prot · G80923 · 1984-12-31 00:00:00 — Förslaget förutsätteratt staten till den föreslagna stiftelsen överlåter de fillgångar i form avanläggningen vid Djupkvior utanför med där befintlig utrustning ochmaterial, som f. n. driver i egen regi. Frågan om AMS i fortsättningen skall bedrivaberedskapsarbeten i egen regi eller ej är förmål för överväganden i en statligutredning, den s. k. . Utredningen avser att tillregeringen överlämna sina förslag för regeringens prövning. Dessa förslag böravvaktas innan slutlig ställning tas till förslaget om byggnadshytta påGotland. Frågan kommer inomregeringskansliet att beredas vidare av en arbetsgrupp med representanter frånberörda departement. 55GUNHILD (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på min fråga. Orsaken till att jag har aktualiserat ärendet på det härsättet är att tiden håller på att rusa ifrån både regeringen och de gotländskamedeltida kyrkorna i väntan på ett förslag som skulle möjliggöraförverkligandet av en byggnadshytta på . ,alltså efter det att statsbidragen till restaureringar av degotländska kyrkorna skurits ned från till av kostnaderna,konstaterade revisorer att det fanns uppenbara risker attförsamlingarna inte skulle kunna klara underhållet av sina kyrkor. Det krävdesutöver pengar också kunnande. Därför igångsattes ett utredningsarbete för attfinna lämpliga former för bevarandet av sådana här kulturhistoriskt värdefullabyggnader. 1982 varutredningen färdig. Den remissbehandlades i vanlig ordning och 3 protokoll 1984/85:23-25 Om en byggnadshytta på Regeringens krav då på de gotländskaförsamlingarna var att de skulle gå samman i en partiell samfällighet. Detkravet har uppfyllts i och med att samfälligheten bildats från den 1 januari1984. Jag studerade propositionsförteckningen noggrant under dengångna våren och ställde min fråga redan i slutet av förra sessionen för att påså sätt möjliggöra för regeringen att utarbeta förslag och tanödvändiga kontakter. När vi fick propositionsförteckningen inför höstsessionenkunde jag se att det fortfarande inte finns med något förslag i den här frågan.Därför har jag aktualiserat den igen på detta sätt. Jag anseratt ansvaret vilar mycket tungt på samfällighetens styrelse. Allaformella kriterier är uppfyllda, och det är viktigt att något händer. Jag vet att arbetsmarknadsverkets platskontor i villavveckla den byggverksamhet som man har - jag förstår att den frågan tasupp i den utredning som statsrådet talar om. Vi vet att det sker en snabb utglesning inomhantverkarkåren, och det är nödvändigt med ett specialkunnande i detta fall. Vivet att de bägge nyckelpersoner som är kunskapsbärare vad gällerkyrkorestaureringar är på väg bort från arbetet, den ena på grund av ålder ochden andra därför att bildandet av byggnadshytta har dröjt så . Jag menar att det speciella projekt som tillkomsten av enbyggnadshytta innebär kunde ha förverkligats utanför den prövning som skallgöras av . Jag undrar om statsrådet är medveten om vad manriskerar att förlora , som verkar bli ganska lång. Jag har inte bedömt det lämpligt att vidtanågra åtgärder utan att avvakta arbete - jag tror tvärtom attdet är en förutsättning. Låt mig bara i anslutning till detta understryka attriksdagen på förslag av regeringen i föregående års budgetproposition ändå haranvisat 2,5 miljoner mer för att kunna klara den här typen av verksamhet. 57 (): Vi har konstaterat att det inte är en frågaom pengar. Vi har nogsamt noterat att resurser i form av pengar finns, att detfinns förståelse i det avseendet. Men det kunnande som möjliggör att använda pengarna pårätt sätt riskerar att gå förlorad i och med denna väntan på att få förverkligaförslaget. Om vi skall avvakta AMS-kommitténsbetänkande och remissbehandlingen av det och frågan sedan skall beredas iregeringskansliet på nytt, kommer det att gå ytterligare . är det ett orimligt ansvar som läggs på samfällighetens styrelse. Överläggningenvar härmed avslutad. 