prot · G80923 · 1984-12-31 00:00:00 — Enligt föreliggerdet en studie från brottsförebyggande rådet (BRÅ) som "talar sitt entydigaspråk" om att det hade varit nyttigt om regeringen lyssnat påoppositionens varningar för att reformen skulle leda till ökad brottslighet. Inom BRÅ håller man på att studera frågan om den aktuellareformens faktiska effekter. Att denna fråga undersöks är väsentligt, och jagkommer att följa arbetet med stor uppmärksamhet. - Den studie som GöranEricsson åberopar är dock inte något resultat av dessa undersökningar. Vad somhar gjorts i den studien är endast att man har ställt upp en hypotes om attökningen av en viss brottstyp - bostadsinbrott - skulle bero på halvtidsreformen.Huruvida ett sådant samband existerar eller inte kan ingen svara på för dagen. Av formuleringarna i interpellation kanman emellertid få den uppfattningen att vi på grund av reformen skulle hadrabbats av en formlig brottsvåg. Jag vill därför peka på att antalet anmäldabrottsbalksbrott inte ökade mellan , alltså tidenomedelbart före reformen, och . Ser vi till det totalaantalet anmälda inbrottsstölder minskade de mellan 1983 och1984. När det exempelvis gäller bedrägerierna minskade dessa mellan de aktuellaperioderna med . Den mycket begränsade undersökning som gjorts på BRÅ talarinte något så entydigt språk som tycks tro. När det gäller andra fråga vill jag nämnaatt det genomsnittliga antalet intagna kan beräknas ha minskat med ca 400 tillföljd av reformen. Detta har varit betydelsefullt framför allt genom att manhar kommit till rätta med en besvärande överbeläggning inom kriminalvården. Detunderlättar möjligheterna att genomföra en sådan differentiering av de intagnasom statsmakterna har bestämt liksom att erbjuda meningsfull vård i övrigt. Jagavvisar påstående att besparingsskäl skulle ha varit etthuvudargument för reformen. Det har ingen täckning vare sig i propositioneneller i beslut. När det gäller frågan om jag avser att föreslå någraändringar i reglerna om villkorlig frigivning vill jag hänvisa till vad jaganförde i . Jag framhöll då att fängelsestraffkommittén(Ju 1979:04) ser över reglerna i ett större kriminalpolitiskt sammanhang. Iavvaktan på kommitténs slutbetänkande ansåg jag det vara klokt att inteöverväga några lagändringar. Jag har fortfarande samma uppfattning. interpellation i övrigt och Ann-CathrineHaglunds fråga vill jag besvara på följande sätt. Jag delar uppfattningen att våldsbrotten är oroande många.Detsamma är fallet i fråga om annan s. k. traditionell brottslighet som stölderoch vandalism. För de människor som drabbas av sådana brott har de ofta mycketallvarliga följder av både direkt och indirekt slag. Medborgarna har rätt attkräva att effektiva åtgärder vidtas för att motverka också dessa former avbrottslighet. Framför allt gäller detta naturligtvis just våldsbrotten. Genom denpolisreform som håller på att genomföras skapas nya förutsättningarför en intensifierad kamp mot den traditionella brottsligheten. De lokalapolisstyrelserna får bl. a. möjlighet att anpassa verksamheten efter vad som ärmest ändamålsenligt med hänsyn till de lokala behoven. Enbart polisinsatser är emellerfid inte fillräckligt. Enförutsättning för ett framgångsrikt arbete är att insatser görs över en bredfront. En viktig uppgift för de förtroendevalda i polisstyrelserna blir i dettasammanhang att förmedla kontakten mellan polisen och samhället i övrigt. Vidsidan av polisen måste en rad andra myndigheter, organisationer och ävenenskilda människor engageras i arbetet. För att utbyta erfarenheter och ge impulser till hurarbetet kan bedrivas har jag inbjudit ett stort antal myndigheter ochorganisationer till en överläggning . Som underlag fördiskussionerna har en promemoria om brottsförebyggande samarbete på lokal nivåutarbetats inom . Promemorian och överläggningarna är att se som ett steg ien målmedveten satsning på att utveckla och effektivisera åtgärderna mot dentradifionella brottsligheten och då inte minst våldsbrottsligheten. Jag