prot · G809163 · 1984-12-31 00:00:00 — Imom, 11, som gäller samhällets kostnader för överskotfsarealen, har regeringenföreslagit att kostnaderna skulle finansieras inom jordbrukssektorns ram. Vadsom här avses är naturligtvis de av spannmålsöverskottet som skullefinansieras av staten. Regeringens förslag att det skulle finansieras inomjordbrukssektorns ram är ju knappast någon hjälp för jordbruket, eftersomfinansieringen då skulle ske antingen genom att man far pengar från de nuutgående livsmedelssubventionerna och därigenom minskar dem eller genom att mantar ut dem direkt av konsumenten i form av prishöjningar. Utskottets majoritethar avvisat denna form av kostnadstäckning och föreslår i stället attkostnaderna skall täckas av medel från statsbudgeten, dvs, av skattemedel, 24 slår utskottets majoritet fast att uppräkningen av Norrlandsstödetskall ske , och i mom. 25 föreslår en majoritet i utskottet attfinansieringen av prisstödet fill skall ske genom medel ur statsbudgeten. PåsamtHga dessa punkter har socialdemokraterna reserverat sig tiH förmån förförslagen i propositionen. Imom, 33, som gäller differentierade avgifter och pristillägg, har utskottetenigt beslutat föreslå att avslå regeringens förslag. Regeringensförslag gick ut på att dessa avgifter och tillägg fortsättningsvis inte skulleutgå. Det hade betytt exempelvis att de allra största svinproducenterna i dethär landet skulle ha fått en inkomst på nära ,, något som de övrigapartierna i utskottet tyckte var helt orimligt i nuvarande pressade situation.Dessa avgifter och tillägg har varit avsedda aft vara en favör för familjejordbrukenpå storproducenternas bekostnad, I def läge som uppstod i utskottet, där detfanns en majoritet för att dessa tillägg skulle finnas kvar, anslöt sig desocialdemokratiska ledamöterna i utskottet till denna tanke, vilket hedrar dem.Jag tror atf det kommer att visa sig atf detta är ett alldeles riktigt beslut.Utskottet har funnit att dessa avgifter och tillägg är värdefulla och aff desnarare borde öka än minska, framför allt därför atf slakteriförefagen i stortsett nollställt dem genom aft införa kvantifetstillägg. Mycketmera skulle naturligtvis vara att säga kring ett så stort och viktigtbetänkande, som har rest farhågor och åstadkommit stora demonstrationer ochvars principer är så avgörande för vårt lands möjligheter att försörja landetsinvånare i en ofredssituation. Det helt avgörande är då hur stor åkerareal vihar att odla. Sistmen inte minst avgörande för jordbruksproduktionens omfattning är naturligtvisvår vilja att bistå och hjälpa de miljoner svältande människor som finns ute ivärlden. Det borde i vart fall kunna råda en bred enighet om att vårt landstädse skall vara berett att bistå med katastrofhjälp av livsmedel i all denomfattning som vi har livsmedel till. Vadsom sedan ytterst bestämmer jordbruksproduktionens omfattning är möjlighetenatf i stället för att producera livsmedel odla energigrödor av olika slag.Enligt vår uppfattning skall en sådan odling få ske. Om vi finner atf en livsmedelsproduktionsom leder till en olönsam livsmedelsexport onödigt fördyrar den totala varanspris, bör statsmakterna i omtanke om beredskapsmålet, det regionalpolitiskamålet och naturvården stimulera och skapa förutsättningar för i första handtillverkning av motoralkohol av jordbruksprodukter. hemställde ju idecember månad under stor enighet att skatten på motoralkoholen etanol skulletas bort för att möjliggöra denna produktion. Regeringen har tillsatt enutredning som skall utreda frågan totalt sett. Enligt vår mening krävs ingaytterligare utredningar - det krävs däremot handHng av dem som har denpolitiska majoriteten. Vi ställer upp för en sådan majoritet som är beredd attta detta viktiga politiska beslut. Jag yrkar bifall till alla dereservationer i detta betänkande där det återfinns namn på någon centerpartist,I övrigt yrkar jag bifall till utskottets hemställan. 