prot · G80952 · 1984-12-31 00:00:00 — Det finns därför ingen som helstanledning att ta talet om mygelekonomi och mygelbeslut på allvar. Framför allt bör man se det begränsade reformförslaget somnågot av en beredskapslag - och som en markering av samhällsintressetslegitimitet i dessa sammanhang. Vi vill poängtera att speciellt de storaaffärsbankerna ur samhällssynpunkt är något väsentligt mer än ordinära företag.Med hänsyn till den roll som de stora affärsbankerna spelar i vårt land och denbetydelse som de har för insättare och låntagare och de direkta och indirektaägarintressen som de samverkar med och kontrollerar, kan man hävda attaffärsbankerna är speciella och att samhällsintresset i detta fall har en särskildrelevans. Det är bara att understryka vad som står om detta ipropositionstexten - och som utskottet i sitt betänkande instämmer i. I övrigt, herr talman, skall jag kanske säga några ord omtalet från oppositionens sida om att regeringen genom förslaget vill bädda förmygel. , folkpartiledaren, sade i ett inlägg i för en tidsedan: Allt kommer att ske bakom lykta dörrar, utan möjlighet fill insyn.Burenstam har upprepat samma tema här . Jag vill hävda att det snarare är motsatsen som kommer attvara förhärskande . Det är nu som vi har hemliga kontakter mellanbankstyrelserna och regering, antingen direkt eller också via de offentligarepresentanterna. Dessa kontakter - exempelvis inför en sådan betydelsefull fråga som utseendet av en ny styrelseordförande i enstorbank - kommer inte ut i pressen eller till allmänhetens kännedom. Det ärgenom den nu föreslagna ändringen i banklagen som dessa frågor lyfts ut från deslutna rummen och träder fram i dagsljuset. Om regeringen i något enstaka fall skulle säga nej tilldet förslag till val av styrelseordförande som en bankstyrelse har lagt fram,kan jag mycket väl tänka mig att oppositionen kommer att nagelfara detta - in iminsta detalj. Jag är inte säker på att ens kommer attundgå att drabbas av de undersökningarna. Det nu aktuella förslaget kommer verkligen att öppnamöjligheter för en diskussion. Det skulle sannerligen bädda för en stor ochinträngande debatt om regeringen inte skulle ställa sig bakom ett visst förslagvid utseendet av styrelseordförande. Något maktmissbruk på det här området, som StaffanBurenstam utmålade det i sitt inledningsanförande, tror jag alltså inteett ögonblick att vi kommer att behöva befara. Varjeregering med någonsjälvbevarelsedrift kommer till varje pris, om det inte finns alldelesspeciella skäl. att vilja värja sig för den typ av personaffärer som i så fallkommer att målas upp av den svenska pressen, inte minst kvällspressen-denälskar ju politiskas, k. affärer av olika slag. Jag skall avsluta mitt inlägg med att peka påen sak som jag tror också år viktig i sammanhanget. Det är att vi nu med allsannolikhet står inför en betydelsefull ändring i bankverksamheten i vårt land.Jag tänker på att utländska affärsbanker kommer att få tillåtelse att etablerasig hår. Inte minst från den synpunkten finns det anledning att välkomnaförslaget att regeringen skall godkänna en föreslagen styrelseordförande. Jagtror att detta kommer att uppfattas som en fördel av en majoritet av svenskafolket. Jag ber änen gång att få yrka bifall till näringsutskottets hemställan. 192STAFFAN (), replik: gjorde gällande att jagvar överdramatisk. Det här är en sådan liten fråga, sade han. Men sedanåterkom han ungefär 30 gånger till det s. k. samhällsintresset. Då undrar jag:Är det en liten fråga att tillgodose de samhällsintressen som LennartPettersson talar om? Är det en bagatell han pratar om i namn av det s. k.samhällsintresset? påstod vidare att det hade varit sålugna reaktioner på det socialdemokratiska förslaget om ordförandena ibankstyrelserna. Jag vill peka på att det förekommit en häftig reaktion, ochden kom ifrån en f. d. ordförande i en bank. Möjligen kan det intresseraLennart , när vi nu talar om den beroendeställning sombankordförandena kommer i, att den som vågat yttra sig