prot · G80974 · 1984-12-31 00:00:00 — Statsministern har haft tillfälle att besvara de frågor som viborgerliga partiledare har ställt med anledning av utrikesministerns uttalandentill sex journalister. Jag har redan sagt att jag anser att denprincipdeklaration som statsministern har gjort om utrikespolifiken är fillfredsställande.Det finns inga delade meningar på den punkten. Däremot har han inte tagitavstånd från de kommentarer som utrikesministern har gjort pä alla andrapunkter som inger osäkerhet och oro när det gäller den svenska säkerhets- ochutrikespolifiken. Det får inte finnas någon tvekan om fastheten ochkontinuiteten i den svenska utrikespolitiken. Dess främste uttolkare vid sidanav statsministern är utrikesministern. Efter vad som hänt har LennartBodströms möjligheter att på ett trovärdigt sätt företräda svensk utrikes- ochsäkerhetspolitik undergrävts. Mot den bakgrunden har vi inte sett någon annanmöjUghet än ätt instämma i det yrkande om misstroendeförklaring som UlfAdelsohn har väckt. Dethar vidare kommit tUl min kännedom att den konspirafion mellan sex journalistersom har talat om nu har utvidgats till att omfatta sju. Nattenmellan blev enligt uppgift - jag har intekunnat kontrollera uppgiften med själv -uppringd av enjournalist på som läste upp det TT-referat av samtalet som gick ut,och enligt vad journalisten på uppger har då intehaft några invändningar mot TT-referatet. Det må vara att också denjournalisten ingår i den här stora konspirationen, men det kan ändå finnasanledning att lämna denna uppgift. OlofPalme sade i sin repUk att det hade varit bättre om vi kunnat tala om denekonomiska utvecklingen och att det från vår sida inte skulle finnas en önskanatt diskutera den ekonomiska utvecklingen och den ekonomiska framtiden. Om OlofPalme hade varit här inne i kammaren när jag höll mitt huvudanförande, så hadehan funnit att den övervägande delen av det anförandet fakfiskt handlade justom ekonomi och om det tal som höll nere iMalmö inför verkscheferna. Det finns alltså ingen som helst ovilja från vårsida att diskutera de ekonomiska frågorna. Jag måste emellertid erkänna att detblir inte mycket tiU diskussion när man har en statsminister som inte lyssnaroch som inte svarar på frågor, utan som bara läser upp på förhand skrivnadeklarationer. Men jag vill nu en tredje gång taupp en av de avgörande frågorna inför valet. sade inför valet 1982att del var en demokratisk skyldighet att tala om, vilka besparingar som mantänkte genomföra. har regeringen i' budgetpropositionen meddelat att manavser att göra vissa utgiflsbegränsningar , och dessutomhar man aviserat att det kommer att bli nödvändigt med skattehöjningar. Därförblir min fråga till : Vilka besparingar planerar densocialdemokratiska regeringen att göra ifall man får fortsatt förtroende avväljarna, och vilka skatter kommer att höjas? Det skulle vara en stor brist fördebatten inför valet, om de frågorna kvarstår obesvarade efter den härdebatten. I mitt huvudanförande tog jag som sagt upp det tal somOlof höll nere i inför verkscheferna ochsom innebar ett enda långt och stort angrepp på allt vad enskild verksamhetinom omsorger, vård och utbildning heter. Och jag riktade en upprnaning tillOlof att be alla de tusentals människor som ägnar sitt liv åt de härverksamheterna om ursäkt. Det skulle vara snyggt om i sin sistareplik här i kammaren kunde vända sig direkt till dessa människor, av vilkasäkert många nu med förväntan sitter framför TV-apparaterna, och be om ursäktför de övertramp som skedde i talet nere i . Jag upprepar alltså mina frågor till statsministern: kommer den socialdemokrafiska regeringen att göra om man får sittakvar? Vilka skattehöjningar har vi att se fram emot efter valet ifall nifår förnyat förtroende? Och är beredd att be de tusentals människorsom är engagerade i privata daghem, enskilda vårdhem, privata skolor ochliknande om ursäkt för det mycket oförskämda och osakliga angrepp som hanriktade mot dem i sitt tal nere i ? 