prot · G80915 · 1984-12-31 00:00:00 — Samtidigtvar de här människorna säkert mycket väl medvetna om den ekonomiska oreda somde borgerUga hade ställt fill med och även om att den nya regeringen från ettår till ett annat inte kunde rätta fill allt elände som hade åstadkommits. Mansatte sin lit fill den nya regeringen. Nuhar tvä år gått. Det är mindre än kvar fill nästa års val, och allt fleruttrycker öppet sin besvikelse över regeringens polifik. Men vad som kanske ärännu värre är atf många av de här människorna tycker aff regeringen infe förderas talan. Man måste, precis som var fallet under de borgerliga regeringarnastid, slåss Uka hårt för sina rättigheter även mot den nuvarande regeringen. Arbetslöshetenär fortfarande mycket hög. Bakom den officiella arbetslöshetsstatistiken finnsen för svenska förhållanden mycket hög arbetslöshet. Kvinnornaär särskilt hårt drabbade. Förutom dem som är öppet arbetslösa finns def mångasom vill ha ett heltidsarbete men som får nöja sig med ett halvtids- ellerdeltidsarbete. Många kvinnor- det vet vi- bryr sig numera inte ens om att gåtill arbetsförmedlingen, därför att de är medvetna om att den ända inte harnågra arbeten att förmedla till dem. Även ungdomarna är mycket hårt drabbade. En del har fåttsysselsättning i s. k. ungdomslag. Men fortfarande har tusentals ungdomarvarken arbete, utbildning eller plats i ett ungdomslag. Jag återkommer på nytttill att det kanske är ännu värre för invandrarna och de handikappade, därför affde uppvisar en förhållandevis mycket högre arbetslöshet än alla andra grupper isamhället. Men det är mycket få som för deras talan, som ens talar om derasbesvärliga situation. Det är därför som jag framhåller att de här människornanaturligtvis ställer sig frågande inför regeringens påstående atf vi är på rättväg. Dessa människor har svårt aff förstå resonemanget att det går bra förSverige, därför att det inte alls går bra för dem. De undrar naturligtvis om defortfarande räknas in bland den svenska befolkningen eller om de bara så attsäga tillhör något slags felmarginal. Regeringen lovade en rättvis fördelningspolitik och sadeaft krisens bördor skulle fördelas efter bärkraft. Men man sänkte u-hjälpen,trots aft hjälpbehoven kanske är större . Man avveckladevärdesäkringen av pensionerna, något som särskilt hårt drabbade pensionärer medliten eller ingen ATP. Man minskade mafsubventionerna, och matpriserna ökade,vilket särskilt hårt drabbade de lågavlönade och barnfamiljerna. Och upphävde regeringen hyressfoppet, vilket naturligtvis kanresultera i kraffiga hyreshöjningar . ställer man sig frågan om regeringens endafördelningspolitiska ambition är att alla skall vara med om atf betala ständigtlika mycket mer. Har man glömt bort aff def är ändå vikfigare atf hållatillbaka priser och hyror, att stödja låg- och mellaninkomsttagare och attibland också vidta impopulära åtgärder mot de starka och välbeställda isamhället? Inflationen, som varit de , harbidragit till att vidga inkomst- och förmögenhetsklyftorna. Def stora flertaletlöntagare har förlorat, medan de redan förmögna har kunnat göra snabba klippoch öka tillgångarna på sina bankkonton. Vi tycker naturligtvis att def är bra aft regeringen villbekämpa inflafionen och gå hårt ät den. Men atf inkalla arbetsmarknadens partertill och - reallönesänkningar - varna LO-grupperna medstatliga ingripanden i avtalsrörelsen om deras lönekrav går , denmetoden är vi absoluta motståndare till. I förra numret av tidningen har man räknatuf effekterna av ett sådant 5-procenfigf lönefak och av denmarginalskatfeomläggning -som regeringen fortsätter atf slå vakt om - somgynnar höginkomsttagarna. Den beräkningen visar aft en vanlig industriarbetareskulle få nästan . i lönelyft och nästan . Entjänsteman skulle få . i lönelyft och . Encivilingenjör med en lön på 170 000kr. i lönelyft oeh . i sänkt skaft, dvs. dubbelt såstort lönelyft och sju gånger så stor skattelättnad som en vanligindustriarbetare. Jag måste ställa frågan till regeringen: Vad