prot · G80959 · 1984-12-31 00:00:00 — Jo,det innebär att de sjuka pafienterna måste åka med ambulans in till lasaretteti för att där få den vård de behöver. Men den vården hade de ju kunnatfå hemma av den kvinnliga sjukgymnasten och samma nära kontakt som tidigare.Det är, som sagt, ytterligare ett exempel på hur det går när man försöker attpolitiskt styra människors välfärd och trygghet. Låt mig ta ett sista exempel, herr talman, och jag ber omursäkt för att det tar litet . Så som fick jag kontaktmed en kvinna här i som under hade gått hos enfrifidsprakfiserande gynekolog. Hon ringde dit för attbeställa tid för sin åriiga kontroll. Du är välkommen, blev svaret, men frånoch med nu kostar det , eftersom vi inte längre får vara med isjukförsäkringssystemet. Kvinnan blev givetvis konfunderad. Hon ringde fill sinegen vårdcentral och begärde besked om hur hon skulle göra. Hon vill komma ditför ett rutinbesök. Man säger då på vårdcentralen: Hit får ni inte komma. Vihar inte kapacitet för årskontroller, enbart för fall där det finns misstankeom sjukdom eller där det finns någon liknande orsak. Vi rekommenderar er attsöka upp en privatpraktiserande läkare. Här har vi verkligen den totala rundgången, herr talman.Man kan fråga sig: Håller sjukvårdshuvudmännen på att spela rysk roulett medsvenska pafienter? Jag förmodar att sjukvårdsministern, som enligttidningsuppgifter också går till privat gynekolog, har haft större tur än denhär Stockholmskvinnan och att sjukvårdsministerns läkare har fått ett sådanthär avtal. Denna Stockholmskvinna får nu betala . för sitt besök, underdet att sjukvårdsministern får betala utifrån gängse läkartaxa. Den här Stockholmskvinnan betalar precis lika mycket isjukersättning fill som sjukvårdsministern gör. Detta visarhur orimligt det här systemet är. Jag skulle vilja vädja tillsjukvårdsministern att ni erkänner att ni gjorde fel. Ändra på beslutet! Setill att människors valfrihet och människors önskemål får något litet utrymmeockså på sjukvårdsområdet! Jag har visat påexempel som inte är extrema. Det finns säkerligen rader av liknande exempel närdet gäller Dagmaröverenskommelsen. Jag skall vara så snäll att jag tror attsjukvårdsministern och majoriteten i riksdag fattade detta beslututifrån en ambition att det skulle bli bra, att man skulle få ut läkare iglesbygden, att det skulle bli glädje, fröjd och gamman och att alla skulle fåsin service. När vi nu har vandrat denna korta väg efter Dagmarbeslutet, ser viatt denna målsättning inte kommer att uppfyllas. Det kommer att bli en direktmotsatt effekt. Vi vet att man i , där manhalverar antalet patientbesök hos fritidspraktiserande läkare, i stället kommeratt få inrätta 25-30 stycken nya läkartjänster inom . Detta gällerinte bara för landsfing. Man har samma tankegångar i Göteborg.Man måste, enligt sjukvårdsministerns egen utsago här i denna talarstol förnågra minuter sedan, hantera frågan på det sättet. Säger man nej tillpatientbesök hos privatpraktiserande läkare, är det sjukvårdshuvudmännensuppgift att anställa nya läkare som skall ge den service som defritidspraktiserande har gett. Vi skall emellertid ha klart för oss att majoriteten idenna kammare sade: De fritidspraktiserande läkarna finns i överhettadeområden, i områden där vi har ett för stort utbud av läkare. Därför säger vinej. Jag förmodar att man då inte trodde att man skulle ersättafritidspraktiserande läkare med nya heltidsanställda läkare inom landstinget.Det är precis samma överhettning man får i det fallet. Här är en total brist pålogik i resonemanget. Det är en kvalificerad politisk saltomortal man gör. Detkommer - och jag vill fråga om det inte är så - att bli pådet här sättet: När landstingen i dessa områden där man sloparfritidspraktikerna och där man har haft ett för högt serviceutbud tvingas gå utoch anställa nya läkare och tar dem i från den läkartillgång som finns, kommerde nya läkarna givetvis inte att tas ifrån det egna upptagningsområdet. De kommeratt tas från glesbygden, från