14 §Svar på fråga 1984/85:82 om skälen för och emot nedläggning av skola i glesbygd Per har frågat mig om regeringen villmedverka till att man inte med hänvisning till skolsociala skäl motsätter sigen av föräldrar och barn önskad skolorganisation. Beslut om nedläggning av en skola fattas av skolstyrelseoch länsskol-nämnd. Jag begränsar mig därför till att redovisa vissa allmännasynpunkter och tar inte upp det enskilda fall som berörs i Per fråga. Vid bedömning av om en skola skall läggas ned eller intemåste ett stort antal faktorer vägas mot varandra. Hänsyn bör därvid tas filldels pedagogiska förhållanden, dvs. vad som bäst gagnar undervisningen, delsmöjligheterna att rationellt utnyttja skolväsendets resurser. I bedömningenbör också ingå hänsyn fill elevernas resfider. Om "skolsociala" skäl påverkar bedömningen skalldet således vara som en faktor bland flera andra. Skolsociala bedömningar kanenligt min mening knappast ensamma motivera nedläggning av en skola. Om skälen för och emot nedläggning av skola i glesbygd 59PER.UNCKEL (m): Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min fråga, även om jag måste medge att svaret gjorde mig besviken. Att det är diskussionen kring i norraDalarna som har aktualiserat frågan är ingen hemlighet. Jag skulle tillstatsrådets svar vilja lämna tre kommentarer och i anslutning tillkommentarerna ställa tre följdfrågor. Den första kommentaren är att en skola som känner sigtvingad att jaga vanliga, hyggliga elever och föräldrar med hjälp av skyhögaviten har misslyckats med sin uppgift. Vad gör statsrådet när sådant här inträffar?Lutar han sig tillbaka och säger att detta problem är länsskolnämndens ellerskolstyrelsens huvudvärk? Drar han några slutsatser? Funderar vad det möjligen är i den nuvarande skoluppbyggnaden som tvingar fram dennatyp av handlande? Den andra.kommentaren är följande; Skolor behövernaturligtvis från tid till annan läggas ned. Men skolor kan enligt min meningaldrig få läggas ned på grund av s. k. skolsociala skäl, varken som isoleradeskäl eller som ett skäl av andra. När den socialdemokratiske skolstyrelseordföranden iÄlvdalens kommun apropå nedläggningen av Drevdagens skola säger att "vigör det här för barnens bästa", är det - statsrådet får förlåta mig -varken mer eller mindre än en skymf gentemot de föräldrar som tycker precistvärtom. "Jag tycker att jag som förälder känner mina barn bättreän skolstyrelsen. När de anser att barnen mår bäst av att pendla till Idrevarje skoldag istället för att gå kvar i Drevdagen, då känner jag migomyndigförklarad som förälder." Detta säger en av föräldrarna, MaritMosshäll, i ett tidningsutta- Omskälen för och emot nedläggning av skola i glesbygd Minfråga fill statsrådet är: Anser statsrådet att när skolans uppfattning ställsmot föräldrarnas är det skolan som har rätt? Eller skall man anta att det ärföräldrarna som vet bättre än skolan vad som är bäst för föräldrarnas barn? Mintredje kommentar är att även om en skola måste läggas ned är det inte detsammasom att undervisningen på orten måste läggas ned. Om det offentliga stödet fillskolan får följa eleven skapas nya undervisningsmöjligheter. Det statliga ochkommunala stödet - om vi begränsar den kommunala delen bara till den som ärrörlig med eleven - uppgår i runda tal till . Tasdenna summa gånger sju, dvs. antalet barn i Drevdagen, blir det mer än 100 000kr. som skulle kunna ställas till en annan utbildningsanordnares förfogande föratt erbjuda ny undervisning. Godekonomi går alltså att förena med föräldraintressena. Varför säger statsrådetGöransson nej till att erbjuda en sådan flexibel möjlighet att fillgodoseelevers och föräldrars intressen? Jag redovisade redan i mitt svar att jag självfallet inte har möjlighetatt diskutera det enskilda fall som Per refererar. Jag kan inte göradet, av flera skäl. Det viktigaste skälet är naturligtvis att frågan om skolorsnedläggning är en fråga som skolstyrelse och länsskolnämnd har att avgöra - detär inte regeringen som tar ställning till det. I den tid vi nu lever