prot · G809167 · 1984-12-31 00:00:00 — Valutautflödef och den försämrade bytesbalansen kommer affomöjliggöra för atf leva upp fill den av regeringen och riksbankenangivna atf staten icke längre skall låna utomlands, eftersom denprivata kapitalbalansen svårligen kan komma atf uppvisa några större överskott,kommer alltså infe att vara ett land som gör rätt för sig, för att nuanvända formulering. Den fråga man då ställer sig är givetvis: Hur tänkerregeringen tackla denna situation? Hur skall vi kunna bryta utvecklingen motförsämrad konkurrenskraft och minskade marknadsandelar för svensk export? Hurskall vi kunna hejda den snabbt växande importen? I informationsskrift Aktuell ekonomi finnsen träffande beskrivning av utvecklingen av svensk ekonomi de senastemånaderna: "Regeringen hade otur med sitt ljusa budskap i den revideradefinansplanen, Ledmotivets optimistiska anslag var: 'är på rätt väg'.Knappt hade tonerna för denna paradmarsch klingat ut förrän storkonflikfen påarbetsmarknaden bröt ut, tätt följd av förtroendekrisen för kronan," Det härsnabba omslaget i svensk ekonomi har uppenbarligen tagit både regeringen och finansutskottets socialdemokratiskamajoritet på sängen. Verkligheten har blivit alltför påträngande och det tycks,som sagt, vara socialdemokraternas linje aft vid en konflikt mellanverkligheten och den reviderade finansplanen får den reviderade finansplanengälla. Denna osäkerhet inför verkligheten, denna rädsla för atfta en debatt i sak om svensk ekonomi har över huvud taget varit karakteristiskför finansutskoffefs arbete under hela . har def avAxel i en gång myntade uttrycket: "här diskuterarvi inte här voterar vi" varit så träffande som för finansutskottet åren1983-1985, Def vanHgaste ordet vid finansutskottets bord har varit majoriteten.Under dessa år har inget enda av våra förslag funnits värt atf ens överväga,långt mindre atf godta. Självtillräckligheten och arrogansen hos densocialdemokratiska majoriteten i finansutskottet har omintetgjort varjemeningsfull diskussion i utskottet. Det är beklagligt. Jag tror nämligen aftoberoende av majoritetsförhållanden och styrkeförhållanden mellan olika partierså är eft öppet samtal mellan olika meningsriktningar fill fördel förpolifiken. Jag tror atf finansutskottets bidrag till vårt lands ekonomiskautveckling skulle ha blivit större, om man i större utsträckning varit bereddatt lyssna på andras åsikter och på verkligheten utanför utskoffsmmmefs väggar. Den ovisshet för framtiden som avsaknaden aven aktuell försörjningsbalans skapar förstärks av den ovisshet som gäller pååtgärdssi-dan. Regeringen och den socialdemokratiska majoriteten ger inte baraen inaktuell bild av vad som händer i vår ekonomi utan står också tomhänt närdet gäller åtgärder inför framfiden. Regeringens åtgärder rikfar sig enbart motimporten. Räntan har höjts och villkoren för avbetalningsköp har skärpts. Dessaåtgärder har blivit nödvändiga därför atf den negativa utvecklingen avbytesbalansen som sagt tog regeringen på sängen och därför att regeringensaknar en långsikfig och planmässig strategi för atf lösa strukturproblemen isvensk ekonomi. Regeringen har missat den unika chansen att använda två högkonjunktur för aft bryta obalanserna i vår inhemska ekonomi. Närsituafionen vänder och när konjunkturen går in i eff svagare skede fr, o, m,, kommer därför de som då har ansvaret för den ekonomiska polifiken -och det lär nog gälla alla parfier - aft ställas inför brydsamma avgöranden. Arbetslösheten ligger alltjämt kvar på en för hög nivå.Trots en stark efterfrågan från utlandet på svenska produkter och enmotsvarande hög produkfionsfakt inom industrin har arbetslösheten inte inämnvärd grad kunnat nedbringas. Regeringens sysselsättningspolitik har alltsålett fill lika hög arbetslöshet under en högkonjunktur som för tre årsedan under en lågkonjunktur. Det är eft uttryck för atf man infe har särskilthöga sysselsättningspolitiska ambifioner. Mot denna bakgrund är självfallet def bestående storabudgetunderskottet