prot · G809166 · 1984-12-31 00:00:00 — Men för dagen behöver vi ett försvar för de svagasbehov av äldreomsorg och barnomsorg eftersom , i varje fall framtill , har stormat som de har gjort för aff få - som de kallar def - ettsystemskifte till stånd. Där borde fa sitt ansvar som representant förde i detta sammanhang relativt svaga grupperna, exempelvis de i glesbygden. Visocialdemokrater skulle bli djupt besvikna om inte gjorde det, BjörnMolin talade om en privatisering av . Jag är övertygad om attteleverket kan effektiviseras även med tanke på allmänpolitiska och socialamål. Men nog är det rätt märkligt aft har världens i särklassbilligaste feletjänster trots att vi har ett monopol. Det kanske beror på atfstaten just när det gäller vissa saker bör ha ett dominerande inflytande. Anf.28 () replik; Jag vill bara till säga attde förslag som framskymtar i denna skrivelse är organisatoriska förslag. Ingetav dem berör direkt människorna. Den viktiga biten av vårt samhälle har manglömt. Den enskilde medborgaren , eller vad man nu vill kalla honom, som påett ställe inte får varor som han efterfrågar eller den kvalitet och denservice som han önskar till det pris som han är villig att betala, kan vändasig till andra för atf bli nöjd. Den möjligheten föreligger inte inom denoffenfliga sektorn. Den sjuke hänvisas till ett visst sjukhus eller vissläkare. Inte minst genom Dagmarreformens genomförande blev valfriheten än merbegränsad och vården ännu sämre. Man tvingas gå till en försäkringskassa, eKpostkontor, en byggnadsnämnd, en skattemyndighet, en passmyndighet osv. Därför,, eftersträvar vi atf def i många fall inom den offentliga sektorn skallfinnas eff privatiseringsalternativ. 29 ()replik: Det är självklart atf slår vakt om den svage i samhället, Defvore oss fjärran aft införa systemförändringar, som skulle leda bort från denidéinrikfningen. Statens uppgift är att fördela resurserna rättvist över landetoch få ut så mycket som möjligt av de resurser som ställs fill förfogande. Jagtror aft man kan vinna oerhört mycket mer genom aff decentralisera självaanvändningen av resurserna ut till de mindre områdena och till de enskildamänniskorna. Jagvill understryka def som jag hävdade i mitt fidigare inlägg, aft def just ärute i byar, i stadsdelar och i kvarter som man kan bygga upp en gemenskap, engemenskap som för många människor betyder oerhört mycket - Den offentliga sektorns förnyelse kanske mer än vad man anar. Det är många människor, både itätorter och i glesbygder, som känner sig övergivna och osäkra. Därför är detmycket angeläget aft skapa en gemenskap och atf samhällets insatser - detgäller både stat, landsting och kommuner - får en sådan inriktning, 30 () replik: Förhoppningsvis tar väl inte livet slut förnågon av oss i och med att avslutas . För folkpartiefs del gäller att vi tänker fortsätta defarbete som vi påbörjade /79 i syfte att ta bort onödiga regleringar ochhöja servicenivån för den enskilde medborgaren när det gäller offentligatjänster. Detta tänker vi göra på ett sådant sätt att det blir möjligt aftfatta konkreta beslut i i dessa frågor. Om jag får avsluta med att säga ungefär detsamma som ArneGadd sade, blir det väl: Lycka till i opposition! 31 () repHk: Jag tar åt mig den välvilja som eventuelltfanns i den sista delen av inlägg. Tyvärr är jag inte övertygad omatt han ens i detta sammanhang kommer att framstå som någon god prognosmakare,men def är en annan sak, hävdade hur värdefullt det skulle vara om manhade några alternafiv på de områden staten nu har monopol på. Men nog är defväl ändå litet konstigt atf skulle bli bättre om man t, ex, hade mer änett postverk atf välja mellan eller mer an en järnvägsstation att åka fill påsamma ort. Det hela blir en smula "prilligt" när konkurrensen hyllaspå det sättet. Jag är övertygad om atf teorin håller när def gäller atf säljagrönsaker och potatis. Men när def gäller att ge människor sjukvård ellerallmän samhälls service håller inte teorin ens för . Sedan vill jag uttrycka min uppskattning för vad . Jag hoppas aft stil i det här sammanhanget skall vara den somblir tongivande . Då är det mycket möjligt att de moderata attackermot det sociala välfärdssamhället som vi trots allt har upplevt här i kammareninte kommer att vinna något gehör alls. Förste vice talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat atf han inte ägde rätt till ytterligare replik. 