prot · G809117 · 1984-12-31 00:00:00 — Även om det harvarit en ökning har glädjande nog denna ökningskurva brutits . Överläggningenvar härmed avslutad. 6 § Svar påinterpellation 1984/85:113 om våldspornografi varförman får djupt kränka och missakta kvinnor i våldspornografiska skildringar, närman inte får missakta människor som har t. ex. svart hudfärg, är judar, kommerfrån eller är mormoner, vaddet är för skillnad ur yttrande- och tryckfrihetssynpunkt när man lagstiftarmot rörliga bilder men inte mot tryckta bilder, vadjag tänker göra för att minska den våldspornografi som så skändligt kränkerkvinnor. Inledningsvisvill jag gärna slå fast att det enligt min mening är en mycket angelägen frågasom har tagit upp. Jag vill också säga att jag givetvis heltdelar allmänna syn på våldspornografin. Frågan är emellertidpå vilket sätt vi bäst skall motverka dess spridning. SomMargareta påpekar finns det vissa möjligheter att ingripamot grov pornografi. Jag tänker då - såvitt avser stillbilder - påskyltningsförbudet, barnpornografibrottet och straffbestämmelsen om förledandeav ungdom. är i interpellationen inne på tanken att bestämmelsen orri hets motfolkgrupp bör utvidgas så att också kvinnor skall ingå bland de grupper somskyddas av bestämmelsen. Vid remissbehandlingen av yttrandefrihetsutredningensbetänkande (SOU 1983:70) yttrandefriheten har några remissinstanser förtfram samma tanke. Självvill jag först erinra om att bestämmelsen om hets mot folkgrupp syftar till attförhindra diskriminerande uttalanden eller hot mot en viss grupp med anspelningpå ras, hudfärg eller hknande. Bestämmelsens formulering skall ses bl. a. motbakgrund av den om avskaffande av alla former avrasdiskriminering som har fillträtt. Naturligtvisskulle det vara tänkbart att ändra bestämmelsen så att den kommer att omfattaäven sådant som kvinnor i allmänhet - och i så fall kanske också män - uppleversom ett uttryck för missaktning av deras kön.. Men bestämmelsen skulle då få enhelt annan karaktär an . Det skulle ju inte längre bli fråga om enbestämmelse fill skydd för olika minoriteter. Det straffbara området skulle blimycket vidsträckt. Jagär därför inte säker på att detta skulle vara den bästa lösningen, om Nr117 man vill lagsfifta mot våldspornografin. Men frågan kommer naturligtvisupp ca a vid den fortsattaberedningen med anledning av yttrandefrihetsutredningens q- betänkande. Detta får bli mitt svarpå första fråga. Närdet gäller andra fråga vill jag först hänvisa till att grnfi regeringen i proposition 1984/85:116 har föreslagit skärpta och mereffektiva åtgärder mot bl. a. våldsskildringar i videogram. Propositionenbygger delvis på yttrandefrihetsutredningens förslag i fråga om rörliga bildermen går längre än utredningen. uppdrag ingick att överväga om yttrandefrihetsbegränsningarär påkallade även i fråga om andra pornografiska framställningar. Utredningenkom för sin del fram till att det dåliga inflytande pornografin kan ha på deungas sexualsyn bör motverkas i andra former än genom kriminalisering. Någraremissinstanser har haft invändningar mot detta och menat att även spridningav grovt pornografiska stillbilder under vissa förutsättningar bör varakriminell. Bådegällande ordning och yttrandefrihetsutredningens förslag får väl -som MargaretaPersson också själv är inne på - antas bygga bl. a. på tanken att skildringarav sexuella övergrepp och liknande som regel upplevs som något mera påtagligtvid återgivning i rörliga bilder än vid framställning i litteratur ellerstillbilder. Utgångspunkten är nog i princip riktig, men man kan naturligtvissom ställa frågan om den har lett till alltför stora skillnaderi regleringen. Dettaför över till tredje fråga, nämligen om vad som bör göras påområdet. Somjag redan har berört övervägs yttrandefrihetsutredningens betänkande förnärvarande inom jusfitiedepartementet. Siktet är inställt på att ett förslagskall kunna remitteras till lagrådet . Avsikten är därvid att ettförslag till grundlagsändringar skall kunna behandlas