16LARS (vpk) replik; Vi skall väl diskutera en del andra frågor än ubåtar och sådant. Jag ställde i mitt första anförände en fråga fillstatsministern om arbetslöshet. Den gällde det vi gjorde upp om , attunder skaffa 35 000 nya jobb åt människor. Det skulle kosta omkring1,7 miljarder, som skulle las ut i form av höjd bensinskatt. Jag ställdefrågan: Varför har ni strukit detta i årets budget? Det kan inte vara så att niräknar med mindre arbetslöshet . Vi kräver att de insatser vi gjorde upp om då skall medäven i årets budget. Mina frågor är: Varför tar ni bort detta? Och var finns depengarna? Skall de användas enbart för att täcka budgetunderskottet? Låt mig sedan återkomma till de borgerliga partierna ochderas förslag. Ni har betat av middagsbordet på och t.o.m.krävt avgång - även om det tog några limmar för kandidatentUl statsministerposten att ansluta sig till den gamle statsministerns förslagom avgång. Det är ungefär som att kasta in jästen efter degen. Men ni kan väl ändå tala om vad er politik innebär förvanliga människor. Det går inte bara att säga- när vi kritiserar er för att eraskatteförslag innebär skattelättnader . för en som nödgassvälta sig fram på en kvartsmiljon - alt det är ett uttryck för den svenska avundsjukan. Tala istället om vad del skulle innebära för en städerska att får . Eller : Är det att stödjakroppsarbetarna att försämra sjukförsäkringen, att bestraffa LO-grupperna genomatt ta ifrån dem . om de är sjuka ? Du som i valrörelsen taladeom blåblusens folk! Jaghar glömt vad jag frågade om, men det handlade omjämställdhet. Han kommer väl inte att svara nu heller! Sedanvill jag ta upp en fråga som svarade mycket kort på, nämligencenterns förslag alt sälja ut vattenkraften. Det skall man göra för att klarabudgeten, sägs det. Del var intressant, ! Det är ungefär somatt sälja ut bordssUvret för att betala maten om man har bjudit folk på middag.Eller att skulle sälja ut sitt hemman för att klara räntorna. Bakommin fråga låg del förhållandet att många, som i likhet med mig och ThorbjörnFälldin kämpade för linje 3, dvs. en avveckling av kärnkraften, känner oroinför förändrade positioner. Många uppfattar det som om harbörjat svänga eller i vart fall är på väg att ompröva sin ställning ienergifrågan, och många tolkar det som en anpassning till kärnkraftsvännernainom det borgerliga lägret. svarade inte på detta. Förmodligenbestrider han de här påståendena. Och jag skuUe egentligen vilja tro honom påhans ord, om del nu inte vore så att polifiken när det gäller vattenkraft ochpolifiken när det gäller kärnkraft är delar av vår totala energipoUfik. Vadcentern föreslår är alltså alt samhäUet skall avhända sig kontrollen överenergiproduktionen så när som på den ur säkerhetssynpunkt och ekonomiskaaspekter mycket äventyrliga kärnkraften. Vilka konsekvenser får det förenergipolitiken? Hur påverkar det förutsättningarna för avveckling avkärnkraften? Jagtror att det skulle vara bra om kan skingra alla misstankargenom att ta fillbaka detta Ula genomtänkta förslag. Jag tror nämligen att detär det enda sättet på vilket kan ändra människors uppfattning om vartpartiet är på väg . Först helt kort tUl : Jag sade att det varodemokratiskt att först säga att vi skall spara 12 miljarder kronor- jag troratt det var den summan - och sedan inte tala om vad det innefattade. Det varvad ni sade inför valet, och det var odemokratiskt. Vi kommer att bedriva ettnormalt hårt budgetarbete framöver för att fortsätta att röja upp efter detutomordenfligt inkompetenta jobb som gjorde somstatssekreterare i . UlfAdelsohn började sin första repUk utomordentligt hätskt genom att säga att jaginte talade för gruppen. Han inledde sin andra replik utomordentUgt hätsktgenom att angripa socialdemokratisk utrikespolitik. Han nämnde därvid den s.k.Fermaffären, dvs. Svenska Dagbladet-affären, då mananklagade oss för dubbla budskap. I månader spelade Adelsohn pajas medbeskyllningarna mot oss på den punkten. Eftersom vi hade tillgång tillstenografiska