de mindre attrakfiva sjukvårdsområdena. Därförfår Dagmarbeslutet den absolut motsatta effekten mot det som var väntat.Servicen för patienterna försämras. Läkare tas från glesbygden till de områdensom nu har fritidspraktiserandé läkare för att fylla de behov som politiskt harskapats genom detta beslut. Detta visar inte någon större ambition, herr talman, närdet gäller trygghetsfrågorna. Jag skulle vilja uppmana svenska folket, ochframför allt de patienter som inte längre får vara kvar hos sinafritidspraktiserande läkare, att åka fill och läsa den affisch därsocialminister i helfigur står och säger: Slå vakt om tryggheteninför valet. Jag rekommenderar dessa patienter att i samlad trupp åka dit ochta del av den trygghet som och socialdemokraterna vill ge demsom nu förlorar rätten fill de läkare de tidigare haft. Allra sist skall jag citera en insändare i entidning från en handikappad 38-åring som är cp-skadad sedan födseln. Hon geruttryck för sin oro över detta beslut: "Jäghar haft sjukgymnastik sen jag var och klarar rrtig inte Jag har haft min sjukgymnast i nästan tio år.Jag trivs med henne och jag känner mig trygg med henne, hon vet hur jagfungerar osv. Varför ska jag då inte ha rätt att ha henne kvar bara föratt ni skall ändra på sjukvården? Och de som då drabbas värst är vi handikappade, för vi harsvårare att få tag i både sjukgymnaster och läkare. Dessa vågar inte ta emotnär de får höra att man har ett handikapp. Ska man inte ha rätt att få välja sin läkare ochsjukgymnast längre? Det tycker jag är både skrämmande och upprörande." Jag vill instämma i vad denna kvinna säger, och jag skullevilja uppmana sjukvårdsministern: om! Gör vad sjukvårdsministern kan föratt vi skall få tillbaka en bättre tingens ordning på detta område! Under detta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Anf..68BJÖRN (): , som har framställt eninterpellation i detta ärende till sjukvårdsministern, är förhindrad att taemot svaret , och jag skall därför göra det i hennes ställe. Jag kan göradet mot bakgrund av att statsrådet och jag hade en debatt här ikarnmaren för , , när beslöt attinföra det nya ersättningssystemet för läkarbesök. Vi som var emot detta system sade då att det kommer attinnebära att sjukvårdshuvudmännen, dvs. landstingen och i några fallkommunerna, får bestämma om en offentligt anställd läkare får ha fritidspraktikeller inte. I en del fall blir det säkerligen inte några större förändringar,utan sjukvårdshuvudmännen kommer att vara generösa mot befintligafritidspraktiker. Men på andra håll i landet kommer man att utnyttja dennamöjlighet till att inte bara sätta stopp för etablering av nyaprivatpraktiserande läkare utan också tvinga ett antal nu befintligafritidspraktiker att stänga sina mottagningar. Statsrådet sade för att honinte trodde att det skulle behöva bli så. Det föreliggande förslaget har intetill syfte att minska den privata sjukvården eller patienternas valfrihet, sadestatsrådet. I interpellationssvaret uttrycker sig sjukvårdsministernnu något annorlunda. Hon säger att sjukvårdshuvudmännen, "om de skulle viljaavskaffa verksamhet som fritidspraktiserande bedriver, måste erbjuda annan vårdi stället". Mot bakgrund av vad vi vet genom vad som har hänt är detnaturligtvis en intressant fråga hur detta skall ske. Det är också bakgrundentill de interpellationer som här har framställts. Som justframhöll har en del sjukvårdshuvudmän träffat avtal som inte har inneburitnågra större förändringar, medan det på andra håll har blivit rätt drastiskainskränkningar. Min fråga till är i första hand: Hurskall de patienter som genom försorg kommeratt förlora sin chans att gå till den privatläkare som de harutnyttjat - om de vill behålla ersättningen från - fä vårdi stället? Vilka alternativ finns det för den enskilde patienten? Jag antar att sjukvårdsministern kommer att säga attalternativet är den offentliga sjukvården. Min fråga är då: Har väntetidernanär det gäller den offentliga sjukvården minskat nu sedan