prot · G809154 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag kan berätta för atf en socialarbetaresade till mig: Vi har visserligen fått bort tvånget ur , men vadvi i stället har fått är att vi ser unga människor gå under utan aft vi harmöjlighet aff ingripa - de möjligheter som vi så gärna skulle vilja ha, 117 () replik: Det var precis vad somhände också under den gamla nykferhefsvårdslagens tid. Vi stod då många gångerhjälplösa, I def avseendet har det infe skett någon förändring. 118AINA (): I den proposition som ligger till grund försocialutskottets betänkande 31 fas utvecklingen av insatser förungdomar i samband med kriminalitet eller missbruksproblem upp. Det föreslåsolika åtgärder för att effektivisera arbete och minska riskernaför atf ungdomarna skall hamna inom kriminalvården. Förslagen fill en mild skärpning av nuvarande lagstiftningnär det gäller unga missbrukare har väckt starka känslor inom olikaorganisafioner och också hos enskilda människor. Def är förklariigt. Arbetarrörelsen har allfid bekämpat lydnadsföreskrifter,förmynderi och fvångsbehandling. Man har förordat sociala hjälpinsatser påfrivillig bas och Missbrukarvård, m. m. Ävenlagstiftningen har successivt fått en utformning präglad av mindre tvång ochmer frivillighet. Närdet gäller unga missbrukare finns def emellertid ett glapp mellanfrivilliga insatser och - om dessa misslyckas - tvångsomhänderfagande medlagens hjälp. Def finns unga människor som själva inte har insikt om hurfarligt deras missbruk är, och varken föräldrar eller socialarbetare lyckasförmå dem att sluta. De står makflösa och tvingas avvakta till dess attförhållandena blir så allvarHga atf ett tvångsomhändertagande måste fillgripas.Dessa ungdomar måste få stöd och behandling i ett tidigare skede och i mindreingripande former än vad som är möjligt när de själva infe förmår eller villbryta en destruktiv utveckling. Def är mot denna bakgrund och faktiska situation som vi skall se deförslag vi skall ta ställning fill. Jagskall nu kommentera några av de reservafioner som är fogade fillsocialutskottets betänkande. Jag gör det med utgångspunkt i de olika lagförslagen. Närdef gäller nya behandlingsåfgärder enligt LVU föreslås i proposifionen atfdenna lag kompletteras med bestämmelser som gör def möjligt för socialnämndenatf fatta beslut om atf den unge skall hålla kontakt med en särskilt utseddkontaktperson och/eller att han skall delta i behandling i öppna forme:r inomsocialtjänsten. Detta skall kunna ske även om samtycke inte har lämnats av denunge själv, om han fyllt , eller hans vårdnadshavare. Reservafion1 från vpk är föranledd av ett flertal mofioner som från olika utgångspunkterfar upp dessa frågor. En gmpp mofionärer yrkar av principiella skäl avslag påpropositionens förslag. Man anför bl. a. att förslaget strider motsocialfjänstreformens principer om frivillighet och självbestämmiande för denenskilde. Tvång, menar man, leder ofta till motstånd från den som berörs,vilket i sin tur kan få till följd aft krav förs fram på ytterligare tvång. När socialtjänstlagen och LVU antogs diskuterades bl. a, frågan ombehovet av att kunna tillsätta en kontaktperson för barn och ungdomar även utansamtycke av den unge eller hans föräldrar. Utskottet avstyrkte då ettmotionsförslag i den riktningen, med hänvisning till atf def var ett avstegfrån frivillighetsprincipen. Utskottet ansåg att det måste finnas särskilda,tungt vägande skäl för att göra ett sådant avsteg. Sådana skäl fanns inte vidden fidpunkten, och de framgick inte heller av den mofion som då behandlades. Nuhar det visat sig, vilket också konstateras i propositionen, atf det inte harvarit möjligt för att med hjälp av enbart olika slag avfrivilliga insatser ersätta bortfallet av de åtgärder för barn och ungdom somtidigare kunde vidtas oberoende av samtycke. Med stor sannolikhet har dettalett till aff fler unga lagöverträdare än fidigare nu tas om hand inomkriminalvården i stället för atf ges vård inom . Enligt utskottetär detta en