förutom, kollektivt.Bankföreningen är en individ i den här kretsen, en f. d. bankdirektör. Detkanske ger en viss inblick i hur systemet kan tänkas komma att fungera. Alla är överens om att man bör ta hänsyn till de s. k.samhällsintressena. Det är ju därför vi har lagregler. Vi har en serielagregler, men vi vill absolut inte ha ett system där regeringen skall av- ochtillsätta bankordförande. antydde att detförekommit incidenter. Ja, uppenbarligen blir slutsatsen att systemet harfungerat som det är , och då kan det ju knappast behövas någon ändring i det. Vidare talade mycket om det spektrum avuppfattningar som fanns i de borgerliga partierna. Jag påminner mig den debatti den här frågan som fördes inom det socialdemokratiska partiet på desskongress . Där var det uppenbarligen ett stort spektrum avåsikter, och det var inom ett enda parti. I den debatt som förts fickLennart nästan slå knut på sig själv för att hitta några verkligtstora skillnader i uppfattningarna när det gäller huvudfrågan, nämligentillsättandet av ordförandena. Bankstyrelserna är såvitt jag begriper helt ensemed de borgerliga i sina uppfattningar. Däremot är uppfattriingarna på densocialdemokratiska sidan synnerligen luddiga, trots att det där rör sig om ettparti. Socialdemokraterna var inte bara luddiga i den kongress jag talade om,utan de är det fortfarande. Ni har inte lyckats ange vad de härbankordförandena skall ha för sig. Vilka år de samhällsintressen ni talar om?30 gånger använde ordet samhällsintresse. Tänk om han i sinreplik, herr talman, skulle använda till att försöka tala omvad det är för någonting! Det klokaste sade var att ärett litet land. Det blir inte större med det här förslaget, det kan jagförsäkra. 193TAGE () replik: vill få det här attframstå som en liten fråga. Han försöker tona ned betydelsen av det förslag sompresenterats i proposition 35. Jag kan alls inte hålla med förslaget genomförs, vilket vi vet att socialdemokrater och kommunister nukommer att samverka till, kommer regeringen därmed att få ett maktvapen i sinhand, som inte på något sätt kan jämföras med det system med offentligarepresentanter i bankstyrelserna som vi haft. konstaterar att vi nu accepterarsystemet med de offentliga styrelserepresentanterna. Ja, det gör vi. Men låtmig betona att vi i en reservation framhåller att en av de främsta orsakernatill att vi accepterar det systemet är att bankerna fullt ut godtar detsamma. Låt mig vidare konstatera att inte heller LennartPettersson kunde framföra några sakargument när det gäller de nya förslagen -vederbörande statsråd hade ju inte några som helst sakförslag att komma med ipropositionen. Det enda som i det hår avseendet sägs i propositionen ärföljande: Med hänsyn till den roll som affärsbankerna har inom samhällsekonominanser jag emellertid att samhällets inflytande över styrelsernas sammansättningbör stärkas. Vad har att tillägga är att det härsystemet behövs. Det skall fungera som en beredskapslagstiftning. Egentligen är jag litet förvånad över att nisocialdemokrater är så förfärligt rädda för att tala ur skägget. Ni är väldigträdda för att tala om att ni är socialister. Det är den reella bakgrunden i dethär sammanhanget. partikongresseroch även från LO-håll har man ju rest kravet på en socialisering avaffärsbankerna. Det kravet tillgodoser ni således genom att ta ett steg motökad makt från regeringens sida över bankväsendet. Regeringen skall alltsåkunna utse en ordförande i en affärsbanks styrelse, och regeringen skall ävenkunna avsätta en ordförande som man inte tycker om. Jag är, som sagt, litet förvånad överalt ni skäms för attni är socialister-ni vill ju tydligen inte tala om den saken. 