av i anslutningtill val. I detta sammanhang kommer frågan om en utvidgadkriminalisering av pornografiska skildringar att övervägas av regeringen. Sombåde och yttrandefrihetsutredningen har angett måste enutgångspunkt vara att begränsningar av yttrandefriheten inte är godtagbara, omde har till enda syfte att värna om en viss atfityd, moraluppfattning elleretisk norm, hur allmänt spridd och hur allvarligt upplevd denna än är. Samhälletbör över huvud taget inte genom lagstiftning göra andra inskränkningar iyttrandefriheten än sådana som är nödvändiga för att värna om andra mycketbetydande allmänna eller enskilda intressen. Det finns som bekant en särskildspärregel om detta i grundlagen. Ettsådant betydande intresse skulle emellertid som jag ser det kunna vara att motverka att kvinnor kränks genom våldspornografin och att förebygga den risk som kan finnas för att pojkar och män påverkas i sin kvinnosyn och i sitt beteende mot kvinnor genom föreningen av våld och sexuahtet. Nr 117 Personligen tvekar jag inte att säga att det förekommeryttringar av Fredaeen den pornografisom klart överskrider gränsen för vad som rimligen kan accepte- 12 aoril 1985 samhället från dessa synpunkter. Det är dock även andra aspekter som måstevägas in när man skall ta ställning till vad som bör göras för att komma OmvåldsDorno- ''" "' ' ' nuvarande situationen. Dettakommer att ske i samband QfQfl med behandUngen av yttrandefrihetsutredningens betänkande. försäkra jag kommer att ägna frågan stor uppmärksamhet vid den fortsattaberedningen. Det är också min avsikt att på lämpligt sätt sörja för attytterligare beslutsunderlag finns tillgängligt innan regeringen tar ställningi frågan. Anf.21 (): Först ber jagatt få tacka för svaret. Denvåldspornografi som vi kan köpa är ett uttryck för ett oerhörtkvinnoförakt och kvinnoförtryck. Tillsammans med prosfitution, kvinnomisshandeloch våldtäkt är den ett uttryck för att mannen äger kvinnan, att han kanbestämma över henne och tvinga henne, även med våld. Pornografinskildrar sexualiteten lösryckt från ett bredare mänskligt sammanhang, därsexualpartnern är ointressant som människa. All känslighet, ömhet ochsensualism är borta, och det finns bara en fixering vid könsorgan, isoleradefrån människan som helhet. Pornografin skapar felaktiga förväntningar ochfalska föreställningar mellan människor. är pornografin ett uttryckför att människor lider både själslig och kroppslig nöd i vårt samhälle. Attbekämpa behovet av förnedrande och förråande pornografi handlar om att förändraattityder, levnadsmönster och könsroller. Ett generellt förbud mot pornografiskulle inte lösa de problem som ligger bakom den sexuella ensamheten. Detär också viktigt att från början klarlägga att det är skillnad på pornografiskaoch erofiska bilder. Den proteststorm från kvinnor i alla läger - och ocksåfrån män - som utlösts under den senaste fiden bottnar inte i puritanism ellersexualfientlighet, utan det är alldeles precis tvärtom. fick vi kämpa föratt befria kärleken från konservatism och kyrkans hämmande bojor. får vikämpa för att befria sexualiteten från våldets och kommersialismens bojor.Kampen mot den pornografi som finns är alltså en kamp för en varm ochömsesidig sexualitet mellan människor. Vi kommer aldrig att få en kärlek utanbojor och en sexualitet utan fördomar, om inte den nu florerandevåldspornografin stoppas. har pornografin i många fall förenats med mycket grovt våld. Det handlar omsexuella övergrepp, om tortyr och sadism av värsta slag. Ja, det handlar omförnedring och övergrepp som vi annars förknippar med andra världskrigetskoncentrationsläger. Denpornografin har ingenfing med kärlek och bejakande av sexualitet att göra. Den pornografin handlar om förtryck och förnedring av kvinnor. Den handlar om makt och maktlöshet. Den är så fjärran från sexuellt stimuleran- 24 de erotik som den kan vara. Kvinnorna skändas, men också männen skändas. Deframställs som Nr 117 tortyrmonster. Men män är inga monster. Denvåldspornografi