32HANS i (vpk): Fru talman! Jag ser av talarlistan attjag, eftersom vpk inte har någon reservafion till det här ärendet utan bara ettsärskilt yftrande, har kommit litet i bakvatten. När regeringen lade framredogörelsen för vad man tänkte göra och vad man arbetade med såg vi det justsom en redogörelse som det inte fanns så mycket mer aft säga om. För vårtpartis sida sade vi oss aft vi tids nog kommer aft krifiskt få granska alla deförslag som kommer fram och göra detta utifrån vår uppfattning om hur denoffentliga sektorns förnyelse bör gå fill, inom vilka områdenden bör utvecklas osv. Men de borgerliga partiernas företrädare i utskottetpassade på aft reservera sig, hur man nu kan reservera sig mot en redogörelse.Men detta är i alla fall eft faktum. Jag tror atf det beror på atf man såhär i valkampens hetta söker strid om allfing som går aft strida om och att detär därför man , på mycket lösa grunder, försöker föra en debatt. Attde borgerliga söker strid om allfing är väl för aft visa för uppdragsgivareinom näringslivet och SAF aft man verkligen för kampen för en privatisering avden offentliga sektorn. Jagvill i anslutning till den debatt om kommunernas och landstingens ekonomi somnyss fördes, och i vilken jag var förhindrad att föra fram mina synpunkter,säga af t min uppfattning är aff de borgeriiga - främst - inte harett dugg emot att de verksamheter som drivs inom den offentliga sektornexpanderar och utvecklas. Bara de blir föremål för privata profiter är mangärna med och tar en bit av kakan. Men det är just det grundläggande motståndetmot det kollektiva - def gemensamma - ansvaret som man försöker föra en kampkring. Naturligtvis blir def så när näringslivet flödar över av kapital. Detfinns ett överskott på kapital i samhället som söker nya profitablaverksamheter. Då attackeras den offentliga sektorn. Framför allt om man skalldiskutera förnyelsen blir det ett utmärkt tillfälle att försöka tala om vilkadelar som borde överföras i privat regi. Just inför sådana attacker skulle jagvilja nämna något som är oerhört viktigt när man talar om effektiviteten, Atfkritisera effektiviteten är ett mycket listigt och försåtligt sätt att föradebatten om den offentliga sektorn, Def är nämligen lätt att hamna i en fällanär man diskuterar effektiviteten - atf man försöker försvara den offenfligasektorn utifrån de regler som gäller i det privata näringslivet när det gälleratt få en snabb avkastning av insatta medel, aft man skall ha så litet folk sommöjligt i verksamheten och atf man skall ha så stor produktion som möjligt. Detär mycket viktigt för oss som försvarar den offenfliga sektorn och anser atfden i fortsättningen kan utvecklas på bästa sätt i kollektiva och gemensammaformer att vi passar oss för den debatten, eftersom def inte går atf mätaeffekfivitet inom den offenfliga sektorn på samma sätt som i det privatanäringslivet. Det är inget som säger att korta behandlingstider och litet folkpå eft sjukhus med mycket små kapitalinsatser är särskilt effektivt om defkrävs en omfattande eftervård för att patienterna har kvardröjande problem ochom man infe får fid med patienterna på eft sådant sätt som man skulle vilja ha. Omman talar med folk som arbetar inom sjukvården anser de aff de har alldeles förlitet tid aft fala med patienterna, för att komma till rätta med deraspersonliga problem och andra problem och för aff ägna fid åt dem så aft de fåren riktig omvårdnad, Sammasak kan gälla på daghem. Det är inte alls säkert aff litet personal och mycketbarn är särskilt effekfivt, även om def vore def med kapitalistiska mått. Detkan tvärtom vara så att man