194 () replik: Jag hade hoppats att , somsjälv är bankstyrelseledamot, skulle kunna råda bot på regeringsförslagetsavsaknad av motiv. Jag trodde att i varje fall några av alla de frågetecken somfinns skulle kunna rätas ut. Dess värre är det så, att det ansvariga statsrådet-finansministern - inte bara tycks anse att inte behöver någraförklaringar till eller belägg för de påståenden som görs i propositionen.Dessutom har den debatt som förts alltsedan förslaget presenterades ägt rumutan att några som helst försök gjorts att bemöta frågeställarna eller att rätaut några av de frågetecken som finns. Jag vill dock ha svar på några av deviktigaste frågorna. Därför gör jag ett nytt försök och frågar således LennartPettersson: Vad menas med formuleringen att ordförandena skallföreträda samhällsintresset? Och hur skall de här formlösa kontakterna gå till?Är det så konstigt att talar om beslut bakom lyckta dörrar? En fråga svarade dock på, nämligenföljande: Finns det någon styrelseordförande som inte håller måttet?Lennart svarade nej på den frågan. Men vad i fridens namn finns detför skäl att ändra pä den här proceduren? Det är möjligt, herr talman, attförslaget i praktiken kommer att framstå som ett ganska harmlöst förslag, heltenkelt därför att det blir svårt för regeringen att säga nej till en styrelsesförslag till ordförande. Det är, som sagt, möjligt att det blir så. Kan LennartPettersson ge ett enda exempel på hur motiveringen för ett sådant nej skullekunna se ut? Det skulle vara intressant att få ett besked därvidlag. Med andraord: Hur skall man kunna veta om en kandidat kommer att beakta samhälletsintresse, när ni inte ens kan tala om vad som menas med samhällets intresse? 195LENNART () replik: En fördel med i motsatstill är att man i varje fall i viss utsträckning kanföra en meningsfull diskussion med honom. Han drar slutsatser på basis av de svar som jag har försökt ge, medanStaffan håller på i vanlig ordning. Därför skall jag i förstahand fortsätta diskussionen med . Samhällsintresset när det gäller att ta ställning till omen styrelseordförande skall godkännas eller inte innebär helt enkelt attregeringen skall kunna säga nej till en från samhällets synpunkt direkt olämpligperson. Att i detalj definiera hur en sådan ser ut är nog väldigt svårt, mendet följer av denna formulering och övriga formuleringar i propositionen attdylika fall kommer att bli utomordentligt sällsynta. Det är en liten fråga, enren undantagsfråga. Diskussionen för eller emot samhällsintresset iaffärsbankerna har vi att föra i första hand när vi debatterar de offentligastyrelserepresentanterna, som är direkt tillsatta för att tillvaratasamhällsintresset. Om inte vet vad samhällsintresse idetta sammanhang innebär, kan han lämpligen fråga sin kollega, centerpartistenTage , som i en reservation har förklarat att de offentligastyrelserepresentanterna fyller en värdefull funktion när det gäller att bevakasamhällsintresset i affärsbankernas styrelser. 196 () replik: Jag vet inte om har gjortsig besväret att läsa min reservation när det gäller de offentligastyrelserepresentanterna. I varje fall gjorde han sig skyldig till enfullkomlig felcitering. Vad han nu talade om står inte i reservationen. Jag skulle gärna vilja ställa en fråga i anslutning tillmitt senaste anförande: Är inte detta förslag ändå i första hand ett svar på desocialiseringskrav som har ställts av den socialdemokratiska rörelsen och iandra hand avsett att åstadkomma ett system, som är lämpligt att använda isamhället? 197 () replik: Avslutningsvis villjag konstatera att redan utgångspunkten för detta förslag är felaktig. Helatanken måste bygga på att det finns en direkt motsättning mellan det som kallassamhällets intresse och det som ligger i företagets intresse. Men så är det juinte. Det viktigaste för samhället måste vara att banken sköts på ett riktigtoch effektivt sätt och följer de regler som vi politiker har ställt upp. Dettaintresse har naturligtvis också banken. För att nå den effekten behövs varkenav regeringen godkända styrelseordförande eller offentliga representanter istyrelsen; det må mina meddebatteran-de bankstyrelseledamöter ursäkta att jagsäger. 