Dagmarreformengenomfördes? Är det inte i själva verket så att väntetiderna inom ganska mångaspecialiteter ökar ytterligare? Är det inte t. ex. så att den enskilda människasom har velat söka privat öron- eller ögonläkare, med några veckors väntetid,om han eller hon vänder sig till den offentliga sjukvården drabbas avväntetider ? Är det de alternativ som socialdemokraterna haratt erbjuda de människor som vant sig vid att konsulteraprivatläkare? Ett huvudargument i debatten till förmån för detta förslagvar att det skulle bli bättre i glesbygden. Även om en och annan stockholmareoch göteborgare fick finna sig i att bli av med chansen att gå till sin vanligaläkare, fick mindre möjlighet att få läkarvård och fick vänta , skulledet vara bättre för människorna i Bergslagen och i . Vi som var emotförslaget ifrågasatte det. Vi kunde inte förstå hur en sjukhusanställd läkare iStockholm eller , när han eller hon förbjöds att ha fritidspraktiknågra kvällar , skulle förflytta sig till eller dedär kvällarna. Ändå har man vidhållit argumentet att det skall vara till förmånför glesbygden. När nu har frågat hur många läkare som harflyttat till glesbygden till följd av Dagmarförslaget presterar statsrådet enundanflykt under hänvisning till att detta icke förväntas ge omedelbaraeffekter. Det är en process på lång sikt. Jag kan inte låta bli att återkomma till det exempel somGöte nämnde. Det var från en ort i som heter . Det är enliten glesbygdsort med till närmaste vårdmöjlighet i . Därhar man haft en fritidspraktiker som har haft sin ordinarie sysselsättning vidregionsjukhuset i men som valt att använda en del av sin fritid till attge människor i denna glesbygdsort läkarvård. Den aktuella läkaren får nu intelängre ta emot patienter i , under förutsättning att han vill haersättning från . Effekten är given. I det här fallet är detmänniskor i glesbygd som berövas sin chans till läkarbesök. Mot denna bakgrund och inte minst mot bakgrunden att ni iregeringen -f. ö. också - som argumenterade för Dagmarsystemetmed motiveringen att det skulle leda till ökad fillgång till läkare iglesbygden ställer vi till er den mycket relevanta frågan: Hur mångaytterligare läkare har glesbygden tillförts sedan Dagmarsystemet infördes, ochtill vilka regioner har dessa läkare kommit? Detta är en rak fråga som bordekunna föranleda ett rakt svar. En annan problematik som har uppmärksammats i samband medatt man har satt det nya ersättningssystemet i sjön är att många av vårainvandrare väljer att söka privatläkare. Det är säkerligen naturligt med hänsyntill traditionen i de länder som dessa invandrare kommer ifrån. Den minskademöjligheten att besöka privatläkare blir här detsamma som minskade möjligheteratt få sjukvård, eftersom dessa patienter inte väljer alternativet med den offentliga sjukvården. Jag kan ta ett annat exempel, från min egen hemkommun. Jagär också ledsen, fru talman, att jag tar på mig, men i likhet medföregående talaren tror jag att man bäst belyser de omänskliga effekterna avdetta system med konkreta exempel. Det gäller här en specialistläkare, som äranställd i den kommunala sjukvården i . Han har haft fritidspraktik ettpar kvällar . Han har bl. a. tagit emot patienter som kommer frånomkringliggande län. Dessa har vänt sig till honom därför att det inte finnstillgång till motsvarande specialitet på de orter där dessa patienter bor. Omman omöjliggör för de här patienterna att få ersättning från försäkringskassanför denna typ av besök hos en fritidspraktiker, blir säkert effekten även häratt de förlorar möjligheten till relevant sjukvård. Jag har tittat på någrafall. En del har man klarat genom att slussa över patienten till iGöteborg. På det sättet kunde värdbehovet tillfälligt . Detta ärnaturligtvis också ett exempel på att det här systemet får väldigt inhumanaeffekter. De privatpraktiserande läkarnas patientunderlag är intenödvändigtvis begränsat till det län eller - som i detta fall - den kommun därvederbörande är verksam. Det kan vara fråga om en läkare