prot · G80955 · 1984-12-31 00:00:00 — Enligt vad jag inhämtat har JämO inte fått någradirektiv att svara för information och opinionsbildning utöver vad somnaturligt ingår i uppgiften att bevaka jämställdhetslagens tillämpning.Utgivningen av Nya jämsides har kommit till stånd efter särskild hemställanfrån JämO och fyller på intet sätt uppgiften att ge dokumentation och underlagför organisationernas opinionsbildning. Det är nödvändigt att deras arbeteunderlättas genom en dokumentationscentral som lämpligen kunde knytas tillJämO:s kansli. Självfallet behövs det i så fall särskilda resurser för detta.Det kan kanske finnas andra lösningar, huvudsaken är att frågan blir löst. Jag yrkarbifall till reservation 7. I centermotionen tas vidare upp frågan omutvecklingsfondernas ansvar för att stimulera kvinnornas sysselsättning genomeget företagande. De utvecklingsfonder som har en tjänsteman med särskilt ansvarför detta har, helt naturligt, lyckats bäst. Det finns en liten tidskrift somheter Sind-info som för sedan gav ut ett temanummer om kvinnor ochkvinnors sysselsättning. a. redovisades en enkät som visar att tio fonderinte gör något särskilt för kvinnor, åtta "gör lite grann" som desjälva uttrycker sig, tre satsar ordentligt, nämligen utvecklingsfonderna iSödermanlands, och . Det är kvinnliga tjänstemän somsvarar i de tre länen och de berättar med entusiasm om hur bra det går ochvilket intresse som finns bland kvinnorna. Svaren från de tio fonder som ingetgör ges av manliga tjänstemän, och jag kan faktiskt inte låta bli att citeraderas svar. Jag skall inte tala om vem som säger vad. Så här låter det som svarpå vad man gör för att stimulera kvinnors företagande. "Nej, vi håller på jämlikheten här! Vi gör inget!Kvinnor satsar mer på branscher där vi inte är engagerade." "Nej, vi gör ingenting. Det finns ingen anledning attsärbehandla. Vi har inte sett det som något problem som just vi skullelösa." "Nej, vi har ingen könsdiskriminering för herrar här!Vi har inte tyckt att vi skulle göra något speciellt." "Vi har aldrig haft något speciellt för kvinnor. Detär inget genomtänkt beslut, det har nog bara blivit så." "Detfinns ingen anledning att selektera. Det är ett principbeslut hos oss." Kommentarerna talar för sig själva, och detalar också för vår reservation, i vilken vi begär att en tjänsteman vid varjefond skall ha som särskild uppgift att stimulera kvinnor att starta eget ellerleda företag. Jag yrkarbifall till reservation 9. 109INGRID () replik: säger att jag tog i. Honsäger att det verkar som om jag trodde att lagstiftningen på detta områdeskulle vända upp och ned på världen. Då vill jag fråga: Varför skall vi stiftalagar som är onödiga, som inte ger någon effekt? I det här fallet kan ju densom anser sig vara diskriminerad inte göra någon som helst bedömning, eftersomdet inte finns några regler att rätta sig efter. Det hela resulterar i enonödig byråkrati. säger också att det är bra medlagstiftning. Vi var överens när det gällde att införa jämställdhetslagen. Nuhar vi en sådan lag, och vi skall fortsättningsvis följa den lagen. Däremot kanvi inte fortsätta att lagstifta på det här området, eftersom effekten inte blirden avsedda. Det är »nämligen väldigt stor risk att detta får negativaeffekter. Vi får en ökad polarisering och en misstro mellan könen. På lagar sominte blivit accepterade reagerar människor med en axelryckning och enfnysning. Det är som att ta ett steg framåt och två steg bakåt, i och med attmänniskor intar en negativ attityd i stället för en positiv - som man hadehoppats på. Vi har ett samhälle som börjar bli genomreglerat. Vi börinte se så här ensidigt pä jämställdhetsfrågan. Vi vill ju ha ett bra samhälleför alla människor. Det tar tid att få till stånd en ändring i människorsattityder till sådana här frågor, men det är synnerligen nödvändigt att såsker. Det behövs också en stabilitet i attityderna. Det är det som sedan skallutgöra grunden till en förändring i detta sammanhang. 