prot · G80994 · 1984-12-31 00:00:00 — Varken begåvning, utbildning ellersocio-ekonomisk grupp kan användas för att identifiera förövare av sexuellaövergrepp. är de inte mentalsjuka. De är störda på ett sätt som intepåverkar deras intellektuella förmåga, men väl deras möjligheter tillpersonliga relationer. I många fall har de själva under sina formbara år varitoffer för fysisk eller psykisk misshandel och vanvård eller andra övergrepp.Alkohol och narkotika synes spela en relativt underordnad roll vid dessakränkningar av barn." De här refererade forskarna menar att kränkare av barnblir föremål för samhällets starkaste avståndstagande. Ironiskt nog förstärkerdetta kränkar-nas uppfattning om andra vuxna som fienfiiga och straffande,vilket ökar deras dragning till barn. Förövare av sexuella övergrepp mot barn tenderar attupprepa sitt beteende. Sannolikheten för att övergreppen upprepas är större juyngre förövaren var när han började. Möjligheterna att bryta beteendemönstretär större om en kris eller allvarliga pressituationer utlöste övergreppen.Många förövare satsar hela sin energi på att förneka övergreppen därför att det kännslivshotande att tappa den sociala fasaden och den status man har som stabil ochväletablerad person. Att ge upp förnekandet skulle betyda social ruin. Mannens behov av stöd utifrån gäller flera saker: hjälpatt förstå och leva sig in i barnens situafion samt skadeverkningarna därav,hjälp till insikt i sitt eget beteende och motivation att arbeta för enförändring. Det som är speciellt är att mannen i detta fall ärbiologisk far, eller sammanboende med modern, eller någon som barnet ärberoende av -beroende som man är i en familj. Detta speglar något av det traumasom medlemmarna i familjen får uppleva. Ofta lever familjen socialt isolerad.Barnet är på det sättet mycket utlämnat. Barn skadas allfid av dessa händelser,och det krävs speciella stödinsatser. Hotet om ett fängelsestraff har en starkt avskräckandeeffekt när det gäller att erkänna ett brott av detta slag. Det är ett skäl tillatt så få erkännanden kommer fram i . I har man genomett gott samarbete lyckats skapa förutsättningar för att ta barnens berättelserpå allvar. Det följs upp genom goda kunskaper hos polispersonalen, och därmedökar möjligheterna att bryta ett brottsligt beteende hos förövaren. Förnekasbrottet har förövaren mycket stora chanser att klara sig från både åtal ochpåföljd. Kunde man i stället ersätta ett fängelsestraff med enbehandlingspåföljd liknande det som sker i bl. a. , , skulleman kanske kunna förhindra ett upprepande av våldshandlingen. Grunden förbehandlingen bygger på möjlig förändring i krissituationen i familjen ochbarnens utsatthet i den miljön. För att denna behandling skall kunna erbjudassker ett urval. Förövaren får exempelvis inte vara kriminellt belastad. Detkrävs också att han vill ta på sig ansvaret för brottet. Efter polisanmälan och anmälan fill distriktsåklagarengörs en första bedömning huruvida den misstänkte kan ges tillträde tilldiversion. Detta är ett amerikanskt juridiskt uttryck som innebär ensammanfattning av en terapeutisk behandlingsmetod. Advokaten informeras, och omhan inte anser detta alternafiv lämpligt går målet normalt vidare, I annat falltar den misstänkte själv kontakt, anmäler sig för behandling och skriver på ettavtal som är fast och skall följas strikt. Endast ett erbjudande går till denmisstänkte om diversion. Detta är alltså ett alternafiv fill fängelsestraff.Hela fiden skyddas den utsatta familjemedlemmen, barnet. Fängelsestraff beskrivs av många experter som enåtervändsgränd. Förövaren rehabiliteras inte men återvänder i många fall fillbarnen - offren - och återfallen blir många. Detta förhållande är nog detsammai som det har varit i . Det är bl. a. för den sakens skull som jaghar velat peka på nya vägar att inom rättsväsendet skapa förutsättningar föratt förebygga återfall. Det är därför beklagligt att statsrådet inte tar merallvariigt på detta än att han inte utesluter ett projekt som