är detta förslags fördelningspolitik? Är det verkligen försvarbart att de högst avlönadeskall få dubbelt så mycket i lönelyft och sju gånger så sfor skattelättnad somen vanlig löntagare eller lägre tjänsteman? Detta har ju inget med en rättvisfördelningspolitik att göra. Def är väl inte så konsfigt att en mängd löntagare frågarsig varför regeringen angriper LO-grupperna, trots att det är de högavlönadesom både har och får ut mest - både före och efter skatt. Sade regeringen inte - när man träffade uppgörelsen medcentern och - att låg- och mellaninkomsttagarna skulle kompenserasi avtalsrörelsen för de högavlönades skaftelättnader? Var det inte egentligenett villkor för hela skatteomläggningen? Jag menar att regeringen och OlofPalme måste ge ett svar på den frågan. Defta är ju en belastning för er - medall rätt. Jag tillhör inte dem som brukar stå här i ochläsa upp brev- det är i och för sig inget fel - och jag skall infe göra def nuheller. Men det är ingen hemlighet atf vi i dessa tider får många brev ochtelefonsamtal från människor som skriver och berättar om hur de har def, omsina problem, om sin oro för framtiden. En fråga som de allra flesta återkommertill är arbetslösheten. De tycker att vi politiker - alla vi som finns i dettahus är då politiker av samma kulör och skall räknas in - inte tararbetslösheten på allvar. De förstår infe varför det inte finns pengar för affordna arbeten till de arbetslösa ungdomar som slutar skolan när de är 16 är,när de läser att anslår för atf skaffaeft nytt stridsflygplan. I ett brev ställs frågan: År det inte lika viktigtaff försvara våra ungdomar mot arbetslöshet? Många uttrycker också oro för regeringspolitiken - det färsäkert de som sitter på regeringsbänken också brev om. Många skriver fill migoch ber mig fala och regeringen fill rätta. Def skall veta ärinte särskilt lätt. Def finns i breven en oro för aft regeringen är på väg attöverge solidaritets- och jämlikhetssträvandena, aff arbetarrörelsenssocialistiska värderingar är på väg aff försvinna i regeringspolitiken. Mänga tycker aft regeringen saknar perspektiv och en klarhandlingslinje -en uttryckt vilja aft angripa och lösa problemen, en vilja affförändra samhället. Varför använder ni infe riksdagsmajoritefen? Många av dessa människor är bittra och öppet krifiska. Närjag läser dessa brev får jag ändå en känsla av att de flesta har tillkommit avomsorg om arbetarrörelsen. Det är oftast pensionärer och människor som sedanlänge har röstat på socialdemokrafin eller vårt parti som känner oro och somger uttryck för denna oro. Jag tror atf regeringen begår ett allvarligt ochödesdigert misstag om den underskattar dessa människors mycket ärliga ochupprikfiga synpunkter. Jag tänker inte i första hand på nästa års val, utan päaff de människor som skriver har ettlivslångt engagemang i arbetarrörelsen, har gjort outtröttliga arbetsinsatser ivalrörelser och vardagligt politiskt arbete. De frågar nu regeringen: Varförgör ni så här när ni nu har majoritet? Jag tror att regeringen fräter på dessamänniskors uthållighet och gör dem missmodiga. Regeringen skall allvarligtbetänka detta när den bedriver politik . Man kan säga aft detta inte är någonfing som angår deborgerliga parfierna och partiledarna utan atf def är en fråga förarbetarrörelsen. Men vi skall bekämpa de personer som från borgerligt hållförsöker spela på dessa människors missmod. Vårt parti var överens med socialdemokraterna ivalrörelsen om att kampen mot arbetslösheten var den viktigaste frågan, och vivill fortfarande prioritera den. Vi har lagt fram olika konkreta program ochförslag för att skapa nya arbeten. Vi har naturligtvis med stigande otålighet -och oro -väntat pä samlade och långsiktiga förslag och åtgärder frånregeringens sida, men tycker oss bara finna nya akuta och kortsiktiga åtgärder. Vi har sagt till regeringen atf vi är beredda aftdiskutera och komma överens om åtgärder för att klara sysselsättningen medutgångspunkt i en rättvis fördelningspolitik. Men regeringen