110 () replik: säger att människor fnyseråt den lagstiftning som vi nu diskuterar. Jag tror faktiskt inte att de kvinnoroch män som blir diskriminerade i arbetslivet fnyser åt lagar som gör detmöjligt för dem att få rätt. Det är faktiskt andra som fnyser, och det kan deväl få göra. Jag tycker att lagstiftningen pådetta område har fyllt en viktig funktion. Att jag stöder det här förslagetberor på att jag tycker att det är oerhört viktigt att lagstiftningen fungerari arbetslivet över huvud taget, på hela arbetsmarknaden - inte bara inom denoffentliga sektorn utan också inom den privata sektorn. Jag tror faktiskt inteatt konsekvenserna blir fullt så ödesdigra som målade upphär. I så fall skulle nog även jag ha dragit mig litet grand för en sådan härändring i lagen. Det hela är emellertid inte så fruktansvärt märkvärdigt. Vadjag försökte klargöra i mitt första inlägg var att den ändring ijämställdhetslagen som föreslagits inte vänder upp och ned på hela världen.Däremot åstadkommer man rättvisa i och med denna ändring. 111ELVER (): Jämställdhet mellan kvinnor och män är, likalitet som andra mänskliga fri- och rättigheter, någonting som uppnås en gångför alla. Redan uppnådda resultat måste försvaras, och arbetet med att nå ännuej uppnådda mål måste ständigt fortgå. Jämställdheten är inget reservat inompolitiken, utan på varje område - t. ex. när det gäller ekonomi, arbetsmarknad,social- och hälsovård, samhällsplanering- måste frågan ställas:Kommer de beslut vi nu fattar att gynna kvinnor och män lika? Det sägs ofta att jämställdheten i första hand är beroendeav attityder och av att dessa inte förändras genom lagar. I viss mån är detpåståendet sant. Men få vill förneka att tillkomsten,av vårjämställdhetslag, och JämO:s framgångsrika arbete, betytt väldigt mycket bådenär det gäller att komma till rätta med diskrimineringen och när det gäller attstimulera till ett mer aktivt arbete för jämställdhet på arbetsplatserna. Den liberala människosyn som är en grund för folkpartietspolitik kräver frihet för människor. Det är i frihet som den enskilda människanbäst kommer till sin rätt. Därför är det självklart för oss liberaler att krävaökad jämställdhet mellan kvinnor och män. Jämställdheten ger frihet attutveckla de egna förutsättningarna och önskemålen. Det handlar också omrättvisa gentemot kvinnorna på arbetsmarknaden, i organisationer, i politikenoch i hemmen. Jämställdhet handlar om att ge plats för och att respekteramänniskors olikheter och individualitet. Det betyder att en politik för ökadfrihet måste bygga på jämställdhet mellan kvinnor och män. Även om arbetet förjämställdhet ofta är tungt, måste det ändå konstateras att det hänt väldigtmycket det . Det är svårt att hitta områden i det svenskasamhället där förändringarna varit så genomgripande. Kvinnor och män är i dagformellt jämställda på praktiskt taget alla områden. De flesta kvinnor finns nuute på arbetsmarknaden. Bara som deltog iregeringsarbetet kom ytterligare 200 000 kvinnor ut i arbetslivet. Betydelsenav detta får inte underskattas. Från sida har vi föreslagit en delförändringar i lagen som skulle göra den till ett bättre redskap ijämställdhetsarbetet. Till en del sammanfaller våra förslag med vad JämO harframfört till regeringen. Några av förslagen har regeringen tagit upp ipropositionen, och utskottet har tillstyrkt. Andra av våra förslag finns dels imotion 1101 från förra , dels i motion 213 och har fått enrelativt välvillig skrivning i utskottet. Det gäller t. ex. vårt krav att bådemän och kvinnor skall tjänstgöra i arbetsdomstolen då man behandlarjämställdhetsmål. Utskottet säger sig ha en viss förståelse för vårt synsätt imotionen om att både mäns och kvinnors olika erfarenheter kan ha betydelse förvärderingen eller synen på olika frågor när det gäller jämställdheten. Det kannaturligtvis anföras principiella skäl mot att införa en särskild regel fördomstolens sammansättning vid vissa typer av jämställdhetsmål. Utskottetförsöker dock skärpa tonen då man säger