räknarmed att kunna återkomma till frågan i budgetpropositionen. Om villkorlig frigivning och våldsbrottssituationen 131GÖRAN (): Jag ber att få tacka statsrådet för detinterpellationssvar han har lämnat. Han har i detta försökt kommentera ochavfärda den kritik som jag i interpellationen har riktat beträffande effekternaav den halvtidsfrigiv-ningsreform som fattade beslut om . Jag kan på många punkter inte dela statsrådetsuppfattning. Jag anser att denna reform, som innebär att dömda friges efterhalva strafftiden, innebär brott mot en rad principer, bl. a. den att folkskall avtjäna de straff domstolarna dömer dem till. Domstolarna visste dock hurlånga strafffiderna skulle bli. De kunde direkt döma högre upp i latitudernaför att folk skulle sitta av så som de avsåg. Många - inte bara de somskrev remissvar på den proposition som åberopas här, utan också lekmannadomareoch lagfarna domare - anförde att domstolarna instinktivt skulle komma att dömatill längre strafftider. Egentligen skulle den enskilde fången komma attförlora på det här. Det allvarliga med denna reform är denbrottsökning som har ägt rum. När man läser interpellationssvaret får manintrycket av att jag i någon form av illvilja skulle ha kommit med felaktigauppgifter. Faktum är att jag har suttit på en presskonferens på BRÅ, och jaghar fått mig fill del sakupplysningar. Dessa pekar på att ökningen avbostadsinbrotten blev 2 800 stycken. Inbrotten skedde alltså underdet år då ni släppte ut 500 människor som var högaktivt kriminellafrån landets kriminalvårdsanstalter - det är ett ostridigt faktum. Jag skall citera vad BRÅ säger i sitt pressmeddelande:"Bostadsinbrotten har ökat mycket kraftigt . Jämfört med 1982begicks 2 800 fler brott 1983 - en ökning . I likhet med andra brottökar antalet bostadsinbrott jämfört med samma period1982. Om villkorlig frigivning och våldsbrottssituationen Men tillskillnad från andra brottskategorier, som minskar , fortsätterbostadsinbrotten att öka, och det kraftigt." Och det var ju under detandra halvåret som ni släppte ut 500 högaktivt kriminella personer. Regeringens företrädare säger att detta inte ärfaktiskt bevisat. Jag tycker ändå att det finns skäl att ta det här till sig,vilket ju justitieministern inte gör. Här säger alltså forskare - vi kan tvistaom BRÅ och BRÅ;s verksamhet och inriktning, men integriteten hos dessa forskarekan vi inte nonchalera - att det är rimligt att anta att detta är ett resultatav halvtidsfrigivningen. Jag tror att deras antagande bygger på en tämligensolid vetenskaplig grund. Regeringens företrädare viftar bort det här, och han sägerpå detta sätt i interpellationssvaret: "Huruvida ett sådant sambandexisterar eller inte kan ingen svara på för dagen." Jag tycker att det är en något märklig inställning tilldetta faktiska samband mellan frisläppandet och ökningen av antalet brott. I det fortsatta interpellationssvaret upplyser statsrådetom antalet brottsbalksbrott och annat som jag i sak tycker är ovidkommande.Jag har pekat på dessa försörjningsbrott, som bostadsinbrott är. Statsrådetaktar sig för att ta upp en annan typ av försörjningsbrott som ökade underandra , nämligen inbrott i bil. Jag har pekat på en onormalt kraftig ökning avbostadsinbrotten. Jag förstår att ni från regeringens sida vill lägga ut litetdimridåer här. Det är möjligen på det sättet att ni inte inser vilketfruktansvärt övergrepp på den personliga integriteten ett inbrott i bostadenär. Det är möjligt att ni inte riktigt förstår vilken fruktansvärd känsla detär att förlora kanske det sista minnet av mor och far. Det är tänkbart att nimera ägnar er åt brott mot staten och kommunerna, än ni ägnar er åt brott motenskilda. Jag tror att det skulle vara välgörande om den härregeringen litet grand ville börja titta på dessa försörjningsbrott, som skeremot människor i deras bostäder och i deras bilar. Ni skall inte krypa undan ert ansvar. Stå nu upp här i kammarenoch säg som det är! Upplys människor om att er politik på det här