som kommit till - mest utmärkande 12 aoril 198' genom LeifHagens etablering, men också genom andra försäljare - främjar kvinnoförtryck.Det vore märkligt om de män som läser dessa tidningar inte q yåldsDorno-tog intryck av denkvinnosyn som råder där. Många undersökningar visar g,-nfi också att omman ser på mycket våld föder det också våld hos fittaren. Det är precistvärtemot vad den gamla myten sade, nämligen att man blev av med sinaaggressioner genom, att titta på våld. Unga män kan - speciellt om de är utan normala kontaktermed kvinnor -påverkas mycket starkt i sin syn på kvinnor. Det kommer naturligtvisockså att påverka deras möjligheter att bygga upp riktigarelationer med kvinnor. Men den här debatten handlar inte enbart om kvinnoförtryckoch om att människor får en snedvriden syn på sexualitet. Det handlar också omfred och krig. Det handlar om demokrati eller diktatur. De våldspornografiska alster som sprids, som barahandlar om att uppegga män till att begå våldshandlingar mot kvinnor - varförskulle det våldet stanna vid kvinnoöverfall av sexuell natur? Det stora otäckamed det här våldet är att det sprider en tolerans för våld mellan människor,för grym tortyr. Hur kan man skapa fred i en värld där människor säger sigvilja titta på och dessutom njuta av sådant våld? Det är farligt för helasamhället, om det blir ett slags acceptans för våld mellan människor. Det handlar om respekten för och värnandet om vårdemokrati. Om män lär sig njuta av att se kvinnor försättas i maktlöshet, dåkan de också anamma locktoner från andra samhällssystem som styrs auktoritärt.Det är också farligt för kvinnors syn på sig själva att de blir tillvanda vidatt det är acceptabelt att kvinnor är maktlösa. Den våldspornografi som vi nu talar om - kombinationen avvåld, övergrepp och sexualitet - är som en cancersvulst i vår demokrati och ivår kultur. Låt oss därför operera bort den snabbt. Jag uppfattar att justitieministern har instämt i minuppfattning om att våldspornografin är farlig. Jag uppfattar också attstatsrådet har för avsikt att noga överväga en lagändring. Jag noterar särskiltatt statsrådet säger: "Personligen tvekar jag inte att säga att det i dagförekommer yttringar av pornografi som klart överskrider gränsen för vad somrimligen kan accepteras av samhället." Personligen tvekar alltså inte statsrådet. Låt oss dåhoppas att personen får vara det statsråd som läggerfram proposifionen om yttrandefrihetsförändringen. Jag känner mig ändå inte helt nöjd. Eftersom det är engrundlagsfråga, krävs det ett val emellan innari lagen kan ändras. Det betyder att vi i praktiken tidigast kan få en lagändring. Det betyder att och hans gelikar till kan sprida ut sin cancersvulst mot kärleken mellan män och kvinnor, mot fred och för våld, kan förringa demokratins respekt för alla människors lika värde och fortsätta vurma för 25 Nr 117 andra auktoritära samhällssystem.Det är , och det Fredaeenden innebär att nästan en heltonårsgeneration unga pojkar kan få sin kvinno- och 12anrill985 samhällssyn förvrängd. En första åtgärd borde vara att använda lagen om förledande av ungdom. OmvåldsDorno- vilken nästan aldrig har använts-om den över huvud taget har använts under nyafi senare tid. De tidningar i vilka gör sin propaganda och harsina beställningskuponger är tidningar som säljs till just många unga pojkar.Om man verkligen vill borde denna lag kunna fillämpas. kom ett snabbt förbud motbarnpornografi. I proposition 1978/79:179 stod det bl. a. att man trots attbarnpornografin hörde till hela komplexet av pornografi inte ville vänta påpågående utredningar, eftersom det skulle ta så då det krävdesgrundlagsändring - man ville undvika tidsspillan. Är det därför omöjligt attsnabbt lägga fram ett förslag till en ny paragraf, som förbjuder pornografiskabilder som är kombinerade med grovt våld och kränkning? Även om det finns andramotiv, som justitieministern säger, till införandet av förbud mot hets motfolkgrupp är det ganska obegripligt att man, då man inte får