utveckling som med all kraft måste stävjas. Utgångspunkten börnaturligtvis vara atf unga lagöverträdare skall tas om handinom , som har betydligt bättre behandlingsmöjligheter änkriminalvården när det gäller underåriga med olika slag av sociala problem. Omungdomar ådöms skyddstillsyn på grund av brist på behandlingsmöjligheter försocialtjänsten måste man enligt utskottet vara beredd att se över reglerna försocialtjänstens insatser. Utskottetvill också framhålla atf det egentligen aldrig har rått några delade meningarom att socialnämnden genom tillämpning av LVU måste ha möjlighet att ingripatill en underårigs skydd, även om detta innebär avsteg frånfrivillighetsprincipen, När det gäller barn och ungdom har det varit fråga omvilka åtgärder som skulle få vidtas och inte om tvångsåtgärder alls kundeaccepteras, som när det gäller vuxna missbrukare. Utskottettillstyrker de föreslagna kompletteringarna av L"VU, Enligt våruppfattning är det viktigt aft framhålla att de möjligheter som ges tiHsocialnämnden, att besluta om vissa åtgärder utan den enskildes samtycke,aldrig får utnyttjas rutinmässigt. Det måste naturligtvis ske en ingåendeprövning av vilka andra möjligheter som finns att motivera den ungemissbrukaren för en frivillig behandling. När alla dessa försök har misslyckatsskall socialnämnden emellertid kunna besluta om aft den unge skall hållakontakt med en kontaktperson eller delta i behandling i öppna former. Det är naturligtvis alltid svårt att hitta en lämpHg avvägning mellanfrivillighet och tvång. Men aff bara av principiella skäl, för att man är emotalla slag av tvång, lämna en ung människa åt sitt öde och låta föräldrar ochvänner passivt åse en fortsatt vandring mot allt grövre missbruk kan enligt minuppfattning aldrig vara riktigt. Jag yrkar med det anfördaavslag på reservation 1, Ireservation 2 från vpk föreslås införandet av socialförsäkringstillägg, SOFT,Enligt utskottet kan detta infe vara ett alternativ till förslagen ipropositionen, SOFT måste ses i ett vidare sammanhang, och utskottet vill ocksåhänvisa fill socialberedningen, som kommer att slutföra uppdraget meduppföljningen av socialtjänstlagen. Jag yrkar avslag påreservation 2, Ungdomari åldern som genom sitt beteende utsätter sig för allvarlig fara kanberedas vård enligt LVU endast om sådan vård är uppenbart lämpligare än annanvård, I proposifionen föreslås aft kriteriet "uppenbart" skall utgå,eftersom def kan vara svårt att konstatera att vård inom intebara är lämpligare utan även uppenbart lämpligare, I reservation 3 avstyrksförslaget av principiella skäl. Reservanterna anser aft nya tvångsmöjligheferinom ramen för LVU kommer att minska förtroendet för . bör utgångspunkten vara aft och inte kriminalvårdenskall ta hand om unga lagöverträdare. Detta bör också gälla den något äldreåldersgruppen. Förslaget ligger också i linje med socialberedningensuppfattning. Jag yrkar avslag påreservafion 3, Ireservation 4 från och föreslås atf kriteriet"allvarlig fara" skall utbytas mot "fara" när def gäller deallmänna förutsättningarna Missbrukarvård,m. 10Riksdagens protokoll 1984/85:153-154 Missbrukarvård, m. m. för ingripande med stöd av LVU, Propositionen tar inte uppdenna fråga. Men de olika förslag som läggs fram i propositionen syftar allatill att bereda ungdomar med anpassningssvårigheter vård inom socialtjänstensram. Dessa förslag, menar utskottet, tillgodoser syftet med reservanternasförslag, även om det formella tillvägagångssättet är ett annat. Vi anser ocksåatt det finns anledning att avvakta dels de erfarenheter som man nu får med deföreslagna förändringarna, dels socialberedningens översyn av LVU, Jag yrkaravslag på reservation 4, Så fill reservation 5, som far upp vårdtidenslängd. Man föreslår att det inom ramen för L"VU bör stadgas en lägstavårdtid som kan förlängas beroende på uppnåttbehandlingsresultat. Enligt nuvarande bestämmelser pågår vården tills den intelängre behövs, dvs, fills vidare. Den särskilda omprövning var sjätte månad somär föreskriven