28 iLjung (m): Det jordbrukspolitiska beslut som skall fattakommer - oaktat det redan har utsatts för mycken kritik - att varabetydelsefullt för jordbruket. Jag kan inte underlåta att så här inledningsvisgöra några kommentarer till den ganska häftiga jordbrukspolitiska debatt somhar pågått och som egentligen inte har varit bra för jordbmket. Lönsamhetsförsämringeni jordbruket i förening med den starkt polariserade jordbrukspolitiskadebatten har skapat förväntningar - ibland helt orealistiska sådana och stundomkanske rent av baserade på missförstånd, Def har varit olyckligt och torde tillinte ringa del ha bidragit till den starka jordbrukarreaktionen under vinternoch senvåren. Opinionsbildning av den typen skadar mer än den gör nytta. Motdenna bakgrund är det, herr talman, för jordbrukets del enbart bra att debattenåterförts till en lugn och saklig nivå. Utskottets behandling av propositionenhar också vittnat om att sans och besinning har vunnit på de mera opportunautspelens bekostnad. Detta är att hälsa med stor tillfredsställelse. Jagantydde inledningsvis att detta är ett viktigt jordbmkspolitiskt beslut. Detfinns ändå anledning erinra om aff många andra frågor än de som omnämns i dettabetänkande kan sägas vara lika vikfiga för svenskt jordbruk. Jag tänker påregeringens allmänna ekonomiska politik och på skattepolitiken, den flora avavgifter varmed jordbruket belastas, byråkratin kring handeln med fastigheterm, m. Vi har gjort en ämnesuppdelning innebärande att i ettsenare anförande kommer att belysa dessa angränsande frågors betydelse för engod utveckling av svenskt jordbruk. JagskaH nu övergå till att mera konkret omnämna en del frågor som vi bedömer varaalldeles särskilt viktiga i det riksdagsbeslut som vi nu går att fatta. Det ärväsentligt att konstatera att det kring många av de viktigare frågorna råder enbred enighet. Således har det infe satts i fråga att jordbruket alltjämt ärberoende av ett gränsskydd. Det gäller den trygghet som är iiödvändig förproduktionen i vårt land. Detta skydd är också vårt :,nigängeskretsensom på liknande sätt ger sitt Nr 163 lands svar till andra 'S.'.. jordbruk ett gränsskydd. Någotannorlunda uttryckt, men med samma innebörd, tror jag att det kan konstaterasatt partierna härmed gett bestämt uttryck för att den odlingsvärda åkermarkenockså i fortsättningen skall hållas i bruk. Denna stridsfråga i vinternsjordbmkspolitiska debatt torde därmed kunna avföras, Sammabreda enighet råder beträffande de fastlagda målen förjordbmkspoHtiken, Det är bra att en tvist om målen inte längre förekommer. Dettorde numera vara tämligen okontroversiellt att ett huvudmål förjordbmkspoHtiken är att trygga vår livsmedelsförsörjning såväl i fred som underavspärrning och krig. Likaoomstritt torde det vara att som likaberättigade andra mål kan uppstäHas konsumentmåletoch inkomstmålet. Viktigare än målens inbördes ställning är att de förjordbmkspoHtiken uppställda målen skall uppfyllas. Jag tror att striden ommålens inbördes ställning rätt mycket har berott på att de olika delmålen intehar kunnat uppfyllas. För den skull är det synnerHgen angeläget att vi nu istor enighet kan lägga fast dessa mål. Detråder också enighet om att familjejordbmket skall vara den förhärskandeföretagsformen. Varje annat synsätt vore anmärkningsvärt. Gott och väl tvåtredjedelar av de svenska jordbruksföretagen har familjejordbrukets karaktär,och naturligt nog skall den svenska jordbrukspolitiken formuleras i enlighetmed den dominerande företagsstrukturen. Härmed har ytterligare en fråga avdebattkaraktär kunnat avföras. Frånfjolårets delbetänkande kvarstår ett tvisteämne, nämligen frågan omprisförhandlingar skall föras som fria förhandlingar eller vara baserade påPM-index, biföll socialdemokrater och kommunister här ikammaren ett förslag om att förhandlingarna skulle föras som s, k, friaförhandlingar. Mot detta reserverade sig de borgerliga partierna. Vi uppreparnu denna reservation. Vi anser att det är en gentemot jordbruket helt onödigstrid som regeringen tar på denna punkt. Vianser från moderata samlingspartiets