lämnar över mycket av den nödvändiga vuxenkontaktentill föräldrarna som, när barnen är oroliga och känner ofillfredssfällelse,måste ta ledigt och vara hemma med barnen för atf Den offentliga sektorns förnyelse barnen infe mår bra och på det sättet belastar denoffentHga sektorn, Def är således infe så lätt att diskutera effektiviteten. Jag tror inte atf kritiken mot jättesjukhusen i som ärprivata är mindre än kritiken mot t, ex, . Jag tror attkrifiken är ungefär densamma. Jag tror infe atf den privata verksamheten harbättre förutsättningar att göra något annat på detta område. Tvärtom tror jagatf den har sämre förutsättningar i det långa loppet. Man måste diskutera den offentliga sektorn utifrån desssärart. Den är ju till för att delvis lindra verkningarna av ett råttkapitalistiskt samhälle. Den behövs för rättvisan, för livskvaliteten och förfördelningen. Men den måste också inom sig utvecklas på ett sådant sätt aft denkan framstå som en sektor med rättvisa där människor har inflytande och därverksamheten har en hög kvalitet. Jag tror att den offentliga sektorn kan utvecklas oerhörtoch vara ett föredöme för de privata verksamheterna just genom att utvecklademokrafin och medinflytandet, arbetstillfredsställelsen, arbetsglädjen,arbetsresultatet, visa kollektiv styrka och den demokrafiska organisationensstyrka gentemot den privata maktapparaten. Om man organiserar den offentligasektorn som en spegelbild av den privata med hierarki, byråkrati, chefer sombestämmer och undersåtar som kilar på minsta vink, då kommer man ingensfans. Dåkommer den offentliga sektorn atf stelna och bli en avbild av den privatasektorn. När man nu skall förnya den offentliga sektorn tror jag aft självadrivkraften, själva möjligheten till utveckling, ligger just i aft man görnågot helt annat av den offentliga sektorn. Man skulle kunna utveckla denoffenfliga sektorn på ett sådant sätt vad gäller arbetsliv, arbetstillfredsställelse,resultat och effektivitet med samhällsekonomiska mått atf den privata sektornskulle ställas helt i skamvrån och vara helt passerad. Då fordras det också enmycket genomgripande förändring. Jag tror inte att de privata alternativen har någontingatt erbjuda. De som är mest lämpade atf utveckla den offentliga sektorn är desom är anställda där, har erfarenhet av den och kan arbeta med den. Utifrånen grundläggande demokrafisk-polifisk diskussion och efter beslut här i riksdagentror jag det finns stora möjligheter att åstadkomma en god offentlig sektor sommed lätthet kan försvara sig mot privata angrepp. Jag skulle vilja skicka med detta med anledning av vårtsärskilda yttrande i betänkandet. 33BJÖRN () replik; Låt mig bara säga till iHallstahammar: Vi sökte infe strid i den här frågan. Vi var tvärtom beredda aftacceptera aft skrivelsen lades fill handlingarna utan några kommentarer, och dåhade def inte blivit någon debatt i frågan. Jag ville säga detta enbart med anledning av aft HansPetersson påstod aff vi hade sökt strid i frågan. 34HANS i (vpk) replik: Fru falman! Jag bara relaterademin uppfattning från utskottssammanträdena, och den uppfattningen har jagkvar, Efter att ha hört de borgerliga företrädarnakänns det angeläget aft redovisa regeringens förnyelseprogram i vad gäller denoffentliga sektorn. Det program som har förelagts i form av enskrivelse innehåller tre huvudområden. Det ena ställer fram behovet av attförbättra servicen gentemot medborgarna. Det andra far uppeffektivitetsfrågorna, vikten av att kunna förbilliga den offentligaverksamheten. Det tredje handlar om medborgarinflyfandet, om demokratifrågorna. De medel som anges i programmet är bl, a,decentralisering, en delegering och ett större utrymme för personalen, förderas engagemang och mångfald. och - några steg efteråt -pläderar för privatisering och nedskärningar i den offentliga verksamheten.Var centerpartisterna står vet jag egentligen inte rikfigt. De är ganska tystacentralt, men ute på fältet, bland akfiva kommunal- och landstingspolitiker,möter man glädjande nog