prot · G80930 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:30 1 § Kompletteringsval till utskott Socialdemokratiska riksdagsgruppen har som suppleant iutrikesutskottet under ledighet anmält hans ersättare och som suppleant i socialförsäkrings- och utbildningsutskotten underLena ledighet anmält hennes ersättare , Vidare har socialdemokratiska riksdagsgruppen somsuppleant i finans-och utrikesutskotten anmält som inträtt somersättare för efter . Talmannen förklarade valda till suppleant i finansutskottet () suppleanter i utrikesutskottet () TorgnyLarsson (s) suppleant i socialförsäkringsutskottet () suppleant i utbildningsutskottet () 2 § Justerades protokollet för den 9innevarande månad. 3 § Talmannen meddelade att Karl-ErikSvartberg (s) , Hans Nyhage (m) och BengtSilfverstrand (s) denna dag återtagit sina platser i , varigenomSverre Palms, och KarinWegeståls uppdrag som ersättare upphört. 8 protokoll 1984/85:28-31 Om beskattningen av vissaprästers tjänstebostadsförmåner 4 §Svar på interpellation 1984/85:50 om beskattningen av vissa prästerstjänstebostadsförmåner Mot bakgrund av att präster på vissa hålltaxerats för förmån av hyresbillig bostad har ställt följandefrågor till mig, 1, Anserfinansministern att skattelagarna skall tillämpas likformigt i hela landet? 2, Är det riktigtatt en ny, och mera skärpt, skattetillämpning får användas även om deunderliggande bestämmelserna är oförändrade? Är finansministernberedd att vidta sådana åtgärder att retroaktiva upptaxeringar för åren före1981 förhindras? Ärfinansministern beredd att vidta sådana åtgärder att de ekonomiskakonsekvenserna för de värst drabbade lindras? Mitt svar på den första frågan ärja - en likformig lagtillämpning är självfallet något som alla rättstillämpandemyndigheter bör sträva efter. Att beskattningen av prästernas bostäder kommitatt uppmärksammas mer i vissa delar av landet än i andra är i och för sig inteuttryck för att lagen tillämpas olikformigt. Det hänger i stället samman meddet tillämpade systemet med regionala granskningar. Enligt min mening är det önskvärt att dessa granskningar iframtiden samordnas i större utsträckning än f. n. Det gäller särskilt när -som i de aktuella fallen - fråga uppstår om att tolka och tillämpa materiellabeskattningsregler som har principiell betydelse. Jag har därför tillkallat ensärskild utredare som skall lägga fram förslag om effektivare samordning. Vad gäller den andra frågan vill jag först erinra om attförmån av hyresbillig bostad utgör en skattepliktigförmån om inte värdet är ringa. Den skattemässiga värderingen av bostadsförmånskall stämma överens med marknadsvärdet. Enligt anvisningarskall förmån i tjänsten av hyresbillig bostad beskattas om skillnaden mellanmarknadshyran och den hyra som faktiskt erlagts överstiger . per år.Förklaringen till den påtalade beskattningen av prästernas tjänstebostäder ståratt finna i den hyressättning för prästboställena som gällde tills heltnyligen. Hyran begränsades nämligen bl. a. till en viss procent av inkomsten.Om procenthyran blev lägre än marknadshyran så skulle alltså mellanskillnadentas upp som intäkt. Överenskommelse om en mera marknadsanpassad hyra förprästernas tjänstebostäder träffades mellan statensarbetsgivarverk samt /SR och TCO-S som representanter för . har i en rekommendation till landets skattecheferuttalat att verket anser att bostadsförmån inte skall beskattas omöverenskommelsen följs när hyran fastställs. Jag räknar med att problemetdärmed bör vara löst. Jag kommer härefter in på den tredje frågan. Om en prästinte har beskattats för bostadsförmån för tiden vid den vanligataxeringen så kan dettanu ske endast om det finns förutsättningar för eftertaxering. Ansökan omeftertaxering skall ha kommit in till länsrätten eftertaxeringsåret. För eftertaxering krävs dock att den skattskyldige i uppgifteller upplysning till ledning för sin taxering lämnat oriktigt meddelande. Jagkan givetvis inte uttala mig i frågan om eftertaxering kan bli aktuell i någotfall