referat kunde vi i det avseendet slå Adelsohn och hans kumpanersönder och samman. Därefterangrep utrikesministern och säkerhetspolitiken. Sedan fick vi höraThorbjörn även i denna fråga traska patrullo efter . Hanlierar sig alltså med , med det parfi där man har folk som säger attvi skaU sluta biståndsavtal med NATO, som vill gå in i EG, som säger att Sovjetinte tror på vår neutralitetspolitik, som ibland näst infill vill starta krigmed och säger att vi skall befria , som högg honom iryggen hela fiden när han var statsminister och som nästan bokstavligen skarhalsen av hans försvarsminister. Väl bekomme, ! Dethär gäller inte ; det här gäller svensk säkerhetspoli-fik - trointe annat! Det hade gällt om han verkligen givit uttryck för enuppfattning som allvarligt stred mot vår säkerhetspolitik. Det har han integjort. Därför stöder vi honom. Därför ställer vi oss bakom honom - det är rentmoraliskt fullkomligt omöjligt att låta en människa drabbas av den här typen avmänniskojakt och parfipolitiska manövrer. Mendärmed har också broarna rivits när det gäller säkerhetspolitiken. Jag beklagardet mycket djupt. Det betyder att ni söker strid över hela fältet. Det betyderatt man måste säga att ett regeringsskifte skulle innebära en förändring avSveriges utrikespolitik och enligt min mening en allvarlig fara för Sverigesfred och för den politik som har vunnit burspråk i vårt land. Jag beklagar det.När ni söker striden tvekar vi socialdemokrater icke att ta den.Vi viker icke en mUlimeter av ett steg när det gäller att hävda SverigesneutraUtet, när det gäller att hävda oberoende och fred, närdet gäller att konsekvent fullfölja den politik som givit vårt land fred i 170år. Ni må söka striden - det är ni som har gjort det - vi står för vår polifikoch för neulralitetspoUtik. Dethär har också en vidare syftning. är det inte bara fråga om kompetens. Detblir på många sätt ett vägval för vårt land, ett val mellan densocialdemokratiska krisbekämparpolitik som vänt utvecklingen i vårtland rätt och den borgerliga krisskaparpolitik som skapade ettgigantiskt budgetunderskott, ökande arbetslöshet och inflafion. Mendet är mer än kompetens och handUngskraft. Det är också en fråga omsamhällssystem och samhällsmoral. Tydligare står två ideologier,två värdesystem, mot varandra. Enkelt uttryckt står valet mellan folkhemmet ochklassamhället. Den ena ideologin är socialdemokrafins, den som också kaUasfolkhemmet eller den svenska modellen. Den bygger på solidaritet och samverkan.Den tillmäter alla medborgare betydelse i samhället och vill därför ge allalika rätt till ekonomisk trygghet, social delakfighet och personlig utveckling.Den kräver att vi tar ansvar för varandra och bygger samhället under ömsesidighänsyn. Kringdenna modell har det i åtskilliga decennier rått betydande enighet i svenskpolitik. De borgerliga mittenparfierna har i nästan alllväsentligt anslutit sig till denna modells grundritningar. Inför denna bredauppslutning har den moderata opposifionen länge fått göra en visserligenmuttrande men dock halt. är läget radikalt förändrat. kräver alltmer högljutt ensystemförändring, som de säger, och mittenparfierna orkar eller vågar intelängre stå emot utan låter sig svepas med av högervindarna. Motfolkhemsmodellen står nu högermodellen, den modell som ger mest ål dem somredan har och kräver mest av dem som har minst att avstå, den modell som menaratt kapitalägare och företagsledare arbetar bättre om man ger dem ekonomiskaextra förmåner, medan vanUga löntagare kan förmås till de nödvändigaarbetsinsatserna bara genom hot om lägre löner, sämre anställningsvillkor ochsämre sociala förmåner samt hot om större arbetslöshet. Dennahögerideologi bygger på en i grunden mycket pessimistisk människosyn. Denförnekar möjligheten att bygga samhället på humanismens och människovärdetsgrund. Den förutsätter alt människorna saknar förmåga och vilja att leva sig ini andras situation, förmåga att ta hänsyn till andra och vilja att samarbeta kringgemensamma