har huvudsakligenvalt en annan väg. Man har valt aff göra upp med de borgeriiga parfierna elleratt ställa vårt parfi inför fullbordat faktum - aft stödja deras i och för sigofillräckliga och ibland dåliga förslag eller aff fälla dem och bidra till enkraftigt ökad arbetslöshet. Vi kunde göra upp med regeringen om förverkligandet av defyra gemensamma vallöftena från valrörelsen: om slopadet av karensdagarna,värdesäkra pensioner, utbyggnad av barnomsorgen och ökat arbetslöshetsunderstöd.Vi lyckades också efter litet trolleri i och vid sidan av pressaigenom en sänkning av mjölkpriserna och åtgärder för aft hålla tillbaka andramatprishöjningar. Vi kunde göra upp med regeringen om aff höjabarnbidragen med , frän . Detta tycker vi var bra uppgörelser. De var bra för desjuka, för pensionärerna, för de arbetslösa, för barnen och för barnfamiljerna,är klart, aft hade vi fått bestämma ensamma, men def får man ju infe, hadebesluten blivit något annorlunda. Men vi har infe tvekat atf fa ansvar ochgenomföra även halvbra eller halvdåliga förslag. För sedan informerades vi om det ekonomi- ochsysselsättningspaket som regeringen avsåg att förelägga den härveckan. Regeringen var intresserad av våra synpunkter och ville atf vi skullereagera på förslagen. Vi hade naturligtvis flera frågor och konkreta förslag idet sammanhanget. Vi ställde sex konkreta frågor med åtföljande krav tillregeringen: Är regeringenberedd aff skydda pensionärerna mot orimliga effekter av den föreslagnafastighetsskatten? År regeringenberedd aft hålla tillbaka hyreshöjningarna under nästa är? 3, Är regeringenberedd aft höja skatten på omsättningen av aktier? 4, År regeringenberedd atf verka för en räntesänkning? 5, År regeringen beredd atfkompensera glesbygdsbor vid en eventuell höjning av bensinpriset? År regeringen beredd affbeskatta de stora räntevinster som t, ex, försäkringsbolagen gör i takt med aff inflafionen går ned och diskontot ligger kvar på en hög nivå? , som är oerhörtintresserad av de här frågorna, bör notera aff vi fick följande svar: 1, Regeringen ärberedd aff kompensera pensionärerna när def gäller de kommunala bostadstilläggen, 2, Regeringen ärockså beredd atf begränsa hyreshöjningarna till inemot , Defär ingen oväsentlig fräga, även om ni vill ha fri marknad pä detta område, 3, Regeringen sadenär def gäller omsättningen inom akfiehandeln, dvs, skaft på aktier, atf utvärdera först, eftersom bestämmelserna har verkat under så kort fid. Vibefraktar inte detta som ett avslag, 4, När def gällerräntesänkningen kan vi den formella gången, men regeringen hävdar atf den villföra en polifik som kan skapa förutsättningar för en räntesänkning, 5, Regeringensäger sig också vara beredd att kompensera glesbygdsborna om bensinprisernahöjs, 6, Vi fick ocksåbesked om atf regeringen är beredd att undersöka ingrepp mot kapitalvinsternat, ex, inom försäkringsbolagen. Vi fick i varje fall på fyrapunkter av de sex krav vi ställde sådana besked atf vi ansåg att vi kunde sägatill massmedia och till de andra partierna i går att vi infe avser aff fällaregeringens paket på dessa områden. Det innebär naturligtvis infe atf vi är nöjda medregeringens politik. Hade vi själva fått utforma eft förslag hade det fått etthelt annat utseende. Vi varken jublar eller applåderar över def här paketet. Vihar fortfarande många krifiska invändningar och bättre förslag, tycker vi, somvi kommer aff lägga fram på sedvanligt sätt här i . Det som har varitviktigast för oss har varit insatserna mot arbetslösheten. De har kanske varithelt avgörande. Även om vi anser atf defta är ett akutprogram - eftprogram med insatser för aff motverka den ökande arbetslösheten ochunder -anser vi att programmet inte räcker. De akuta åtgärderna måsteföljas av fler, bättre genomarbetade och naturligtvis av en mer långsiktignatur. Vi hävdar att näringslivefs rekordvinster måste användasför aff skapa nya arbeten. Vår utgångspunkt är atf def är orimligt atfstorföretag, banker, försäkringsbolag och kredifinsfifuf kan