att jämställdhetsaspekten måste beaktasvid rekrytering av ledamöter till arbetsdomstolen och tillägger attarbetsmarknadens parter har sitt ansvar i sammanhanget. Vad man önskar är attparterna tar ett helt annat ansvar än vad man tagit . Av de 22ledamöterna i arbetsdomstolen är enbart två kvinnor. Från arbetsgivarsidan -SAF, , och staten - kommer det nollkvinnor. På LO:s och TCO:s sex platser finns det noll kvinnor. Blandregeringens utsedda ämbetsledamöter, nio stycken, dvs. tre ordförande, tre viceordförande och tre s. k. tredjemän, finns det bara två kvinnor, som betecknandenog finns dels i gruppen vice 10 protokoll 1984/85:54-55 ordförande, dels faller under beteckningen "tredjeman". Från sida har vi liksom tidigare lagtfram ett stort antal praktiska förslag som vi tror leder till förbättradjämställdhet. Ofta kommer invändningen att det eller det förslaget inte löserproblemen. Det är naturligtvis riktigt att ingen ensam åtgärd löser problemen,men skall vi nå en lösning har vi inte råd att avstå från en enda avdessa åtgärder. Vi kan inte avstå från reformer med hänvisning till att det ärbara attitydförändringar som kan åstadkomma verkligt djupgående förändringar isamhället. Det krävs ett växelspel mellan reformer och attitydförändringar. oGenom ändrade attityder kan kraven på reformer drivas med ökad kraft. o Genomreformer kan attityder gradvis förändras. säger att tror mer påOlof Palmes ord i en hearing i TV än på att skulle ta ståndpunkt förjämställdheten. Jag har inte något behov av att polemisera mot det - jag bararegistrerar uttalandet. Som beslutsfattare får vi inte nöja oss med att hänvisatill en förändrad opinion som förhoppningsvis skulle växa fram iframtiden. Vi har ett ansvar att bana väg för förändringar, för att skapa deinstrument som krävs. Se t. ex. på jämställdhetslagen. När 1979 togbeslutet om ett förbud mot könsdiskriminering i arbetslivet, hade iett decennium drivit denna fråga i . Det var en viktig reform somingen vill slopa. Däremot stötte förslaget på kraftigt motstånd när detgällde det aktiva jämställdhetsarbetet, som lagförslaget förutsatte. ärdet litet märkligt att tänka sig att det var socialdemokraterna sommobiliserade det starkaste motståndet, även om det satt hårt åt i flerapartier. Jämställdhetslagen fick därför tas i två etapper, men de bådajämställdhetsministrarna () och () var ihärdiga.På hösten 1979 fattade också beslut, men är det motvind ijämställdhetsfrågan. Utskottsbetänkandet ger besked i den riktningen. På sex olika punkter har JämO pekat på där förändringarbör göras. tog upp tre av dessa förslag . De avfärdades då av med hänvisning tillatt JämO:s förslag var under beredning i . återkomunder allmänna motionstiden , 1984, med sina krav på förbättringar avlagen. Regeringen går ungefär halvvägs. Vi är alltså överens medregeringen om att en anställd eller arbetssökande som fått stå tillbaka förnågon av motsatt kön skall ha rätt att få reda på vilka meriter den har somfick jobbet eller utbildningen. Vi ställer oss också bakom förslaget om längrepreskriptionstider vid diskrimineringstvister och att den som hörs av JämOskall ha möjlighet att få ersättning för resekostnader. Det är att beklaga attmoderata samlingspartiet inte vill medverka i dessa förbättringar. Fortfarandesaknar ambition på detta område. Andra intressen får gå före.Tyvärr får här stöd av en centerpartist i utskottet, och man skullekunna säga att tongångarna känns igen. vill gå ett steg längre. Det gäller båderätten till anställning vid diskriminering och skydd mot trakasserier. När detgäller den första frågan är situationen sådan, att den som har blivitförbigången på grund av sitt kön vid tillsättandet av en tjänst med stöd avjämställdhetslagen inte kan få den tjänst det gäller. Däremot kan mantillerkännas ett allmänt skadestånd. En ändring av lagen på denna punkt kananses som en viktig förbättring av möjligheten att med hjälp av lagenåstadkomma bättre jämställdhet i arbetslivet. Vi är dock medvetna