motfendenser till att ge sig på den offentliga sektorn. Vi märker också att allt fler människor känner oro införmoderaternas tal om systemskifte. Man undrar om inte den svenska modellenduger. Man undrar vad det är för system som skall sättas i stället för densociala trygghet som man har vant sig vid. Mot den bakgrunden känns det angeläget för regeringen aftklargöra sin syn på den offenfliga sektorn och hur vi vill utveckla och förnyaden, Atf grundläggande mänskliga behov som vård, omsorg ochutbildning genom den offentliga sektorn ställs utanför den kommersiellamarknaden är en grundläggande del i regeringens strävan att skapa trygghet ochrättvisa och undanröja sociala skillnader. När verksamheter organiseras i de demokratiska organensegen regi skapas också möjligheter för medborgarnas delaktighet och medverkansom inte har samma motsvarigheter i marknadsekonomiska modeller, I ett framtidsperspektiv kan vi också klart seförändringar på arbetsmarknaden som tar sikte på en mer flexibel arbetstid ochsamfidigt ökade inslag av frivillig samverkan människor emellan. Vi går alltså från då alltför ensidiga kravriktades mot samhället, och utrymmet för gemenskap och personligt ansvar ökar imotsvarande grad. Möjligheterna att kombinera demokrafiskt uppbyggd offentligverksamhet med frivillig samverkan genom medborgarnas egna insatser är också,enligt min mening, mycket goda. De krav på förnyelse som regeringen nu tar upp och densjälvkritik som vi har idkat skall inte ses som ett underkännande av dagensoffenfliga verksamhet. Rader av infernafionella jämförelser visar att sjukvård,utbildning och barnomsorg har mycket hög kvalitet i , Man behöver integöra särskilt många resor utanför landets gränser för att också se vilken Den offentliga sektorns förnyelse 4 protokoll 1984/85:166 Den offentliga sektorns förnyelse kvalitet som finns inom svensk statsförvaltning och hos deoffentligt anställda tjänstemännen. Jag har läst en nyutkommen bok som bär titeln 1989, medbidrag av förre landshövdingen , Han var under 1940-talefstatssekreterare i , och han kommenterarmoderaternas krav på systemskifte och nedskärningar i den offentliga verksamhetenoch välfärden så här: "När högerkrafterna ger sig på det komplex avföreningsverksamhet och trygghetsskapande åtgärder, som vår demokrati vilar på,så vet de att def är själva kärnan de angriper: De vet att härifrån kommerjämlikhets- och broderskapsfankarna," Hur var då synen på den offentliga förvaltningen, och hurgick resonemangen i med utgångspunkt i de idéer hade,som huvudarkitekt för det kommande välfärdssamhället? Utmaningen för dengenerationen låg i att förvandla den stat som tidigare i stort sett varit enreglerande överhet till institutioner i folkets tjänst, misstromot den etablerade byråkratin var stark. Han såg risken aff de polifiskaintentionerna hos regering och riksdag skulle förvanskas på vägen till deavgörande platserna i klassrum, på socialkontor och ålderdomshem. Man kanspåra minst fyra led i reformpolitik. Regeringen, infe domstolarna, skulle vara sista instans -i synnerhet för den viktiga sociala lagstiftningen. Lokala, folkligt etableradeorgan skulle ha ett direkt inflytande över reformpolitiken. Fackföreningarnasarbetslöshetskassor skulle själva ha hand om den offentligaarbetslöshetsförsäkringen. På motsvarande sätt inrättades försäkringskassornaoch de kommunala pensionsnämnderna. Även för den tidens näringspolitik litade tilllokala organ. Särskilda lokala företagarföreningar med en styrelsemajoritetvald av företagarna själva fick uppdraget atf förvaha statens kreditsföd tillföretagen, Eft ytterligare led i tänkande var atf han i denya reformprogrammen för t, ex, arbetsmarknadspolitik och bostäder gick förbide gamla ämbetsverken och upprättade nya, för atf regering och riksdag skullefå fillräckligt genomslag för sin reformpolitik, Eft annat led gällde rekryteringen fill många nyaämbetsverk, vilket väckte stormar, räknade bort alla traditionellaakademiska meriter och satsade i stället på