beträffande unga som vårdas på grund av sitt beteende ändrarinte detta faktum, I reservationen påpekas att i princip sammamissförhållanden som fidigare måste föreligga för att vården skall kunnafortsätta enligt LVU, Av motivuttalanden tiH LVU framgår att omprövningen varsjätte månad skall avse frågan om de omständigheter som gjort fortsatt vårdnödvändig. Häri Hgger det enligt utskottets uppfattning en begränsning, ochdärför är det angeläget att den frågan särskilt belyses i samband medsocialberedningens förslag. Reglering av vårdtidens längd är en mycket centralfråga för LVU, och därför måste det vara riktigt aft avvakta socialberedningensförslag. Jag yrkaravslag på reservation 5, höll ett anförande med mångaord och långa beskrivningar, men enligt min mening med mycket litet som varkonkret, möjligtvis med undantag av aft han yrkade bifall till samtligavpk-reservationer, gjorde häftiga utfall mot socialdemokraternai utskoffef, och det må han få göra. Han talade bl, a, om socialdemokraternasryggrads-lösa bugningar åt höger, om att socialdemokraterna fallit på knä, osv. Jag tror, , att man bör vara Htet försiktigmed att använda uttryck som "ryggradslösa bugningar åt höger". Sådanafaller gärna fillbaka på en själv i andra sammanhang. Mig veterligt vänder sigockså vpk åt höger ibland, I sitt anförande uppmanade vidare kommunernaatt infe tillämpa de nya bestämmelser som eventuellt kommer aft antas i dag.Jag har den uppfattningen, atf om man inte behöver tillämpa bestämmelserna, såskall man naturligtvis inte göra det. Det är väl i alla fall inte fråga omtvång i den bemärkelsen. Med def anförda ber jag atf få yrka bifallfill socialutskottets hemställan i betänkandet nr 31 och avslag på samtligareservafioner. 119JÖRN (vpk) replik: Def är möjligt att och jaguppfattar ordet "konkret" något annorlunda. Men jag beskrev i mittanförande en rad typer av socialpolitiska situationer, bl, a, någrabehandlingssifuationer, och för- söktesäga någonting om vad som konkret inträffar om man där beter sig på det enaeller andra sättet, I anförande fanns över huvud taget ingapraktiska och konkreta hänvisningar till något behandlingsarbete. Det är AinaWesfin som är okonkret, och jag är i så fall mera konkret. Hade jag haft längretid på mig för att hålla föredrag, skulle jag ha kunnat vara mycket konkret. Menjag skall ställa en fråga tiH apropå det konkreta. Förslaget om dets, k, mellantvånget har förkastats av alla klientorganisationer, och det harförkastats av alla organisationer av socialarbetare. Då vill jag fråga: VillAina hävda att klientorganisationerna och socialarbetarnasorganisationer har förkastat detta förslag på grund av principrytteri och pågrund av bristande ansvar för unga missbrukare? Och på vilken grund vill AinaWestin i så fall hävda atf de har gjort det? Detta påstående bHr jukonsekvensen av vad hon sade. Hon vågar tydligen inte vidgå - och tala om -attdet är bland praktikerna, bland dem som sysslar med det konkreta arbetet, somde förslag hon står bakom förkastas. Är de principryttare och likgiltiga förunga missbrukares välfärd? Är det därför de motsätter sig det som ? Missbrukarvård,m. Anf, 120 () replik: Det,är precis som jag sade i mitt anförande: Av oHka anledningar harman skilda uppfattningar - också i klientorganisafioner och blandsocialarbetare, som här talade om. Jag vill alltså påstå att detäven i dessa grupper finns olika uppfattningar, att det inte är en enhetliguppfattning. Visserligen har de officiella organisationerna förkastat det härförslaget, men det finns ju andra grupper, som icke har gjort det. Man skallväl i så fall inte generaHsera. Vihar också i utskottet blivit uppvaktade av en del organisationer. Men när vilyssnat till dessa människor har det för mig inte framkommit några ytterligareargument för att man skulle avslå detta förslag. Jag tror att def är oerhört viktigt att man fårdenna möjlighet att ta hand om dessa ungdomar, att erbjuda dem den här formen avvård i stället för aft erbjuda dem kriminalvård, som i praktiken icke är någonvård. Vi får inte stöta bort dessa ungdomar. Vi måste ta hand om ungdomarna,och def gör vi på bästa sätt med den här reformen. 