området leddetill en ökning med 2 800 bostadsinbrott ! Människorna kan ju fåuppfattningen att detta är polisens fel - att den inte sköter sitt arbeteordentligt - när det egentligen är andras fel. Mitt påstående att besparingsskäl låg bakomreformens genomförande avvisas av justitieministern. I proposition 1982/83:85,som denna debatt handlar om, nämligen villkorlig frigivning i kriminalvård,står på S.30 tredje stycket: "Detta gäller så mycket mera som beläggningenpå kriminalvårdens anstalter har ökat i en utsträckningsom har gett upphov till betydande kapacitetmässiga problem. För mig står detklart att det även från samhällsekonomiska synpunkter måste vara ett önskemålatt denna utveckling bryts." Stå då inte här i talarstolen och säg att detinte låg ekonomiska skäl bakom reformen. Låt oss nu diskutera våldsbrotten, fru talman. Ett utflödeav den presskonferens som BRÅ hade var att man kunde konstatera att våldsbrot- ten undersenare år har ökat med . Man kan möjligen säga att detta ären måttlig ökning, men den är tyvärr allvarlig. På denna punkt delar jagjustitieministerns uppfattning. Anledningen till att jag tog upp denna fråga imin interpellation var att BRÅ framhöll att just gatufridsbrot-ten ökade medhela . För att uttrycka mig lika enkelt som de gjorde på presskonferensenkan jag säga att vart fjärde våldsbrott begås i på en areaav en till en och . Som justitieministern och kammarens ledamöter vet ärgatuvåldsbrotten alldeles särskilt farliga. De begås mellan människor som intekänner varandra. , inte alltför sällan, kommer knivar och andratillhyggen till användning. Det borde enligt min mening faktisktvara möjligt att övervaka denna lilla del av så att vart fjärdevåldsbrott icke kommer till stånd. Det borde vara fullt möjligt. Jag hade hoppats att justitieministern skulle ge ossnågot konkret besked i den här ordkampen, men så visade sig inte vara fallet.Denna regering har halverat antalet polisaspiranter från 400 till 200. Ni harprioriterat eko-brotten så till den grad att polismän flödar över från andrarotlar - inte minst våldsrotlar som är arbetstyngda - till eko-rotlarna. Ickeens på detta område står ni helt skuldfria. Jag delar statsrådets uppfattning att det ickeendast är poliser som behövs, men om brott begås och om förundersökning skallinledas behövs faktiskt poliser. Jag tror att det skulle vara välgörande om vigranskade de våldsbrott som begås. Ökningen är måttlig, den kanske gömmer sig ialla andra typer av brott som vi ser på tidningarnas löpsedlar. Våldsbrotten äremellertid allvarliga. tycker jag att statsrådet ändå skall svara påinterpellationen. Han avfärdar dessa bostadsinbrott som om de inte alls hademed den här reformen att göra. Det är ju möjligt att han har rätt, men då sägerhan ju rätt upp och ned att han inte bryr sig om problemet. Vi misstolkaderegeringen, säger justitieministern, när det gäller de ekonomiska motiven. Detär alldeles uppenbart. Men de ekonomiska motiven framgår av proposifionen. Jagkan ju inte annat än läsa innantill. Jag har behov av en förklaring på detta.Statsrådet tänker inte förelägga något förslag till ändring i nugällande ordning, och kanske borde vi båda avvakta fängelsestraffkommittén ochdess slutbetänkande. Jag kan också konstatera att jag och båda hade väntat oss en något mer konstruktiv inställning frånjustitieministerns sida när det gäller våldsbrotten. Om villkorlig frigivning och våldsbrottssituationen 132ANN-CATHRINE (): Jag vill också tacka justitieministern försvaret på min fråga om vad statsrådet avser att göra för att minska antaletvåldsbrott. Av svaret förstår jag att justitieministern delar min oro förutvecklingen, men jag kan ändå inte säga att jag är nöjd med svaret - jag är istället ganska besviken. Våldsbrottsligheten har ju väckt berättigaduppmärksamhet och debatt. Vi vet att många människor ärrädda Om villkorlig frigivning och våldsbrottssituationen för att gåut. Det gäller särskilt något äldre kvinnor. Även om statistiken visar att desom är mest rädda