människor som varit genuintintresserade av reformområdet. Risken för aft de politiska intentionerna förvanskadesskulle minimeras, recept var att undvika atf reformpolitiken drogs in iden etablerade byråkratin. Efter fid har 1950-, 1960- och 1970-taleninneburit en oavbruten period av utbyggnad av den offenfliga verksamheten.Samhällets och medborgarnas krav på utbildning, vård och omsorg har varitpådrivande, liksom behovet aft i en alltmer komplicerad och sammanvävdsamhällsekonomi skapa fungerande förvaltningar till gagn för medborgare ochföretag samt fill skydd för t, ex, natur och miljö. Men ensjälvkritisk granskning visar nu aft denna utveckling också främjat detaljreglering,centralstyrning på olika nivåer i samhällsorganisafionen och en förvaltningsapparatsom brister i demokratiskt inflytande och dehagande från medborgarnas sida.Detta överensstämmer infe med de anfibyråkratiska ideal som präglade Möllersarbete. Regeringensförnyelsearbete har i en inledande fas i stor utsträckning gått ut på att i denoffentliga förvaltningen, i myndigheter, kommuner och landsting, legaliserasjälvkritik och mobilisera förändringsvilja. Vi har haft många aktiviteter pådef temat. En av dem, en mässa - "Staten i medborgarnas tjänst" - fårväl symbolisera vad vi vHl åstadkomma med förändringsarbetet. Denfortsatta utveckHngen av den offentliga verksamheten kommer infe aft präglas avstor expansion och utbyggnad, I stort sett är def bara inom barn- ochäldreomsorg som def föresfår volymutbyggnad. Avdetta måste vi dra den slutsatsen atf en betydligt större tonvikt måste läggaspå verksamhetens innehåll och kvalitet. En hel del av den offentliga sektornssätt atf fungera måste med andra ord omorienteras från stora volymutbyggnadermot innehålls- och kvalitetsfrågor. Människorsskilda levnadsvillkor och önskemål behöver också bättre tillgodoses av stat,landsting och kommuner. Likställighetsmålet har stor I förankring i den svenskafolksjälen. Tyvärr har detta mål av alltför många i den offenfliga sektorn missuppfattats så atf detror atf människor är exakt lika och atf de tjänster de ger därför kan utformasefter generella system. Men det är faktiskt så att vi är olika som människor.Om vi skall kunna tillmötesgå kvalitetskrav och skilda behov måste människor behandlasolika, så atf vi åstadkommer någorlunda likhet i fråga om resultatet av de avregering, riksdag och kommuner beslutade insatserna. Detta kommer att kräva enhel del av attitydförändringar, men också en hel del nya, lokala styrinstrumentför att ge likställighetsmålet denna fördjupade innebörd. Närdet gäller formerna för den politiska styrningen i stat, landsting och kommunerkommer samma krav att ställas på förnyelse och förändring som de vi nu riktarmot innehållet i den offentliga verksamheten, Lagar och författningar ärviktiga instrument för polifisk styrning. Men dessa instmment äröverutnytfjade, och på många områden motverkar nya lagar och regler sitt egetsyfte i fråga om aft förverkliga politiska intentioner. Tjänstemännen på våraförsäkringskassor har atf beakta sammanlagt 16 000 regelfexter, som är avseddaatf med laglikhetens exakta linjal garantera likabehandling i alla upptänkligafall. Resultatet bhr atf det är omöjligt för den enskilde tjänstemannen atttolka lagens anda och väsenfliga avsikter. Liknande arbetssituationer harskapats på andra håll. Dettahar t, ex, lett fill att den personal som deltar i den försöksverksamhet sombedrivs vid de s, k, servicemyndigheterna vid sidan av sin tillämpning avregelböckerna tecknar ned i vilka fall de tror att de uttolkat lagens anda ienlighet med regerings- och riksdagsbeslut och i vilka fall de märker afflagens bokstav leder till orimliga negativa konsekvenser. Så långt har vireglerat i den svenska modellen att vi på detta sätt måste börja söka efter nyainstrument för atf kunna fullgöra de intentioner som uttalats av regering ochriksdag. Detaljregleringen av offentlig verksamhet hotar aftundergräva något av def mest värdefulla vi har i offentlig