som flyttat från ettlandstingsområde till ett annat och som vill behålla en del av sina patienterfrån det tidigare upptagningsområdet. I storstadsområdena-i varje fall iGöteborg-är detta påtagligt. I den mån dessa fritidspraktiker inte ansluts tillförsäkringssystemet får deras patienter inte möjlighet till ersättning frånsjukförsäkringen. Effekten blir naturligtvis också här att det hela går utöver patienterna. Jag skulle vilja ge sjukvårdsministern samma uppmaning somGöte slutade sitt anförande med. Jag tror att alla vi polifiker begårmisstag . Det gäller nog oberoende av vad vi har för partifärg. Om manhar vidtagit en åtgärd och det i praktiken visar sig att de negativa effekternaöverväger, borde man kunna erkänna sitt misstag och ändra systemet. Lägg framen proposition till årets , som ger oss möjligheter att låta de härfritidspraktikerna fortsätta att ta hand om de patienter som behöver dessaläkare! fattade beslut om den s. k.Dagmarproposifionen . Sedan har det ankommit pålandstingen att i praktiken formulera tillämpningen av riksdagsbeslutet. Det ärfemton av sjukvårdshuvudmännen som har gjort upp inför årsskiftet, medan det -om jag minns rätt - är tio som förlängt de nuvarande bestämmelserna ett kvartaleller däromkring. Jag har svårt att förstå den indignation som kommer frånGöte och . De har också gett rådet att vi skall upphäva ettbeslut som vi faktiskt inte vet hur det kommer att gestalta sig ipraktiken. Ett antal landsting har i stortsett börjat tillämpa principerna i Dagmaröverenskommelsen, medan andraännu inte har utformat exakt hur man skall göra det. Jag tycker därföratt debattörerna här är väldigt snabba att dra slutsatser. Jag kan självfallet inte bemöta eller kommentera det som idebatten har sagts om enskilda fall -det är väl inte heller så debatter skallföras i . Jag vill inledningsvis bara till båda interpellanterna sägaatt jag står fast vid de principer som en bred riksdagsmajoritet har beslutatom när det gäller ersättningen till sjukvårdshuvudmännen för att sjukvårdenskall få en annan inriktning, dvs. för att vi skall kunna leva upp till hälso-och sjukvårdslagens 2 §, där det heter att målet för hälso- och sjukvården ären god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Jag tycker detåligger oss politiker att med de medel vi har till vårt förfogande försöka setill att det blir en verklighet också för människor som inte bor i tätorter. frågar man här - och gör ett stort nummer av det - hurmånga läkare som har kommit till glesbygden med anledning avDagmarpropositionen. Man frågar också: Hur många privatpraktiserande läkare haretablerat sig i glesbygden? Det går naturligtvis inte att svara efter elvadagar. Som jag säger i mitt interpellationssvar är detta en process. Vi har juockså sett till att privatpraktiserande läkare får en högre ersättning ännormaltaxan om de etablerar sig i stödområdena A, B och C. Att intefritidspraktikern, som har en fast och trygg anställning hos ensjukvårdshuvudman, skulle flytta till glesbygden trodde jag att både GöteJonsson och skulle förstå. I så fall får han ju etablera sig somheltidspraktiker. Det gör man kanske inte om man tycker att det är bra att haen fast och trygg anställning, som man har om man är anställd av . påstod, om jag förstod det rätt, atthemjourverksamheten och hemsjukvården hade minskat. Egentligen får man beklagaatt många av de förslag som fanns i Dagmarpropositionen över huvud taget intehar diskuterats. Eftersom ni yrkade avslag på propositionen utgår jag ifrån attni inte heller ställde upp på förslagen i Dagmarpropositionen om extrastimulansbidrag när det gäller hemsjukvården, när det gäller förebyggandeverksamhet och när det gäller ökad öppenvård inom psykiatrin. Såvitt jag harmig bekant är hemjourverksamheten större än den var under de år vi hadeborgerliga regeringar här i landet. har givit ut en rekommendation om hurlandstingen bör fillämpa beslutet om Dagmarpropositionen. Tyvärr ville inteLäkarförbundet vara med ända fram - riksdagsmajoriteten, som