prot · G809130 · 1984-12-31 00:00:00 — Det tycksvara många som ser kulturell verksamhet som en utsmyckning av den grå vardagen,som en lyx man kan unna sig i goda tider. Men kulturen är lika viktig ochomistlig som annat som fordras för att erbjuda oss människor en människovärdigfillvaro, och kanske är den av ännu större betydelse i kärva och besvärligatider. En orsak till att besparingar slår hårt inom kultursektornär att anslagen redan från början är minutiöst prövade och fördelade på mångaolika och i regel inte så stora poster. Gör man nedskärningar, bryter man lättsönder ett känsligt system och åstadkommer en proportionellt sett mycket störreskada. Bara några procents nedskärning inom ett område med små och nogaspecificerade anslag medför att många människor kan bli arbetslösa, människorsom ofta är mycket högt specialiserade och därför kan få svårt att finna andraarbetsuppgifter. Effekterna blir stora även för kulturkonsumenterna genom attmöjligheterna att få del av ett kulturutbud drastiskt minskar. Anslag tiU kulturverksamhet m. m. Vi vill att så många som möjligt skall få del av kulturenoch engageras i kulturskapandet. Entusiasm och idealitet kan bära långt meninte hela vägen. Besparingar kan i nuvarande statsfinansiella lägenaturligtvis inte lämna någon sektor av samhällslivet oberörd. Men man kan intei besparingsarbetet låta sig styras av enkla rättviseprinciper som säger attalla verksamheter skall drabbas lika hårt. I kärva tider måste vi slå vakt omdet som är särskilt väsentligt och värdefullt. För hör kulturen ochkulturpolifiken dit. Behovet av utbyggt stöd för de olika grupperna avkulturarbetare är stort. Den ekonomiska otryggheten är större för dem än förkanske någon annan yrkesgrupp i samhället. föreslog därför ien bred partimotion att på ett antal punkter statens stöd skulle räknas upp föratt bereda arbetsmöjligheter och förbättrad trygghet åt författare, konstnärer,tonsättare, musiker och dansare. Samtliga dessa förslag avstyrks nu av kulturutskottetssocialdemokrater. Det gäller inkomstgarantier för konstnärer, visningsersättningåt bild- och formkonstnärer, utställningsersättning, anslag till tonsättarfond,ökad konsertverksamhet genom Rikskonserter och en förstärkning av Dramatensresurser. På en punkt har socialdemokraterna medverkat till enförbättring. Tillsammans med ökar de biblioteksersättningen med 1öre utöver vad regeringen har föreslagit, medan , och vpkvelat räkna upp denna ersättning med ytterligare . Vi beklagar attsocialdemokraterna och inte kunde sträcka sig längre. På några punkter har en majoritet i utskottet kunnatgenomdriva förbättringar mot socialdemokraternas vilja. Det gäller anslagettill som räknas upp med ,utöver vad som föreslagits i budgetpropositionen. Det gäller vidareforskningsverksamheten vid . Det gäller framför alltanslaget till , där utskottet vill öka anslaget tillföreställningsverksamheten för att kompensera bortfallet av bidraget från landstinget.Jag hade gärna sett att socialdemokraterna avstått från att reservera sig pådenna punkt. borde få vara vår gemensamma stolthet ochvårt gemensamma ansvar. Även om vi i utskottsarbetet alltså på några punkterlyckats genomdriva vissa förstärkningar kvarstår det stora problemet:kulturarbetarnas ekonomiska villkor. , och vpk reserverarsig därför till förmån för ett krav på en förutsättningslös utredning om dekonstnärliga och litterära yrkesutövarnas läge i vårt samhälle. Vi syftardärvid särskilt på skatte- och avgiftsfrågorna, där konstnärerna kraftigtmissgynnas av det förhållandet att de betraktas som företagare utan att varadet, I utskottet har socialdemokraterna som argument för attavstyrka så gott som alla krav på förbättringar för de konstnärliga ochlitterära yrkesutövarna anfört att det saknas pengar. Det kunde möjligen varaett respektabelt argument ända fram till den dag då regeringen presenterade sinproposition om skattereduktion för löntagare. Där föreslås att 2 000 milj, kr,skall strös ut över friska, heltidsarbetande