i, när viså starkt betonar vikten av att politiska beslut som rör en kommun skall kunnafattas av kommunen, är det viktigt att inte frångå denna princip. Det finns ioch för sig besvärsmöjligheter, i den mån någon anser att fullmäktigeförsamlingargrovt överträder de befogenheter de har. Det är riktigt att det kan uppståkonflikter, och det är mycket tragiskt när de drabbar barn som går i skolan. Svaretpå den fråga som Per ställer, om skolmyndighetens uppfattning alltid ärden riktiga gentemot föräldrarnas, är att det naturligtvis inte alltid är så.Men det kan inte heller vara så att varje enskild förälder alltid kan anses harätt i fråga om sitt barn gentemot skolmyndigheten. Vi vet att det finnsett antal barn som är utsatta för ganska orimliga bedömningar av sinaföräldrar, och det är inte möjligt att i varje läge förutsätta att skolan, somhar ett undervisningsansvar, är den som har fel uppfattning definitions-mässigtom hur undervisningen skall ordnas för varje enskilt barn. Den principen kanrimligen inte heller gälla. Låt mig bara notera att när det gällerkostnader som framtvingar skolnedläggningar, skulle med den ekonomiska politiksom Per parti företräder ytterligare ett mycket stort antal skolor haförsatts i den situation som den av honom refererade skolan nu har försatts i. 61 PER (): Jag låter den sista kommentaren från statsrådet bara passera revy, medhänvisning till att det nu återstår bara fio månader till nästa val. Man harfått lära sig att i ett sådant läge kommer sådana kommentarer som ett brev på posten. Statsrådetsäger nu att man inte i alla lägen kan låta föräldrarnas uppfattning om vad somär bra för deras barn äga företräde. Nej, jag är naturligtvis beredd attacceptera att det finns föräldrar som inte har förmågan att bedöma sina barnsbästa. För sådana fall finns det lagstiftning, som också vi moderater anservara skälig. Men vill statsrådet med det svar han nu har givit insinuera att deberörda föräldrarna i i norra tillhör den kategoriföräldrar som ligger på gränsen fill att falla under den typen avlagstiftning? Finnsdet någonfing i det som föräldrarna gjort eller gjort gällande i fråga om detnu aktuella fallet - för vi tvingas väl ändå att exemplifiera med detta, ävenom vi diskuterar principfrågan - som låter antyda att föräldrarna inte förstårbarnens eget bästa? Om detta är statsrådets mening, tror jag att han får avvikafrån tanken att bara diskutera principer och ge detta besked direkt till deföräldrar som slåss för sina barns rätt att slippa pendla den långa sträckan tillcentralorten. Denandra frågan, varför statsrådet har sådana bekymmer med att ställa sig bakomföräldrarnas krav och att acceptera att det allmännas stöd till undervisningskall få följa eleverna, har han inte kommenterat. Medger ändå inte statsrådetatt ett sådant system skulle öka möjligheterna att arrangera god undervisningpå sätt som är billigare och mera elev- och föräldraanpassat än det stelbentastatsbidragssystem som vi f. n. har? Det är enligt alla undersökningaruppenbart att s. k. fristående skolor erbjuder sin undervisning billigare ocheffekfivare än det offentliga skolväsendet. Varför inte ge föräldrarna ellernågon annan utbildningsanordnare i de kommuner där nedläggningar nu är aktuellamöjligheten att söka fillgodose kunskapstörsten hos elever i andra former änbara de stereotypa som det offenfiiga skolväsendet kan erbjuda? Omskälen för och emot nedläggning av skola i glesbygd Låt mig när det gäller fördelning av resurser bara påminna Per Unckelom att de tankar på en elevpeng vilka han vid olika fillfällen har fört fram omnågot skulle innebära en katastrof för de små skolorna i glesbygd, vilkasannerligen inte skulle klara sig på några genomsnittliga elevpengar. Närdet så gäller min kommentar om huruvida föräldrarna eller skolmyndighetenbedömer bäst sade jag i mitt svar, att man inte så entydigt och kategoriskt somPer vill göra gällande kan hävda att föräldrarna alltid har rätt. Jagtalar här inte bara om föräldrar