behov. Motdenna högerideologi står arbetarrörelsens gamla värderingar om jämlikhet,broderskap och ansvarstagande för varandra samt övertygelsen att samhäUet blirbäst om vi alla på lika villkor får vara med och forma det. Det var denna folkhemstankesom en gång byggde det svenska välfärdssamhället. Det var denna beredskap fillgemensamma ansträngningar som förde fram i första ledet blandindustrinationerna lika väl som den nu har hjälpt oss att ta oss upp ur detsena 1970-lalets ekonomiska problem. Detär i denna samhällssyn, i denna tro på att människor! sitt handlande styrs avförnuft och medkänsla, som vi kan finna lösningar på dagens problem och byggavälfärdssamhället än starkare, än mänskligt rikare och varmare. Det är med dessautgångspunkter och på denna ideologi som vi kommer alt ge oss i kast medarbetslöshetens och trygghetens problem men också med de hot mot miljön somkapprustningarna och kärnvapenarsenalerna utgör och med de hot som de storaorättvisorna i fördelningen av jordens tillgångar mellan fåtalet rika ochflertalet fattiga nafioner innebär. Det är en sammanhängande ideologi. Motsättningarnahar blivit större, allteftersom mitten tappar sin idenfitet och alltmer drivsåt höger. Men fill trodde jag ändå att det fannstillräckUgt starka band som band oss samman när det gäller värnet av densvenska neutralitetspolitiken. river ni broarna. Jag beklagar detta djupt,men vi socialdemokrater tvekar inte en sekund alt ta på oss ansvaret för attvärna oberoende och fred även i strid med en borgerlig opposition. Idetta anförande instämde , , , , , , , ,, , , , , , , , ,, , Nr 74 , , , , den MargaretaHemmingsson, , , , 6februari 1985 GunnarOlsson, , , , ,, , , , , , , , dghatt , , , Karl-ErikSvart- berg,, , , , TorgnyLarsson, Bengl Silfverstrand, , Per , , , , , ,, , , , ,, i , , ;, , , , , , , , iGamleby, , , , , , , , , , , , , , ,, , , , , , , , , , , , , , , , , , ,, , , , , , , , , ,, och (alla s). 18 (): Vi har just lyssnat till något lika sorgligt som ynkligt. I enutomordentligt allvarlig situation har statsministern inte velat lämna rakasvar på ställda frågor utan i stäUet försökt att komma undan med sUngerbul-taroch misstänkliggöranden av omdömesgilla yrkesmän. I sin slutrepUk förlorade hanfullständigt balansen, när han förklarade krig mot oss som försvarar dentraditionella säkerhetspolitik som givit en långvarig fred i frihet. Vadkan orsaken vara? Jo, enligt vad som läckt ut från det socialdemokrafiskapartikansliet planeras en valrörelse som skall gå på tre ben. Det ena är taletom att ekonomi är på rätt väg, det andra att endast socialdemokraternakan ge fred och nedrustning och det tredje att de borgerliga partierna ärhopplöst splittrade. Men har den socialdemokratiska offensiven kommit avsig. I det andra benet har det uppstått en svår muskelbristning, och det tredjehar drabbats av kramp. StatsministerPalme bestrider inte vad utrikesministern har sagt. Det går nämligen inte attgöra det med trovärdighet. Däremot säger han sig veta alt intehar någon annan uppfattning än regeringen i dess helhet.. Alla vet att LennartBodslröm inte har någon egen uppfattning i Han utsågs för att vara statsministerns handgångne man. Med resonemang kan den obehagliga slutsatsen bli att utrikesministern med sinaoförsiktiga uttalanden råkat avslöja vad statsministern innerst inne tänker. Socialdemokraternas valstrategi haltar nu betänkligt.Avsikten var att singla ut oss moderater och stämpla oss som opålitliga iutrikespolitiskt avseende. I stället ordnar regeringen själv till ytterligareen av dessa affärer som vi moderater har kritiserat för att äventyra filllrontill traditionella säkerhetspolitik. I det här sammanhanget står deborgerliga parfierna eniga i sin krifik mot regeringens uppträdande på detutrikespolitiska fältet. I Ty:s valvaka 1982 förutsade jag, att densocialdemokratiska regering som kunde väntas bli en följd av valutgången baraskulle bli en treårig parentes. Den prognosen grundade jag på bedömningen attsocialdemokratisk