löntagare. Men det finns inteutrymme för en enda krona i stöd till de frilansande konstnärerna, dvs,merparten av de svenska kulturarbetarna. Mot den bakgrunden blir den självklara frågan tillsocialdemokraterna: Hur kan ni ha råd att ge 2 000 milj, kr, till löntagarnaoch säga er sakna resurser för att satsa en handfull miljoner påkonstnärerna? som jag yrkar bifall till alla dereservationer som bär mitt vill jag upprepa frågan tillsocialdemokraterna: Hur kan ni ha råd att ge 2 000 milj, kr, fill löntagarnaoch säga er sakna resurser för att satsa en handfull miljoner påkonstnärerna? Anslag tiU kulturverksamhet m. m. 5CARL-HENRIK (vpk): Det är några frågor som enligt våruppfattning står i främsta frontlinjen när det gäller kulturarbetet i vårtland. Den första är att värna och förmedla det svenskakulturarvet och vårt internationella mänskliga kulturarv, som hotas avförflackning genom den kommersiella s. k. masskulturens olika alster och genomden kommersialisering över huvud taget av kulturlivet som starka krafterförsöker åstadkomma. Den andra uppgiften, som vi ser som oerhört väsentlig , är att stödja utvecklingen av nya djärva uttryck i form och innehåll påolika kulturområden . Det är också en verksamhet som i hög grad hotas avprofitintressenas allt starkare ställning på den kulturmarknad som är enrealitet för många kulturarbetare. Den tredje viktiga uppgiften är därför att över huvudtaget verka för att skapa krafter mot kommersialiseringen av kulturen på olikaområden. Det finns också en fjärde uppgift som vi tycker ärväsentlig och som i någon mån har tillgodosetts av det kulturministern säger ibudgetpropositionen . Det är kravet på en decentralisering av kulturlivet ivårt land till arbetslivet och till boendet. Det är en grundläggande uppgiftdär oerhört mycket ännu återstår att göra. Jag tror det är fel att ställa debägge frågorna, decentralisering till arbetslivet och till boendet, emotvarandra. De hänger samman och måste vara led i en sammanhängande politik. Omman, som några av de borgerliga partierna vill göra, framträder som motståndaretill anslag till utveckling av det kulturella livet på arbetsplatserna, tyckerjag att man gör sig skyldig till ett brott mot de principer förkulturutveckling i vårt land som alla partier har förklarat sig var eniga om. I det betänkande vi diskuterar har blandats sammanolika principiella frågor och olika ekonomiska frågor. Jag tycker att det ärnågot olyckligt, därför att det betyder att den här debatten måste handla om såoerhört mycket att det varken blir hackat eller målet i de korta inlägg som vigärna vill begränsa oss till. Jag tror att det hade varit bättre om vi fått ensärskild debatt om de principiella problem som föreligger på kulturpolitikensområde och en annan debatt om de olika anslagsfrågorna. Men det kan vara ettönskemål för ett kommande år. Bland de principiella frågorna framträder en rad problemsom har att göra med kulturarbetarnas centrala ställning. Kulturen är enalltför allvarlig fråga. Anslag till kulturverksamhet m. m. om jag får travestera ett annat uttryck, för att man skalllåta kulturarbetarna avgöra frågan. Men vi vet alla vilken avgörande insats somde konstnärliga yrkesutövarnas arbete utgör när det gäller både försvaret avkulturarvet och utvecklingen av nya djärva linjer på kulturens område. Men föratt kunna arbeta med kultur krävs det, som alla begriper, en viss ekonomisktrygghet och vissa arbetsmöjligheter. Kulturarbetarna har enligt vår uppfattning fått sinposition försämrad i ekonomiskt avseende under det senaste årtiondet.Inflationen, den allmänna krisen har slagit särskilt hårt mot de kulturelltverksamma yrkesutövarna. Därför har vi i utskottet ställt oss bakom kravet påen utredning om kulturarbetarnas ställning. Det finns visserligen material atttillgå från olika håll, men vi tycker inte att detta ger en tillräckligtallsidig belysning av kulturarbetarnas situation och menar därför att det är enviktig uppgift just att göra en sådan analys