som missköter sina barn. Jag utgår från att idet aktuella fall som Per talar om är föräldrarna mycket måna om sinabarn och vet mycket väl vad de vill göra för dem. Men det som jag talar om ärdet som gäller det samlade intresset i en kommun. Det kan innebära att man i enkommun som ställs i en sådan situation som vi nu diskuterar, för att fillgodoseönskemålen från sju eller åtta föräldrar på den Hlla orten måste inrätta enkombinerad klass för årskurserna 1, 2 och 3 med Om skälen för och emot nedläggning av skola i glesbygd 20-25 barnpå centralorten. Det är kanske inte bra med hänsyn till önskemålen frånföräldrarna till de andra barnen i den klassen. 63 PER (): Självfallet har skolstyrelserna att se tillhelheten. Problemet i det fall som vi nu diskuterar var emellertid att skolstyrelsenuttryckligen har sagt att det för barnen i är bättre att pendlain till centralorten. Det var hänsynen till just de sju barn som kommer frånDrevdagen som föranledde skolstyrelsen att besluta om nedläggning av skolan.Föräldrarna säger: Nej, vi anser att våra barn socialt mår bättre av att få gåkvar hemma i vår egen by. Min andra kommentar handlar om elevpengen, herr talman. Omvi kunde komma överens om att föräldrarna till barnen i skallerbjudas de litet . som de här barnen får i statsbidrag genomden offentliga skolan, skulle förmodligen bli förvånad över vadsom skulle kunna åstadkommas i form av nya utbildningsmöjligheter. Men BengtGöransson vågar inte ens låta föräldrar eller andra utbildningsanordnareförsöka. Han säger, att detta kommer att misslyckas - trots att all erfarenhettyder på att de fristående skolorna är långt mycket mer flexibla och långt mereffektiva än det offentliga skolväsendet kan vara i ett fall som detta. Låt mig till det senast anförda bara intygaatt jag högt uppskattar det arbete som man utför i fristående skolor. Men jagtycker inte för den skull att man behöver undervärdera det mycketförtjänstfulla arbete som utförs i det offentliga skolväsendet. Jag noterar att Per tarvarje chans att nedvärdera det arbete som den svenska lärarkåren bedriver i desvenska skolorna - och det tycker jag är litet opassande. 65PER (): Det ligger inget nedvärderande gentemot denoffentliga skolan i konstaterandet att de fristående skolorna bedriver sinundervisning till en lägre kostnad än de offentliga uppenbarligen har möjhghetatt göra. Det är ett faktum, och det kan , fika väl som jag hargjort, läsa sig till i de undersökningar och de utvärderingar som har gjorts. Men om det, , funnits en möjlighet atterbjuda fristående alternafiv med ett nytt statsbidragssystem för de elever somriskerar att förlora sin skola - inte bara i Drevdagen utan i många andra orterrunt om i landet - varför inte låta dem försöka? Varför dogmatiskt gräva nedsig i en ståndpunkt som säger: Fristående skolor är nog bra, några stycken, somkuriosa i motvikt till det offentliga skolsystemet, men något väsentligt inslagi skolsystemet skall de inte få bli. Tillåt dem, , Släpp framdem! Låt den offentliga skolan tävla med de fristående om att tillgodose elevernasönskemål om en mångfasetterad utbildning - i Drevdagen och på andra ställen ilandet. Den fråga som Per utgick från gällde om man, med hänvisning fillskolsociala skäl, skulle besluta om nedläggning av skolan. Jag konstaterade idet sammanhanget, att skolsociala skäl inte ensamma får avgöra om en skolaskall läggas ned. Jag vill också påminna om att i det fall som här hardiskuterats har motiven varit ekonomiska. De uttalanden av annan innebörd somhar åberopats är lösryckta tidningsuttalanden. Närdet sedan gäller de fristående skolorna, drar jag slutsatsen att Per Unckelmenade att man, för att klara glesbygdsskolor, skall dela ut slantar till deföräldrar som råkar finnas där - och sedan får de ordna skolor bäst de vill.Jag är inte övertygad om att de som bor i glesbygd gillar den lösningen heller. Omdet privata stödet tUl kulturarrangemang Anf.67 PER (); Vad jag föreslår är att de föräldrar eller andra