drabbas minst av våldsbrott ute - de som drabbas mest äryngre män i storstäderna - så är det kvinnorna som är räddast. Det är ingaöverord när jag påstår att det faktiskt gäller dessa kvinnors frihet. De vågarnämligen inte gå ut efter mörkrets inbrott, och det gäller även på mycket småorter. Detta är mycket allvarligt. I ett rättssamhälle måstemänniskor kunna gå ut efter mörkrets inbrott utan att vara rädda. Medborgarnahar rätt att kräva trygghet på gator och torg. Justitieministerns svar på min fråga ger inget lugnandebesked till alla dem som inte vågar ge sig ut eller inte vågar öppna dörren närnågon ringer på. Jag frågade justitieministern efter åtgärder på såväl kortsom lång sikt. I sitt svar talar justitieministern om polisreformen, som skallskapa förutsättningar för en intensifierad kamp mot den traditionellabrottsligheten. De lokala polisstyrelserna får möjlighet att anpassaverksamheten efter lokala behov. Jag vill fråga: Vad innebär detta konkret? Kommer vi attfå se fler poliser ute på gator och.torg, fler områdespoliser? Kommerpolisstyrelserna att kunna prioritera fritt? Kommer det att medföra attgatumiljön blir tryggare och då även på små orter? Att poliser syns ute på gator och torg kan innebära mycketför att få gatumiljön trygg och lugn. Åtgärder i det syftet kan ge effekt påmycket kort sikt. Men det räcker inte. Min stora besvikelse över statsrådetssvar beror på att jag i svaret inte finner några åtgärder som kanförebygga och motverka våldsbrottsligheten. I svaret finns ingenting om alkoholen som orsak till dehundratusentals våldsövergrepp som sker i hemmen och där kvinnorna oftast är deomedelbara offren och barnen präglas för livet av vad de får bevittna och vadde drabbas av. Svaret innehåller ingenting om dem som skulle hjälpa demisshandlade kvinnor som anmäler övergreppen och går till rättegång, nämligenjuridiska biträden. Jag vill fråga justitieministern hur han avser att hanterafrågan om juridiskt biträde. Den socialdemokratiska partikongressen gav jufaktiskt regeringen och socialdemokrater bakläxa på den här punkten. Ett system med juridiskt biträde för kvinnor som utsattsför sexuellt övergrepp och misshandel finns i och . Ett sådantsystem förordas också av representanter för kvinnohus och kvinnojourer samt avnästan alla kvinnoförbund. har partikongressen hjälpt oss. När kommer enproposition i den frågan? Statsrådet säger heller ingenting i sitt svar omnarkotikamissbruket, trots att det finns ett klart samband mellannarkotikamissbruk och brottslighet. Narkotikans inträde i vårt land,underiättad av den s. k. knarkliberalismen, har medfört en snabb ökning avförmögenhetsbrott, stölder, rån och bedrägerier. Den har medfört en ökning avgatuvåldet och de allmänna ordningsbrotten. Narkotikapåverkade personeruppträder ju ofta mycket aggressivt och oberäkneligt och skrämmer människor -skrämmer dem från att gå ut.Narkotikan har också medfört att brottsligheten blivit grövre och att brottenhar blivit hänsynslösare och råare. Skärpta attityder mot narkotikamissbruk ochnarkotikahantering är nödvändiga liksom effektiv vård av dem som har hamnat imissbruket. har det kommit två narkotikapropositioner. Detfinns vissa skärpningar i förslagen, och det är bra. Men det allvarliga är attdet enligt propositionerna fortfarande skall vara tillåtet att använda illegalnarkotika. Det yttersta syftet med den illegala knarkhanteringen är ju att fåmänniskor att konsumera narkotika. Och det skall vara tillåtet i vårt land! Samhället måste klargöra och markera mycket kraftigt attnarkotikahante ring och bruk aldrig kan accepteras annat än av medicinska skäl.Denna markering är mycket viktig särskilt inför ungdomar, som måste finna attförhållandena annars är motsägelsefulla. En kriminalisering ger också heltandra möjligheter att ingripa när man påträffar människor som missbrukat, såatt man både bokstavligt och bildligt kan "lyfta" missbrukare urmissbruksmiljön. Debatten kring det tragiska fallet om , som vi lästeom , har lärt oss