och en sådan prövning avkulturarbetarnas ställning som föreslås i en reservation från tre partier. Med denna fråga sammanhänger två andra principiellafrågor. Den ena gäller förhandlingsrätten för författarna och derasorganisation i fråga om biblioteksersättningen. Det är ju en gammal fråga. Vihar mycket länge tagit ställning för kravet från upphovsmännen på förhandlingsrätt.Man har skjutit på beslut i frågan med hänvisning till den sittandeupphovsrättsutredningen som fortfarande inte är färdig. Men hur länge skallförfattarna behöva vänta på att man kommer till resultat? Och hur länge skallde behöva acceptera den försämring av sin situation som faktiskt har inträtt? Vi tycker att borde göra ett bestämt uttalandenär det gäller frågan om förhandlingsrätt beträffande biblioteksersättningen.Den bör behandlas med förtur. Det är rimligt att regeringen framläggerförslag till om hur denna fråga skall lösas. En annan principiell fråga gäller utställningsersättningenför bildkonstnärer. Det är snart sedan kulturutskottgjorde ett uttalande där man sade: "Utskottet ställer sig helt bakomprincipen att konstnärerna bör ersättas för sin medverkan i utställningar.Utskottet delar också den i olika sammanhang framförda uppfattningen att ettstatligt stöd är motiverat och nödvändigt för att principen omutställningsersättning skall kunna realiseras." Men än är fråganolöst. Åter får vi höra att frågan bereds. På den här punkten bör ,för att påskynda denna ständiga beredning, uttala att frågan omutställningsersättning för bildkonstnärer måste lösas. Ytterligare ett principiellt problem som behandlas iutskottsbetänkandet är ställningstagandet till det som kallas för sponsorering,eller förkortat sponsring med det svenska uttryck som har vunnit en viss hävd.Det är viktigt att man klargör för sig vissa objektiva förhållanden när manskall diskutera den frågan. Det första är att man inte får förväxla sponsorshipeller sponsring - detta begrepp som är hämtat från - med det gamlamecenatskap som har förekommit under borgarklassens hela ställning som ledandeoch finansiellt mäktig klass i historiens utveckling och som även förekomtidigare då det var kungar, kejsare och adel som framträdde som mecenater. kallas sponsring är någonting annat. Låt vara attdet fanns furstar och att det fanns nyborgerliga kapitalister som kanskeutnyttjade konstnärer för att popularisera sin bild bland allmänheten, mendetta var ändå en rätt oskyldig verksamhet jämfört med det sätt på vilketdagens transnationella företag försöker utnyttja kulturen för sin egenmarknadsföring - som ett direkt led i strävan att nå en stark position påmarknaden, att kunna sälja mer av sina produkter och att kunna ta mer betaltför dessa produkter. Det är ju i det syftet som de stora företagen försökerengagera konstnärer, författare och kulturella institutioner som slavar på sintriumfvagn. Jag tror att den principiella skillnaden är viktig att framhålla.Många människor tycker: Herregud, det är väl bra att det finns folk som harpengar som ger bidrag till författare, konstnärer och kulturella institutionersom annars inte har råd att driva sin verksamhet. Men sponsring är någontingprincipiellt annorlunda. Det innebär att delar av kulturen inlemmas i de storaföretagens marknadsföring. Det är någonting de vill sätta i knapphålet för attförbättra den bild allmänheten har av dem och för att kunna sälja sinaprodukter. Vi tycker att , som är det folkvalda organet iSverige och principiellt måste ta ställning i sådana frågor, bör säga ettbestämt nej till sponsring. Vi tycker inte att det som har sagts frånregeringens sida är tillräckligt bestämt och klart, och inte heller det som nusägs av socialdemokraterna i kulturutskottet. Men ännu mindre förståelse harvi naturligtvis för ståndpunkt. De uttrycker sin sympati försponsring och menar att det är någonting legitimt och riktigt. Att däremotanslå pengar för att utveckla kulturell verksamhet på arbetsplatserna ärfelaktigt! Bara den motsatsställningen