kränka människorsom har annan hudfärg, nationalitet eller religion, får kränka kvinnor hurmycket som helst; Om man ändrar i den här paragrafen eller i någon annanparagraf spelar kanske inte någon roll, men en lagändring måste komma tillstånd. Jag finner det fortfarande obegripligt att man kan ingripa mot film,medan det när det gäller tryckta bilder inte finns någon gräns. Jag vill fråga statsrådet om jag kan tolkahonom på det sättet att han delar min uppfattning om de farliga tendenser somvåldspornografin för med sig. Det är uppenbart att man i en demokrafi måste ha mycketdjup respekt för tryckfriheten och grundlagen. Men det är min djupa övertygelseatt en demokrati inte får vara så handfallen inför angrepp som dels manar mänfill att begå direkta övergrepp mot kvinnor, dels undergräver respekten försjälva demokratin. Är det verkligen inte möjligt att få en ändring fill ståndföre 1989? Kvinnoorganisationerna har redan gått samman i kampen motdenna typ av pornografi. Samtliga partiers kvinnoförbund går ut i engemensam kampanj mot våldspornografin - LO och TCO i t. ex. harprotesterat kraftigt. Vi kommer inte att sitta sfill. Med de lagliga medel somfinns kommer vi gemensamt att bekämpa våldspornografin. Frågan är återigen:Måste vi vänta på en lagändring? vill jag fråga: Kan inte lagen mot förledande avungdom tillämpas tills en grundlagsändring är genomförd? I detta anförande instämde (). 22 (): Även jag ställer mig bakom interpellantens krav på att 26 våldspornografi bör bekämpas medalla lagliga medel som står till buds och att viallvarligt bör överväga om dessa medel bör och kan utvidgas. Det är, Nr117 såvitt jag förstår, även justitieministerns åsikt, vilket gör att också jagtackar Fredaeen den för hans svar. För min del skulle jag gärna viljadllägga att man även skulle i ? kunnaöverväga möjligheten att försöka komma åt denna form av pornografi genom attutvidga lagen mot könsdiskriminering. Det här är visserligen ett q ai opersonligt och allmäntövergrepp mot kvinnor och inte mot någon enskild, grafi men det upplevsändå av många - jag skulle tro de flesta - kvinnor som en stor förolämpning. Vad jag dessutom vill understryka i den här debatten äratt vi alla -statsråd, riksdagsmän och alla andra män och kvinnor - sommedborgare har ett ansvar för att använda de lagar vi redan har til! att stävjadenna typ av trakasseri och förolämpning. Jag hänvisar, liksom gjorde, till att depolitiska kvinnoförbunden och deras motsvarigheter har gått ut med ettupprop för vad jag vill kalla ett civilmotstånd mot våldspornografin. Det finnsredan goda föredömen - inte minst i den här kammaren - när det gäller hursådant går till. Här måste vi alla använda vår fantasi och vår initiativkraft. Till att börja med är det givetvis så, att det liggerpengar bakom den här hanteringen, men frågan är ändå: Varför gardet att görasig pengar på att skända det moderssköte ur vilket vi alla har kommit? Det gårju inte att tjäna pengar, i varje fall inte i , på att ge ut tidningardär män blir uppfläkta, piskade, pissade på, och förnedrade på alla upptänkligasätt. Sådant roar inte oss kvinnor. Det är möjligt att det skulle varanödvändigt för att öppna ögonen på alla män för hur vi upplever sådan härvåldspornografi att männen fick se sina egna könsdelar dinglande mellanchokladbitarna, som en annan slaktarutställning, varje gång de skall köpatidningen. Men det är inte den sortens vapen vi vill ta till. Jag ber omtalmannens ursäkt om mitt ordval inte är riktigt parlamentariskt, men det finnstillfällen då man måste kalla en katt för en katt. Vi måste fortsätta att fråga: Varifrån kommer dettaavgrundsdjupa kvinnohat, som sadistisk pornografi på en gång uppeggar ochorsakas av? Varför finner så många män det skönt att se sina mödrar, systrar,döttrar, hustrur förvandlade fill föraktade tortyrobjekt? Det finns de somsäger att detta beror på kvinnans nufida frigörelse, men företeelsen är mycketäldre än så. Den finns inte minst i , där frigörelsensannerligen inte är