om att fråganinte är helt utan problem, och därför anser vi att frågan bör utredas med siktepå att lösa den i enlighet med motionskravet. Även om socialdemokraterna iutskottet avstyrker motionen är det intressant att konstatera att andra - ettantal socialdemokrater utanför utskottet - stöder tanken på en översyn. Det är obegripligt att regeringen avvisar en utredning omvilka möjligheter det finns att skydda en diskriminerad mot trakasserier. Vidde tvister som har lett till domstolsärende har den diskriminerade utsatts förtrakasserier på arbetsplatsen i flera fall. Rädslan för trakasserier frånomgivningen är också en starkt avhållande faktor för den som funderar på attgöra en anmälan. Vi förordar också här en utredning. Utskottet säger i sitt svar - utan större engagemang - är medveten om problemet och förutsätter pliktskyldigt att regeringenuppmärksamt följer frågan. Man hänvisar också till att det bör vara en uppgiftför parterna på arbetsplatserna att se till att sådant inte inträffar. Mentrakasserier inträffar ju trots att parterna finns där. Förutom att vi ser möjligheten att förändrajämställdhetslagen ytterligare har vi lagt fram ett stort antal förslag påandra områden som syftar till en förbättrad jämställdhet. Jag skall kommenteranågra av dem. Vi är övertygade om att kvinnorna är en dåligt utnyttjadresurs i näringslivet. Det räcker med att studera dagstidningarnasfotokataloger över nyfillsatta befattningar för att man skall förstå attföretagen i huvudsak är männens reservat. Det finns naturligtvis inga sakligaargument fördetta. Det bottnar i stället i gamla traditioner ochvanföreställningar som måste brytas. Den nuvarande situafionen är en väldigunderskattning av kvinnors förmåga och personliga resurser. vet vi att många kvinnor har idéer som det gäller attlocka fram. Många skulle våga satsa om de fick hjälp och stöd i ettinledningsskede. Vi har då föreslagit att detta borde vara en uppgift för deregionala utvecklingsfonderna. Någon på varje fond borde ha detta som sinuppgift. I industriverkets tidning , som har refererats i debattentidigare, redovisades resultatet av en rundringning till allautvecklingsfonderna om vad som görs för kvinnornas företagande. Det visade sigatt det finns mycket stora regionala skillnader. Vissa fonder gör ganska mycket,andra gör i stort sett ingenfing. Det finns mycket att göra när det gällerinformation, rådgivning, seminarier och kurser, även om kvinnorna enligt mångastår utanför fondernas målgrupper. Det är beklagligt att socialdemokraternainte vill vara mer framåt på denna punkt. När det gäller har jagknappast hoppats på stöd i frågan. Vi tar också i en reservation upp frågan om kvinnligachefer. Förhållandena på den punkten måste helt enkelt förbättras i Sverige.Det är viktigt att flickorsom skall välja yrke får förebilder som leder dem till ansvarsfulla jobb. Dettahar man insett på flera håll i utlandet. Företagens arbete med att utveckla ochbefordra dugliga kvinnor bör således stöttas på alla tänkbara sätt. Men flerkvinnliga chefer är inte bara en fråga om förebilder och rättvisa utan ocksåett sätt att ge chefsrollen en ökad kvalitet. Det borde ligga i allas intresseatt uppnå detta. Defrågor som vi nu tar upp i betänkandet AU 8 är viktiga, men berör bara en litendel av det stora övergripande politikområde som kallas jämställdhet. Avslutningsvisvill jag säga att det inte går att se jämställdhet mellan män och kvinnor somen isolerad fråga som kan lösas en gång för alla. Det måste finnas en ständigmedvetenhet om dessa problem när vi diskuterar så gott som alla frågor här ikammaren - när vi behandlar arbetsmarknaden, skolan, skattesystemet,familjepolifiken. Inför varje politiskt beslut måste frågan ställas: Hurpåverkar detta jämställdheten? Har jämställdhetsaspekten tagits till varatillräckligt väl? Den som vill öka friheten i kan inte stå likgiltiginför dessa frågor. Jag ber att få yrka bifall till de reservationer där harmedverkat och i övrigt till utskottets hemställan