avslöjar attityd till dehär frågorna. Jagövergår så till de anslagsfrågor som det här har gällt. Från vpk:s sida menar vi att man måste ta ställningprincipiellt till de frågorna. Det är självklart att det finns problem med det storaunderskottet i den svenska statsbudgeten, att det finns ett behov avsparsamhet. Men frågan är om man kan använda detta argument för den nedskärningpå alla områden som äger rum. Vi tycker den principiella hållning man måsteinta är att nedskärningar inte får äga rum när det gäller anslagen tillkulturen. Man måste se den frågan också mot bakgrund av den försämring avkulturarbetarnas ställning och av de kulturellt verksammas position isamhället som skett . Det handlar inte om förfärligt mångamiljoner jämfört med hela statsbudgeten, men det handlar, som jag sade, om attinta en principiell hållning i de här frågorna. Vi vill visa vårt stöd för kulturministerns inställningoch hans kamp för att inom regeringen få fram så stora anslag som möjligt närdet gäller kulturverksamheten. Men på många punkter har han tydligen intelyckats, och det har föranlett oss att ställa förslag om förbättringar jämförtmed propositionen. Jag skall inte ta dem i detalj, men jag skall nämna deviktigaste. Vi vill ha en förbättring av biblioteksersättningen till44 öre. Vi tycker det är ett helt rimligt minimikrav. Anslag till kulturverksamhet m. m. 2 protokoll 1984/85:130-132 Anslag tiU kulturverksamhet m. m. Vi vill ha ett anslag till visningsersättning fillkonstnärerna. Vi vill haökade anslag till de fria grupperna och till centrumbildningarna. Vi anser att Dramatiska teatern bör ges bättre ekonomiskavillkor, detta motiverat bl, a, med att vi tror att de stormar som dragit genomDramatens lokaler bl, a, har att göra med de knappa ekonomiska omständigheterunder vilka man tvingats bedriva sin verksamhet. Vi vill ha ett anslag fill , och vi vill ha ett särskilt anslag till fornminnesvården, somhotar att förfalla. Våra förslag sträcker sig alltså över en rad områden, menvi tycker att det på alla dessa punkter finns mycket starka objektiva skäl förförbättringar, jämfört med förslagen i propositionen. Det är bara någon vecka sedan vi här i riksdagendiskuterade förslag om en s,k, skatterabatt, som hade knutits samman medresultaten av årets avtalsrörelse. Vpk var motståndare till den principiellauppläggningen av denna skatterabatt. Vi ansåg att det fanns ett behov av attlindra skatteläget för stora grupper i samhället, men detta menade vi skullegälla också pensionärerna och de mindre företagarna, till vilka ju kulturarbetarnapå ett egendomligt sätt räknas. Om de övriga partierna i hade godkäntvpk:s förslag på den här punkten, hade också kulturarbetarna blivit delaktigaav den här rabatten, som redan har förts in i diskussionen av Jan-ErikWikström, avslog samtliga övriga partier vpk:s förslag, och det vill jagbeklaga. Från kulturarbetarnas sida hade man som ett alternafivtill skatterabatten fört fram förslag om vissa höjningar av kulturbidragen, Detgällde biblioteksersättningen, och det gällde också vissa andra poster. Någrapartier försökte lägga fram sådana konkreta förslag här i kammaren. Dettaavvisades emellertid av formella skäl, och de kunde därför icke framföras. När dagens beslut skall fattas finns emellertid enmöjlighet att ge ökade kulturanslag på vissa punkter och att därigenom också gekulturarbetarna delaktighet i den förbättring av det ekonomiska läget som storagrupper av löntagare skulle få genom skatterabatten. Detta kan man göra genomatt stödja vpk:s reservationer. Man kan även på vissa punkter göra det genomatt stödja folkpartireservationerna. Man måste varje gång i utskottsbehandlingendiskutera vilka förslag tillförbättringar man vill stödja. När det gäller vissapunkter är representant ensam, på andra råder samförstånd mellanflera partier. Mot bakgrund av att har avvisat förslaget om att ävenkulturarbetarna skall bli delaktiga av skatterabatten kommer vår partigrupp häri dag att även stödja vissa folkpartireservationer, där man kräverförbättringar av kulturanslagen. Med detta vill jag yrka bifall till alla dereservationer som vpk:s representant har underskrivit i det här betänkandet ochi övrigt till utskottets hemställan. 