121 (vpk)replik: talar om helt andra saker än def jag frågade om. Jagupprepar frågan, och försök nu svara på den! AinaWestin har sett annonsen i i går, där alla klientorganisationer avnågon betydelse och alla socialarbefarorganisationer är emot det s, k,mellantvånget. Svara då på min fråga: Tror att det är på grund avsocial ansvarslöshet och likgiltighet för unga missbrukare som dessa praktikensmänniskor, som verkligen känner till hur def står till och som arbetar meddessa problem, tar den ställningen? Vad har annars för förklaringtill att de gör det? Svara på den frågan och försök inte aft Missbrukarvård, mm. förklara bort den med att det finns en litenultrareakfionär organisation aft åberopa. Det tycker jag infe skallgöra. Socialdemokrater hör inte hemma i det sällskapet, 122 () replik: Jag tror inte att är kapabelatt svara på frågan vilka socialdemokrater som skall tillhöra socialutskottet.Jag skulle aldrig, , påstå att de som arbetar med ungdomar avdetta slag inte har ett socialt ansvar för dem. Naturligtvis har våra socialarbetaredet. Men jag kan infe finna att man med den här reformen, den här förändringen,på något sätt skulle omöjliggöra arbetet för socialarbetarna ochklientorganisafioner-na i fortsättningen. Talmannen anmälde ätt anhållit att fillprotokollet få antecknat ai:t han inte ägde rätt till ytterligare replik. Jag skall beröra båda de propositioner som nubehandlas i ett sammanhang, bl, a, därför att deras innehåll tydligt visar attregeringen för en sammanhängande och konsekvent politik på detta område. Jag tycker att regeringen med dessa förslag plus deåtgärder som beslutades vid behandlingen av narkotikapropositionen i höstasredovisar en målmedveten, klar och offensiv politik när def gällermissbruksfrågorna. Med de proposifioner som behandlas vill regeringenstimulera en UtveckHng av metoder och kvalitet och ge kommunernas socialtjänstbättre möjligheter att sköta sina viktiga uppgifter i arbetet med ungdomar ochmissbrukare. Den nya paragrafen i LVU och de föreslagna ändringarna ibl, a, socialtjänstlagen är avsedda att göra både mer effektivoch bättre för att hjälpa ungdomar ur kriminalitet och missbruk och förhindraen överströmning fill kriminalvården. Med det nya statsbidragssystemet vill regeringen gekommunerna möjligheter att anpassa vården efter lokala behov. Statsbidragetblir inte längre -som det är nu - styrande för valet av vårdformer genom attekonomiskt gynna t, ex, institutionsvård. Det blir bl, a, möjligt att utvecklamellanformer, som är anpassade till tidiga insatser. Propositionen om insatser för ungdomar harsom utgångspunkt att det är och inte kriminalvården som skallta hand om ungdomar med sociala problem. En del av förslagen tar direkt sikte på tidiga insatseroch på att motverka atf ungdomar döms till skyddstillsyn. Bl, a, föreslås efttillägg fill 12 § socialtjänstlagen, den bestämmelse som anger socialnämndensskyldigheter när det gäller barn och ungdomar. Vidare föreslås att LVU kompletteras med bestämmelser somgör def möjligt för socialnämnderna att besluta om åtgärder som kan beskrivassom ett "öppenvårdstvång". Det går inte att bortse från att utmönstringen avde mindre ingripande åtgärderna i socialtjänstlagen har haft betydelse fördomstolarnas påföljdsval. Domstolarna ställs ibland inför valet mellan attdöma till skyddstillsyn eHer att överlämna den unge till vård inomsocialtjänsten utan aft behövlig vård i praktiken kan genomföras eftersom denunges samtycke saknas. Fleraav förslagen syftar särskilt till att minska användningen av fängelsestraff. Ensärskild fråga är om ungdomar över huvud taget skall kunna dömas till fängelse.När def gäller 15-18-åringar anser jag att man allvariigt bör pröva om det ärmöjligt att helt utmönstra fängelse ur straffskalan. Det rör sig om en mycketliten grupp - 20-40 - och de flesta är ungdomar som har stora