i arbetsmarknadsutskottetsbetänkande nr 8. I detta anförande instämde , och (alla fp). Anf.112 () replik: är verkligen angelägenom att hålla i gång debatten i denna sena timme. Han påstår att moderaternatror på i TV. Jag kan förstå att hör litet dåligt, förhan har varit med i debatten . Jag tog TV-debatten i programmetÄrligt talat som ett exempel på en debatt där både flickor och pojkar varmycket engagerade. Jag kan tala om för kammarens ledamöter att dettainspirerade och ställde till en väldig diskussion bland ungdomar. Det var ocksåsyftet med arrangemanget. Jag tror att det är genom diskussioner iungdomsgrupper som man får i gång attitydförändringar. F. ö. är vi överens ommålen. Medlen är vi oense om, och jag har tidigare tagit upp den saken i mittanförande och i mina andra repliker. 113 () replik: säger att jag är angelägen om att denna frågadiskuteras trots att timmen är sen, och det är helt riktigt. När IngridHemrningsson för del skulle ge ett bra exempel på hur man driverjämställdhetsfrågor hänvisade hon till en hearing med i ettTV-program. Jag tror säkerligen att inslaget engagerade både fittare ochlyssnare. Men jag kan inte förstå att det engagemang som i att höra svar i TV skulle förhindra henne att i riksdagenvara med om konstruktivt arbete för att nå det mål som hon säger sig varaöverens med oss om. Det är inte ovikfigt hur medlen ser ut. 114 () replik: Jag tror att har brist påsakargument. Det konstruktiva arbete som föreslår är utformningav nya lagar. Jag har sagt att jag inte tror att man når jämställdhetpå det sättet. Risken är att man möter negativa attityder i stället för depositiva attityderna som man strävar efter. 115 () replik: bekymrar sig över att vihar drivit på lagstiftningen när det gäller jämställdhetsarbetet. Det må varahenne obetaget. Det vore intressant att få något besked om vad harmedverkat i för att vi skulle komma längre på jämställdhetsvägen. Det endaexemplet som vi nu har hört är denna hearing med . 116MARIE-ANN (vpk): De förslag som utskottets majoritet i dettabetänkande föreslår att skall besluta om är tyvärr mycket små steg påvägen mot jämställdhet mellan könen. Under den allmänna motionstiden väckte vpk enpartimotion som analyserade kvinnans ställning i samhället. Motionen föreslogåtgärder som var sammanfattade i ett tiopunktsprogram. Några av förslagenbehandlas i detta betänkande, medan andra har behandlats tidigare. Om det programmet genomfördes i sin helhet skulle detinnebära ganska stora steg på vägen mot ett jämställt samhälle. De viktigastepunkterna i det programmet är en generell arbetstidsförkortning till sextimmars arbetsdag för alla och en skyndsam utbyggnad av barnomsorgen till fullbehovstäckning. Dessa förslag behandlas inte i dagens betänkande, men jag villändå nämna dem, för de är tillsammans med en aktiv politik som också garanterarkvinnornas rätt till arbete grundförutsättningar om man vill bygga ett samhälledär det råder jämställdhet mellan kvinnor och män. Vi har en lång väg kvar till ett jämställt samhälle. Dettycks mig som om vi går bakåt i stället för framåt om man ser till den väg somutstakades i utredningen på väg, som presenterades som Sverigesjämställdhetsprogram vid kvinnokonferensen i . avslutasdetta kvinnornas decennium med en ny konferens i . Vi måste konstateraatt för sin del kommer att tvingas deklarera att det behövs ytterligareflera decennier för att man skall förverkliga det program som man presenteradei . Jag säger att utvecklingen går bakåt utifrån en analys avsamhällsdebatten . Kvinnor möts av flera olika budskap i dagens debatt. Ett budskap knyter an till modersrollén och uppmanarkvinnor - försåtligt eller mera direkt - att stanna hemma hos barnen; det ärdet bästa. Man talar om dagis som en olämplig miljö för barn, särskilt barnunder . Man diskuterar varför kvinnor inte föder flera barn. Då och dådyker det upp insändare i tidningar från mammor som inte kan tänka sig attförvärvsarbeta när barnen är små, som anser att det är