stod bakombeslutet och som bestod av , socialdemokraterna och vpk, förutsatteförhandlingar - utan har utfärdat en rekommendation om hurdet bör tillämpas. beklagar herrar och här att det inte bliviten konform - likadan - modell för hela landet. Jag trodde annars att niföreträdde ideologin att man skall åstadkomma frihet att utforma verksamhetenmed utgångspunkt i verkligheten. Ni är ju emot en ensidig, kollektivinriktning! I det här fallet tycker jag att det är riktigt.Förhållandena kan vara olika på olika håll i landet, behoven kan vara olika,och syftet med reformen är att få flera läkare i vissa regioner och färre iandra. Jag tycker att det är ett riktigt beslut -och det borde det också vara enligt era ideologier - att man överlåter åtlandstingen att utforma det såsom de tycker att det skall vara inom derasregion. Debatten här går i stor utsträckning ut på att manbehandlar läkarna nonchalant, men det står väl ändå klart för defritidsprakfiserande läkarna i och med riksdagsbeslutet - nu utgår jag ifrånatt det är de som ni är oroliga för, eftersom de heltidspraktiserande läkarnaju automatiskt ansluts till - att det här skulle bli enförändring, att det var landstingen där vederbörande är anställda som skullediskutera om och i vilken utsträckning läkarverksamheten skulle kunna bedrivasunder fritiden. Jag känner alltså inte någon oro och kan inte riktigt delta imedömkan med fritidspraktikerna. Jag känner större medömkan med varvsarbetarnavid Uddevallavarvet, som befinner sig i den situationen att de kan mista sinaarbeten, än med de fritidspraktiserande läkarna, som har en fast och trygganställning med hygglig lön. Att med sin arbetsgivare fä diskutera om och ivilken utsträckning övertidsarbete kan tillåtas är någonting som åligger ocksåandra arbetstagare i det här landet. Sedan till frågan vad det här kommer att innebäraexempelvis när det gäller . frågade vilkaintentioner som ligger till grund och undrade om man här följerDagmaröverenskommelsen. Ja, det är just vad man gör. landstingsmål är att man skall bygga ut den öppna vården i de södra och sydvästrasjukvårdsområdena, där det är brist på läkare. Där en komplettering av denoffentliga vården är önskvärd skall öppenvården förstärkas då det gäller vissa specialiteter.Man skall anlita tvåspråkiga läkare för invandrargrupper, särskilt när detgäller psykiatriker. Fritidspraktiker skall kunna komplettera deheltidspraktiserande läkarna genom insatser vid gruppläkarmottagningarna, osv.Detta är helt i linje med Dagmarpropositionens intentioner. Jag tycker inte att vi kan säga att så här blevresultatet av Dagmarpropositionen. Vi är nu inne i en process därlagstiftningen skall tillämpas. Som herrarna framhållit har det i vissalandsting gått alldeles utmärkt, medan det på andra håll inte är klart i dageller kanske har varit litet besvärligt. Till vill jag säga att jag i går tog reda påhur situationen är i . Det visade sig att man där har fattat beslut , 1985 och 1986.1 har man slutit ett avtal med ,sjukhuset. City Akuten, och sjukgymnasterna. Allahuvudintressenter är alltså överens om hur avtalet skall vara. Därför kan manför del inte påstå att fritidspraktikerna har kastats ut. Till slut vill jag säga att jag tycker att vi skall slåvakt om den sociala tryggheten för alla. Jag skulle vilja fråga hur GöteJonsson har tänkt sig att den skall kunna upprätthållas, om man minskaranslagen till kommunerna med . Vilka effekter skulle detta fånär det gäller den sociala tryggheten? 