prot · G80942 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:42 OmDagmaröverenskommelsens inverkan på frisk vården m. m. 1 § Justerades protokollet förden , 2 § Talmannen meddelade att () den 1december återtagit sin plats i , varigenom uppdrag somersättare upphört. 3 § Svar påinterpellation 1984/85:62 om Dagmaröverenskommelsens inverkan på friskvården m.m. har ställt tre frågor till mig angående Dagmaröverenskommelsensinverkan på friskvården. Denförsta frågan är om jag anser att den verksamhet som beskriveroch som är inriktad på idrottsmedicin och friskvård är viktig. Denandra frågan gäller om jag är villig att rekommendera landstingen att bevaramottagningar som har sådan här inriktning och där läkarvården sköttsav fritidspraktiserande läkare. tredje frågan undrar om jag är beredd att vidta åtgärder såatt en enskild människa i en för honom eller henne svår medicinsk situationskall kunna konsultera en alternativ läkare utanför det offentligasjukvårdssystemet. Jagtycker i likhet med att det är mycket viktigt att understödjahälso- och sjukvård i anslutning till motions- och idrottsaktiviteter.Friskvårdscentraler och sportskademottagningar fyller en viktig funktion justgenom sin speciella kompetens. Jag är övertygad om att landstingskommunernaväl känner till den verksamhet som bedrivs och att de beaktar detta i sinplanering av hälso- och sjukvården i enlighet med hälso- och sjukvårdslagensintentioner. Fleralandsting har gjort satsningar i denna riktning. och länslandsting t.ex. har satsat på friskvårdsmottagningar med läkare anställda.Västerbottens läns landsting har satsat på två hälsohem. Det finns flerexempel. Jag vill dock inte ge någon rekommendation till Orn Dagmaröverenskommelsens inverkan på friskvården m.m. landstingen- de svarar själva för sin verksamhet och organisation inom ramen för sinaresurser. Ett särskilt bidrag utgår från staten tillsjukvårdshuvudmännen på . per invånare för att stimulera utvecklingen avförebyggande åtgärder inom hälso- och sjukvårdsområdet. Jag vill också i detta sammanhang nämna kiropraktorer ochnaprapater som ofta gör en stor insats, bl. a. inom idrottsmediciner, men sominte räknas till den offentliga hälso- och sjukvården utan till s. k.alternativ medicin. Den alternativa medicinen utgör en del av det samladevårdutbud som erbjuds befolkningen. Det är viktigt att inta en öppen attitydtill denna verksamhet och att sammanställa och analysera rön och erfarenheterfrån denna. Jag kommer därför att begära regeringens bemyndigande attfå tillkalla en kommitté med uppdrag att utreda frågor kring alternativ medicinm. Jag instämmer också med i att det kanfinnas tillfällen då det är värdefullt för en människa att kunna vända sig från den offentliga sjukvården fristående eller alternativ läkare.Heltidspraktiserande privatläkare kommer också att vara ettviktigt komplement till hälso- och sjukvården liksom fritidspraktiserande i defall de sluter avtal med landstingen. I övrigtfinner jag inte anledning att nu vidta någon åtgärd. 2MARGARETA (); Jag får tacka sjukvårdsministern för svaretpå min interpellation. Sjukvårdsministerns svar förstärker mitt intryck av attsjukvårdsministern har förståelse för att människor behöver en god ochpersonlig sjukvård. Hon inser också att möjUgheten att kunna välja läkare ärviktig, speciellt i svåra situationer. Sjukvårdsministerns ställningstagande igynekologfrågan, om kvinnors självklara rätt att få specialistvård, visar ocksåpå omtanke om kvinnorna. Sjukvårdsministern tillhör med all säkerhet de ljusarosorna inom socialdemokratin. Men när jag ser konsekvenserna av Dagmarpropositionen,tvingas jag konstatera att det är de röda rosorna inom socialdemokratin somstyrt sjukvårdsministern i utformningen av Dagmarpropositionen. Det är beklagligtinte minst för landsortsbefolkningen, som kommer att mista den tillgång somde fritidspraktiserande läkarna utgjorde. Många kommuner, bl. a. i , har satsat päfriskvärdscentraler och sportskademottagningar med stöd av intresserade