verksamhet, nämligenatt tjänstemännen ges möjlighet atf på rätt sätt tolka intentionerna bakomregeringens och beslut. Undersenare år har lagstiftarna i större utsträckning övergått till mer allmäntövergripande ramlagar. Men resultatet har ofta blivit aft myndigheterna fyllerramen med ett stort antal detaljföreskrifter. Med reservafion för att jag inteminns den exakta siffran kan jag nämna att myndigheterna fyller på med tregånger så många regler och lagar som regering och riksdag beslutat om. Av dettaförsfår ni vad som blivit följden av aff införa ramlagar som i stora drag angerhuvudinriktningen. Denomsorg som vi i den politiska processen lägger ned på det vi kallar"skrivningarna" förenas ofta inte heller med en liknande omsorg förhur besluten skall förverkligas i hållning och arbetssätt hos alla de människorsom i sitt dagliga arbete förverkligar politiken. Enlärdom från arbetet med den offentliga sektorns förnyelse är att en sådanprocess av opinionsbildning, utbildning och metodutveckling förorganisationsförändringar är en förutsättning för att nya polifiska signalerskall få genomslag, Eftytterligare fält för självkritik är de polifiska organens oförmåga att iefterhand se efter om de avsedda målen uppnåddes. Ta som exempel den ambifionsom läggs ned i kommuner och landsfing på aft göra upp budgetar och mofivera nyverksamhet och nya utgifter, och ställ detta mot def relafivt klena resultatsom sedan återredovisas när def gäller hur målsättningarna och syftena iverkligheten slog gentemot allmänheten! Det läggs med andra ord ned för mycketenergi på atf i förhand reglera lösningar och för litet möda på att kontrolleraom reformernas mål uppnåtts. Närnu kommunindelningsreformerna genomförts och utvärderats, förestår en periodav decentraliserat politiskt beslutsfattande i kommunerna. Intressanta försökhar inletts med hjälp av en särskild lagstiftning. Det finns anledning förregering och riksdag aft när denna försöksverksamhet pågått ytterligare en tidskaffa sig underlag för en intressant diskussion om def är möjligt aft ute ikommuner och landsting förlägga en stor del av beslutsfattandet närm.aremänniskorna. Genom frikommunsförsöket får också ett material för atfbedöma den centrala politiska frågan hur mycket regering och riksdag skalllägga fast och hur mycket man kan lägga ut fill kommuner och landsting för att fåen nödvändig lokal anpassning av välfärdspolitiken. Enförnyelse av den offenfliga sektorn förutsätter en klarare ansvarsfördelningmellan polifiker och de anställda i den offentliga sektorns alla förvaltningaroch arbetsgrenar, Def syns tydligt av det material vi har att det på denpunkten finns behov av en klarare gränsdragning. Politikerskall ange verksamhetsmål; verksamhetens detaljutformning kan läggas påmyndigheten själv och i större utsträckning decentraliseras. Detta gällerregeringen i dess förhållande till myndigheter liksom staten i förhållandettill kommunerna, men det gäller också inom kommunerna och inom myndigheterna, iförhållandet mellan centrala förvaltningar och dem som gör själva jobbet. Meden friare, mer ansvarig och engagerad yrkesroll för den offentliga sektornsanställda öppnas också nya vägar för medborgarnas inflytande och delakfighet, Istället för atf bläddra i instruktionerna eller vänta besked uppifrån får deanställda bättre möjligheter att på eget initiativ och efter eget omdöme inomgivna ramar ta till vara synpunkter och önskemål från medborgarna. Det gällerföräldrar i daghemmet eller skolan, den gamle på vårdhemmet eller den sjuke påsjukhem eller sjukhus. Jaghar med det här försökt säga att den offenfliga sektorns förnyelse inte ärnågot som vi med raska klubbslag kommer att besluta om här i . Det vinu inlett är en djup och förmodligen långvarig process, där strategiskt viktigainslag är förändringar som tar sikte på bättre styrning och bättre förankringav välfärdssamhället hos människorna, och vidare att lyfta frameffektivitetsfrågorna, inte minst mot bakgrund av den nuvarande ekonomiskasituationen.