poUtik inte kan lösa de problem som de utveckladeindustriländerna nu brottas med. Det är ingalunda så, alt högervinden här mojnat och börjatvända, vilket den socialdemokratiske partisekreteraren med jämna mellanrum villfå oss att tro. I med jämförbara länder reses kraven allt starkare påmindre statlig styrning och mer frihet för den enskilde medborgaren. Ett tydligt exempel är . Vid det här laget står det välklart för alla utom de ideologiskt mest förblindade att inte ärnågon reakfionär amatörpolitiker som förför väljarna med gamlaskådespelartrick. Han personifierar i stället en bred folklig rörelse, somförenar ekonomisk liberalism och moralkonservalism. Hans ålerval som presidentsäkrades genom ett starkt stöd från breda grupper av arbetare och tjänstemän.Den stora framgången bygger på en djärv men så här långt framgångsrik ekonomiskpolifik. Intressant nog börjar nu allt fler ekonomer ifrågasätta, om inte denhöga dollarkursen kan förklaras med att den amerikanska ekonomin visar en såmycket större flexibiUtet och vitalitet än vad som förekomrrier i . var annars först från den nya högern medatt vinna ett . val och också bU omvald. När den nya konservativa regeringenträdde till i fick den gripa sig an med stora ekonomiskaproblem. är arbetslösheten hög, men på andra punkter har åtskilligtuträttats. Balans råder i utrikeshandeln, budgetunderskottet är bland de lägstai , och utvecklingen av produktivitet och reallöner är snabb. . Genomutförsäljning av statliga företag och kommunalt ägda bostäder sprids ägandetbland medborgarna. TiU skillnad från har gruvarbetarfacket medsina stridsåtgärder inte kunnat avsätta eller ens skaka landets demokratisktvalda regering. Även den konservativt ledda regeringen i klararsig bra. Särskilt framgångsrik är den ekonomiska politiken, som bl. a. genom enstram finanspoUtik lyckats få ned inflationstakten till . Här, Uksomi de förut nämnda länderna, är vänsteroppositionen vilsen och splittrad. Socialismenssvårigheter att hanlera dagens realiteter framträder också tydligti Frankrike.- Efter valsegern 1981 satsade president på traditionelleflerfrågestimulans genom offentlig utgiftsexpansion, på arbetstidsförkortningoch förstatligande av storföretag och banker. Dessa åtgärder ledde till snabbinflation, upprepade devalveringar och - raka motsatsen till vad som varhuvudsyftet - ökad arbetslöshet. Regeringen tvingades lägga om kursen i åtstramanderiktning.. dras industristödet in, nu bekämpas inflationen och skallbudgetunderskottet ner, även om det sker till priset av en tillfälligtytterUgare höjd arbetslöshet. Presidenten har själv proklamerat som detfrämsta målet för sin politik att sänka skattetrycket omåret, inte bara 1985 utan även under resten av mandatperioden. Men det ärbetecknande att hur socialisterna än anstränger sig, drar en klar majoritet avdet franska folket den slutsatsen att borgerliga partier bäst kan svara för denönskvärda återgången till marknadsekonomin. Den här debatten har ju redan kommit att handla mycket om utrikesärenden, och del är kanske dags att vända hemåt. Men på vägen skulle jag viljastanna till i , där man ungefär med oss här i . Då hade en socialdemokratisk regering sett till att dendanska ekonomin befann sig mycket längre ned i utförsbacken än den svenska. Endevalvering låg närmare till hands där än här. Men den nya borgerligaregeringen under en konservativ statsminister avstod från denna politisktbekväma utväg med hänvisning till den förstoring av utlandsskulden som skullebli följden. I stället satsade man på samma poUtik som vi moderater förordadeför , nämligen att med hjälp av åtstramningsåtgärder först återställaden inhemska balansen. Det resultat som kan avläsas talar vid en jämförelsemed till förmån på snart sagt alla punkter. Den ekonomiskatillväxten är snabbare. Man har med verkliga utgiftsnedskärningar lyckatsbegränsa budgetunderskottet mer än här. Den rekordhöga räntan har förts nedunder den svenska nivån, och inflationstakten är avsevärt