ett allvarligt problem. Den höjda räntan leder nu fill ökaderäntekostnader för staten i storleksordningen . Detta sökerregeringen i krisproposifionen kompensera genom några förslag omskattehöjningar och genom en aviseradsenareläggning av vissa statsutgifter. Likväl leder regeringens krispaket tillökade statsutgifter och fill ett ytterligare ökat budgetunderskott. Detkassamässiga budgetunderskottet ökar jämfört med kompletteringsproposifionenmed 500 milj, kr,, och'det underliggande budgetunderskottet stiger jämfört medinnevarande budgetår med nästan , Defkan tilläggas aff posfen tillkommande utgiftsbehov har upptagits fill ett sålågt belopp som , vilket är det lägsta . Bådei kompletteringsproposifionen och i finansutskottets majoritetsbe-fänkandepåminns om nödvändigheten aff man också fortsättningsvis skall söka minskabudgetunderskottet, främst genom besparingar. Hur skall då denna ytterligareminskning av budgetunderskottet ske enligt socialdemokraternas uppfattning?Från oppositionens sida har budgetalternativ presenterats som visar hur mankan ta ned budgetunderskottet på ett planmässigt sätt . Regeringen och finansutskottets majoritet har emellertid infevelat ge motsvarande besked. En huvudfråga i denna debatt blir därför: Vilkaåtgärder planerar regeringen för att fortsätta att minska budgetunderskottet?Självfallet rikfas denna fråga både till och till , Detre icke-socialistiska parfierna möter den aktuella budgefsituationen medkonkreta besparingsförslag, I motsats fill vad socialdemokraterna gjorde iopposition års val avstår vi från aff ställa ut växlar ,vHka vi infe tror att vi kan infria. Socialdemokraterna borde vara brända averfarenheterna av sin egen löftespolifik och av löffespolitikenssammanbrott. Då var det ju ingen ände på alla områden där ytterligare resurserskulle satsas, och den förhatliga svångremspolitiken skulle ju ersättas av OlofPalmes svängrumspolitik. När vi nu vet att detta var en orealistisklöffespolitik,inte minst pensionärerna fick ju snart erfara aft löftena sveks,borde alla parfier ha eft gemensamt intresse av atf ge en mer realisfisk bildav vad som vänfar människorna i vårt land efter höstens val, Def är ett demokratisktanständighetskrav aft partierna redovisar sina politiska framfidsplaner/örevalet - att man inte bara kommer med de söta karamellerna nu och spar de beskapillren till efter valet. Ävenmot denna bakgrund finns det alltså anledning atf rikta frågor tillsocialdemokraterna och till regeringen. Vilka åtgärder planerar ni atf ta tillefter valet? Blir det en ny devalvering i likhet med den som ni hade förberettinför val? Vilka skattehöjningar kommer aft drabba medborgarna för attklara underskottet i budgeten /87? Är det en momshöjning som väntar omhörnet för att hejda den växande privata konsumtionen? Närheltidsarbetande löntagare just får en tillfällig skattelättnad på600 kr, vore def naturligt aff de fick ett besked om hur den härpresenten skall täckas finansiellt framöver. Vilka skattehöjningar skall fillför att täcka def hål i statskassan som den här skatterabatten efterlämnar?Blir dessa skattehöjningar större eller mindre än den tillfälliga lättnad somges den här månaden? Den privata konsumtionen kommer aft få en viss ytterligare Nr 167 uppgång tack vare skatterabatten. Det motverkas i sintur Tisdaeen den höjningen av räntan och de skärpta avbetalningsreglerna. 11 iuni 1985 '"privata konsumtionen kan därför förmodas komma aff avstanna under senaredelen av 1985, Vi kommer alltså att få uppleva som en typisk Den ekonomiska valårsekonomi. Människorna kommer att tillåtas öka sin privata konsumtion Dolitiken fram till valet; därefter kommeråtstramningen atf sättas Ävenom vi inte nu kan överblicka hela utfallet av lönerörelse, är detHkväl nu möjHgt att säga aft de utlovade reallönehöjningarna intekommer till stånd. Detta orsakas främst av att inflationen blir så mycket högreän i regeringens prognos. Denna utveckling lär av fnånga löntagare komma attuppfattas som ännu eft