utgångspunkt att det är tämligensjälvklart att jordbrukare Hksom andra människor i samhället får känna av denstramare ekonomiska politik som med nödvändighet måste föras i , Det ärdäremot för oss fullkomligt obegripligt att jordbmket, när man så önskar, intemed stöd av PM-index skall erhålla full kompensation för insatsvarukostnader iproduktionen. Så som PM-index används, konstaterade en expertgrupp ilivsmedelskommittén, verkar PM-index inte inflationsdrivande. Vihar ansett det angeläget att tillmötesgå jordbmkets krav att få behållaPM-index, Detta kan vi säga så mycket mer som jordbrukarnas ersättning för egetarbete inte direkt påverkas utan är en öppen förhandlingsfråga. Entillämpning av PM-index garanterar inte, vilket ytterligare kan understrykas,bonden någon säker ersättning för sin arbetsinsats, än mindre någonstandardnivå. Vi anser för den skull att regeringen i fråga om användning avPM-index har varit provocerande och fört en gentemot 4 protokoll 1984/85:163-164 jordbruketutmanande poHtik, Även om vi först här i kammaren behandlarregeringens proposition om priser på jordbruksområdet, torde man kunnakonstatera att med en tillämpning av PM-index vid årets förhandlingar skullestörre förståelse för de bud som har lagts kanske ha kunnat uppnås och kanskegett en förbättring för jordbruket. Kanske det därmed rent av hade varitmöjligt att få till stånd ett avtal som såväl konsumenter som jordbrukare hadekunnat acceptera. Vi har ett välståndsproblem inom jordbrukspolitiken. Svenskt jordbrukproducerar mer än vi konsumerar i landet. Detta är ett resultat av ettrationellt bedrivet jordbruk av duktiga företagare, som haft tilltro till defsvenska jordbrukets förutsättningar även för framtiden. Det är också i någonmån ett resultat av den svenska statsmaktens ambifioner beträffande jordbruket.Vi har ständigt haft en rationaliseringsvinst inbakad i den årligaprisöverenskommelsen. För att jordbruket skall kunna nyttiggöra sig den har detkrävts nya investeringar och nya satsningar. Med hänsyn till jordbruksproduktionenslångsikfiga karaktär är det ett självklart intresse att den nuvarandeöverproduktionssituationen skall med gemensamma ansträngningar frånstaten och näringen. Detär något senkommet, men jag vill ändå ge uttryck för den uppfattningen att vihar glömt en värdefull faktor i gemensamhetsföretaget jord och skog, nämligenskogsbruksdelen, I stället för den tämligen intensiva satsning från samhälletpå vad som kallas rationella företagsenheter, med nog så långtgåendespecialinriktad produktion, borde intresset hellre ha rikfats motkombinationsföretagens stora möjligheter. Hade vi för 10, eller ännu hellre 15,år sedan vid samhällets rådgivning till jordbruket riktat uppmärksamheten påbetydelsen av ökad aktivitet och självverksamhet i skogsbruksdelen, i ställetför på utbyggnad av nya sugg- och svinstallar och nya båsplatser i ladugårdar,hade sannolikt en betydande del av eller hela den överproduktion som nuekonomiskt trycker jordbruket inte funnits. Jag är medveten om att detta är en typ av efterklokhet som man kanskeborde avstå från. Men jag anser ändå att det är så pass viktigt att vi i dettasammanhang bör erinra oss def och, om än sent påkommet, dra viss lärdom därav. Beträffandeåtgärder som behövs för att få en anpassning till stånd råder något mer delademeningar, liksom beträffande den ännu mer omdebatterade frågan om samhälletsdelansvar för överskotfsprodukfionen. Inommoderata samlingspartiet har vi av principiella skäl alltid varit mycketrestriktiva i fråga om reglerande inslag. Vi har också fått stöd föruppfattningen att den typen av åtgärder ofta i långt högre grad utgörbyråkratiserande inslag utan aft ha någon avgörande betydelse för de frågor deär ämnade att påverka. Vi ser dock något annorlunda på reglerande inslag dåjordbruket självt tar initiafiv och ansvar för ett produktionsingrepp. Exempelpå detta är det tvåprissystem inom mjölkproduktionen som är på väg attgenomföras. Den produktionsanpassning som härmed åstadkoms