förfoga samfidigt som hundratusentals människor förvägras rätfenfill arbete och trygghet. Vi menar att staten måste gå in och kapa dessarekordvinster. Ni fär gärna kalla det konfiskation, eUer vad ni vill - men omnäringslivet och kapitalägarna vägrar att använda vinsterna för atf skapasysselsättning, vägrar atf anställa ungdomar och handikappade, ja, då mäste staten idetta sammanhang på något sätt ta hand om vinsterna och använda dem för attordna arbeten till de arbetslösa. Svårare är det inte! Det saknas ju inte heller uppgifter. Kommunerna behövermer folk. Barnomsorgen behöver byggas ut. Sjuk- och åldringsvården behöverförstärkas. Kollektivtrafiken behöver förbättras. Inom natur-, skogs- ochmiljövärden behövs stora insatser. Vi behöver bygga nya bostäder, skolor,vägar och annat, Arbefsfiden behöver sänkas och även def ger fler jobb. Vårutgångspunkt är aff ingen skall behöva gä utan arbete i vårt land, Det finns såmycket olösta uppgifter och så många icke tillgodosedda behov aft vi kansysselsätta alla människor som vill ha eft arbete. Det är, menar vi, den endavägen uf ur den ekonomiska krisen - att ta till vara alla människors engagemangoch arbetslust, precis som man sade i valrörelsen. Arbetslösheten måste gå före allt annat, och gårdagensakutprogram måste följas av ytterligare åtgärder. Vi menar aft de begränsade ekonomiska resurser som finnsmåste användas för aft stödja de ekonomiskt och politiskt svagaste grupperna.De som har fått bära de tyngsta bördorna och som infe lika högljutt som andrahar kunnat hävda sina intressen mäste ställas i centrum. När uppemot var femte barnfamilj, lågavlönade kvinnor,handikappade, pensionärer och mänga vanliga löntagare måste vrida och vända pävarenda krona för atf få hushållsekonomin att gä ihop, då är det fel, och dåmåste arbetarrörelsens partier reagera och ingripa. Vi måste ingripa motkapitalägare, som har fått kraftiga förmögenhetsökningar tack vareinflationen, aktiespekulanter, som har tjänat på snabbaklipp, högavlönade, som har fått stora skattelättnader - dessa grupper färfakfiskt finna sig i att avstå till dem som infe har fått def aft räcka tilloch som infe har klarat sig. Därför säger vi till regeringen; Avstå frän aff ge dehögavlönade nya skattelättnader. Skärp omsättningsskatten pä akfierna och fagut en engångsskatt på stora inkomster och förmögenheter - och använd pengarnaför att stödja de lågavlönade och barnfamiljerna. Håll fillbaka hyrorna och matpriserna. Fortsätt atf höjabarnbidragen. Stöd pensionärer, i första hand dem som har liten eller ringaATP. Ge eft särskilt rikfat stöd fill de lågavlönade och sämst ställda. Avstå framför allt från hot och inblandning i den nupågående avtalsrörelsen. Låt löntagarna själva utan inblandning förhandla omlönerna. De vet vad de behöver. De har aldrig fått ett öre för mycket i def härlandet vid avtalsförhandlingarna. De här åtgärderna skulle inte lösa alla problem, det vetvi - långt därifrån. Men de skulle i länga stycken kunna minska arbetslöshetenoch ge varaktiga arbeten till dem som gär utan jobb. De ekonomisktmissgynnade och de svagaste grupperna skulle få litet andrum, Def är vad debehöver - men def räcker inte. Det är möjligt atf de mest välbärgade i samhälletskulle förlora. Men den stora gruppen av arbetslösa, arbetare och tjänstemän,pensionärer och handikappade skulle få den hjälp de så väl behöver och som deförväntar sig aft dennuvarande majoriteten i skall ge dem. Men framför allt skulle de här åtgärderna möjligeninnebära ett klart besked om den fortsatta färdriktningen, och det är vikfigtinför valet . Direktörerna i och de borgerligapartiledarna kommer naturligtvis aft klaga högljutt, men jag tror aft vi orkarmed det. Det stora flertalet vanliga människor - också företagare ochborgerliga väljare -skulle säkerUgen välkomna sådana här satsningar motarbetslösheten och för en rättvis fördelningspoUf ik. Sådana åtgärder tror jagskulle få ett starkt stöd både innanför och utanför def här husets väggar, Def är hög fid att