som gäller beskattning av bostadsförmån för präst. Någon anledning attändra reglerna om eftertaxering föreligger inte enligt min mening. Som svar på den fjärde och sista frågan vill jag försterinra om vad jag anfört i svaret på den andra frågan, nämligen att förmån avhyresbillig bostad är en skattepliktig förmån. Jag ser inte någon möjlighet attmedge någon särskild ekonomisk kompensation. Om beskattningen av vissa prästers tjänstebostadsförmåner Anf.3 (): Jag ber att få tacka finansministern för svaret på mininterpellation. Bakgrunden till interpellationen är följande. Prästernasbostads- och hyresförhållanden regleras enligt ett tjänstebostadssystem från1958 (SFS 1958:470). Några förändringar i de då fastlagda bestämmelserna harinte skett förrän , då nya normer för hyrorna börjar tillämpas medanledning av ett avtal mellan () och (). Detta nya avtal tillkom just mot bakgrund av de frågorsom tas upp i denna interpellation. Prästerna i har tjänstebostadstvång. Demåste bebo den bostad som anvisas, även om den inte fyller de behov eller önskemålsom kan finnas. Ofta är bostaden större än növändigt. Expeditionslokaler ärockså ofta inrymda i bostaden. Församlingsaktiviteter förekommer i mångaprästbostäder. Allt detta är negativa faktorer för prästen/hyresgästen.Prästerna saknar dessutom besittningsskydd. Dessa faktorer vägdes in när bestämmelserna från 1958beslutades. I proposition 1956:116 s. 78 anförde departementschefen:"Tjänstebostads-tvånget synes nämligen kräva vissa särskildahänsynstaganden vid hyressätt-ningen. För egen del finner jag det naturligt,att hyrorna i tjänstebostäderna sättes något i underkant i förhållande tillhyrorna för jämförbara bostäder på marknaden." På s. 80 i sammaproposition heter det: "Riktpunkten för hyressättningen bör såsomutredningen framhållit vara, att skyldigheterna att bebo tjänstebostad varkenmedför en indirekt löneförmån eller en belastning i jämförelse med de fall, dåsådan skyldighet icke föreligger." Vidare skriver departementschefen:"Jag är därför beredd tillstyrka, att förhållandet mellan hyra och lönbeaktas vid hyressättningen av tjänstebostäder såsom ett hjälpmedel vidbedömandet om månadshyran är så hög, att den icke rimligen bör helt uttagas itvångsvis anvisade lägenheter." Såvitt jag vet har de av beslutade bestämmelsernavarit vägledande ändå . Då tillämpades i vissa län en annan ochmera skärpt syn på bostadsförmånen. Detta ändrade synsätt hade inte föregåttsav någon åtgärd. Trots att inte har beslutat om någonförändring och RSV:s möjligheter att utfärda nya anvisningar med oföränd- Om beskattningen av vissa prästers tjänstebostadsförmåner radegrundbestämmelser måste anses som ytterst begränsade, har ändå en nyordninginförts i en del län. Kanske har dessa länsskattechefer handlat på egetinitiativ. Oavsett vad som förorsakat förändringen är det inträffade djuptotillfredsställande. Särskilt anmärkningsvärt är att skattelagarna intetillämpas likformigt i alla delar av landet, I en del län värderasbostadsförmånen till avsevärt högre belopp än i andra län. Bostadsförmånensvärde ärt, o, m, olika i samma stift. Finansministern anger i sitt svar att detta i och för siginte är uttryck för att lagen tillämpas olikformigt, utan hänger samman medsystemet med regionala granskningar. har dock en annan uppfattning, JOsäger i ett utlåtande: från mer allmänna utgångspunkter är det dockuppenbarligen så att det måste anses helt oacceptabelt att vissa medlemmar aven väl avgränsad yrkesgrupp blir föremål för beskattningsåtgärder - typiska,för att inte säga unika, för just den yrkesgruppen - i vissa delar av landetmen inte i andra. Det måste anses som högst otillfredsställande att på dettasätt en viss yrkesgrupp "drabbas" inom vissa län, medan ingentinghänder kolleger i andra län (men kanske inom samma stift). Jaginstämmer i vad JO här anför. Indirekt tycker även finansministern detsamma, eftersomhan har tillkallat en särskild utredare som skall lägga fram förslag om eneffektivare samordning. För