så stor att den kan störa någon. Säkert finns det massor av psykologiska svar på dennagåta, men de lämnar ändå kvar den avgörande frågan: Måste vi för yttrandefrihetens skull tåla att man exploaterar denna last som en inkomstkälla? Där vill jag säga att vi kan göra mycket redan med de lagar vi har. Man kan gå ut och tala med affärsmännen som säljer de här alstren. En rätt stor del av dem lär inte vara särskilt trakterade av den här varan. De är känsliga för opinionen i sin stad. Man kan ställa sig med flygblad och plakat vid deras dörrar, som somliga har gjort, eller man kan gå och tala med handelskammaren och , vilketdera man tror hjälper bäst. Man kan motionera på Konsumstämman. Det har redan fungerat bra på sina håll. Hem och skola-föreningen kan gå 27 Nr 117 och rensa upp i affärerna närmastskolan, med övertalning eller med hot om Lokala insändare är ettbra vapen. Kyrkor och frikyrkor kan göra 12 april1985 " SJot - inte med attpredika, det behövs knappast, men genom att sätta fart på sina medlemmar och visa dem att det här är en viktig insats som Om våldsDorno- " '" P' politiska kvinnoförbunden har alla sina kanalertill olikastyrande och opinionsbildare, var och en i sin stad, och bör utnyttja dem. Vihar inte alls ännu hittat alla lagliga sätt att rikta ett envetet,obarmhärtigt, socialt tryck mot försäljare av skrifter som en stor del avbefolkningen faktiskt ogillar. villjag på intet sätt förneka att lagändringar också kan behövas. Jag håller med omatt hets mot kvinnor också är hets mot folkgrupp. Att missbruka kvinnor i bildär inte bättre än att vägra dem deras rätt på arbetsplatsen eller att mobba demför att de hävdar sin rätt. Men även en så utmärkt lag som lagen motkönsdiskriminering skulle vara ett slag i luften, om det inte fannsen stark och medveten opinion som stöttade upp den och gjorde att man intealltid behöver gå till domstol för att få sin rätt. Förhållandet mellan lag ochmoral är inte alltid detsamma under alla perioder. Vi har ibland en tendens atti detta slutande 1900-tal tala som om 1800-talets dubbelmoral och hyckleri voreden fara vi hade oss närmast. Jag tror att vi måste se att våra faror ärannorlunda. Men att moral och lag fortfarande hänger ihop, det är säkert. Jag skulle vilja citera ur en skrift som givits utav Sekretariatet för framtidsstudier. Det är en bok som heter människan, och den är skriven av . Jag citerarhonom inte som en oemotsäglig vetenskaplig auktoritet, för det är inte sådanavi har glädje av i den här frågan, utan som en människa som har funderat övervart vårt samhälle just nu är på väg. Han avslutar sin bok så här: "Vad som behövs är en mycketlångtgående ideologisk diskussion om förhållandet mellan privatpersonen,medborgaren och politikern, där detta inte minst uppfattas som närasammanhängande privatmoraliska och poli-tiskt-moraliska problem. De ideal detgäller tål i längden inte en dubbel eller tredubbel bokföring. Demokratin ärockså ett moraliskt tillstånd. Och det socialpsykologiskt goda samhället tordeförutsätta att privatpersonen, medborgaren och politikern omfattar ochpraktiserar ungefärligen samma moral." Vi har ju privilegiet att leva i endemokrati, vilket bl. a. betyder att vi får säga vad vi vill. Den frihetenskall vi inte uteslutande överlåta åt dem som missbrukar den, utan den skallockså användas av oss som arbetar för vad W anser rätt. Det kostar en hel delbesvär, men det gör allt här i världen som är något att ha. Vi vet att vi harrätt att använda starka medel för att försvara oss och våra barn mot något sominte är livslustigt, inte är pikant, inte är frigjort, utan helt enkelt ettnaket brott mot människans värdighet. 