är en mjölkproducenternasegen åtgärd, och vi har sannerligen ingen anledning att försvåra dessgenomförande. Då den nu troligen kommer, anser vi atf den dessutom sannoliktkommer att ha viss betydelse för nötköttsproduktionen. Viawisar det av regeringen med förlängda investeringsstoppet. Dennareglering, om någon, ger belägg för hur litet värde sådana reglerande åtgärderfrån statsmakternas sida kan ha. Sedan hänsyn tagits till alla prioriteradeintressen har vi så långt jag kunnat finna knappast haft några praktiska falldär man sagt nej tiH investeringar. Det är enbart byråkratin ilantbruksnämnderna som har frodats av denna reglerande åtgärd. Kvarsom en restprodukt års jordbrukspolitiska beslut har vidifferentierade prisfillägg inom fläsk- och äggproduktionen. Inom äggproduktionenhar systemet tHlämpats något mera aktivt och torde ha haft en vissproduktionsdämpande effekt. Annorlunda förhåller det sig beträffande den s, k,fläsk-tian, där beloppet har varit detsamma ochföljakfligen kommit aft få mycket underordnad betydelse. Vi har med anledningdärav funnit aft systemet med differentierade avgifter infe så lätt kanförsvaras, i varje fall om det inte används mera aktivt än som varit fallet. Vihar emellertid i vår partimotion inte motsatt oss atf detta system ocksåfortsättningsvis kan stå till jordbrukets och jordbruksnämndens förfogande. Detskall enligt vår mening ankomma på jordbruksnämnden och jordbrukets företrädareatt formulera hur detta instrument bör användas. Beträffandedet gällande delansvaret för överskoftsproduktio-nens kostnader harvi enats om att det i detta jordbmkspoHfiska beslut bör preciseras så atftolkningssvårigheter, som beslut, inte skall uppstå. Enighethar rått om att vi bör formulera delansvaref som en parternas procentandel avden genomsnitfliga årskostnaden för spannmålsexporten, I livsmedelskommifténgick parternas bud i denna fråga utomordenfligt långt isär. Den minstagemensamma nämnare som kunde uppnås stöddes av socialdemokrater, folkpartisteroch moderater. Vi enades som bekant om att statens andel skulle vara , Motdetta stod ett något mindre noggrant preciserat krav från vpk, där def gjordesgällande att staten skulle ha ett huvudansvar, och slufligen centerpartiefskrav att statens andel skulle vara , Sedan Lantbrukarnas riksförbundsordförande i flera tal gjort bekant att man från LRF:ssida menade att en rimlig ståndpunkt borde vara aft staten svarade för ,ansåg vi detta vara värt att pröva. Vihälsar för den skull med tillfredsställelse aft de tre borgerliga partierna harkunnat enas vid nivån som statens andel, I vpk:s partimotion hade den preciseringengjorts att man också från det partiets sida ansåg vara en lämplig nivå. Vihade hoppats aft socialdemokraterna i den situationen skulle gå med på dettajordbrukarkrav. Kanske än mer överraskande än att så inte skedde var aftsocialdemokraterna som enda parti infe heller var beredda att finansierastatens andel med budgetmedel. Man ansåg från regeringspartiets sida - och gördet tydligen fortfarande - att konsumenterna skall betala med höjdalivsmedelspriser, vilket i rådande förhandlingsläge för jordbruket, medbetydande klyfta mellan jordbrukarnas inkomster och andra gmppers, skulle hainneburit att konsekvenserna hade kommit att få tas av bönderna själva. Dettaär helt uppenbart, och vi tycker att det är mycket ofillfredsställande. Attsocialdemokraterna härefter under utskottsbehandHngen fann det angeläget atttill nästan vilket pris som helst föra kommunisterna över på sin sida förvånarockså. Detta är för övrigt, herr talman, en av anledningarna till att dennaviktiga jordbruksfråga kommit att behandlas så sent somnu är fallet. med vpk blev ju faktiskt dyrbar försocialdemokraterna. Dessutom fick man släppa till budgetmedel, vilket mantidigare hade motsatt sig. Jagskall återkomma till Norrlandsstödet, men jag måste redan nu säga att jag intemissunnar att få 60 milj, kr, utöver regeringens förslag. Jag måstedock bestämt invända mot att denna uppräkning av