälpa de mestskuldsatta länderna. Det är en nödvändighet, eftersom det finns länder vilkasalla exportintäkter skulle behöva användas för att betala bara räntorna på delån de har. Vi vet också att de 25 mest skuldtyngda länderna räknar med attderas betalningsbörda är fördubblad inom loppet av tre . Det som iinternafionella sammanhang kallas för skuldkonsolidering genomförs ofta Internationelltutvecklingssamarbete m. m. InternationelUutvecklingssamarbete m. m. huvudsakligenför att skydda fordringsägarnas intressen. De länder som har skulder att betalafår anstånd med skuldbetalningen, varefter skuldbördan växer med ränta påränta. står landet alltså inför en återbetalning som ärmycket större. Närvi nu har föreslagit en ny anslagspost i form av ett betalningsbalansstöd, hardet skett för att ge de mest skuldtyngda och krisdrabbade länderna en möjlighetatt få en verklig lindring i sina betalningsbalansproblem, inte bara ettuppskov till en framdd som blir ännu värre, när man har skjutit allting framförsig. Jagkan inte säga i vilken utsträckning denna möjlighet kommer att användasbilateralt eller i vilken utsträckning vi kommer att begagna den tillsammansmed andra länder i gemensamma ansträngningar. Men i båda fallen kommer desvenska och att ge oss det underlag som regeringenbehöver för sina beslut. Jag vill påpeka att betalningsbalansstödet verkligenär någondng annat än en vanlig s. k. skuldkonsolidering, som innebär att densom saknar förmåga att betala inte får annan lättnad än uppskov medskuldbetalningarna som växer med ränta på ränta. Underdetta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Anf.32 () replik: Utrikesministern fick det nästan att framstå som om de 400 miljonerkronorna skulle lösa skuldkris. Får jag påminna om att de såunderligt utlovade BPA-krediterna rörde sig om 0,5 miljarder bara de. Jag haruttryckt uppskattning över utrikesministerns personliga tal, som visade ettvisst fillmötesgående gentemot opposifionens synpunkter på nyorienteringen avbiståndspolifiken. Min krifik kvarstår dock vad gäller budgetpropositionensreella inriktning på importstöd och betalningsbalansstöd samt luftiga program.Där ser jag en skillnad mellan utrikesministerns tal och vad vi verkligen haratt behandla i utrikesutskottets betänkande. Jagtycker även att utrikesministern nu i sin replik halkade tillbaka iregimorienteringen av biståndet. Jag och vårt parti anser att ämnes- ochprojektorienteringen är ett uttryck för en viljeinriktning från svensk sida attvi vill hjälpa till med vissa angelägna frågor, t. ex. miljö- och markfrågor,och ett sätt för oss att hjälpa befolkningen i sådana länder som inte har såtilltalande regimer. Jagnoterar avslutningsvis att utrikesministern inte har något besked att gebeträffande tvångsarbetet. Jag beklagar detta. skall SIDA:sstyrelse behandla Bai igen. Det är fråga om mycket stora summor som återskall utgå av skattebetalarnas pengar. Jag har hört nämnas beloppet 0,5miljarder. Det vore på sin plats att vi fick besked omtvångsarbetet. 33 ()replik: Jag vill beröra inledningen av utrikesministerns rephk. Det ligger isakens natur att man diskuterar sådant som man är oense om. Då glömmer man lättbort att säga så mycket om det som man är ense om. Det är dess bättre som regelmera - men är det en gång så. Utrikesministern tar upp som en kritik attnågra av oss i har ståft för ett visst belopp till ochsedan, när vi tagit ställning som partiföreträdare i , stått för ettannat belopp. Undermina i har det varit självklart, osspartiföreträdare emellan, att ta ställning i utifrån detmaterial som där föreligger.