6 ING-MARIEHANSSON (s): Inledningsvis vill jag framhålla attkulturbudgeten , trots ett kärvt ekonomiskt läge, i väsentliga avseendeninnebär viktiga steg i arbetet med att uppfylla de kulturpolifiska målen. Det servi som mycket tillfredsställande. Den främsta och vikfigaste åtgärden är kanskeatt de ålagda besparingskraven inte har fått fullt genomslag på kulturområdet.Men det är också mycket tillfredsställande att de regionala teatrarna nufilldelas ytterligare 28 grundbelopp och att de regionala museerna får enökning med 12 grundbelopp. Det innebär ett fullföljande av detregionaliseringsarbete av kulturen som har pågått sedan 1974 årskulturpolitiska beslut. Litteratur- och biblioteksområdet får också enförstärkning, och det kommer vi att behandla i kammaren i samband med denkommande proposifionen om litteratur och folkbibliotek. Inriktningen mot kultur i arbetslivet, kultur i skolan ochkultur i boendemiljön ger också en viljeinriktning och ett utrymme förmetodutveckling i syfte att väcka kulturintresset samt att förstärka den egnaförmågan hos människor genom delaktighet och skapande verksamhet, GunnarThollan-der kommer senare att tala mera om kultur i arbetslivet. Till detta betänkande finns det inte mindre än 55reservationer fogade. Det är därför omöjligt för mig att som nästan endarepresentant för utskottets majoritet bemöta varje reservation. Jag kommerdärför att försöka att mer principiellt utveckla vad jag anser i stort skiljerde olika inriktningarna åt, I kulturutskottet finns det en bred pohtisk enighet bakomde politiska mål som vi slår fast och som vi uttrycker - utom från ,som här markerar, och som också har markerat, en annan inriktning, moderata gruppmotionen till kulturutskottet, med som förstanamn, framhålls det att "mångfalden är viktig, S, k, kommersiell kulturfår därför inte dömas ut. Att kulturen är kommersiellt gångbar visar bara att denefterfrågas av många männniskor," Hur vill då åstadkomma den mångfald som vialla eftersträvar? Om man ser på de delar av kulturbudgeten som behandlas idetta betänkande, finner man att vill skära ned kostnaderna med ca30 milj, kr, i förhållande till regeringens förslag. Om man ser fillkulturbudgeten i något vidare mening och inkluderar t, ex, stöd tillorganisationstidskrifter samt ungdomsstöd i olika former, kan man konstateraatt nedskärningarna hamnar på 166,7 milj, kr. Tar man vidare hänsyn tillstödet för studieförbundens verksamhet ökar den moderata besparingen medytterligare 103,2 milj, kr, I de anslagen ryms väldigt många arbetstillfällenför kulturarbetare inom olika områden. Inom de delar av kulturområdet som jag har räknat uppskulle alltså statsbidragen minska med 299,9 milj, kr, - 300 milj, kr,, om manrundar av. Det är inte tårtsmulor eller bakelser utan en rejäl bit avkulturkakan. Hur villdå kompensera för de minskade statsbidragen? De vill rekommenderakulturinstitutioner av alla slag - och här citerar jag mofionen - "en mermarknadsanpassad prissättning", alltså krav på en högreavgiftsfinansiering, som det klart uttrycks i motionen. Man säger vidare attmedborgarnas skapande kulturella aktiviteter i större utsträckning bör kunnafinansieras av deltagarna själva. Vid kulturinstitutionerna är avvägningenmellan kravet på ökade publikin- Anslag tiU kulturverksamhet m.m. Anslag tiU kulturverksamhet m. m. takter och kravet på uppsökande decentraliserad verksamheten ständigt aktuell fråga. Större orter med stora lokaler kan få betydandeintäkter, medan glesbygden och yttre kommundelar har litet publikunderlag ochen-ovan publik, vilket kräver mer publikarbete men ger mindre intäkter. Denmoderata ekvationen går inte ihop med de kulturpolitiska målen. Vi menar att många institutioner är för små. De har etttryck på sig att bibehålla omfattningen av