svek. gav människorna intryck avatt åtstramningspolitikens tid var ute. Och därefter har socialdemokratiskatalare förkunnat, att så fort man hade tagit ansvar för devalveringseffekfernaskulle den tredje vägens poHtik ge resultat i form av reallönehöjningar. Såsent som i finansdebatten sade finansministern "att det nuär löntagarnas tur, av fallande realinkomsfer, att få utdelningfrån den förbättring av vårt ekonomiska läge som har inträffat. Den andraförutsättningen, som gäller vår bytesbalans, tror jag att vi kommerklara," Finansministern tillägger atf vi inte behöver "räkna mednågot som helst underskott i bytesbalansen". Det var alltså finansministerFeldts löfte . Mendef bhr inga reallönehöjningar heller. kommer människor attfå erfara att priserna stiger snabbare än lönerna och att staten dessutomplockar till sig en ytterligare del av lönehöjningarna i form av höjd skatt.Låt vara atf en tillfällig present delas ut nu i form av enskatterabatt - det slutresultat som kan avläsas blirändå en ökad skattebelastning på löntagarna. Redan regeringens påstående atfskattetrycket håHits oförändrat kan ifrågasättas under hänvisning fill attskattekvoten legat oförändrad i en högkonjunktur. Fr, o, m, 1986 lär ingaförklaringar i världen kunna dölja aft socialdemokratisk politik leder tillökat skattetryck. Vårtrecept för att komma ur detta dilemma - att de vanliga människorna ständigt förlorar därför att inflationen äter upp lönehöjningarna - är inflationsskydd i skaftesystemet. Ett inflationsskydd i skattesystemet innebär att inflationen inte automatiskt tillåts höja skatterna. Om man fått en lönehöjning som enbart täcker prishöjningarna skall inte skatfeprocenten bli högre. Det kan inte vara rimligt att en större del av en lönehöjning eller en extra förtjänst går åt i skatt än av den normala förtjänsten, Avsaknaden av eft inflationsskydd i skattesystemet leder därför till en smyghöjning av inkomst skatten, och den försvårar för löntagarna att genom lönehöjningar kompen sera sig för prisstegringarna. Ett inflationsskydd i skattesystemet skulle därför vara ett verkningsfullt instrument för att skapa ansvarsfulla löneavtali framtiden. Om löntagarorganisationerna vet att en högre inflation än förutsett inte medför en högre skattesats på de framförhandlade lönehöj- 22 ningarna, kan de ju begränsa sina lönekrav ijämförelse med ett läge där det intefinns något inflationsskydd i skattesystemet. Detär därför mot bakgrund av regeringens egna ambitioner och mot bakgrund av vadsom har hänt på svensk arbetsmarknad obegripligt att regeringen nubeslutat helt avskaffa inflationsskyddet i skattesystemet. Detta är djuptbeklagligt, och det bidrar till att öka motsättningarna i den ekonomiskapolitiken mellan oss och socialdemokraterna. Om man vill hålla inflationen nereoch underlätta avtalsrörelserna, bör man enligt vår mening behålla ettfullständigt inflafionsskydd i skaftesystemet. Då leder inte inflationenautomatiskt till ett högre skatteuttag, och löntagarna får en reell möjlighetatt lönevägen kompensera sig för prisstegringar. Skattepolitikenmåste samfidigt präglas av realism. Det är inte trovärdigt att i nuvarandebudgetsituation uflova stora och omedelbara skattesänkningar på det sätt sommoderaterna gör. Om dessa omfattande skaftesänkningar skall kunna genomföras,blir resultatet antingen socialt oacceptabla besparingar eller ett beståendehögt budgetunderskott. Detta gäller både krav på storamarginalskattesänkningar, deras krav på återgång till de gällandeavdragsreglerna och tanken på atf helt avskaffa schablonbeskattningen avfastigheter. Den ekonomiska politiken måste också inriktas på aft avregleranäringslivet, att avskaffa de kollektiva löntagarfonderna och att ökamöjligheterna för enskilda människor atf starta företag eller bedrivaverksamhet också där det offenfliga i praktiken har monopol påverksamheten. Motståndet mot en privatisering tycks i mycket vara grundat påmissförstånd. Människors, kunders, abonnenters och patienters möjligheter tillservice