de präster som råkat bo i "fel" län måstedet inträffade ha varit både obehagligt och obegripligt. Under ett stort antal år - ända - har ingentinghänt. Man har litat på de bestämmelser som gällt och på de avtal som slutits,bl. a. med staten som part. Så plötsligt, utan varning, höjs förmånen ochdärmed skatten, dock utan att några oriktiga uppgifter lämnats eller någotmeddelande om andra tillämpningsföreskrifter givits. Den skattskyldige prästenhade ingenting kunnat göra för att förhindra höjd taxering - han följde heltlagenligt bestämmelserna. Hyrans storlek kunde han inte heller påverka. Denhade bestämts av andra, bl. a. ett statligt organ. Nog är väl dettaanmärkningsvärt. Exempel finns där förmånsvärdet höjts med mer än 10 000kr. Värt att notera är att exempelvis kvarskatt inte kan ligga till grund förhöjda bostadsbidrag. För prästfamiljer med barn leder detta till svårakonsekvenser. som kvarskatten skall betalas höjs hyran enligt denöverenskommelse som jag nämnde. Hade hyran i stället höjts aktuellt år,hade ett högre bostadsbidrag kunnat utgå. Jag har här berört min andra fråga. Finansministerns svarpå denna är egentligen inget svar, utan snarare en beskrivning av redan kändafakta. Ja§ vill därför upprepa frågan: Är det riktigt att en ny och mer skärptskattetillämpning får användas, även om de underliggande bestämmelserna äroförändrade? Några nya bestämmelser har inte beslutats. Om RSV:s anvisningar har ändrats, varför används de nya bestämmelsernadå bara i en handfull län? Om de inte har ändrats, varför tillämpar då vissalän mera skärpta bestämmelser? Om nuvarande förhållanden äroacceptablaför JO, varförärdeacceptabla för finansministern? Vad som oroar många präster nu är risken för retroaktivaupptaxeringar. Skulle sådana igångsättas, blir konsekvenserna helt förödandeför många. Något oegentligt har inte förekommit, utan den uppkomna situationen- och en eventuell eftertaxering- beror uppenbarligen på ambitiösaskattechefer. Det vore bra om finansministern här ville uttala atteftertaxeringar inte borde igångsättas. Även om jag är väl medveten om attfinansministern inte har rätt att utfärda anvisningar, vore ändå en personligdeklaration av stort värde. En sådan skulle lugna hundratals familjer runt om ilandet. Är statsrådet dessutom beredd att se till att händelser liknande den vinu diskuterar ej tillåts uppstå på andra områden? Slutligen inser jag att finansministern inte här och nukan lova kompensation för de värst drabbade familjerna. Jag ville dock fästauppmärksamheten på de mycket stora ekonomiska påfrestningar som har blivitföljden. Jag önskar naturligtvis att de som drabbas av ekonomiska svårigheterutan att själva bära skulden till det inträffade på något sätt får hjälp. Jag är långt ifrån nöjd med de svar som jagfått. Svaren på den första och den tredje frågan är otillfredsställande, ochden andra frågan är inte alls besvarad. Ett klarläggande från finansministernsida är i detta läge inte bara önskvärt. Jag tror att det är nödvändigt, ominte tillfälligheter och olika ambifionsnivåer hos skattemyndigheterna skallavgöra människors skatter. Om beskattningen av vissa prästers tjänstebostadsförmåner säger sig inte vara nöjd,utan kräver mer. Men på en punkt har han en något märklig begäran. Han sägersig vara helt på det klara med att jag inte kan lägga mig i huruvidaskattechefen i något län tar upp frågan om eftertaxering. Ett sådant ingripandevore, efter vad jag förstår, en konstitutionell felakfighet från min sida, somskulle dra mig inför . Men i nästa mening vill BertilDanielsson att jag skall göra en personlig deklaration, som då tydligen skallfungera som påtryckning på skattecheferna. Det vill jag absolut inte göra. Jaghar bara konstaterat att det finns vissa regler som klargör under vilkaförutsättningar eftertaxering kan äga rum, och den upplysningen bör kunna varatillräcklig för alla dem som vet med sig att de har lämnat riktiga uppgifter ideklarationen. Skattecheferna har att handlägga frågorna utifrån