mycket, bl, a. att det gäller att snabbt och bestämtfå en människa ur missbruksmiljön, ägna sig åt henne och förhindra fortsattmissbruk. Kriminalisering av missbruket vore en effektiv hjälp till detta. Vad jag dock mest saknar i statsrådets svar är hur viskall motverka att människor hamnar i missbruk och brottslighet, och hur viskall motverka det våld som sker i hemmet. Även om jag nu kommer in på ettområde som i och för sig inte lyder under , måste det idetta sammanhang ändå framhållas och betonas hur viktig en trygg och harmoniskuppväxt är för människor. Att stödja familjen och att stödja föräldrar ifostrarrollen är det allra viktigaste för att ge barn och ungdomar en trygg ochharmonisk start i livet. Visst kan det gå snett även om föräldrarna ger allt demäktar med av kärlek, stöd och ledning. Men en trygg familj är ändå den bästa motvikten.Föräldrar som orkar fostra och vara goda förebilder är de bästa barnvärdarnaoch det bästa skyddet. Skulle ett narkotikaberoende uppstå är familjen detbästa stödet. Det är därför så oerhört viktigt att stödja föräldrar så att deblir så bra fostrare som möjligt.och så att de kan välja det sätt att leva somde anser bäst för barnen. I vår moderata familjepolitik finns väl genomarbetadeförslag till hur man skall stötta familjerna och ge ökad valfrihet. Föräldraansvaret är oerhört viktigt, inte minst när detgäller att lära barnen respekt för andra människor och att säga ifrån och sättagränser för barns och ungdomars beteende och när det gäller att ge positivaalternativ till destruktiva aktiviteter, till våld och till bråk. Det är ocksåföräldrarna som kan ge alternativ till videotittandet. Videovåldet harsäkerligen en negativ inverkan på barn och ungdomar och påverkar deras syn påvåldet och gör våldet råare. Föräldrar måste ta ansvar för vad deras barn görpå fritiden - att ropa på förbud hjälper föga. Skolan harockså en viktig roll när det gäller att säga ifrån och markera motvåldsövergrepp. Vi måste reagera konsekvent och kraftfullt mot allavåldsöver- Om villkorlig frigivning och våldsbrottssituationen Om villkorlig frigivning och våldsbrottssituationen grepp, ochvi måste förebygga våldsbrott på såväl kort som lång sikt. Jag vill fråga justitieministern igen vadpolisreformen konkret kommer att innebära, och om polisstyrelserna kommer attkunna prioritera fritt så att vi kommer att få se fler poliser somfotpatrullerar. Jag vill också fråga om justitieministern instämmer i synen pånarkotikan som en huvudorsak till den allt grövre våldsbrottsligheten. Jagvill fråga varför det i propositionen inte föreslås en kriminalisering avnarkotikamissbruket, något som av allmänheten anser riktigt enligt enSIFO-undersökning. Jag vill också fråga om justitieministern avser att föreslåjuridiskt biträde för kvinnor som utsatts för sexuella övergrepp och/ellermisshandel, enligt partikongressens förslag. vill jag fråga omjusfifieministern instämmer i att stödet till familjens fostrarroll är denviktigaste förebyggande åtgärden. Jag vill börja med att säga att jag förvissointe hyser någon illvilja mot när jag gör en något annan analysav BRÄ-materialet. Kanske har vi litet olika faktaunderlag. Vi skulle kunnadiskutera detta . Jag vill för min del bara säga att de bedömningar avsamband som det här är fråga om är mycket svåra att göra. Det material som vihar är inte tillräckligt entydigt för att man skall kunna dra några säkraslutsatser av det. Som jag sade i mitt interpellationssvar är BRÅ:s analyserviktiga, och jag tar dem till mig, . Men jag upprepar att jaginte är beredd att nu gå in och ändra i systemet för villkorlig frigivning iett läge då vi kommer att lägga fram fängelsestraffkommitténsslutbetänkande. Den lämpligaste tidpunkten att göra de slutliga säkraanalyserna är, anser jag, vid beredningen av detta betänkande. Jag har i annatsammanhang sagt - och jag upprepar det - att den tekniska utformningen avvillkorlig frigivning förvisso kan diskuteras. Vi skall naturligtvis också setill den faktiska