23 (): Ett fritt från kvinnoförnedrandevåldspornografi -det målet är en av vår generations viktigaste uppgifter. Vifår aldrig genom vår tystnad, resignation eller av likgilfighet fillåta attdestruktiva krafter av ekonomisk sprider sadistisk pornografi somutmärks av kvinnoförnedrande våldsskildringar. Alla goda krafter måste samlasi kampen för ett människovärdigt och våldsfritt samhälle. Därför ser jag detsom mycket positivt att vi som tillhör riksdagsparfiernas kvinnoorganisafionernu går ut i en gemensam kampanj mot våldspornografi. Givetvis har vi ocksåtidigare inom våra organisationer på olika sätt arbetat mot denna företeelse.Men eftersom få människor, och det gäller även inom journalistkåren, känt tillvilka våldsalster som sprids har det varit svårt att få något större gensvar.TV-programmet om våldspornografi blev för många en välbehövlig väckarklocka. Våldspornografin är en del av den våg av våldskultur somsköljer in över vårt land. Den härstammar från och kommer via ochDanmark fill oss. Våldstendenserna, både i verkligheten och i kulturutbudet,blir alltmer sadistiska och bestialiska. Kvinnoförnedring är ett markantinslag. Att våldsbrotten ökar i vårt land finns bekräftat i stadstiken. Denlångsiktiga utvecklingen av dessa brott avviker från andra brottsserier.Antalet anmälda våldsbrott låg länge på i stort sett oförändrad nivå. Det ärförst som antalet började öka. Under hardet skett en fördubbling av antalet polisanmälda våldsbrott. Våldet håller påatt smyga sig på oss som en fullt normal del i vårt samhällsmönster. Vi blirtillvanda, bryr oss inte om att reagera. Mord, rån, våldtäkt ochkvinnomisshandel åsamkar oerhörda lidanden. Den största offerkategorin i mord-och dråpsta-tisfiken är kvinnor som misshandlats till döds. I genomsnitt enkvinna dör till följd av misshandel. Orsakerna till denna skrämmande våldsspiral är säkertflera. Ett förhållande som vi kanske inte så ofta tänker på men som säkert harbetydelse är hur vi får våra normer och värderingar. fickmänniskorna av sin information från personer i den närabekantskapskretsen. Etiska normer formades i umgänget och tankeutbytet medandra människor. får vi av informationen om verkligheten frånmassmedia. Informationen når oss som "opersonliga" budskap. En färsk undersökning visar att vi i genomsnitt ägnar 20 %av vår fid åt massmedier. var kyrkan, skolan och hemmet de viktigaste uppfostrarnai samhället. har dessa roller övertagits av den industrialiseradekulturen. Det är i detta sammanhang vi skall se våldspornografin. Utan tvivelutsätts den som tar del av våldspornografin för känslomässiga störningar somförmodligen aldrig kan repareras. Till skillnad från fysiska skador är det härfråga om skador som inte visar sig förrän . Vi blir matade medskildringar som förhärligar våldet. Resultatet blir bl. a. ytterligare ökadvåldsbrottslighet . Det bästa vore naturligtvis om porrindustrinförsvann på grund av att ingen köpte dess alster- det är ekonomiska intressen Nr 117 som helt styr denna bransch. Men förmodligen är det ett mål på mycket lång ' '- några möjligheter att genomytterligare lagstiftning stävja I centermofioner framförs kravet pä förhandsgranskning Om våldsporno- videofilmer med extremvåld. Regeringen vill utreda frågan ytteriigare. Pfdfi Jag tror att vi måste få till stånden sanering av dessa filmer så fort som möjligt.För ungefär en månad sedan stod det att läsa i en tidningsartikel att statsministerOlof i den här frågan uttryckt sig så här: "Jag tycker kvinnornaskall fortsätta sin kamp. Och jag lovar att undersöka om det går att göra någotgenom ändrad lagstiftning." Den person som statsministern bör samråda med ärsjälvfallet justitieministern. Det vore värdefullt om vi här och kunde färeda på vilka överväganden som gjorts mot bakgrund av detta uttalande och vilkaolika vägar man vill gå. 24 (): frågade jag justitieministern vadhan avsåg att göra för att minska antalet våldsbrott. Det svar jag då fickgjorde mig besviken. Visserligen delade justitieministern min oro, men hanangav inga åtgärder som kan förebygga och motverka våldsbrottsligheten. Inte heller har jag funnit någon kraftig markering motvåldsbrottsligheten i budgetpropositionen. Där anges att våldsbrotten äroroande många och att de fortsätter att öka. Det sägs också att polisreformenökar det lokala inflytandet över polisens verksamhet.