börja lyfta blicken och ge litetperspektiv på polifiken -aff infe bara arbeta kortsiktigt utan aft fa itu meduppgifterna och förändra def svenska klassamhället, Def är ju fortfarande ettklassamhälle vi lever i. Hur skall vi klara morgondagens sysselsättning? Hur skallvi använda den nya tekniken? Hur skall vi stoppa försurningen ochmiljöförstöringen? Hur skall vi bryta maktkoncentrationen och stärkalöntagarnas och samhällets demokrafiska inflytande? Vad för slags samhälle är det vi vill bygga och överlämnafill våra barn och barnbarn? Den frågan tror jag aff vi inom arbetarrörelsenmåste ställa självkritiskt på ett helt annat sätt än vi har gjort, Defleder mig fram till aff säga, herr falman - även om jag har överskridit mintalefid - aft arbetarrörelsen måste återta det polifiska initiativet och börjadriva radikala och offensiva framtidsfrågor, ge människorna möjligheter aff seen ände på alla kriser och problem samt få utlopp för alla förhoppningar ochdrömmar om framfiden som de har. fick en ny regering.Vi fillträdde i en svår fid. Missmod och håglöshet präglade vårt land. Arbetslösheten hade näsfan fördubblatspä tvä år. Underskottet i utrikeshandeln hade växt år för är.Budgetunderskottet hade sfigit frän i stort sett noll till näsfan 90 miljarderkronor. Det var ett på väg utför, hade också fått uppleva fyra borgerliga regeringarpå . Ingen av dem förmådde ge landet en polifisk ledning, I valet förkastade väljarna den polifik som medförtdessa för landet och välfärden så dåliga resultat. Det svenska folket gavsocialdemokraterna mandat att sanera ekonomin, aff rädda jobben och slå vakt omtryggheten, aft skapa mera svängrum för arbete och produkfion i def svenskasamhället. Det finns flera skäl fill att väljarna röstade fram ensocialdemokratisk regering, Def viktigaste skälet var aff väljarna ville bytaut en försfelnad borgerlighet, som mer ägnade sig åt interna problem ochbekymmer än aff leda landet, mot en regering som trodde på och Sverigesmöjligheter. Väljarna ville infe ha ett land på nergång. Väljarnatrodde mer på än vad de borgerliga regeringarna gjorde. Därför blev defeft regimskifte. Här går en vikfig skiljelinje mellan oss socialdemokrateroch de borgerliga. Vi tror pä framtiden. Vi tror atf det går atf lösa problem.Vi vet aff def här 3 protokoU 1984/85:15-16 landet ärkapabelt aft kämpa och vinna - även i motvind. Vi vet att def i finnsinitiativkraft och förmåga, framfidstro och engagemang. Det finns allfidmöjligheter. Det gäller bara atf se dem. De borgerliga regeringarna säg bara problemen. Aldrighörde man dem vara stolta över det som de själva satt i ledningen för.Det var bara problem och elände. När man infe gör annat än klagar, t. o. m. pä sin egenpolitik, är det infe underligt atf väljarna önskar en förändring. Väljarnasaknade en optimistisk grundton. Ty att regera ett land är som aft leda ettidrottslag: om lagledarna bara ser problem och hänger med huvudet,är det inte lätt atf mofivera spelarna. Då går def dåligt. Dä behövs en nylagledning, som tror på laget, på lagets möjligheter, på spelglädje ochinifiativ. Då blir det lättare att nå framgång. Då blir def ett svårstoppatlag. Def är så vi vill ha : eft samspelande, idérikt ochoptimistiskt lag, som infe känner sig som förlorare redan innan matchen harbörjat. Och det är dit vi är på väg. hör fill elitserien. Vi har styrkaoch kunnande för det. Vi spelar för aft göra fint ifrån oss - infe för attramla ur serien. Detta har de borgerliga aldrig riktigt förstått. Därför har vialltid fått höra denna klagolåt, och den har fortsatt här . Det varriddarna av def dystra gnället som paraderade i denna talarstol. När vi socialdemokrater övertog regeringsmakten, föresattevi oss aft pä en och samma gång angripa både arbetslösheten och underskotten iekonomin. Vi ville förverkliga en ekonomisk polifik som mobiliserade nationenssamlade resurser, som vi riktade in dem direkt pä investeringar ochpå aff pressa tillbaka utlandsupplåningen. Vi skulle, sade vi, gä en tredjeväg. Vi