utbildningsanordnarei glesbygd eller på andra ställen i landet som vill arrangera en skola som ettalternafiv till den offentliga skall ha möjlighet att göra det. Friståendeskolor skall aldrig, , reserveras för elever och föräldrar somhar tjocka plånböcker. Alla skall ha möjlighet att dra nytta av den mångfaldsom konkurrens inom skolsystemet alltid har inneburit. Närdet gäller det aktuella fallet, som i sin senaste replikbörjade med att hänvisa till, är det alldeles uppenbart att i kommun uttryckligen har anfört att det är deskolsociala mofiven som har varit utgångspunkten för deras bedömning omDrevdagens skolas framtid. Jagtolkar det som senast sade så, att han uppenbarligen intetycker som sina partikamrater. Om det förhåller sig så, anser jag också attBengt skulle tala om direkt för partikamraterna vad de skulle kunnagöra för att vara mer hänsynsfulla gentemot de föräldrar och de elever som hardrabbats mycket hårt av deras beslut. Överläggningenvar härmed avslutad. 15 § Svar på fråga1984/85:106 om det privata stödet till kulturarrangemang har frågat mig om jag vill verka för att stöd frånsvensk industri åt kulturinstitutioner och kulturarrangemang inte påverkarutformningen och storleken av utgående statligt stöd utan betraktas som ettvärdefullt komplement. Detgår aldrig att eliminera risken för att företagsstöd fill kulturverksamhet fårtill resultat att den statliga eller kommunala huvudmannen i en ekonomisktbrydsam situation minskar sitt ansvarstagande. Formen för företagsstödet kan isammanhanget ha stor betydelse. Ett bidrag till ett enstaka arrangemang elleravgränsade projekt inverkar på annat sätt än ett Om det privata stödet till kultur-irrangemang driftbidrag.Dessa frågor berörs tämligen utförligt i årets budgetproposition, där jag bl.a. anförde att det kan vara naturligt att näringslivet eller andra . sponsorergår in i och medverkar i olika projekt, men det är viktigt att staten ochkommunerna behåller ansvaret för kulturens "basresurser" så attinstitutionerna kan agera självständigt gentemot intressen ufifrån (prop.1983/84:100, bil. 10, s. 10). Med detta anser jag att den fråga som IngridSundberg har ställt är besvarad. 69 (): Jag tackar kulturministern för svaret, somvar betydligt mindre positivt än jag hade väntat mig. Jag kan inte se svaretannat än som ett hot riktat mot de kulturinstitufioner som allt oftare sökerfinansieringskällor utanför det allmänna. "Det går aldrig att eliminerarisken för att företagsstöd fill kulturverksamhet får till resultat att denstatliga eller kommunala huvudmannen i en ekonomiskt brydsam situation minskarsitt ansvarstagande", säger kulturministern. Den kommunala huvudmannen kanvi här lämna därhän. Bakgrunden till min fråga är helt enkelt att jag ville fåett uttalande från kulturministern i den här frågan. Det pågår en något yrvakendebatt i vårt land, både på institutioner och kulturarbetare emellan. Alla vetatt kulturen med alla dess inriktningar i samband med en försämrad ekonomi kankomma i strykklass och kanske betraktas som det strössel på kakan somvisserligen gör den mera smaklig men som inte ökar mättnaden. Min fråga gällde inte kulturens ställning mot bakgrund avdet allmänna ekonomiska läget. Frågan gällde hur kulturministern ser på ensituation där stöd utgår från enskilda källor och vilken inverkan detta kan hapå statligt stöd. Socialdemokraterna har under den något förvirrade debatt somunder förts om stöd från andra källor än det allmänna kommitmed olika typer av hotelser och talat om de hemska följderna av ett sådant ökatstöd. Kulturlivet skulle bli företagsstyrt, och friheten skulle begränsas.Endast den etablerade kulturverksamheten skulle kunna fortleva. Starkafinansintressen skulle få makt över konstnärerna osv. Dessutom skulle statensvilja att stödja den fria och oberoende kulturverksamheten minska. När man är ute och talar med konstnärer, med skådespelareoch med folk i kulturiivet är det just detta sista argument som gör att deställer sig skeptiska till