denlagstiftning som finns. Ingenting har ändrats vare sig i riksskatteverketsanvisningar eller i lagstiftningen. Hyresbilliga tjänstebostäder har varitskattepliktiga under hela . Det är ökade insatser fråntaxeringsmyndigheternas sida som har lett fill att man har upptäckt att det härförhållandet har förelegat, och tillämpningen av reglerna har berott på om mani de olika länen har gjort sådana insatser eller inte. Det är intetillfredsställande att det är på det sättet. Om beskattningen av vissa prästers tjänstebostadsförmåner Det ärdärför som en utredning nu skall ta fram förslag om hur somcentral myndighet - det är egentligen detta det är fråga om - på ett annat sättskall kunna styra taxeringen och tillämpningen av våra lagar. Men vi vetsamtidigt att basorganet i taxeringsorganisationen, dvs, taxeringsnämnderna,vilar på en gammal princip om det kommunala självstyret, vilket ställer fråganom en direktivrätt från skatteverkets sida i en alldeles speciell dager, mendet vill vi alltså inte göra någonting åt. För att göra alldeles klart vad som skall gälla ifortsättningen vill jag peka på den överenskommelse som har slutits och sominnebär att någon förmånsbeskattning inte skall äga rum fr, o, m, 1985 årstaxering, vilket skatteutskottet och ställt sig bakom. Detta bör varaen upplysning av väsentligt värde för dem det här gäller. Även om jag lika väl som kan tycka attden här frågan inte utvecklats på ett för de berörda tillfredsställande sätt, harvi ändå så snabbt det över huvud taget har gått försökt reda upp problemen ochskapa bättre förutsättningar för framtiden. Anf.5 (): I frågan om vad som skall gälla för framtiden har vi ingadelade uppfattningar. Det har skett en förändring i den hyressättning somreglerar prästernas tjänstebostäder, och i det avseendet är man, såvitt jagförstår, nöjd med tingens ordning, även om hyreshöjningarna blev ganska kraftigajust när de infördes. Den osäkerhet som uppenbarligen har rått kommer attförsvinna i och med detta. Vad det gäller är det sätt på vilket redan fastlagdabestämmelser tillämpas. De har uppenbarligen inte tillämpats likartat i alladelar av landet. JO har i ett mycket kraftigt uttalande fördömt detta. Hananvänder ord som "oacceptabelt" om de förhållanden som här haruppenbarats. Det vore inte för mycket begärt om finansministern åtminstoneuttalade uppfattningen att JO inte har fel i sin bedömning av det här ärendetsgång och utveckling. Finansministern säger att det vore märkligt om han skullegöra en personlig deklaration. Men kammaren har nog ganska ofta fått hörapersonliga deklarationer och meningsyttringar i olika hänseenden, utan attdetta har uppfattats som någon typ av personlig påtryckning. Jag tror att detvore välgörande om finansministern klargjorde att skattelagarna skall tillämpaslikformigt i hela landet. Vi har ju under ett stort antal år haft oförändradebestämmelser, och förmånsvärdet har tagits upp till belopp som har accepteratsav alla parter, men plötsligt gör man i vissa län en radikal förändringav bedömningen och taxerar upp ett antal familjer. Detta är oacceptabelt, somJO har uttryckt det. Det är detta som är så märkligt. Vad hände 1981? Hur komdet sig att det blev så här? Initierades det från något håll, eller inträffadedet slumpmässigt? Till grund för den gamla bestämmelsen låg ju att man inteskulle ha ett helt marknadsanpassat värde på bostadsförmånen, utan att detskulle sättas H/ider marknadshyran. Detta har t. o. m. fastlagts avregeringsrätten i ett fall Därför kunde man rimligen begära att dessa reglerfortfarande skulle gälla.. Närdet gäller anvisningar o. d. som haratt besluta om blir man litet fundersam när man läser ett meddelande frånriksskatteverket till cheferna för länens besvärsenheter. Riksskatteverketsäger i detta meddelande å ena sidan att "det är självklart att det förde skattskyldiga framstår som egendomligt att reglerna används olika inom sammastift", å andra sidan att det är "lämpligt att i vart fall de län somtillhör samma stift är eniga om bedömningsgrunderna". RSV anser alltsåegentligen inte fullt ut att alla stift och alla län skall ha sammabedömningsgrunder. Indirekt tillåter RSV olika bedömningsgrunder i olika länoch i olika stift. Jag tycker inte att det låter bra. Vi skall ha en likformigtillämpning av de skattelagar som gäller. Jag har ännu inte fått svar på min andra fråga och hoppasdärför att finansministern återkommer. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar påinterpellation 1984/85:34 om postverkets befordrings-politik 6Kommunikationsminister : Herr talman! Mot bakgrund av postverketsbeslut att tillsätta vissa högre tjänster i verkets nya organisation medexterna sökande har i sin interpellation ställt fyra frågor tillmig om postverkets befordringspolitik. De fyra frågorna rör 1. postverkets tillämpning avbefordringsreglerna, 2. om postverketslekmannastyrelse informerats om befordringsreglerna, 3. postverketsrekrytering av personal vid regionförvaltningarna, 4. arbetsfördelningeninom postregionerna. Låt mig först nämna vad somgenerellt gäller vid tillsättning av statliga tjänster. Enligt grundlagen skall avseende fästas endast vid sakligagrunder, såsom förtjänst och skicklighet. Inför tillsättning skall tjänstennormalt kungöras ledig till ansökan. Posten t. ex. har dock enligt sininstruktion möjlighet att låta bli att ledigkungöra. Myndighetens kontakter medde fackliga organisationerna inför ett tillsättningsbeslut regleras i detstatliga tjänstetillsättningsavtalet. För posten gäller att personalbehovet för högre tjänsterså långt möjligt täcks genom utbildning och utveckling av redan anställda. Dethindrar inte att posten också anställer personer med erfarenhet från andraverksamheter, om det är till fördel för posten. I samband med genomförandet av den nya organisationen harposten bedömt att det behövs en stark utveckling av ledningsfunktionerna. Manhar därför satsat på en omfattande och kvalificerad chefsutbildning. taget alla chefstjänster i den nya organisationenutannonserades både internt och externt. Urval och tillsättning av tjänsternahar därefter skett med aktiv medverkan av de fackliga organisationerna. Beslutet om själva urvals- och fillsättningsprocedurentogs , dvs. före fillsättningarna i april.Någon retroaktiv tillämpning av nya befordringsregler, som det, har det alltså inte varit fråga om. Enligt posten har det, mednågra få undantag, rått enighet med personalorganisationerna omtillsättningsbesluten. Vidare har posten fortlöpande redovisat de övergripandeprinciperna för personalfrågorna i samband med omorganisationen i postensstyrelse. När det gäller fråga om arbetsfördelningeninom postregionerna kan jag konstatera att posten i sitt fortsatta arbete medorganisationen strävar efter att flytta ut arbetsuppgifter ochbeslutsbefogenheter så långt det är praktiskt och effektivt. Anf.7 (): Naturligtvis ber jag att få tacka kommunikationsministernför svaret - det är ju praxis att göra det - även om jag, dess värre, måstekonstatera att svaret är ett praktexempel på att man i en besvärlig situationtalar om någonting annat än det som diskussionen egentligen avser. valt att referera frågorna i min interpellation på ett relativtofullständigt sätt, för att det inte skall framstå i full dager att manegentligen inte svarar på de frågor som ställts. Jag vill inledningsvis säga något om bakgrunden till defrågor som jag riktat till kommunikationsministern i min interpellation den 11oktober. Jag vill då först gärna framhålla att den hårda kritik som jag kommermed inte har sin grund i en negativ inställning till postverket från min sida -tvärtom. Dagen till ära har jag t. o. m. skrudat mig i postverkets blå slipsmed frankotecken etc. Under mina i postverket hävdades med bestämdhet attden två- till treåriga postassistentutbildning resp. administrativa kurs somerbjöds från 1930- och ända låg på en relafivtavancerad akademisk nivå, eftersom deltagarna som regel hade avlagtstudentexamen eller hade motsvarande kunskaper. Denna uppfattning jävades f.