behov avvård och behandHng, Enligtvad jag inhämtat kommer fängelsestraffkommittén att lägga fram förslagsom innebär att möjligheterna att döma ungdomar till fängelse inskränksytterligare. Regeringen kommer att ta upp frågan på nytt. Genom de åtgärder somföreslås i propositionen sker en viss utvidgning av tvångsåtgärderna i LVU, Jagvill understryka att det varken kan tas som intäkt för att minskaansträngningarna att utveckla metoderna i det sociala arbetet eller för atf geupp ambitionerna aft motivera ungdomar till frivillig behandling. Behovet avmetodutveckling är oförändrat stort och det är också angeläget aft slå vakt omsocialtjänstens starka prioritering av frivilliga insatser. Detär viktigt att ha klart för sig att tvånget inte är någon metod i sig. Vad somär viktigt är att skapa en bärkraftig motivation för behandHng, måstetvångsåtgärder vidtas för att den erforderliga behandlingen skall kunnapåbörjas. Rätt använd och i kombination med ett kvalificerat behandlingsinnehållkan eft tvångsbeslut vara det medel som håller kvar den unge under den förstafasen av behandlingen. Om den därefter skall kunna fullföljas - och framförallt kunna bli framgångsrik - beror emellertid i hög grad på den relation somskapas mellan behandlaren och den unge och om den unge upplever attbehandlingen tillför honom eller henne något värdefullt, ,Tvångsåtgärder kan inte kompensera brist på kunskaper och metoder.Lagstiftningsåtgärder och behandlingsinnehåll hänger ihop. Tvångsbeslut måstealltid kopplas till att socialnämnden ställer de resurser till förfogande somkrävs för aft behandlingen skall kunna genomföras. Bådade här propositionerna har fått ett positivt mottagande i socialutskottet avfolkpartiet, och , och vad förslaget till nyttstatsbidragssystem till missbrukarvården beträffar så är det bara moderatasamlingsparfiet som har reserverat sig. Jag skulle vilja kommentera moderaternashållning som den avspeglas i dessa två utskottsbetänkandena, litet varit inne på det. Det är intressant därför att deras inställning ärganska motsägelsefull. Låt mig få försöka besvara den här frågan: Vad skulle enmoderat politik få för följder för vården av ungdomar och vuxna medmissbruksproblem? vill habetydligt mer tvång i missbrukarvården, mer och Missbrukarvård,m. Missbrukarvård,m. längretvångsvård bl, a. Att ett tvångsbeslut måste följas upp på ett sådant sätt attdet övergår i frivillig behandHng kan de moderata reservanterna inte föreställasig. Mertvångsvård skulle det bli om fick bestämma. Men betydligt mindrevårdresurser. Sämre vård, mindre vård - trots att behovet av vårdresurser medmoderaternas förslag skulle öka kraftigt. Moderaternavill avveckla statsbidragen till missbmkarvården, Samma förslag fanns ipartiets ekonomisk-politiska motion, Statsbidragen till bl, a, hemspråkstifäning,färdtjänst, driften av särskolor och hem för vård eller boende skaill avvecklaseller reduceras. Statens kostnader skall minskas, I stället skall kommunernaöverta hela driftkostnaden. Men vill ålägga kommunernaett skattestopp, och det innebär ett stopp för alla utgiftsökningar. Detta ärvad jag menar med en motsägelsefull socialpoHtik, Moderaternasäger också nej till utformningen av det nya statsbidragssystemet. Detnuvarande systemet är bättre, menar . Jag tycker att det är vissamissuppfattningar som ligger till grund för detta ställningstagande. Detär faktiskt inte så att det nuvarande statsbidragssystemet utformades främstmed hänsyn till missbrukets omfattning och vårdbehov. Det gällde -när kommuneroch landsting skulle ta över det statliga beståndet av institutioner - attskapa hyggliga villkor för verksamheten efterövertagandet. Staten hade en skyldighet att ge de nya institutionshuvudmännenvissa ekonomiska garantier. Detnuvarande bidragssystemet har permanentat gamla vårdformer, just de vårdformersom vi tidigare hörde att egenfligen inte vill ha kvar. Ett ickeobetydligt antal institutioner står utanför statsbidragssystemet. Detnya systemet syftar till att underlätta en