onaturligt att förstföda barn och 11 protokoll 1984/85:54-55 sedan, som det heter, lämna bort dem. - Det är ett budskaptill kvinnorna. Ett annat går ut på att kvinnor kan - lika bra som män.Kvinnor kan - starta egna företag. Kvinnor kan - bli chefer. Kvinnor kan - görakarriär. En hel mässa ägnades detta tema i . En ny tidning harstartats som riktar sig till kvinnor som kan. Ett tredje budskap till kvinnorna är: Kvinna, du kommeratt bli arbetslös. Har du turen att ha ett jobb - var inte för säker! I morgonkan det vara försvunnet. Grunden för det budskapet är förstås åtstramningarnainom den offentliga sektorn, där väldigt många kvinnor hämtar sin utkomst.Dessutom riskerar många jobb att försvinna med den pågående datoriseringen. Detär också i många fall kvinnojobb. Sammantaget kan man tolka de här olika budskapen ungefärså här: Vissa kvinnor kan. Högutbildade kvinnor kan, bör och måste fåtillåtelse att göra karriär och yrkesarbeta. bli chefer eller starta eget. Menför mängden av kvinnor blir detta aldrig något alternativ. Och de kvinnornaskall inse att det är bättre att satsa på att stanna hemma och vårda barnen. krympande arbetsmarknad blir ändå många kvinnor över. Så lyder alltså budskapet sammantaget. Det menar jag ärett rent högerbudskap, med tydliga klassmässiga aspekter. Ett litet urvalkvinnor uppmuntras till yrkesarbete. Det är medelklass- eller överklasskvinnormed i spetsen. Övriga kvinnor uppmuntras tillhemmamamma-tillvaro - det är framför allt arbetarklassens kvinnor. Därför ärdet faktiskt dags att i jämställdhetsdebatten igen börja tala om någonting sågrundläggande som allas rätt till arbete, också kvinnors rätt till arbete,småbarnsmammors rätt till arbete, arbete och egen försörjning. Sex timmars arbetsdag och en bra och tillräckligt utbyggdbarnomsorg är, som jag sade, grundförutsättningar för att ge kvinnor och mänlika villkor på arbetsmarknaden. Det handlar inte om att kvinnorna skall gessamma villkor som männen har . Det handlar om att skapa nya villkor förbåde kvinnor och män, villkor som gör det möjligt att både försörja sig självoch ta ansvar för barn och familj. Värt åtgärdsprogram för att förbättra kvinnornas ställningi samhället bör som sagt ses som en helhet. Jag vill ändå yrka bifall till dedelar som behandlas i dagens betänkande och därmed till reservation nr 10. Så, herr talman, några ord kring den proposition sombehandlas och som handlar om ändringar i jämställdhetslagen. Som jag tidigaresade är det ganska små förändringar som föreslås av regeringen. Inte destomindre tillstyrker vi dem och tycker att det är bra att man ändå vågar ta dehär små stegen. Men vi vill gå litet längre. Vi har också velat driva även övriga frågor somjämställdhetsombudsmannen har tagit upp i sin skrivelse till regeringen. Därföreslås att man skall utreda om det är möjligt att i jämställdhetslagen införaen regel soin ger den som har diskriminerats vid anställning möjlighet att i rättegångtillerkännas anställningen. När frågan behandlades i departementspromemorian ville maninnan man tog ställning till om saken skulle utredas se hur remissinstansernasåg på det. När jag sedan läste vad remissinstanserna tyckt blev jagmycket förvånad över att socialdemokraterna då tydligen lyssnar mer tillarbetsgivarnas företrädare än till exempelvis LO och TCO. De stora fackliga ochandra organisationer som driver jämställdhetsfrågor har tillstyrkt förslaget omutredning. Däremot avstyrks det av framför allt arbetsgivarorganisationer. Vi tycker att man bör utreda frågan ytterligare.Säkerligen kan en hel del nytt framkomma vid en sådan utredning. Det finnsutländska system som faktiskt har den här rätten, och dem borde man studeranärmare. Vi skulle inte heller ha något att invända mot att regeringenutvidgade den utredning som både LO och TCO förordar till att omfatta helaproblemkomplexen till rätten om anställning. Vi vill också, som JämO föreslår, ytterligare utreda omman i lagen kan ge ett skydd mot trakasserier pä arbetsplatsen.