lägre. Arbetslöshetenhar planat ut och börjat vända nedåt. Industrins investeringar ökade förra åretmed , och det råder en allmän framtidstro och pånyttfödelse i dansktnäringsliv. Den danska kronan, som regelbundet devalverades under densocialdemokratiska regeringsperioden, är nu den starkaste valutan inom EG. Dettavisar, fru talman, att den danska borgerUga regeringen gjort betydligt merutifrån sina sämre förutsättningar för att rätta till grundläggande obalanserän vad den socialdemokratiska regeringen åstadkommit iSverige. Herrar och har mest ägnat sig åt att skjuta problemen påframtiden och därmed försvårat deras lösning. Inflationen är minst dubbelt såsnabb här som i våra viktigaste konkurrentländer. Arbetslösheten har aldrigvarit så hög ens i en lågkonjunktur, och statsskulden växer i en takt av 100miljarder . Mentill dessa problem finns det anledning att återkomma i finansdebatten om treveckor. Jag skall därför här uppehålla mig vid de räkneövningar ochkommentarer som gjorts med anledning av det moderata budgetalternativet. Detfinns de som påstår att många skulle förlora på vår skattepoUtik, medan andramenar att vi inte har täckning för våra förslag till sänkta marginalskatter.Socialdemokraterna hävdar som vanligt dels att vi moderater inte sänkerstatens utgifter så mycket som vi säger, dels att våra utgiftsnedskärningarleder till social nedrustning och allmänt elände. Dessa motstridiga kommentarer visar hur svårt det är attbryta sig ur det tankemönster som etablerats i den stagnerande välfärdsstatenmed dess omfattande rundgång av skatter och bidrag. Förklaringen fillregeringens anklagelser är förslås att den vill avleda uppmärksamheten frånsina egna misslyckanden. Vi har redan här kunnat bevittna hursocialdemokraterna när de har något att dölja blåser desto hårdare istridslrumpelen. Men det är den socialdemokratiska politiken somsystemafiskt undergräver tillväxtens drivkrafter och därmed ligger bakom destora försämringar som drabbat medborgarna . Reallönen föll 1983med i genomsnitt och 1984 med . Någon reallöneökning blir det inteheller , ens med regeringens opfimistiska prognos för löne- ochprisutvecklingen. Den försämrade köpkraften förklarar varförhushållssparandet har sjunkit ner mot noll. Detta är ett utslagav den nya fattigdomen, som innebär att särskilt barnfamiljerna tvingas ta avde besparingar man har för att klara sig. De som inte har sådana tvingas sökasocialbidrag. hade ett av sina skakandereportage, som visade hur antalet socialhjälpslagare vuxit kraftigtefter socialdemokraternas återkomst i regeringsställning. Den nya fatfigdomen är för de flesta inte ett liv i nöd.Snarare tar den sig uttryck i att den ekonomiska handlingsfriheten begränsas.Den nya fattigdomens problem är att en hög beskattning gör människor beroendeav bidrag för sin försörjning, som de inte kan påverka sin situationmed ökade arbetsinsatser. I vårt budgetalternafiv är avvägningen mellanutgiftsminskningar och skattesänkningar så gjord, att hushållens ekonomiskasituafion inte skall försämras. Dessutom har det varit vår strävan atthushållens ekonomiska resurser i större utsträckning skall bestå avarbetsinkomster och mindre av bidrag från stat och kommun. Vårt sätt att resonera kan belysas med förslaget fillreformerad sjukförsäkring. En sänkning av kompensationsnivån från 90 till 80 %betyder givetvis att ersättningen blir motsvarande lägre än tidigare - brutto.Men sjukpenningen skall beskattas, och progressiviteten gör att minskningenredan med nu gällande regler inte blir lika stor efter skatt. När vi sänkermarginalskatten från t. ex. , blir behållningen t. o. m. större . Vi moderater menar att det inte räcker att sänkamarginalskatterna för de högavlönade. Vi syftar verkligen till att det skallbli bättre för alla. Orsaken till att vi vill få ned marginalskatten i vanligainkomstlägen fill är att vi vill minska de marginaleffekter som drabbarbreda grupper till följd av bortfallande bostadsbidrag och stigandedaghemsavgifter.