ö.heller inte i samband med att postområdena fick sina personaluppsättningarefter beslut . I många sammanhang har generaldirektör vilken "tillgång postverkets välutbildade personal utgör".Men lika uppenbart är att generaldirektör nästan uteslutande lyssnatpå Statsanställdas förbunds krav och i samma mån negligeratStatstjänstemannaförbundets krav. Det var exempelvis Statsanställdas förbundsom krävde att de högre tjänsterna i regionförvaltningarna skulleledigförklaras inte bara internt utan även externt,, dvs, de berörda tjänstemännens organisafion, ansågdäremot att det fanns tillräckligt med kompetent personal inom verket för attde aktuella posterna skulle kunna besättas. I sammanhanget bör man kanske ocksånotera att såväl poststyrelsen som ochStatsjänstemannaförbundet är eniga om att den nya organisationen kommer attleda till en viss övertalighet när det gäller personal med högre administrafivutbildning. Inte minst detta borde vara ett skäl för att man i all möjlig månsöker besätta ledigblivna högre befattningar med internsökande. Det finns ju,som sagt, välutbildad personal att tillgå. Men hur har det nu gått med utnämningarna vid de nyaregionförvaltningarna? Låt mig återge vad två av postverkets personalcirkulärredovisar. Det är alltså fråga om fakta, inte om värderingar från min sida. Detena cirkuläret är från . Av cirkuläret framgår att inte mindreän 28 av de aktuella 122 befattningarna närmast under regioncheferna besattsmed externsökande. Detta måste alltså uppfattas så, att inte avbefattningarna inte kunnat besättas av en kompetent internsökande. Är dettamöjligt och sannolikt? Låt mig exempelvis redovisa vad som hänt vid postkontoretKarlskrona i , Från början hävdade man att detta regionkontor intebehövdes, därför att det var för litet. Dess bättre inrättades emellertid ettregionkontor även i , Men när man nu skall tillsätta de trebefattningarna närmast under regionchefen har tydligen inte någon av verketsegna anställda med administrafiv utbildning ansetts kompetent att klara varesig personalchefs-, ekonomichefs- eller marknadschefsjobbet, I stället har mantillsatt tre externsökande, varav en är född , en 1952 och en 1939. Studerar man cirkuläret av som gäller 78utnämningar inom huvudkontoret - dvs. den gamla centralförvaltningen - finnerman att situationen där är helt annorlunda. Där är det nämligen bara tvåbefattningar, dvs. av de aktuella befattningarna, som har besattsmed externsökande. Där om någonstans borde det väl krävas speciellt godkompetens och gott kunnande. Det gäller ju att bemästra nya arbetsuppgifterinom verket, vilka ligger på högsta nivå. Men det är kanske så att om man"sitter i kungens knä", som det brukar heta, är det lättare att bliuppskattad för sina förtjänster än om man tjänstgör i eller Umeåeller i andra regioner. Hur har detta påverkat de anställda? Jo, det har kommit enstorm av protester från personer som känt sig förbigångna, och inte minst harjag kontaktats av många av dem. En kvinna från skriver i en avpostens personaltidningar under rubriken i cynism: "Frågan är om inte detta synsätt blir dödsstöten förden laganda och samarbetsvilja som varit postverkets verkligt starkakort i personaldetaljen, och som hitfills varit vägledande för den postalayrkesutövningen. Att den äldre arbetskraften inte endast skall finna sig iatt bli deplacerad utan även hjärntvättas till att inse att de bör vara med ochsänka sin egen lön!! Det är en utmaning mot allt vad mänsklig hänsyn heter ochtecken till en begynnande kulturell dekadens som är skrämmande." Jag nöjermig med det exemplet. Det finns många som jag skulle kunna referera.De ger uttryck för en stämning som dess värre är ganska allmän vid ett antal avregionkontoren. fill frågan om hur utnämningarna har beretts. Enligt debestämmelser som gällde fram till skulle den sökandes chefavge ett vitsord där denne på sex vitsordspunkter skulle ange huruvidavederbörande var bra, mycket bra eller mindre bra när det gällde den aktuellaarbetsuppgiften.