blir inte mindre utan större vid en privafisering. Densocialdemokratiske ekonomen säger: "När def gäller vård ochutbildning är det en kombination av förmyndarambition och fördelningspolitiskaambitioner som drivit fram den offenfliga verksamheten och som bidrar negativ inställning till privata inifiafiv. Men även detta är i och för sigförenligt med privat produkfion av tjänster," Attersätta delar av den offenfliga verksamheten och aft skapa alternativ tilldenna i form av privata marknadslösningar innebär infe bara en möjlighet tiHeffektivare och billigare produktion utan också en större variationsrikedom itjänsteutbudet, vilket bidrar till ökad valfrihet för konsumenterna ochindirekt tHl bättre service för "brukarna", Def innebär också enstörre valfrihet för dem som arbetar i offentlig sektor atf välja arbetsgivareutan aft för den skull få en sämre trygghet i anställningen. Regeringensaviserade avsikt att senarelägga utbetalningen av vissa statsutgifter /86 är ett vällovligt försök att tillfälligt komma till rättamed budgetunderskottet. En sådan senareläggning kan emellertid aldrig ersättabehovet av en planmässig poHfik för att minska budgetunderskottet. Den hardessutom den svagheten atf ställs utan möjlighet atf påverka på vilkaområden statsutgifterna skall nedbringas tillfälligt för att budgetunderskottetskall . Vi tycker därför inte att det är tillfredsställande att riksdagenförst i efterhand, dvs, vid behandHngen av budgetproposition på våren1986, skulle få möjlighet att uttala sin mening om vHka statsutgifter som skall senareläggas. Medanledning av en vpk-motion i ärendet menar vi därför aft bör geregeringen fill känna aft man för skall redovisa vilkastatsutgifter det är som skall senareläggas eller skrinläggas för aft vitillfälligt skall klara budgetunderskottsproblematiken, I längden kan emellertid självfallet den här typen avsenareläggning av statsutgifterna inte ersätta en planmässig besparingspolifik.Folkpartiet har alltsedan regeringsskiftet förordat en stramareutgiftspolitik. Med en sådan stramare utgiftspolitik hade vi inte hamnat i denkris som seglat upp. Vad som behövs är därför en långsiktigbesparingspolifik som kan ersätta den ryckiga och kortsiktiga budgetpolitik somhar präglat den socialdemokratiska regeringen. Den nuvarande politikenkännetecknas av att man gasar den ena dagen och bromsar in den andra, atf manspär på köpkraft genom skatterabatt den ena dagen och drar in köpkraft genomhöjd ränta och avbefalningsresfrikfioner , att man sänkerkrismedvetandet genom glättiga vallöften den ena dagen och varnar för tankenatt krisen är över . När i Svenska Dagbladetden skriver atf regeringen inte tänker avvika från den valda kursen harhan måhända rätt. Men vad är def för en kurs? Jo, den kurs som regeringen valt,och som han själv betecknat som den tredje vägen, kännetecknas av en pris-ochlöneutveckling - som kommer en atf tänka på 1970-falets negativa erfarenheter-, vidare av en otillräcklig finanspolitik och av hög ränta. När Kjell-OlofFeldt lovar svenska folket att fortsätta på den inslagna vägen är det alltsåett löfte om en fortsatt pris- och lönespiral, om en passiv finanspolifik, omen hög inflation och om en hög ränta. Med dessa ord ber jag atf få yrka bifall fillreservafionerna 1, 3, 4, 6, 9, 11, 13, 17 och 19, 5CARL-HENRIK (vpk): Def finns en tendens i debatten aff styckaupp polifiken i små bitar. Def gäller också de ekonomiska frågorna.Uppmärksamheten fästs än vid inflationsmålet, än vid bilaccisen, än vidmarginalskatten. Alla de enskilda frågorna är betydelsefulla, men de får infeskymma helhetsbilden. Debatten fastnar också lätt i det mest aktuella, def somsynes viktigt för dagen. Det finns emellerfid en utveckling över fiden som detär viktigt aft ständigt observera. Debatten har slutligen en benägenhet aft handlaom enskilda regeringars, enskilda statsråds eller enskilda finansmäns handlingar.Ansvaret bör förvisso utkrävas, men den polifiska analysen och ännu merahistorieskrivningen får inte