läkare,ofta med fritidspraktik. För patienterna har det varit en stor fördel attdessa läkare varit anslutna till den allmänna försäkringen. Gränsdragningen mellan friskvård och sjukvård är mångagånger flytande, och det har för den enskilde varit en fördel att få hjälp medhela sin situation på en friskvårdscentral i stället för på ensjukvårdsinrättning. Hur detskall gå för verksamheten med denna inriktning på den viktiga a. idrott och motion i relation till vardagskrämpor, skador ochmedicinska riskfaktorer är mycket oklart. Det finns mänga medborgare som på ett smidigt ochinvant sätt kan få hjälp med hälsokontroller, friskvårdsrådgivning och åtgärdermot medicinska riskfaktorer med råd och behandling vid skador ochsjukdomssymtom. Det kan också gälla den i levnadssituationer med medicinskproblematik viktiga möjligheten att konsultera en från den offentligasjukvården fristående eller alternativ läkare, t. ex. inför svåra avgörandebeslut eller för att få tunga medicinska besked vidimerade och förklarade avytterligare en fackman. De som efterfrågar denna typ av vård blir nu praktiskttaget enbart hänvisade till den offentliga vården. Sjukvårdsministern säger i sitt svar attheltidspraktiserande privatläkare kommer att vara ett viktigt komplement ocksåi framtiden. Varför bara heltidspraktiserande? Genom fritidspraktikerna har påbörjats ett sjukvårdssystemmed mindre, ofta specialinriktade mottagningar pä bl. Dettamöjliggör för många människor att utanför sin arbetstid enkelt ochobyråkratiskt söka läkare. Det ger också möjlighet till kontinuitet vad gällerläkare och större grad av integritet för patienten, vilket har betydelse för deflesta patienter. Genom att läkarna är anslutna till stårmottagningarna öppna för alla människor, oavsett ekonomiska resurser. Befolkningen ute i landsorten välkomnade denna nyamöjlighet till en personligare sjukvård för alla. Socialdemokraterna och påstår attDagmarpropositionen skall ge flera läkare till landsorten. Tvärtom kommer vimed all sannolikhet att ute i landsorten mista den resurs somfritidspraktikerna är och äter hänvisas till den landstingsledda vårdens köeroch byråkrafi. Sjukvårdsministern har ett ansvar för hursjukvården kommer att fungera genom den proposifion som lades fram och somkommer att medföra förändringar, av allt att döma fill det sämre, för mångamänniskor. Viljan och förmågan att utforma sjukvården varierar ute ilandstingen. Jag ser med oro på mitt eget hemlän, , där landsfingetstyrs av bl. a. dess ordförande, som är en hängiven sociaUst och centralist medföga intresse för att tillmötesgå enskilda människors behov av personligomvårdnad och att göra det möjligt för alla att kunna välja läkare. Det finns en liten skrift som jag medintresse tagit del av. Den är skriven av tvä partikolleger fillsjukvärdsministern, och Hans Haste. Omsjukvården står att läsa följande: "Vi har i en utmärkt sjukvård. Den sjukeerhåller vanligen den bästa värd som står att få för pengar. Men ingen kanpåstå att vårdapparaten vanligtvis fungerar smidigt. Väntetiderna är länga. Detär ofta besvärligt att göra tidsbeställningar. Människor förnöter sin tid iväntrum, som i många fall Om Dagmaröverenskommelsens inverkan på friskvården m.m. Om Dagmaröverenskommelsens inverkan på friskvården rn.m. tycks varautformade utan tanke på att människor kan tvingas tillbringa där.Det kan vara omöjligt att få något att äta även när väntan uppgår till mångatimmar. Man vågar knappast lämna väntrummet i rädsla för att bliuppropad och därmed förlora sin plats i kön. En sådan ordning är naturligtvis både tröttande ochförnedrande för individen. Ur samhällets synpunkt innebär den också ett enormtslöseri. Tiotusentals arbetstimmar förloras i sjukvårdens väntrum,vilket innebär ett stort produktionsbortfall," Litetlängre ner står det: "I och på några andra platser har öppnatsprivata akutkliniker. De har blivit mycket framgångsrika i meningen att desnabbt nått en mycket stor kundkrets. Även om väntetiderna till följd av denstora tillströmningen av kunder i praktiken inte har blivit så korta somhuvudmännen vid starten utlovade, går behandlingen ändå avsevärt snabbare änvid flertalet offentliga vårdinrättningar. Det är tveksamt om detta skall kallas en 'privatisering'av sjukvården. Också de enskilda klinikerna fungerar inom det socialavälfärdssystemets ram. Kostnaderna betalas liksom vid andra inrättningar tillallra största delen av offentliga medel. Taxorna är underkastadeförsäkringskassans prövning. 