198LENNART () replik: Till vad just sade skallman lägga att bankerna, särskilt de stora affärsbankerna, direkt eller indirektkontrollerar mycket stora företag. Hur bankerna sköter den delen av sinverksamhet är givetvis mycket betydelsefullt för samhället, för de mångamänniskor som arbetar i dessa företag och för de regioner där dessa företag ärverksamma. Det sägs att SE-banksgruppen omfattar företag med över 400 000anställda. Det är klart att det är ett samhällsintresse att kunna känna entrygghet i att den som väljs till styrelseordförande där har samhällets ochsitt företags bästa för ögonen. tror jag inte att det kommer atthända något särskilt på den punkten. Men det står klart attregeringen aldrig kan frånsäga sig sitt ansvar, om det skulle komma en heltolämplig person med helt andra avsikter än dem som ligger i detallmännas intresse när det gäller dessa frågor. Jag vill än en gång understryka att i och med attutländska affärsbanker med stor sannolikhet kommer att etablera sig i ,kommer detta att göra det befogat att regei ingen får möjlighet att få ett ordmed i laget när det gäller styrelseordförande. 199 (): Innan jag kommenterar proposition 1984/85:35vill jag gärna helt kort slå fast att ett lands rättsordning kan vara uppbyggdpå många olika sätt. De styrandes syn på det förtroende och den rättssäkerhetsom de anser skall åvila den enskilde medborgaren och juridiska personeravspeglas ofta i de lagar och förordningar som föreslås av dem som regerar. Vi moderater företräder den linjen, att regering och riksdagskall dra upp de ramar inom vilka medborgarna får handla fritt utanstatsmakternas inblandning så länge de utfärdade lagreglerna följs.Organisationer, föreningar osv. utser fritt sina förtroendevalda och sina'tjänstemän, men får också självfallet ta det fulla ansvaret för sitt handlande.Om man tror på en marknadsekonomi uppbyggd pä fri företagsamhet är dettasynsätt en nödvändighet. Förespråkar man å andra sidan en politik som bygger på attstaten i varje enskilt fall skall ha det avgörande inflytandet över besluten,såväl stora som små, är det däremot en nödvändighet att tillse att man skaffarsig de regler som behövs för att staten skall kunna ingripa. Samhället får dåta det fulla ansvaret för praktiskt taget alla beslut som fattas, och den enskildeindividens motivation och ansvar förvandlas då till en nullitet. Jag kan förmin del inte se någon fördel med det sistnämnda systemet. Något som är helt oacceptabelt är ett system där statenvill ha det avgörande inflytandet över besluten, utan att vilja ta ansvar försina handlingar, Detta blir, vilket har påtalats här från flera håll, bl,a, av , ett slags mygelekonomi, där spelreglerna är såvagt utformade att enskilda individer och juridiska personer skall ta det fullaansvaret över den egna verksamheten, trots att de inte har det avgörandeinflytandet över utseendet av de personer som skall sköta verksamheten.Regeringens proposition om styrelseordförande i affärsbank är ett utmärktexempel på en sådan politik. Det har, herr talman, länge varit känt att kärnan i detsocialdemokratiska partiet länge förordat en socialisering av det svenskabankväsendet, och detta har också påtalats från olika håll i kvällens debatt.Det har egentligen ingenting att göra med hur bankerna fungerar utan dethandlar om att makten över kapitalet bör ligga i statens händer. Effektivitetoch konkurrens inom näringslivet har knappast varit några honnörsord på desocialdemokratiska partikongresserna. Men rädslan för att det svenska folketinte skall tycka om den jättesocialisering som det skulle innebära omaffärsbankerna socialiserades har verkat återhållande på socialdemokratin.Kanske det också här och var bland de mer insiktsfulla funnits en viss rädslaför det faktum att man inte kunnat få fram personer som skallbesitta den övernaturliga dådkraften att både vara en socialdemokratiskregering helt till lags och dessutom leda en bank på affärsmässiga villkor.Därför har också socialdemokratin steg för steg försökt att få kontrollen överde svenska affärsbankerna utan att behöva ta något ansvar för verksamhetensbedrivande. Jag vill helt kortfattat erinra om att det 