kan aktualiserasför att förebygga ett brott som är så allvarligt som detta. Utbildning avpolispersonal och andra verksamma inom åklagar- och domstolsväsendet samtförändringar av brottspåföljden är uppgifter som måste lösas. Det ärnödvändigt om vi menar allvar med att barn skall skyddas mot dessa övergrepp.Jag Om påföljden för sexuella övergrepp mot barn 7 protokoll 1984/85:92-95 Om påföljden för sexuella övergrepp mot barn efterlyserdärför mera och flera konkreta åtgärder. Det är bråttom, och samhällets ansvarär stort för dessa barn. Svaret på min interpellation tyder också, tycker jag, påatt det även i finns ett stort behov av information ochutbildning rörande dessa brott. 29 (): Sexuella övergrepp mot barn har visat sigvara ett mycket vanligare brott än man fidigare hade trott - hur vanligt ärdock svårt att veta. Såväl svenska som utländska rapporter och undersökningarhar visat att alltför många barn far illa. Jag vill därför instämma i KarinIsraelssons- som jag uppfattade det - besvikelse över statsrådets svar ochefterlyser fler konkreta åtgärder. Nya belägg för sexuella övergrepp mot barnkommer . Det har också ofta påvisats att mörkertalet är mycket störreän antalet barn som får sin situation uppmärksammad och missförhållandetavhjälpt. De barn som blir utsatta för sexuella övergrepp - småbarn,skolbarn, tonåringar - får alltid psykiska skador och ofta även fysiska skador.De psykiska skadorna är de svåraste. Många lider av sviterna hela livet. Få sexuella övergrepp anmäls. Än färre går till åtal, ochsynnerligen få personer fälls till ansvar av domstol. Detta hör naturligtvissamman med att särskilt övergrepp som sker i familjen är svåra att bevisa,eftersom övergreppen sker utan vittnen. Det är svårt dels atttolka ett barns beteende och uppgifter om vad det har varit utsatt för, delsatt styrka brottet och bevisa barnets trovärdighet. För att tyda, inse och till fullo förstå vad ett barn harvarit utsatt för krävs såväl erfarenhet som kunskap. Problematiken beträffandesärskilt de sexuella brott som sker i familjen kan också väcka så starkakänslor att fakta lätt förträngs. Massmedia har tagit upp många fall där ordhar stått mot ord, där ett utsatt barn har fått vara kvar hos en misstänktförälder, trots mycket starka misstankar om att övergrepp förekommer, och därmammor inte har blivit trodda när de har sökt hjälp. De som yrkesmässigt och frivilligt arbetar med barnsom utsatts för sexuella övergrepp hävdar att många fall skulle ha löstsannorlunda om kunskapen hade varit större. Det har också ofta påtalats att dett. o. m. råder språkförbistring - jurister och psykologer talar skilda språk.Med bättre kunskap skulle säkert fler fall kunna upptäckas och sexuellaövergrepp förebyggas. Man skulle då också få en säkrare uppfattning om antaletbrott och deras skadeverkningar. Informafion och utbildning är nödvändig för att man skallkunna gripa in och skydda utsatta barn. Det är också nödvändigt att utvecklaterapiformer som kan hjälpa såväl den som har varit utsatt för ett sexuelltövergrepp som förövaren och hela den övriga familjen. Tyvärr har vi intetillräckligt bra terapiformer i , särskilt inte inom kriminalvården. Enförbättrad information och utbildning samt bättre samarbete mellansocialtjänstens, hälso- och sjukvårdens och rättsväsendets personal skulleockså underlätta fördomstolarna att handlägga sexuella övergrepp mot barn. Det skulle ävenunderlätta uppbyggandet av gemensamma kunskaper och erfarenheter. har vi fått en intensiv debatt om sexuella övergreppmot barn. Uppmärksamheten har riktats mot dessa brott, men för att få tillstånd åtgärder som har effekt för framtiden är det mycket viktigt att fördjupadkunskap om sexuella övergrepp mot barn ingår i alla utbildningar ochvidareutbildningar som förbereder för arbete med barn och ungdom, liksom iutbildning, information och vidareutbildning som riktar sig till all berördpersonal inom rättsväsendet - såväl poliser som domstolar. Jag villdärför ställa följande två frågor fill