skulle både arbeta och spara oss ur krisen. Vi ville bryta passivitetoch missmod och skapa akfivitet och framtidstro. Den första uppgiften var att kraftigt förstärka Sverigeskonkurrenskraft. Genom devalveringen på vreds efterfrågan om frånutländska till svensktillverkade produkter. Vi byggde under devalveringen medeft omfattande investeringsprogram. Vi satsade kraftigt på arbetsmarknadspolitiken,och vi lade om fördelningspolitiken för att säkerställa att krisens bördorspreds på ett mera rättvist sätt, Vid den allmänpolitiska debatten fickopposifionen tillfälle aft diskutera våra åtgärder. Fördömandena var enhälUga,Devalveringen skulle misslyckas. Den svenska ekonomin gick vargatider tillmötes. Ni förstärkte klagolåtarna från er egen valrörelse, förutspådde atf 1983 skulle medföra en"rekordinflafion", "en hårdhänt utslagning av många små ochmedelstora företagskulle drabbas av den störstasänkning av sin standard som vårt folk upplevt i fredsfid". Några månadersenare sade han: "kommer det att gå snabbare utför än underdetta första socialdemokrafiska regeringsår ." förutspådde också, i utomordentligtdystra ordalag,.atf devalveringen skulle misslyckas. Han trodde på en inflationpå och en mycket drastisk sänkning av reallönerna. , under vären 1983, träddeäven den nuvarande folkparfiledaren, , in på de borgerligaprognosmakarnas arena. Han avlämnade, som chef för det s. k. , en rapport omSveriges ekonomi, enligt vilken det ekonomiska läget skulle försämras på allapunkter. Exporttillväxten skulle, enligt rapport,stagnera och bytesbalansunderskotfef stanna pä nivän 17-18 miljarder både 1983och 1984. Arbetslösheten skulle öka våldsamt. Budgetunderskottet skulle, enligtWesterbergs bedömning, öka fill /85, Verkligheten har emellertid infe anpassat sig efter deborgerliga förutsägelserna. De trodde det här landet - som vanligt, höll jagpä att säga - om illa. Tvärtom har vi fått en fortgående och snabb förbättringav vårt ekonomiska läge. är på rätt väg. Svenskt näringsliv har tagitfillbaka de marknadsandelar som det förlorade under 1970-falef. Det beror infealls bara på en förbättrad konjunktur. Exporten ökar medsammantaget , som importen hålls fillbaka. Som eftresultat av defta förbättras nu våra affärer med utlandet snabbt. kan vinå jämvikt i bytesbalansen. Def betyder att vår utlandsskuld har slutat växa,är återigen eft land som kan betala för sig. När vi överfogregeringsansvaret, var underskottet , om jag minns rätt. Industriproduktionen växer med uppåt sammanlagt under1983 och 1984, Investeringarna har kommit i gång. Antalet nyetableringar ochnystartade företag är högre än någonsin i modern fid. Tillsammans vittnar dessauppgifter om atf framtidstron och optimismen kommit äter till def svenskanäringslivet, är på rätt väg. Budgetunderskottet har minskat med påtvä år. Detta, ärade kammarledamöter, har inte åstadkommits genom ett ökatskattetryck. De borgerliga höjde skattekvoten, men sedan ligger den kvar på av bruttonationalprodukten. Def som hänt är i stället aff inkomsterna ökarfill följd av en växande produkfion och aff vi skaffat oss eft fast grepp ombudgeten och om de offenfliga utgifterna. Under den borgerliga regeringsperioden växte de offentligautgifterna med i genomsnitt , som inkomsterna ochprodukfionen stod praktiskt taget stilla. De offentUga utgifternas andel av BNPsteg under de borgerliga regeringsåren från fill näsfan - ett,historiskt sett, fullständigt unikt nivålyft, Def är nästan fascinerande när de tre personer som självaär i mycket hö,f; grad ansvariga för denna totala oförmåga atf skötastatsfinanserna nu står och orerar om att man borde spara, aff man borde hällaigen utgifterna, aff man borde se efter budgeten. Sanningen är ju den - och defär utomordentligt lätt aft statistiskt bevisa - aff def behövdes ensocialdemokrafisk regering för att få grepp om statsutgifterna. De växer i årmed , alltsä tiondelen av genomsnittet ,medan statens inkomster ökar , Den offentliga sektorns finansiellasparande förstärks kraftigt.