'Privat' eller 'offentlig' är i sammanhanget en frågaav skäligen teoretiskt intresse. Det avgörande är vårdens kvalitet, hur snabbtden erhålles, för vilka den är tillgänglig och vad den kostar. En mera fruktbar utgångspunkt för debatten är i ställetatt fråga varför experiment av dessa slag inte i högre grad sker inom detoffentliga systemet. De läkare och andra vårdspecialister som gör dessainnovationer inom värden borde ha getts möjlighet att utveckla dem inombefintlig organisation. Varför har det inte skett? Varför skall de nödgas bildaprivata företag för att kunna utveckla vårdformer och serviceteknik? En förklaring är sannolikt att det offentligasjukvårdssystemet är alltför tungrott. Avståndet mellan initiativ och åtgärd äralltför långt. Det är mödosamt att driva igenom förändringar. Goda uppslag malssönder i beslutsapparaten." Jag vill fråga om sjukvårdsministern delar sinapartikollegers åsikter om sjukvården. När citerade vad jag sade imitt interpellationssvar citerade hon bara halva meningen. "Heltidspraktiserande privatläkare kommer också iframtiden att vara ett viktigt komplement till hälso- och sjukvården liksomfritidspraktiserande i de fall de sluter avtal med landstingen." Det var en mycket stor majoritet här i som ivåras antog den s.k. Dagmarpropositiorien. skall de förslag som riksdagenställde sig bakom börja tillämpas. Man förhandlar ute i landstingen om formernaför hur förslagen skall verka i praktiken. Ännu äringen sjukvårdshuvudman klar med sina avtalsregleringar på Jag har därför svårt att förstå hur kan ståhär och upprepade gånger säga: Vi mister fritidspraktikerna. Vi förlorar denresurs som fritidspraktikerna utgör. säger också: Hur det skall gå är i dagmycket oklart. På den punkten kan jag hålla med henne. Det är oklart på mångahåll, eftersom man i dessa sammanhang ännu inte har kommit så långt som tillatt sluta avtal. Enligt de uppgifter jag har inhämtat frånLandstingsförbundet och som är från bedömer 15sjukvårdshuvudmän att de skall vara klara med slutligavårdavtal. 10 sjukvårdshuvudmän erbjuder verksamma fritidspraktiker någon formav prolongering av nuvarande förhållanden, dvs. de avser att utanvårdnadsmässig prövning teckna tidsbegränsade avtal. Men ingen har alltså ännu slutit något avtal. Jag sägertill som jag sade i en interpellationsdebatt för några veckorsedan: Kom tillbaka och ta upp de här frågorna då! Då har vi facit ihand och kan se hur riksdagsbeslutet har tillämpats i praktiken. Jag håller med dem sorn säger att vi har en utmärkt sjukvårdi det här landet. Jag håller också med om - och det tror jag att även flertaletlandstingspolitiker och andra gör-att den kritik som förs fram kanvara berättigad. Vi skall naturligtvis ta hänsyn till den och förbättra hälso-och sjukvården liksom all annan offentlig verksamhet, om det visar sig att deninte fungerar bra. Jag tror att våra landstingspolitiker är lyhörda för dendiskussion som förs och den kritik som i många sammanhang kan resas när detgäller t.ex. tungroddhet och onödig administration. Det kan vara befogat attlyssna på den kritiken, men jag vill ändock framhålla - vilket jag tror atthela svenska folket instämmer i - att vi i det här landet har den offentligahälso- och sjukvården som en bas och de privatpraktiserande läkarna som ettkomplement till den offentliga vården. Det är enligt min mening den ordning somskall bestå också . Om Dagmaröverenskommelsens inverkan på friskvården m.rn. 4MARGARETA (); Jag kan till fullo hålla medsjukvårdsministern om att den offentliga vården skall vara en