statsrådet: Är statsrådet villig att medverka fill att fördjupadkunskap om sexuella övergrepp kommer att ingå i utbildning och vidareutbildningsamt information när det gäller all berörd personal inom rättsväsendet? Vidare: Är statsrådet villig att påskynda utvecklandet avbehandhngsfor-mer inom kriminalvården då det gäller den här typen av förövare? Om påföljden för sexuella övergrepp mot barn Jag är förvånad över att ochAnn-Cathrine menar att jag, liksom rättsväsendet över huvud taget,skulle ta lätt på de här problemen. Det förhåller sig inte på det sättet. Jagär helt överens med er båda om betydelsen av kraftfulla insatser för att hindraövergrepp mot barn. Främst skall naturligtvis insatserna syfta till attförebygga övergrepp och att ge dem som har utsatts för övergrepp hjälp och stödför att så långt möjligt hindra skadeverkningar. Det är också väldigt viktigtatt det står klart att samhället bestämt tar avstånd från de mycket allvarligabrott som det här är fråga om. Ett sådant bestämt och klart avståndstagandemenar jag att regering och riksdag gjorde när vi fick en nysexualbrottslagstiftning innebärande bl.a. straffskärpningar. Jag delar och att det här är ett problem - i varje fall den synliga delen avproblemet - som är växande, låt vara att jag väljer att vara något försikfignär det gäller bedömningen i vilken takt det kommer att växa. Vad beträffar åtgärderna för att hindra att de som gjortsig skyldiga fill övergrepp begår sådana brott på nytt och naturligtvis för attså långt möjligt hindra skadeverkningar av det som redan skett liggertyngdpunkten på insatser inom den sociala sektorn. Inte minst det som KarinIsraelsson sade, att insatserna bör omfatta inte bara den som gjort sig skyldigtill brottet utan kanske hela familjen, pekar på att det naturligtvis är inomden sociala sektorn som tyngdpunkten skall ligga. Här pågår aktiviteter isocialstyrelsens regi. Rättsväsendet skall naturligtvis inte dra sig undan sindel av ansvaret. Men vi måste medge att rättsväsendet kommer i andra hand.Personalen inom rättsväsendet har dock, det är jag övertygad om, blivit meramedveten om dessa problem. Den har också blivit bättre skickad att göra sin delav arbetet. Den skall bli ännu bättre skickad, , för detpågår utbildning i just dessa frågor inom rättsväsendet. När detgäller kriminalvården är dess uppgift i första hand att förmedla den Om påföljden för sexuella övergrepp mot barn behandlingsom finns i samhället utanför kriminalvården - inom socialvården och på andrahåll. Det är kriminalvårdens förstahandsuppgift. Sådan behandling som KarinIsraelsson nämnde förekommer i kan säkert vara intressant att studera ochta efter här i , och den skall självfallet erbjudas, men den skallbyggas upp i första hand utanför kriminalvårdens ram. Jag tror att det är enhelt orealistisk målsättning, och stämmer i varje fall inte överens medgällande kriminalpolitik, att kriminalvården fullt ut skulle rustas för atterbjuda den här typen av behandling. 31 (): Det är möjligt att språkbruket iinterpellafionssvaret inte förmedlar den oro som justitieministern känner. Jagförstår av svaret att oro finns också på i fråga om dennatyp av brott. Det är också möjligt att vi kvinnor när vi tar del avutredningsmaterialet och det som händer i oroas speciellt mycketför de barn som utsatts för sådana brott. Därför tycker jag att detta måsteåtgärdas. Det måste hända saker och ting väldigt snabbt. Jag tror också att detbehövs en påtryckningsgrupp för att skydda dessa barn. Vi som sitter här iriksdagen har naturligtvis ansvaret och måste utgöra den påtryckningsgruppen.Det är kanske därför vi reagerar så som vi gör inför det här svaret. Det är alldeles riktigt att vi skall förebygga skadorna.För barn som utsatts för sådana här övergrepp betyder detta ofta ett första ledin i en bana av brott vid vuxen ålder. Det finns amerikanska undersökningar somtyder på det. Väldigt många av de prostituerade kvinnorna har också som barnvarit utsatta för incest, och det har varit ett led i