70 (): Det har blivit mig bekant att statsrådetIngvar har avblåst frihetsdebatten. Han lär ha sagt att nu finns detingen anledning att diskutera den här frågan längre. Det gjorde han visst någongång under julhelgen. Jag har förståelse för att han har gjort det därför attGertrud har verkligen visat hur socialdemokraterna ser på frihet. Hongjorde det nu i sin replik. Statsrådet säger att ni moderater kan väl inte varamotståndare till att det utvecklas olika system beroende på människors behov iolika län, i olika landsting? Nej, det är vi inte alls. Ni moderater brukar juhänvisa till verkligheten, sade statsrådet. Det är precis vad vi gör. Det ärjust verkligheten, fru statsråd, som jag hänvisar fill här. Frihet är att följamänniskornas önskemål utifrån verkligheten. Men statsrådet ochsocialdemokraterna över lag anser att det är inte verkligheten som är frihetutan det är just vad socialdemokraterna anser och tycker som är frihet. Det ärdet som är skillnaden i vår syn på frihet. Det här kom verkligen fram i dettasammanhang. Men för patienten är väl friheten precis lika viktig iSödermanlands läns landsting, där man är mycket kärv när det gäller att skapadenna frihet, som i och , där man är generösare. Förpatienten är behovet precis lika stort, men det är ju inte valfriheten hospatienten som styr utan det är majoriteten i landstingen som styr dennavalfrihet. Detta visar att socialdemokraterna inte har förstått frihetsdebattenöver huvud taget. Jag tycker inte synd om läkarna, säger statsrådet, de harsin anställning och de tjänar sina pengar. Ja visst, det är rikfigt. Det harjag sagt också. Men statsrådet glömde patienten och hoppade över på varvsarbetarnai - vad nu de har med detta att göra, om möjligen inte på annat sättän att det säkerligen också finns varvsarbetare i som mister sinläkare beroende på Dagmaröverenskommelsen. Skulle det möjligen hjälpa varvsarbetareni att han först blir arbetslös och sedan mister sin läkare och istället för att via sjukförsäkringssystemet få ersättning måste betala 200 kr.samtidigt som han är arbetslös. Det här är verkligen ett mycket märkligtresonemang. följer Dagmaröverenskommelsen, säger statsrådet,därför att meningen är att läkarna skall till södra förorterna. Men denmöjligheten hade ju före Dagmaröverenskommelsen. Detvar väl ingen som förbjöd att inrätta nya tjänster isödra förorterna. Det blir ju inga nya läkare därför att man förbjuderfritidspraktikerna att fullfölja sin verksamhet. Åter till glesbygden. Härvidlag säger statsrådet: ossvänta och se. Ja, men vi har ju redan sett vart vi är på väg. Om det är så attstatsrådet skall åka någonstans och hålla ett tal om socialpolitik ochsjukvårdspolitik och det efter en kilometer visar sig att statsrådet är på felväg, skall då statsrådet fortsätta tills hon har kört , i stället föratt vända och se till att hon hamnar på det sammanträde där hon skall hållasitt tal? Det är precis samma sak med denna debatt. Jag måste fråga: Var,statsrådet , skall de läkare tas, som skall fullfölja den servicesom statsrådet här har lovat de patientersom inte längre får gå till sin fritidspraktiker? Var finns de någonstans?Finns de i de överhettade områdena som har nämnts tidigare, där man har en godförsörjning? Har det plötsligt dykt upp nya läkare där? Eller var finns de? Det uppstår ju inte nya läkare genomDagmaröverenskommelsen, utan dem vi hade har vi. Då är det alldeles klart attnär de attraktiva områdena tvingas inrätta nya läkartjänster därför att manbegränsar fritidspraktikernas serviceutbud till människorna, så kommer läkare -det är stor risk för det -att tas från mindre attraktiva sjukvårdsområden, somredan har svårt att tillgodose läkarbehovet. I och med detta försämrasglesbygdens service just beroende på Dagmaröverenskommelsen. Man lägger ettyrkesförbud på läkarna och man begränsar valfriheten för patienterna. Man kanju inte trolla. Effekten måste bli denna. Eller är det så, statsrådet, att depatienter som har gått till fritidspraktikerna är okynnespatienter som inte harbehövt gå till läkare och att vi kan sänka vårt lakar- och serviceutbud? Då kanmöjligen resonemanget hålla, men i så fall vill jag att statsrådet säger attdet förhållandet att patienter har gått till fritidspraktiserande läkare som nuinte får fortsätta sin verksamhet är lyxkonsumtion, och det har statsrådethittills inte sagt. 71BJÖRN (): Statsrådet säger att vifolkpartister som är för variation och mångsidighet borde vara nöjda. Det ärett i flera avseenden mycket konstigt argument.