effekten. Jag har redan sagt att jag tycker att nivån förvåldsbrottsligheten är oroande hög. Det har talats om . Trots vad som sagts om denoroande höga nivån kan man ändå med viss tillfredsställelse notera att antaletanmälda våldsbrott har minskat något . Jag delar inteuppfattningen att ordningshållningen i city är dålig. Jag delar över huvud taget inte uppfattningen attordningshållningen är dålig i våra städer - jag tycker att den på det helataget är bra. Här talar jag i viss utsträckning utifrån personligaerfarenheter. Jag fäster stort avseende vid dessa frågor och har personligenstuderat förhållandena på åtskilliga platser. Jag tycker, , att vi skall tala medlitet mindre bokstäver om faran för kvinnor att vistas på gator och torg. Viskall ta allvarligt på kvinnors oro för att bli överfallna, men vi skall inteskapa en oro genom att använda för stora bokstäver. Det handlar inte bara om att förebygga våldsbrott utanockså om att reda ut dem. Det är viktigt att det sker effektivt, så att manfinner gärningsmannen, men också att det sker i former som är insiktsfulla närdet gäller Beträffande möjligheterna att klara upp våldsbrott kan jagbara konstatera att uppklarningsprocenten faktiskt är förhållandevis hög. Att få ett uppklarningsförfarande som är acceptabelthänger mycket på att förfarandet inte skall ta alltför . Därför har vipå åklagarsidan satt in förstärkningar för att minska balansen. I fråga om att handla med insikt och känsla försituationen och brottsoffrets upplevelse vill jag säga att jag har tagitinitiativ till en faktainsamling som skall ligga till grund för en utbildningav personal, i första hand inom rättsväsendet. Det frågas vad polisreformen kommer att innebära när detgäller olika typer av brott och särskilt våldsbrott. Inom polisdistriktenkommer man att kunna prioritera sina resursinsatser fritt, ochpolisdistrikten kommer att ledas av politiskt valda organ med fullbeslutanderätt. Jag räknar med att den större friheten kan komma att innebäraatt man på åtskilliga orter kommer att få se fler poliser patrullerande pågator och torg. Jag tycker själv att det är trevligt att se dem där, och jagtycker det är nyttigt. Men detta är något som blir föremål förlokala bedömningar av politikerna. Jag vet att man i polisdistrikten säger att det inte är sålätt att prioritera, eftersom det är ont om resurser inom polisväsendet. Därförtycker jag det är viktigt att också se på hur de totala resurserna förpolisväsendet i är fördelade mellan olika polisdistrikt. Har detuppstått någon snedfördelning under de år som gått ? Jag överväger f.n. att göra en analys av den frågan. Naturligtvis, , är frågan om bekämpningav våldsbrott en stor och viktig fråga, men det är också en svårfråga. Jag har inte gått så djupt in på den i mitt svar på Ann-CathrineHaglunds fråga. Det är fråga om en samverkan och en attitydpåverkan, och därförmåste vi alla hjälpas åt - det gäller myndigheter, föreningar, enskilda osv. Att jag har varit kortfattad beror på att jag i svarethänvisade till mitt initiativ till en överläggning . Det är ettviktigt initiativ som jag fäster stort avseende vid. Ni som har interpelleratoch frågat mig är välkomna att ta del av resultatet av denna överläggning. Jag sade att det är många som skall samverka, och jagskall inte peka ut någon särskild förutom den kvinnorörelse som är på marschoch bygger upp kvinnohus och kvinnojourer. Jag tror att dessa kvinnor spelar enmycket stor roll i den förebyggande verksamheten . frågade hur det går med förslagettill juridiskt biträde för kvinnor i misshandels- eller våldtäktsmål. När vilade fram förslaget till ny sexuallagstiftning var läget det att detinte fanns något konkret och slutarbetat förslag till juridiskt biträde ochinte heller några kostnadsberäkningar. Däremot fanns det ett förslag om s. k.stödperson, och det förslaget genomfördes. Jag sade då att jag ville utvärderasystemet med stödperson och sedan återkomma till frågan om juridiskt biträde.Nu kommer jag att göra båda delarna.