inflödet av ett stöd som skulle kunna berika derasverksamhet och kulturlivet i dess helhet. Ofta är de självfalletsocialdemokrater. Jag undrar då: Har man så litet förtroende förkulturministern att man tror att han inte kan stå pall inför finansministern,när kulturinstitutioner ibland tacksamt tar emot stöd från andra än stat ochkommun. Jag hade hoppats att kulturministern i det här avseendet skulle kunnata ansvaret för det statliga stödet och klart uttala att det stöd som kommerfrån andra håll är ett värdefullt komplement. Vad kulturministern gör äremellertid bara att hänvisa fill att det är "naturligt", som det stodi budgetpropositionen. Det tycker jag är ytterligt magert. Nej, , jag uttalar inga hot.Jag har tvärtom i mitt svar sagt att det är naturligt och viktigt att stat ochkommun svarar för basresurserna. Jag har i ett antal sammanhang - bl. a. i endiskussion med vid ett fidigare tillfälle - tagit upp frågan omdet som kallas sponsring. Jag har också mycket bestämt klargjort att jag troratt det är bra om man använder företagsstöd fill sådant som kultur på den egnaarbetsplatsen, kultur inom branschen - exempelvis medverkan till att etableraett branschmuseum - och fill sådant som är evenemang. Jag tycker snarare att det är som är litetyrvaken. Förra gången vi diskuterade fördes diskussionen med utgångspunkten attföretagen skulle ersätta det som staten inte skulle behöva ge. Under sommarenhar den här sponsordebatten klarnat på en väsentlig punkt. Man har upptäckt attdet faktiskt handlar om marginella insatser. Om ett stort skandinaviskt flygbolag till en konstnärliginstitution i ger fribiljetter till ett sammanlagt värdeav . , avlönar man därigenom faktiskt inga av institutionensarfister. Om institutionen såsom helhet behöver 78 milj. kr. naturligtvis en något marginell insats. Den ärbetydelsefull, men den är trots allt marginell. I detta läge har jag förklaratatt man inte skall tro att någon kan överta ansvaret. Men om det företagsstödkommer som i den föregående diskussionen förutskickade, skulledet rimligen kunna få konsekvenser, t. ex. om flygbolaget ville stå för hälftenav de 78 milj. kr. som institutionen behöver. Om det privata stödet till kulturarrangemang 71INGRID (): I de fall där driftstöd tillkulturinsfitutioner förekommer, är det tänkt såsom ett marginelltstöd. Det finns alltså ingen skillnad mellan den debatt som ochjag då förde och den debatt som vi för . Skillnaden är i stället att dethot som den gången framfördes av nu har blivit allmänt anammat.Socialdemokrater i kulturnämnder och på andra håll för fram detta såsom enverklighet. Vad är då basresurser? Säg till våra institutioner att staten ochkommunerna allfid kommer att stå för basresurserna, medan de övriga anslag, sominstitutionerna har möjlighet att få genom utformningen avkulturbudgeten i budgetpropositionen, kan reduceras om andra intressenteranmäler sig. Det finns också en annan vikfig fråga. harmånga gånger förklarat att ett sådant här stöd kommer att gå enbart till denpopulära och allmänt omhuldade kulturen och att den smala kulturen kommer attbli lidande. Men jag vill höra säga att det ligger ett värde idetta komplement, ett ord som också jag använde och som har samma betydelse somordet marginell. Om tror att jag vill att näringslivet ochenskilda skall överta hela kulturen i vårt land, tror han fel. I och för sigskulle jag tycka att det vore bra om det funnes ett så brinnandekulturintresse. Det skulle nog också göra. Men tordeligga långt framför oss. Om det kommunala stödet till kulturarrangemang Skillnaden mellan denna och föregående debattär i själva verket att då trodde att företagsstödet skullebetyda mer än de mycket marginella effekter som det nu faktiskt har. Debatten har klargjort att inte längre tror så, och det tycker jagär glädjande. 73 (): Utvecklingen inom kulturlivet i vårt landvisar inte att det är fråga om "mycket marginella effekter". Se påMatisseutställningen på . Orphei Drängar har varit på resa iJapan.