begränsa sig fill enskilda subjekt. Personerna ärviktiga framför allt som representanter för klasser, intressen och strömningar.Deras handlande är begränsat av lagar och tendenser som styr den ekonomiska ochsociala utvecklingen. Under några årtionden har jag haft tillfälle att följa denekonomiska utvecklingen i vårt land - och i någon mån i världen - från denplattform som en plats i den svenska utgör. Def har i flera avseendenvarit en privilegierad ställning. Dels därför atf det givit tillfälle fillmångsidiga kontakter och studiebesök,dels därför atf är ett land som kunnat bygga upp ett relativt välståndi frihet från krig, naturkatastrofer och alltför djupgående kriser. Världensom helhet har infe haft dessa förmåner. Hundrafals miljoner människor lever iständig svält, får aldrig tillfälle att utveckla alla sina andliga ochkroppsliga färdigheter. De dör en för tidig död. Orsaken är infe lättja ellerbristande initiativförmåga, utan vidriga omständigheter som ännu ej kunnat övervinnas.Orsakerna ligger också i def ekonomiska system, imperialismens system, som deär indragna i. Frukter av def arbete och slit, som människorna i tredjevärldens länder utför, går som räntor och andra betalningar fill de rikaindustrialiserade staterna. Det försiggår en allt längre driven utplundring pådet internationella planet. Enbart de latinamerikanska länderna måste betala i räntor , tributer som framför allt tillfallerFörenta staternas finanskapital. Skuldsättningen för tredje världens länder harväxt kraftigt , men den uppges fortfarande uppgå till enmindre summa än vad som förbrukas på militära rustningar. Det är infeunderligt atf finner stark anslutning för sitt krav att demilitära rustningarna skall skäras ned och skulderna annulleras. Deekonomiska och sociala systemen skiljer sig avsevärt i olika länder. Menoavsett om det handlar om jordbruksländer, industriländer eller länder med enallt större tjänstesektor, oavsett om ägandeförhållandena är kapitalistiskaeller socialistiska, så finns det en sak som är gemensam, Def är aft grundenför samhällenas existens är arbetet - arbetet på åkrar och fält, i verkstäderoch fabriker, på kontor och i bufiker, i sjukhus och skolor. Arbetetmöjliggör människans existens, men skapar också de nya värden som möjliggörsamhällets utveckling. Detta skymmes ibland av de s, k, utvecklade samhällena,där allt större skikt parasiterar på det värdeskapande arbetet. För dem somsjälva arbetar är det emellertid en självklarhet. Arbetetsgrundläggande roll är för oss kommunister inte bara en teoretisk sats. Dennainsikt blir också en grund för våra värderingar och politiskaställningstaganden. Vi står alltid på arbetets sida gentemot kapitalet. Vianser aft arbetet skall ha hela rätfen fill de nya värden som skapas, Idef kapitalistiska klassamhället finns def bara två positioner atf väljamellan: kapitalisfklassens och lönarbetarklassens. Av detta ställningstagandebestäms också grunden för den ekonomiska politiken. Knapphändigt men klartuttrycktes detta av i hans Liten för Underklassen: "Vadär ekonomi? En vetenskap uppfunnen av överklassen för atf komma åt frukten avunderklassens arbete. Vad kallas frukten av underklassensarbete? Kan kapital existera utanarbete? Därför skulle kapitalet vara arbetets slav och icketvärtom, Ekonomisterna av överklassen säga nog atf kapital är samlatarbete, men de akta sig väl för att säga vems arbete som är samlat," Genom den privataäganderätten fill kapitalet samlas hos kapitalisterna allt större förmögenheter, som i sin fur medför anspråk påen ständigt större del av de nya värden som arbetet skapar. Grunden för dennaprocess är den kapitalistiska utsugningen. Den innebär aft arbetaren iproduktionsprocessen tvingas skapa ett större värde än som motsvarar värdet avhans mat, kläder, bostad osv. Detta större värde utgör mervärde eller profit.Den tillfaller i olika former kapitalistklassen. En av dessa former är räntan på lånbarf penningkapital.Detta kan vara nyttigt att erinra sig i tider av intensiv