den karriär som de givitsig in i. Många knarkare i t, ex. , , har varit utsatta förincest. Det finns en stor mängd siffermaterial som man kan ta del av. Den nya strafflagen har ju givit en ny syn på dessaövergrepp, vilket vi hälsar med tillfredsställelse. Men det krävs åtgärder såatt säga vid sidan av som fill stor del hgger på , somjustitieministern mycket rikfigt påpekade. Men det krävs då också att man frånrättsväsendets sida är medveten om vilka resurser som finns på den sidan, I det tyvärr inte utbyggt fullt ut, utan det är en liten verksamhet sompåbörjats i blygsam skala. Den behöver följas parallellt med att personaleninom rättsväsendet får den utbildning som krävs för att förstå denna typ avbrott. Jag hoppas att den här debatten ialla fall har givit ett avstamp fill att ytterligare informera sig om vilkaalternativ till fängelsestraff som kan finnas. På den punkten är det såatt det svenska rättsväsendet egentligen inte har något alternafiv tillfängelsestraffet. Man skulle kunna öppna nya möjligheter om man följde det amerikanskasystemet, och det skulle vara fill godo för de barn som drabbas av dessa svårabrott. 32ANN-CATHRINE (): Det är bra om vi är överens om att kraftfullaåtgärder är nödvändiga. Visst är det så att tyngdpunkten i insatserna måsteligga på den sociala sektorn, framför allt när det gäller att stärka familjenoch ge trygghet och valfrihet och att gekrishjälp. Inte minst kan man nämna den hjälp som ges av kvinnohusen. Mendet är också oerhört viktigt att polisen och domstolarna - som reguljärt inslagi utbildningen av alla inom rättsväsendet - får en utbildning så att man ärmedveten om vad barn kan utsättas för och så att man kan tyda och tolka vad ettbarn utsatts för. Det är också vikfigt att man samarbetar med den sociala sidanså att man förstår varandras sätt att tala och bevisa. Det är oerhört viktigtatt utbildning av detta slag är reguljära inslag. Vadjag efterlyser är vidare en kraftfullare inriktning på att terapi verkligenskall erbjudas på fängelserna och inom kriminalvården, och erbjudas på ettsådant sätt att de som har förövat sexuella övergrepp verkligen får del avterapin. Jag efteriyser också att man prövar olika former av påföljd i likhetmed systemet i . Ompåföljden för sexuella övergrepp mot barn Det pågår alltså redan sådan utbildning, och vi förbereder att gåvidare på den vägen. Dettaär bara ett av många initiativ som jag har tagit därför att jag tycker att dethär är ett utomordentligt allvarligt problem och att även rättsväsendet måsteställa upp - låt vara att vi inte inom rättsväsendet kan bygga upp alla debehandlingsresurser som behövs. De skall huvudsakligen byggas upp utanförrättsväsendet. Överläggningenvar härmed avslutad. 8 §Föredrogs och hänvisades Proposition 1984/85:122 tillutbildningsutskottet 9 §Föredrogs men bordlades åter betänkanden /85:23 och 27 betänkanden /85:25 och 34 betänkanden /85:15 och 16 betänkanden /85:17, 18 och 22-24 betänkanden /85:8 och 9 betänkande 1984/85:13 betänkanden /85:13 och 17 betänkanden /85:15 och 17 betänkande 1984/85:10 10§ Anmäldes och bordlades Propositionerna 1984/85:117 Vissa frågor rörande tjänsteansvaret ioffentlig verksamhet m. m. Nr 94 1984/85:123 Godkännande av protokoll nr 7 till konventionen angående Måndaeen den skyddför de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna 1984/85:126Anslag till statens bakteriologiska laboratorium m. m. 1984/85:129 Sparfrämjande åtgärder 1984/85:130 Kvinnornasvillkor på arbetsmarknaden 1984/85:131 Godkännande avöverenskommelse om avgränsning av konfi- nentalsockelnoch fiskezonerna mellan och m. m. 1984/85:132 Tolk- ochöversäftamtbildning m. m. 1984/85:135 Statlig driftersättning enligtsamarbetsavtal om läkarutbildning och forskning, m.m.1984/85:136 Medel till utvidgat datorstöd vid och länsbostadsnämnderna 11 §Anmäldes och bordlades Mofion 1984/85:2848 av StaffanBurenstam m.fl. Fortsatt giltighet av lagen (1982:315) omstyrelserepresentation för samhället i vissa stiftelser (prop. 1984/85:113) 