Norrlandsstödet skett påbekostnad av statens andel för spannmålsöverskottet. Genom regeringensuppgörelse med vpk har jordbruket, totalt sett, förlorat i storleksordningen80-100 miljoner . Sedanmå nämnas, eftersom vi har reservation på denna punkt, att vpk inte nöjt sigmed detta utan utöver 60 milj, kr, fill dessutom förhandlat sig till40 miljoner till särskilt krisdrabbade jordbruksföretagare. Detta är ettförslag som vi inte har kunnat biträda, dels därför att vi saknar medel fördet, dels därför att det inte föreligger några som helst närmare preciseringarav vilka företagare som skall komma i åtnjutande av detta stöd. Närdet gäller överskottet på animalieprodukfionen föreslås liksom 1977 attjordbruket självt skall stå för dessa kostnader, I sammanhanget är detnödvändigt att erinra om den enighet som råder om att exportansträngningarskall göras. Utskottet föreslår här att detta sker i nära kontakt med Sverigesexportråd. Detta är positivt för jordbruket. Det har kanske dock inte densnabba effekt som en del möjligen förväntar sig, men jag är övertygad om attdet kommer att få stort värde för jordbruket liksom att det självfalletockså har betydelse för bytesbalansen. Norrlandsfrågornahar som vanligt i dessa sammanhang tilldragit sig ett betydande intresse.Förslagen i dessa frågor har för övrigt också föregåtts av en särskildutredning, den s. k. , Jagvill också, herr talman, något beröra de bakomliggande skälen till att vi överhuvud taget har en NorrlandspoHtik, Av flera skäl, såsom regionalpolitiska ochförsvarspolitiska, är det angeläget att hela är befolkat. Att demänniskor som sysslar med jord- och skogsbmk har stor betydelse i dettahänseende behöver knappast nämnas. Jordbrukare i har av främst tvåskäl högre kostnader än andra för sin produktion. För den skull råder sedanlänge enighet om att dessa jordbrukare skall kompenseras för merkostnader pågrund av klimatologiskt och geografiskt sämre betingelser än jordbmkare iMellansverige har. Det säger sig självt att även med aldrig så finurligaberäkningar och stödområdesindelning kan det alltid diskuteras om full rättvisauppnås. Detta kan gälla förhållanden inom stödområdet men naturligtvis ocksåbeträffande kontra jämförbara jordbrukare utanför stödområdet. Avhär nämnda skäl kan beloppet naturiigtvis ställas underdiskussion. Det är bara att konstatera att det här inte finns någon absolutsanning. Enighet tycks råda om att regeringens förslag om uppräkning avNorrlandsstödet med 22 miljoner var otillräckligt. Regeringens uppgörelse medvpk ger besked om detta. Från moderatemas sida har vi tillsammans medfolkpartiet enats om att en uppräkning med 50 miljoner - alltså en förstärkningav regeringens propositionförslag om 28 miljoner - borde var en rimlig nivå. Viär som framgått på denna punkt helt överspelade och vi får finna oss i det. Vikan bara konstatera att Norrlandsintressena med detta är väl tillgodosedda, menav politiska skäl har kommit att gynnas betydligt mer än vad vi orkaterbjuda. Kvarstår den så hett debatterade frågan om stödområdesindelning. Det råder enigheti utskottet om att vissa förhållanden, främst avseende , än en gångskaH granskas. Beträffande lämpHg hantering av ärendet i fortsättningen harutskottet blivit delat. En majoritet företräder uppfattningen att den nyastödområdesindelningen skall sättas i kraft från , men att mansamtidigt ger lantbmksstyrelsen i uppdrag att än en gång se överberäkningsunderlaget för , Vi reservanter har ansett det mest logisktatt denna granskning av beräkningsunderlaget, som möjligen skulle kunna geanledning till justerad stödområdesindelning, skulle komma föreikraftträdandet. Det är på denna punkt vi skiljer oss. Följaktligen framför vii reservation 27 att här nämnda översyn skall ske, varefter stödområdesindelningenträder i kraft . Vi reservanter har inte haft anledning att göra någrainvändningar vare sig mot det föreslagna stödet till potatisodling eller motden beloppsmässiga uppräkningen. Vi anser att detta hade kunnat gälla även om dengamla