anpassning av vårdstmkturen tillbehoven. Kommunerna får också ett större direkt kostnadsansvar. Moderaternabefarar att kostnaderna för enskild vård kommer att ställas mot den kommunalavårdens krav på medel och att många kommuner säger upp vårdavtalen, kanske medde mest kvalificerade enskilda hemmen. Jag tycker att denna kritik är ganskaobegriplig, farhågorna är ju de motsatta. Från vissa offentligt drivnainstitutioner har det nämligen uttryckts oro för att dessa kommer i ett sämreläge i det nya systemet. T, ex, att de inte kommer att stå sig vid jämförelsermed de stiftelsedrivna institutionerna när de nu måste konkurrera på merjämlika villkor. Deprivata och stiftelsedrivna institutionerna är i regel konkurrenskraftiga,vårdmässigt Hka väl som ekonomiskt. Vissa stiftelsedrivna institutioner som nuligger utanför statsbidragssystemet har en högre beläggning, trots att de måsteta ut betydligt högre avgifter än statsbidragsberättigade institutioner. Detnya systemet ger ju kommunerna en mycket större frihet än det gamla. Jag troddeatt ökad frihet var någonting som eftersträvade. Jag vill i dettasammanhang säga till att detta vårt förslag inteär att beteckna som någon omfamning av . Kanske inseratt det förhåller sig tvärtom. Regeringenspolitik för missbrukarvården är sammanhängande och konsekvent. ärmotsägelsefull och inkonsekvent. De propagerar för mer tvångsvård ochmindre vårdresurser. De inbillar sig att tvånget är en metod i sig som kankompensera brist på både metoder och resurser. Regeringensförslag syftar till att minska användningen av skyddstillsyn och fängelse förungdomar. vill t, ex, inte gå med på att man utvidgar möjligheternatill åtalsunderlåtelse. De tycker att man infe alls skaH motverka att ungdomardöms till fängelse. Det går en klar skiljelinje mellan moderata samlingspartiet och allaövriga partier i i dessa frågor. Missbrukarvård,m. 124 (vpk) replik: Def är naturligtvis mycket god taktik, i synnerhet i efterhand, aft attackeramoderaterna. Frågan är varför ser så positivt på de föreslagnalagändringarna. Det är def verkligt oroande. Jagskall emellerfid be att få ställa eff par frågor till statsrådet , Jagställer dem väldigt öppet och ärligt och inte, def vill jag betona, i någotegentligt polemiskt syfte. Det är frågor som jag har funderat väldigt mycketöver. Dets, k, mellantvånget är ett system med föreskrifter och påtryckningar. Hur lättade sedan blir får praktiken utvisa. Det har lagstiftaren ingen kontroll överbeklagligt nog. Klienten är utlämnad åt socialarbetarna i alltför storutsträckning. Om man nu anser atf detta system behövs, rör man sig i någotslags egendomligt gränsland mellan frivillighet och tvång. Åtminstone säger migden lilla kunskap som jag har i detta ämne atf det är väldigt viktigt, när manbefinner sig i en kontakt- eller behandlingsfas, särskilt då med en ungmänniska, att budskapen är klara och inte tvetydiga och att man vet när denakuta situationen inträder och tvånget så att säga måste ta över och bliroundvikligt. Så länge denna situation inte inträder vilar det hela på frivillighet. har föreslagit är någon sorts hybrid. Hur har statsrådetSigurdsen föreställt sig aft detta egendomliga ingenmansland mellanfrivillighef och tvång skulle påverka behandlingssifuationen? Hur skulle enföreskrift, ett höjt pekfinger, som inte är följt av någon sanktion kunnabibringa den unga människan ökad insikt och bryta igenom den tendens tillundanflykter som unga människor har i sådana situationer? Enligt vad jagförstår kan den övervinnas endast med hjälp av en behandling byggd på deprinciper som har arbetat efter. Jag begriper inte vadden egendomliga mellanformen skall tjäna till. Den skapar en oklarhet ochtvetydighet i budskapet, som kan vara farlig för behandlings-situationen. Tillsist vill jag ställa ännu en fråga, Def finns en rad osympatiskastämningar och tendenser ute i det sociala arbetet. Vilka tendenser, dessa Missbrukarvård, m. m. eller de motsatta, tror statsrådet tjänar på aftmellantvånget genomdrivs?