och kvaliteten på verksamheten,som nytillkommande resurser inte förslår långt för både uppsökandeoch turnerande verksamhet, I detta sammanhang är det alltså mycket tillfredsställandeatt man i proposifionen nu har kunnat föreslå en kraftig förstärkning avgrundbeloppet fill teatrar och till de regionala museerna. anvisar också en annan väg för kulturstöd. moderata motionen 2220 heter det: "För moderata samlingspartiet är detnaturligt att vara positivt till s. k. sponsring av kulturverksamhet. Finns detutrymme för stöd av kulturverksamhet från enskilda och företag kan kulturlivetsberoende av stat och kommun minska. Vi ser inte sponsring som ett sätt attspara på de statliga kulturanslagen utan som en väg att främja ett dynamisktkulturliv." Jag villgöra några kommentarer till denna skrivning i denmoderata motionen, en skrivning som återfinns också i de moderatareservationerna. Att man vill åstadkomma mångfald och kvalitet genom attdra in bidragen ger en besk smak av det förkättrade synsättet att en konstnärskulle bli mer konstnärligt skapande i svält och armod. Nåväl, man hänvisaralltså till företagsstöd och stöd från enskilda mecenater. sägs i denmoderata motionen: "Stöd och bidrag styr alltid, men är nödvändiga för attvi skall kunna värna om de kulturskatter som tidigare generationer givit ossoch för att garantera ett kulturellt nyskapande." Således: Den enskilde konstnären får, enligt ,finna sig i att behaga för att få stöd. Jag drar den slutsatsen av deras egenmotion. Vi socialdemokrater tror att de konstnärliga yrkesutövarnainom olika områden nog hellre föredrar den kvalitetsbedömning som sker genomden modell som finns uppbyggd för stöd och bidrag och som utvecklats i samrådmed kulturarbetarna själva, varvid aktiva kulturarbetare har ett avgörandeinflytande. säger att en mer spridd och osystematiseradmodell skulle ge mer inflytande. Det är emellertid inte någonting somefterfrågas av kulturarbetarna, konstnärerna. Att man vill avskaffa kulturrådetberor närmast på, som jag uppfattar det, att man inte vill ha ett organ som kanargumentera för tillgodoseende av de behov som finns inom kulturområdet och somkan förutse konsekvenserna och effekterna av olika åtgärder. Man säger sig inte se sponsring som ett sätt att spara,som det är just det man gör i de moderata motionerna. Jag tycker attdetta ger ett klart intryck av falskskyltning. Socialdemokraterna har i årets betänkande liksom iföregående års en reservation där vi utvecklar vår syn på sponsring. Vi villinte, som vpk, helt ta avstånd från olika former av privat stöd ochföretagsstöd. Men vi anser att utskottsmajoriteten inte tillräckligt framhåller deeffekter ett beroende av sponsorstöd kan få för konst som söker nya vägar. Vianser att regeringen noga bör följa utvecklingen beträffandesponsorverksamheten. försökte göra en definition av begreppetsponsorverksamhet. Någon sådan definifion har vi inte i något sammanhang enatskring, men jag kan instämma i att det är vikfigt att vi klarare än hittillspreciserar vilken betydelse vi lägger in i begreppet. Jag yrkar alltså bifall till reservation 6 angåendesponsring och avslag på utskottets hemställan i denna del. När det gäller det statliga stödet till regionalkulturverksamhet begärs i en moderatreservation en översyn av det statligastödet för det ändamålet. Det gäller själva bidragskonstruktionen. Dessutomfinns det en centerreservation där man begär en översyn av detta stöd. KarlBoo utvecklade detta i sitt inlägg. Denna fråga har ingående belysts i utredningStaten, kommunerna och kulturpolitiken. Den arbetsgrupp - gemensam förkulturrådet. och - som arbetade framrapporten har ingående motiverat varför den nuvarande bidragskonstruktionen harfungerat väl. Arbetsgruppen anser att man utifrån denna konstruktion bör kunnagöra de förändringar eller kompletteringar som kan aktualiseras. Moderatena ikulturrådets styrelse har reserverat sig, medan de centerpartis-tiskaledamöterna däranslutit sig till arbetsgruppens bedömning.