stödområdesindelningen fått vara i kraft . Jordbruket har rätt att ställa krav på samhället. Ryckighet i beslutenär särskilt olycklig i en näring som jordbmket. Framtidstron måste återställas,med långsiktighet och fasthet i besluten. Detta främjar arbetsro i en just nupressad näring. Ett bra näringsklimat fömtsätter att onödiga regleringar,byråkrati och en klåfingrig avgiftsbelastning rensas bort. Detta är på siktviktigare åtgärder än en inlevelsefull diskussion när det gäller sista kronan istatens stöd till jordbmket. Jagyrkar bifall till de reservationer där moderata samlingspartiets företrädarefinns nämnda. Ianledning av reservafion 12 vill jag dock klargöra att vi delar den uppfattningsom där framförs av . Det betyder att någon ytterligare utredningbeträffande sockernäringen, utöver vad som skedde i 1982 årssockernäringskommitté, inte behöver göras. Detta borde vi kanske ha klargjort iett särskilt yttrande, Då så inte blivit fallet avser vi att rösta förreservation 12, 29 (): Jag ber först att få yrka bifall till de reservationer som jag finns medpå i jordbruksutskottets betänkande 1984/85:33, När den socialdemokratiska regeringen i december1982 tillsatte, och gav direkfiv tiH, den jordbrukspolifiska utredning som tognamnet - LMK - var inte vi från sida särskiltpositiva. Vår ledamot i utredningen, förre riksdagsledamoten ochjordbruksministern , har dock sökt medverka konstruktivt iutredningsarbetet. Detjordbrukspolifiska beslutet låg ju tämligen nära i tiden. Dettabeslut hade föregåtts av en relativt lång utredningsperiod. Utredningen ladefram ett enigt betänkande - en bra grund aft grunda riksdagsbeslut på. Tyvärrbyggdes det jordbrukspolitiska beslut in motsättningar beträffandevissa målformuleringar, jordbrukspolitiska atmosfär som rådde vid tillsättandet av livsmedelskommitténtornade åskmoln upp sig vid horisonten. och var att vänta. Så blevdet, och så har def varit. Det har mullrat - inom och meHan depoHtiska partierna, tror jag man kan säga. Ledaren för en storlöntagarorganisation har talat om bondens arbete som en för landet mycketkostsam terapi verksamhet. Bondekåren har upplevt sin situation så, atf kårenär trängd från alla sidor. Prispress och lönsamhetskris är fakta, och oron inomjordbmksnäringen har vuxit, Ispåren på den s, k, fria förhandlingsordningen, som vänsterpartietkommunisterna och socialdemokraterna har drivit igenom här i , harföljt att bönderna inte erhåller kostnadskompensation för ökade kostnader närdet gäller insatsvaror eHer stigande lantarbetarlöner. Socialdemokraterna, medjordbruksminister i spetsen, har lyckats få till stånd sekletsandra stora bondetåg i huvudstaden. Torsdagenden kan bli historisk, också ur den synpunkten aft en väldigt storandel av de yrkesverksamma bönderna slöt upp i demonstrationståget iStockholm, Fler än 20 000 bönder, ca en femtedel av hela kåren, deltog. hävdar atf näringsHvet i stort skall grundas på enskHtägande och enskild företagsamhet. Detta synsätt gäller givetvis ocksåjordbruksnäringen. Enskilt ägda familjejordbruk bör vara den dominerandeägandeformen. Den formen bör gynnas. Lantbrukets ekonomiska organisationer börinte missgynna de små enheterna med rabatter för de stora. Bondesolidaritet kanlätt urgröpas i så fall. Detta framhåller vi i reservation 6, Manbör inte ensidigt satsa på stora jordbruksenheter. Vid sidan om de storabärkraftiga jordbruksföretagen måste det finnas utrymme för mindre enheter,deltidsjordbruk, I många glesbygder är fastighetssfrukfuren sådan att det finnsett stort antal mindre fastigheter som inte kräver så stort kapital för ettövertagande. För många människor kan det vara ett bra alternafiv atf på dettasätt starta i mindre skala och känna sig för. Erfarenheterna visar aft man påen liten gård, där man har inkomst också från annat arbete, har godamöjligheter att hitta specialprodukter för att tillgodose särskilda delmarknader.Deltidsjordbruken fyller en vikfig funktion för bevarandet av det öppnalandskapet och en levande landsbygd.