bas och deprivatpraktiserande läkarna ett komplement. Men det komplementet håller ju nupå att uttunnas, eftersom det krävs att läkarna har ett visst antal vårdtimmarför att man skall kunna sluta avtal. De flesta av de små mottagningar som haröppnats har inte det timantal som förutsatts i propositionen, och då försvinnerde givetvis. På de mindre orterna ute i landet har man kunnat starta småmottagningar som har öppet . Dessa harverkligen blivit en välkommen resurs för människorna på dessa platser. Jag tycker att man i det här avseendet har hamnat helt feli propositionen. Efter vad jag förstår inriktar man sig i propositionenegentligen på att begränsa antalet fritidspraktiker i storstäderna för att fåflera läkare till landsorten, men blir det så att det är just landsorten somkommer att drabbas, eftersom propositionen får den effekt jag beskrivit när detgäller de Om handläggningstiderna i ärenden om räntetillägg Det tycker jag är beklagligt. Självfallet vet vi ännu inte helt och fullt hur resultatetkommer att bli, men såvitt jag kan förstå är i alla fall intesjukvårdshuvudmännen beredda att teckna avtal, om läkarna kommer under detstipulerade timantalet. Dessutom kommer vi i värt län genom Dagmarpropositionenatt gä miste om 20 milj. kr. Vi kommer att få 20 milj. kr. mindre än vi fårgenom utbetalningen via . Det är klart att detta kommer attsätta sina spår. Vidare frågar man sig var de . per invånare somsjukvårdsministern talade om och som skall gå till friskvården hamnar. Överläggningenvar härmed avslutad. 4 § Svar på fråga 1984/85:245 om handläggningstiderna iärenden om räntetillägg har frågat mig vilka åtgärderjag är beredd att vidta för att, när det gäller ärenden om räntetillägg, minskaoch utjämna handläggningstiderna hos förmedlingsorgan och länsbostadsnämnden. När det gäller nämndernas handläggningstider följerbostadsstyrelsen utvecklingen fortlöpande. Enligt en information om läget, somjag fick , hade styrelsen då gjort stickprovsvisa mätningarav handläggningstiderna för ärenden om utbetalning vid elva nämnder. Genomsnittetför dessa nämnder låg kring . Tvä nämnder hade en handläggningstid . Även förekom i något fall. har tiderna kunnatminskas för flerbostadshus hos de nämnder som hade de längstatiderna. har också uttalat att handläggningstiderna helst intebör vara längre. följer kontinuerligt upphandläggningstider och arbetsuppgifter vid länsbostadsnämnderna för att kunnafördela tillgängliga personalresurser så rättvist som möjligt nämndernaemellan. Enligt min bedömning har verket dessa frågor under god kontroll. Vad gäller de kommunala förmedlingsorganen och derashandläggningstider sker inte någon ingående uppföljning genom bostadsverketsförsorg. Det är dock klart att också handläggningsfiderna hosförmedlingsorganen är av stor vikt både för låntagarna och med hänsyn tillkostnadskonsekvenserna för det allmänna. Enligt vad jag har erfarit harbostadsstyrelsen tagit upp frågan om kommunernas bemanning avförmedlingsorganen med . Mot bakgrund av vad jag här har redovisat är det minuppfattning att det f, n, inte krävs några särskilda åtgärder från min sida.Jag följer dock självfallet noga frågans vidare utveckling. 6NILS (); Jag tackar bostadsministern för svaret. Anledningen till att jag har tagit upphandläggningstiderna hos de kommunala förmedlingsorganen ochlänsbostadsnämnderna är att när de nya bestämmelserna om räntebidrag infördesvid senaste angavs i den proposition som ligger till grund för deändrade reglerna att det måste vara en målsättning att förkorta tiden mellanfärdigställandet och utbetalning av lån. Härigenom förhindras att merkostnaderuppkommer för låntagare och staten, sägs det i propositionen. Det haremellertid frän olika låntagare angetts att den tid som myndigheterna använtfrån det att ansökan lämnats in till dess att man kommit fram till ett slutligtbeslut inte har förkortats. För de s, k, ROT-lånen varierarhandläggningstiderna från län till län. kunde bostadsministern redovisa en förbättring, och detär