12 §Anmäldes och bordlades betänkanden /85:37 Extra avdrag m. m. 1984/85:38 Vägtrafikskatten 1984/85:39 Skogsvårdsavgiften 1984/85:43 Bevillningsavgift 1984/85:17Telefonavlyssning (skr. 1984/85:104) 1984/85:18 Polisensarbetsformer m. m. 1984/85:81) 1984/85:19 (prop. 1984/85:100 delvis) 1984/85:20 Anslag tillSvensk författningssamling m.m. (prop. delvis)1984/85:21 Anslag fill rättshjälp m.m. (prop. 1984/85:100 delvis) 1984/85:14 Anslag fill universitets- ochhögskoleämbetet, m.m. (prop. 1984/85:100 delvis) 13 §Meddelande om interpellationer Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1984/85:111 av () till justitieministernom lagstiftning mot kollektivanslutning till politiskt parti: Kollektivanslutningen av enskildamänniskor till det socialdemokratiska partiet är djupt stötande. Majoriteten avdet socialdemokratiska partiets medlemmar - 750 000 människor - har blivitsocialdemokrater utan att ha blivit tillfrågade. En kvarts miljon människorbetalar pengar till det socialdemokratiska partiet utan att rösta påpartiet i allmänna val. Socialdemokraterna har tidigare hävdat att en lagstiftningmot kollektivanslutning strider mot föreningsfriheten. har lagrådet klartfastslagit att en sådan lagstiftning inte strider mot den enligtregeringsformen skyddade föreningsfriheten. Lagrådet slår också fast, att detinte heller i övrigt från grundlagssynpunkt finns något hinder mot enlagstiftning. Detta innebär att socialdemokraternas huvudargument föratt inte lagstifta mot kollektivanslutning ej längre kan åberopas. Är regeringen efter lagrådetsyttrande nu beredd att medverka till en lagstiftning mot kollektivanslutning? 1984/85:112av () till finansministern om löntagarfonderna: a. på följande frågor i en interpellation av mig: - Har fonderna bidragit tillåterhållsamma löneavtal? - Har fondernasplaceringar gett näringslivet ett reellt tillskott av kapital? - Villfinansministern uppskatta storleken på det nya riskkapital som fondernatillfört näringslivet? - Villfinansministern redogöra för fondernas förmögenhetsutveckling under det gångnaåret? Frågan angående löneutvecklingenbesvarade finansministern genom att hänvisa fill den pågående avtalsrörelsen.Vad gäller frågan om fonderna gett näringslivet ett reellt tillskott avkapital, hur stort det tillförda riskkapitalet bedömdes vara, samt frågan omfondernas förmögenhetsutveckling hänvisade finansministern till kommandebokslutsrapporter. Avtalsrörelsen är ännu inte klar. Däremot harfinansministern tvingats ge löfte om en särskild "skatterabatt" isyfte att begränsa lönekostnadsökningarna. Uppenbarligen anser inte ens finansministernatt löntagarfonderna sfimulerar till en tillräcklig återhållsamhet ilönebildningen. förmåga hos löntagarfondernaatt leva upp fill sina mål har för övrigt även bekräftats av LO-ledningen.Fondernas bristande förmåga att skapa återhållsamhet ilönekostnadsutvecklingen är ju också ett skäl fill att regeringen underlöntagarfondernas första år införde s. k. förnyelsefonder. Offentliggörandetav fondernas bokslut har visat att fyra av de fem fonderna uppfyllt detformella avkastningskravet. Detta har dock inte gjorts genom långsikfiga ochriskvilliga placeringar i svensk industri. I själva verket utgör uppnåendet avavkastningskraven en minimal prestafion, eftersom det är tack vareränteintäkter som fonderna kunnat leva upp till dem. Fonderna förloradenämligen drygt 70 miljoner på sina aktieköp. Detta leder också fillatt samtliga hade en negativ förmögenhetsutveckling. Trots detta klaradesinleveranserna på grund av att fondernas avkastning beräknas genom att summanav ränteintäkter och utdelningar relateras till de ursprungligen tillfördamedlen, uppräknade med inflafionen. Trots att man gick ut ur 1984 med mindretillgångar än man startade med, kan därför fyra av de fem fonderna hävda att deuppfyllt avkastningskravet. I själva verket är det nu formuleradeavkastningskravet meningslöst. Kravet är egentligen ett inleveranskrav på . Detär givetvis en kort fid som fonderna har