1970genomfördes en lagstiftning om offentliga ledamöter i affärsbankernasstyrelser. Detta skedde i syfte att, som det heter: "skapa en form församhällets medverkan i och inflytande över affärsbankernas beslut vad gällerfinansieringsverksamhetens allmänna inriktning samt i enskildakreditfrågor". Enligt finansministern har denna representation fungeratväl, men någon redovisning av hur finansministern kommit fram till denna slutsatsges inte. Det finns med andra ord inget belägg för påståendet. Vi moderater hardeklarerat vår synpunkt i en partimotion, och vi har också i reservation 2 gettuttryck för vad vi anser när det gäller denna fråga. Detta har vi f, ö, gjorttillsammans med , 1976 fick också kommunerna ratt att utse två ledamöter ide styrelser som en bank kan tillsätta för ett avdelningskontor eller för ettlokalkontor. Men detta, herr talman, är inte de enda möjligheterna församhället att skaffa sig kontroll över bankernas verksamhet. Det viktigaste ärbeviljandet av s, k, oktroj. Sådan beviljas som bekant om bankrörelse befinnsvara nyttig för det allmänna, som det heter. Därtill sker också tillsyn frånsamhällets sida genom bankinspektionen, , , NO ochdatainspektionen. Så nog finns det, , en stark kontroll överbanker och kreditinstitut. Men detta är tydligen inte nog för dem somegentligen vill socialisera bankerna, I propositionen tas nästa steg. Medföljande vaga formulering: "Med hänsyn till den roll som affärsbankernahar inom samhällsekonomin anser jag emellertid att samhällets inflytande överstyrelsernas sammansättning bör stärkas," Kräver regeringen nu också attfå godkänna styrelsens val av ordförande i en affärsbank? Det är ju kontentanav resonemanget. Några andra motiv ges inte. Det har inte heller getts så mångasvar på de frågor som har ställts här när det gäller den frågan. Det ärkanske naturligt. Har man inga starka sakargument blir ordknappheten en bekvämsköld att gä bakom. Regeringen säger sig med detta förslag ha garantier för"att till ordförande i affärsbankerna utses en person som kan förväntasverka för att också 'samhällets intressen' beaktas i bankens verksamhet." Eftersom det behövs s. k. oktroj för att bedrivabankverksamhet här i landet och denna måste förnyas och bankenför att få sådan måste som det heter vara "nyttig för det allmänna",frågar jag socialdemokraternas talesman : Vilka bankordförandeni dag arbetar sä att banken inte är nyttig för det allmänna? Om svaret är attalla gör det -det har viss erfarenhet av, eftersom han råkarsitta i en affärsbankstyrelse - ställer jag också frågan: Vad är skillnadenmellan att vara nyttig för det allmänna, som krävs vid oktroj, och att. propositionen,beakta "samhällets intressen" i bankens verksamhet? Jag tycker från socialdemokraternas sida är skyldig inte minst de personer som är ochi framtiden skall utses till bankordföranden i en affärsbank ett svar. Eftersominget försök till en precisering görs i propositionen, borde vi rätteligen hafått svaret här i debatten. Jag konstaterar att det dess värre hittillsuteblivit. Vidare heter det i propositionen att valet avordföranden skall ske efter formlösa kontakter mellan banken och regeringen,varför regeringen som regel kan förväntas godkänna den föreslagna styrelseordföranden.Eftersom ingen som helst precisering av innebörden i termen "verka församhällets intressen" givits i propositionen, kan detta innebära attsamhällets intressen exempelvis blir liktydigt med att man arbetar för ensocialistisk politik eller t. o. m. att man vill arbeta för affärsbankernasegen socialisering. Vidare föreslås i propositionen att regeringen fåråterkalla sitt godkännande, om ordföranden inte längre uppfyller de villkor förgodkännande av val som anges, dvs. om samhällets intressen inte beaktas iverksamheter. Så står det skrivet i propositionen. Följsamma, okritiska affärsbanksordförandenär tydligen vad socialdemokraterna vill ha. När nu affärsbankernas ordförandenmåste godkännas av en socialistisk regering kan vi ana vad nästa steg blir.Måhända samma regler skall gälla ordföranden i storföretagen. Motivet har viredan fått. Sedan följer hela skalan: först löntagarfonderna, sedan godkännandeav ordföranden i affärsbankerna. Nästa steg är inte långt borta. Steg för stegpågår socialiseringen. De som inte faller i den socialistiska regeringens smakskall kunna avsättas. Jag sade den gång då löntagarfonderna infördes att dettavar början till ett tystnadens och likriktningens samhälle. Regeringensproposition 1984/85:35 om styrelseordförande i affärsbank är en bekräftelsehärpå. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill reservationerna I och 2 i det betänkande som vi nu har att behandla. De regionala utvecklingsfondernas garantigivning, m. m. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debatten om näringsutskottetsbetänkande 12.) Kammaren övergår nu till att debattera näringsutskottetsbetänkande 12 om tilläggsbudget I till statsbudgeten för /85. Deregionala utvecklingsfondernas garantigivning, m. m. 201 PER (): betänkande 12 innehållerett antal för kammaren ganska välbekanta frågor. Den första fråga som jag haranledning att kommentera gäller utvecklingsfondernas garantigivning. För ossmoderater är det ganska självklart att vi motsätter oss en sådan i och med attvi anser De regionala utvecklingsfondernas garantigivning, m. m. attutvecklingsfonderna inte skall ägna sig åt bankverksamhet utan i ställetkoncentrera sin verksamhet till rådgivnings- och konsultinsatser. Det finns dåheller ingen anledning att fastställa några avgifter för garantigivningen förolika former av lån från utvecklingsfonderna. När det gäller investeringsprogrammet inom energiområdetfrån 1983/84 har vi själva sagt att vi anser att deinvesteringar på energiområdet som behöver komma till stånd och är lönsammakommer till stånd utan denna statliga stöd- och kreditgivning. Därför finns detenligt vår uppfattning ingen anledning att använda de anslagna medlen ävenunder kommande år. Den tredje punkt som vi har haft en särmening om ibetänkandet gäller . har ju övertagits av domänverket. Vihar stort förtroende för domänverket vad avser skötsel av skogar ochskogsfastigheter och därmed likartade arbeten. När det gäller att drivakanalverksamhet har vi däremot anledning att förmoda att det finns krafter somkunde kommersialisera på ett väsentligt effektivare sätt. Isynnerhet som regeringen har fått kännedom om att det finns en ideell föreningvid namn , som erbjuder sig att ta över verksamheten ochdriva på mer kommersiella villkor och är beredd att satsa pengar påen betydligt mer offensiv marknadsföring för att kommersialisera kanalen ochskaffa in nya intäkter, tycker vi att det är anmärkningsvärt att regeringeninte har velat pröva den nya, friska satsning som vi tycker det borde varanaturligt att göra. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill reservationerna 2, 4 och 5. Jag har för avsikt att begära votering ochrösträkning vad gäller reservation 2. 202PER-OLA (): Det här betänkandet tar ju upp bl. a.utvecklingsfonderna och deras förluster vid garantigivning ochförlusttäckningen vid kanalbolag. Jag skall beröra båda dessa områden.Först till utvecklingsfonderna. fick ta ställning till ettregeringsförslag om att den statliga delen av förlusttäckningen på vissa avutvecklingsfondernas lån skulle upphöra. gällde att staten ochutvecklingsfonderna delade på förluster som uppkommit på garantier sombeviljats t.o.m. . Dess värre följde riksdagsmajoriteten regeringensförslag och beslutade att den 50-procentiga förlusttäckningen från statenskulle upphöra. Från sida motsatte vi oss den gången förslaget.Vi hade motiv för detta. Vi såg en fara i att det successivt skulle leda minskad benagenhet hos fonderna att ta risker. I förlängningen skulle detkunna hämma småföretagsutvecklingen. Detta skulle främst drabba de delar avlandet där förlusterna av olika anledningar blivit stora. Vissa fonder har juhaft stora förluster, och med den förändrade rollen skulle fondernas intresseatt ta risker minska.