positivt. Alltför långa handläggningstider är naturligtvisotillfredsställande. Det leder till problem med planeringen i olika avseenden,fördröjningar som kan föra med sig kostnader till betydande belopp. Det skaparockså bekymmer när man skall vidta åtgärder inom ROT-programmet. En minskningav handläggningstiderna är därför önskvärd. Handläggningstiderna är hellerinte lika långa inom hela landet, utan det är vissa regioner som är specielltutsatta -storstadsområdena i synnerhet. Det är angeläget att komma till rättamed detta. Det har sagts att otillräckliga personella resurser äranledningen till dröjsmålen. Det skulle då vara önskvärt med en omfördelning avpersonalresurserna, så att de områden som är drabbade kan minska sinasvårigheter. Det har också sagts att tolkningen av tillämpningsföreskrifternaskulle kunna göras enklare för att underlätta handläggningen av dessa ärenden. Situationen kräver inte någon vidare åtgärd, sägerbostadsministern i sitt svar. Det beskedet kan väl anses vara till fyllest, isynnerhet som bostadsministern tillägger att han noga följer utvecklingen avdenna fråga. Det är önskvärt att så sker, så att den förbättring som nutydligen är på gäng blir bestående. Om handläggningstiderna i ärenden om räntetdlägg Jag vill gärna bekräfta att också jag anserdet angeläget att handläggningstiderna är så korta som över huvud taget ärmöjligt. Den målsättning vi har, att handläggningstiderna skall vara 2-3veckor, tror jag är helt tillfredsställande ur den synpunkten. Det harförekommit en viss eftersläpning vid vissa nämnder. Det har vi försökt kommatill rätta med genom att till dessa nämnder flytta personal frän nämnder sominte varit lika arbetstyngda, för att pä det sättet bringa nedhandläggningstiderna. Vidare har vi tillämpat inlåning av personal både frånkommunerna och från enskilda företag i syfte att bringa ned tiderna. Enligt det gamla systemet spelade det ju ingen roll förvederbörande när lånet utbetalades. Vidare var det inte heller fråga om någon särskilt storaktivitet från lånsökandenas sida när det gällde att fä länen utbetalda. Om ombyggnadsåtgärder för att underlätta för äldre attbo kvar i sin invanda mUjö Vid en övergäng från det gamla systemet till det nya - därkostnaden drabbar företaget i fråga - kan det självfallet ha uppstått vissaproblem här och var. Dessutom vill jag säga att länsbostadsnämnderna enligt minmening hitintills inte har haft den tekniska utrustning som behövts för att desä snabbt som möjligt skall kunna handlägga ärendena. Men en omläggning tillADB-system för hela verksamheten vid länsbostadsnämnderna är i gång. Jagrekommenderar att han också studerar handläggningstiderna vid dekommunala förmedlingsorganen. I vissa fall, där besked inkommit om atthandläggningstiderna är oacceptabelt länga, har de längre väntetiderna inteberott på länsbostadsnämnderna utan på de kommunala förmedlingsorganen. Jag skall, som sagt, göra vad jag kan för att hållahandläggningstiderna nere, eftersom det är ett gemensamt intresse både frånlånsökandenas sida och från statens sida. 8 (): Jag tackar bostadsministern förkompletteringen. Den är ytterligare ett bevis på den positiva inställning tilloch den förståelse för problematiken i detta sammanhang som bostadsministernhar. Även jag vill livligt understryka det som bostadsministern nämnde ,nämligen nödvändigheten av effektivitet också när det gäller de kommunalaförmedlingsorganens handläggning av dessa frågor. Vi är ju överens om attvarje fördröjning skapar bekymmer. Därför är det angeläget att alla samverkarför att åstadkomma så korta handläggningstider som möjligt både i länsbostadsnämndernaoch i de kommunala förmedlingsorganen. Överläggningen var härmed avslutad. 