verkat. Det finns därför inte någonstörre anledning att diskutera de faktiska förluster som 1984 drabbadefonderna. Däremot finns det anledning att diskutera fondernas sätt attframställa resultatet av 1984 som positivt. Detta tyder inte på någon störrevilja att ge en rättvisande information åt det svenska folket. Fondernasplaceringar har skett antingen i bank eller genom köp av akfier i etableradebörsföretag. filiförde fonderna alltså inte det svenska näringslivetnågot riskvilligt kapital. Det enda undantaget är köpet av aktier i . Detta köp kan dock knappast av någon framhållas som något exempel påfondernas eventuella goda effekter. Isjälva verket har fonderna 1984 finansierats genom att riskvilligt kapitaltagits ut från företagen. Detta är något som framför allt drabbar mindre ochmedelstora företag som är mer arbetskraftsintensiva och som har mindremöjlighet att göra sådana dispositioner som minskar eller eliminerarvinstdelningsskatten. Detta bekräftas också av det faktum att de större svenskaföretagen klarat sig undan vinstdelningen, medan den slår desto hårdare mot desmå och växande företagen, som ofta har ett stort lånat kapital. Erfarenhetenav löntagarfondernas effekter på näringslivet vad gäller tillflödet avriskvilligt kapital är alltså att fonderna fungerar tvärtemot de uppställdamålen. Fonderna har byggts upp med kapital från små företag. Detta kapital harfinansierat köp av etablerade storföretags akfier, såvida kapitalet inte sattspå bank. Inför1985 har företrädare för fondernas ledningar uttalat intresse för att göra s.k, korta köp och khpp på börsen. a. har Norrfonden års förstamånader gjort spekulationsvinster på 12 miljoner genom korta köp. Det är sammafond som förköpte sig så att man kortsiktigt tvingades låna 60miljoner. De nu aktuella köpen har uppenbarligen möjliggjorts genom ytterhgarelån. Denna verksamhet kan knappast sägas varaförenhg med regeringens uttalade mål med löntagarfonderna. Motbakgrund av finansministerns tidigare hänvisning till avtalsrörelsen och tillfondernas bokslut skulle jag med anledning av ovanstående vilja frågafinansministern följande: Har avtalsrörelsen och 1985 enligtfinansministerns mening styrkt påståendet att löntagarfonderna har enåterhållande effekt på lönekostnadsutvecklingen? Var avsikten från regeringens sida medkonstmkfionen av fondernas avkastningskrav att detta skulle kunna uppfyllastrots en värdeminskning av fondernas kapital? Anser finansministern att fonderna uppfyller kravpå en god redovisningssed och en öppen information, när bokslutpresenterats som en framgång för fonderna? Anser finansministern att fondernasplaceringspolitik 1984 var förenlig med målet att tillföra näringslivetriskvilligt kapital? Anser finansministern att ambitionen att göra"korta köp" på börsen är förenlig med de syften och målsättningar sompresenterats för fonderna? Anser finansministern det förenligt med motiven förvinstdelningsskatten att denna drabbar de mindre företagen hårdare än destora? 1984/85:113 av MargaretaPersson (s) till justitieministern om våldspornografi: Pornografi, prosfitution, kvinnomisshandel ochvåldtäkt är det absolut yttersta av kvinnoförakt och kvinnoförtryck som finns isamhället. Föreställningen att mannen äger kvinnan, att han kan bestämma överhenne och tvinga henne-även med våld- har överförts från generation tillgenerafion. finns det också mycket i vårt samhälle som alstrar våld. Pornografioch prosfitution är samma andas barn, där man kan säga att pornografin ärteorin och prosfitutionen praktiken. Båda dessa företeelser har funnits , men de har under de senaste årfiondena blivit allt grövre och fåttallt större inslag av våld. De kommersiella intressena har i allt störreomfattning tagit över och förråat porren. Pornografinskildrar sexualiteten lösryckt från ett bredare mänskligt sammanhang, ochsexpartnern är ointressant som människa. All känslighet, ömhet och sensualismär borta, och det finns bara en fixering vid könsorgan, isolerade frånmänniskan i sin helhet.