diskussion om räntansnivå och när kraftigt höjer räntan. Räntans nivå är alltså ingenenbart teknisk fråga. Det är också en fördelningsfråga, en fråga om vilka somlägger beslag på värden som lönarbetarna skapat. Med de höga räntor som vi haftunder 1980-falet tillfaller en växande del av det överskott som skapats iprodukfio-nen räntekapitalister av olika slag. Detta är ingen sund utveckling,I arbetarrörelsens intresse ligger att hålla räntan låg. Jag vill frågafinansministern om regeringen delar denna ståndpunkt. Det är en viktig fråga,inte minst mot bakgrunden av den senaste stora räntehöjningen. Denna motiverades ju med aft åtgärder var nödvändiga motden starka utsfrömningen av valuta ur landet. Vad som orsakade denna är icke heltklarlagt. Från sida har man ställt kravet om en särskildutredning om detta. Det är ett krav som vpk stöder. Det är viktigt att man idagens ljus drar fram de manipulationer som kapitalet bedriver över gränserna.De stora imperialisfiska koncernerna har en makt som vida överträffar mångaregeringars och riksbankers. Vpk har ställt kravet att man mera bestämt skallfillämpa de regler som finns för valutaströmmarna. Dessutom bör man skärpareglerna, så att de anställda inom ett företag får vetorätt när det gällerplaceringar av kapital i andra länder. Detta har både en ekonomisk mofiveringoch en principiell motivering. Kapitalexporten utarmar i längden näringsliveti , Den förvrider vårt lands ekonomi och gör den stympad. Det är vidarelönarbetarna som skapat de värden som bolagsherrarna beslutar atf investera iutlandet. Lönarbetarna skall enligt vår uppfattning ha rätt atf bestämma överanvändningen av dessa värden, ha en rätt aft säga nej till deras placeringutanför gränser, LO-ekonomerna diskuterar i sin vårrapport om defekonomiska läget olika förklaringar till atf valutan flyter ut ur landet. Enteori som framförts är att kapitalet anser sig kunna få en högre profitkvot iuflandet och att kapital därför "sugs ut" ur , Då skulle enräntehöjning möjligen vara verkningsfuH, En annan teori är emellertid att detfinns ett överskott på kapital i , Då skulle pengar "tryckasut" ur landet. En räntehöjning förvärrar, om denna teori skulle vara riktig,endast problemen. Det blir ett ökat sparande och minskad efterfrågan på lån.Överskottet på kapital blir ännu större och resulterar lätt i ett nytt kraftigtvalutaufflöde. Har finansministern och regeringen någon åsikt om dessabåda teorier? Def har visserligen förekommit eft visst inflöde av valuta tillSverige sedan räntan höjdes, men detta behöver inte bero på räntehöjningen. Omvissa finanspoHfiska kretsar spekulerade i en ny nedskrivning av den svenskakronans värde, så kan orsaken också, vara att de tillfälligt givit upp dessa De kansäkert återkomma längre fram i valrörelsen. Deffinns flera saker som talar för aft teorin om ett överskott av kapital i t' H f d n skulle varariktig. Det handlar naturligtvis inte om något överskott i ,, . förhållande fHlsamhällsekonomins verkliga behov, utan om ett överskott i förhåHande tillkapitalets profitkrav. Kapitalexporten från har ökat n t k Den har nuen sådan omfattning att investeringarna i svenskägda l't'kp företag utomlands tordeöverstiga investeringarna inom industrin i . företagen finns förnärvarande en stor likviditet, ett överskott på pengar som infe används förinvesteringar, som av riksbanksfullmäktiges ordförande häri uppskattades fill omkring 175 TCO-ekonomerna har i sin ekonomiska vårrapport redovisat enspecialundersökning av akfievärdenas utveckling i jämfört med andra länderunder hela perioden . 10 milj. kr. investerade påStockholmsbörsen 1937 kunde 1984 värderas till närmare 30 - i fastpenningvärde väl att märka. Londonbörsen 1937 är däremoti dag värda . hade alltså värdet påaktierna ökat i reala värden, medan det i VadTCO-ekonomerna här har redovisat är bara ett uttryck för den väldigaöverflyttning av värden som under de senaste årfiondena har skett till storaförmögenhetsägare, bolag och finansiella institutioner.