5§ Svar på interpellation 1984/85:66 om ombyggnadsåtgärder för att underlättaför äldre att bo kvar i sin invanda miljö har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att stimulera kommuner och bostadsföretag tillombyggnadsåtgärder som kan underlätta kvarboendet för äldre människor. Jag delar uppfattning om vikten avatt tillgängligheten förbättras. Det är viktigt inte bara av samhällsekonomiskautan även av mänskliga skäl. Hiss och annan handikappanpassning är i många fallen förutsättning för att gamla människor skall kunna bo kvar där de har sinarötter och leva ett normalt liv. Hissinstallationer i samband med ombyggnad har bara sketti mycket begränsad omfattning sedan beslöt att införa hisskrav ävenför tre-och fyravåningshus. har bara av lägenheternai trevåningshusen och i fyravåningshusen försetts med hiss vid ombyggnad.Det är ju som bekant bakgrunden till att det infördes ett statsbidrag förhissinstallation m. m. i bostadshus. Bidraget infördes som en del idet bostadsförbättringsprogram som beslutade om i december 1983.Hissbidraget är en försöksverksamhet . För vart och ett avåren har avsatts 100 milj. kr. De bidragsmedel som inte utnyttjas överförs tillpåföljande år, dock längst till utgången av . Ärendetillströmningen har varit blygsam. Den 1oktober hade behandlat sammanlagt 25 ärenden, därav 3förhandsbesked. Av den anslagna ramen hade då beviljatsbidrag pä 3,9 milj. kr. till sammanlagt 28 hissar och reserverats ytterligare 3milj. Jag håller med om att det är ett klent resultat av vår satsning. Dessbättre tycks dock verksamheten nu ta större fart.Sedanden har ytterligare 19 bidragsärenden kommit in till styrelsen.Av dessa har 10 avgjorts och bidrag har beviljats till ytterligare 9 hissar försammanlagt ca 1 milj. kr. uppskattning är att ca 11 milj.kr. kommer att intecknas . För egen del anser jag att det begränsadeutnyttjandet av bidragen i första hand kan tillskrivas behovet av förberedelseoch planering i kommunerna. Vi skall komma ihåg att när beslutet togs iriksdagen hade endast ett fåtal kommuner varit förutseende nog att avsättapengar för hissbidrag i sin budget. Jag har blivit informerad om att hartillställt ett stort antal kommuner en enkät med frågor om kommunernas planerpå hissinstallationer och anslag för hissbidrag för kommande budgetår. Av denu inkomna svaren kan man dra slutsatsen att det kan bli en markant ökning avantalet hissinstallationer . Dessutom har jag erfarit attbostadsstyrelsen avser att öka informationen till fastighetsägarna omhissbidraget och att nu är i full gång i alla län. Mot bakgrund av vad jag sagt och med tanke på atthissbidraget tillsammans med ombyggnadslån med räntebidrag ger en mycketförmånlig finansiering är min slutsats att det finns skäl att hysa visstillförsikt. Avslutningsvis vill jag erinra om att eninterdepartemental arbetsgrupp har presenterat betänkandet (SoU1984:78) Bo på egna villkor. I detta betänkande föreslås en rad åtgärder inombostadspolitiken för att förbättra boendet för gamla, handikappade ochlångvarigt sjuka och göra det lättare för dem att bo kvar i vanliga bostäder. Om ombyggnadsåtgärder för att underlätta för äldre attbo kvar i sin invanda miljö 10MARGARETA (); Först till bostadsministern; Tack för svaretpå interpellatio nen. Det är ganska förhoppningsfullt, men det finns ändå skäl att göra vissa kommentarer. beslutade om ettbostadsförbättringsprogram. Bostadssocialt angelägna förbättringar som ärsamhällsekonomiskt försvarbara skall genomföras inom en tioårsperiod.Programmet innefattade också riktlinjer för omfattningen avombyggnadsverksamheten. Om ombyggnadsåtgärder för ad underlätta för äldre att bokvar i sin invanda miljö ter iflerbostadshus och 125 000 i småhus räknar man med kan bli föremål förombyggnad . Men hur många dispenser från hissar har givits detta år?Det har skett trots att i beslutet om bostadsförbättringsprogrammetpåpekade att man inte skall ge dispens från tillgänglighetskrav såvida det intefinns en områdesplan där man bedömer tillgängligheten i sin helhet. Under de tre första kvartalen har ombyggnadslånbeviljats till ca 24 000 bostäder, därav mer än 19 000 i flerbostadshus. Detinnebär en ökning jämfört med 1983 totalt. Ökningen liggerhelt på flerbostadshus. har hissbidrag beviljats så att 218lägenheter får hiss med hjälp av bidraget.