prot · G809113 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag tycker att socialdemokraterna tar alldeles för lätt pådenna insikt om att det finns problem när de säger att dem skallidrottsrörelsen själv klara av, och socialdemokraterna bordevara klara över att det även inom idrottsrörelsen finns intressen som vill hade kommersiella krafterna kvar. Idrott,rekreation och turism AnL 20 ANDERSNILSSON (s) replik: Till vill jag säga att vi i andra sammanhang, närdet gäller ungdomsorganisationerna, har konstaterat att bidragsgivningen påmånga områden kommer från flera olika håll. Bidragen ges faktiskt på så mångaolika sätt att det blir svåröverskådligt. Vad finns det då för anledning attsplittra upp ytterligare ett område? 1Riksidrottsförbundets styrelse finns det två ombud för regeringen som har fillspeciell uppgift att bevaka just främjandeorganisationernas intressen. Enligtvad jag har tagit del av är det sed att styrelsen vid bidragsgivningen tarhänsyn till de bedömningar som ombuden har gjort beträffande anslagen fillfrämjandeorganisationerna. Detbör naturligtvis vara ett värde med en sammanhållen syn på idrotten -såvälelitidrott som vanlig tävlingsidrott, motionsidrott och rekreationsverksamhetav den typ som främjandeorganisationerna bedriver. En delad bidragsgivningskulle öka avståndet mellan de här företeelserna och skärpa splittringen. Detkan inte vara en rimhg utveckling. vill jag säga att jag nu har lyssnat till vpk:skritik av idrottsrörelsen, som har kommit tillbaka på ungefär sammasätt. Vad är det som har hänt under den tiden? Jo, antalet aktiva inomidrottsrörelsen har ökat, kvinnoidrotten har vuxit så att t, ex, damfotbollenär den näst största bollsporten. Antalet handikappade och invandrare somidrottar har ökat, och motionsintresset har vuxit i hela landet. Det är enutveckling som har gått i den riktningen att ungdoms- och breddidrotten har Idrott, rekreation och turism ökat,och det har skett under de år då ni kontinuerligt har riktat kritik motkommersialisering och elittänkande inom idrotten. Det är alltså en utvecklingsom har gått stick i stäv med er kritik, AnL21 () replik: talar om svåröverskådlighet när det gällerbidragsgivningen och tycker att därför skall stå kvar somden överordnade organisationen. Jag förstår att ochsocialdemokraterna har den synpunkten, för det är ju centralisering man är uteefter. Det är meningen att man skall kunna kontrollera de här organisationerna.Jag kan däremot inte förstå hur kan anse att han själv och hanspartikamrater bättre skall kunna bedöma vad som främjar dessa organisationer ände kan göra själva. De har ju hävdat att de vill stå fria. Jagsade i mitt första inlägg, fru. talman, att jag vid en rak fråga till en avrepresentanterna fick veta att det aldrig hänt att regeringen ändrat påRiksidrottsförbundets förslag. Är det så att man, som man nu tycker,inomorganisationerna, vill gå in direkt, måste det bero på att man anser att manskulle kunna nå ett bättre resultat. AnL 22 (vpk) replik: Jag skall inte alls bestrida att motionsintresset har ökat. Jag haraldrig gjort det tidigare heller. Vad vi inom vpk har påstått är attmotionsintresset, med de föreliggande premisserna, förvrids åt ett visst håll.Jag kan aldrig tänka mig att är alldeles okunnig om vad somhänder med ungdomskullarna, hur elitidrotten påverkar sättet att motionera ochhur den inverkar på vänskapen, kamratskapen och samvaron - någonting som är dengrundläggande idén med idrotten - till förmån för ehttänkande, egoism,ambitionen att slå sig fram och vara störst, bäst och först . Det ärde intressena och den inriktningen som gör sig starka inom idrotten, även inombreddidrotten. Det är en beklagansvärd utveckling, som socialdemokraternaborde se allvarligt på, i stället för att till varje pris försvara dennuvarande utvecklingen. Visäger att det är bra med denna satsning , men det är väl ingentillfällighet att stora företag försöker slå mynt av idrotten. Vad betyder, närdet gäller friidrottslandslaget, Kodak-inslaget vid ? Vad är det utslagav? Inte är det väl omtanke om idrottsmän och om idrotten! Nej, det är säkertett egetintresse, man vill slå mynt av idrotten. Vadfår detta för konsekvenser för dem som skall idrotta i andra grenar? Det gällerinte bara friidrott och annan arenaidrott. Att hävda just den här typen avidrott gör att andra idrottsgrenar, alltså de som inte är publika idrotter , inte får det som de egentligen borde få. Att denna del, den verkligabreddidrotten, inte får av de pengar som finns i samhället och av tipsmedel ärvad vi påtalat, eftersom större resurser är nödvändiga för atl bryta dennautveckling. Det är verkligen med djupt beklagande jag återigen konstaterar attsocialdemokratin inte vill se att det här är ett problem. känner signöjd med att höja anslaget till med några miljoner, mendet stora strukturella problemet bryr man sig inte om. Det kan inte vara såenkelt som att bara säga att det här klarar idrottsrörelsen själv, eftersomidrottsrörelsen är en spegel av de krafter som finns i samhället. Då måsteåtminstone arbetarrörelsen på något sätt hjälpa idrottsrörelsen och sådanakrafter inom idrottsrörelsen som exempelvis småklubbarna för att ställa dethela till rätta igen. Idrott, rekreation och turism AnL 23 () replik: sade i sin senaste replikatt regeringen inte ändrat på de förslag som Riksidrottsförbundetframställt när det gäller anslagsgivningen till främjandeorganisationerna. Detär mycket möjligt, för det är väl sannolikt att det har varit kloka ochförståndiga förslag som har kommit med. Men när det gällerstorleken på anslagen vill jag erinra om att idrottsrörelsen de senastebudgetåren fått en procentuellt sett mycket stor höjning från ochregeringen. Det var och även detta år - jag tror att detär , Det är betydligt mer än många andra organisationer har fått. Jag undrar: Kan verkligen ställagarantier för att det vid delad anslagsgivning verkligen skulle bli lika bratilldelning av pengar till främjandeorganisafionerna som ? Till vill jag säga att vår tilltro tillRiksidroltsförbundet tydligen är betydligt större än vpk:s. Visst har jag imitt inlägg pekat på de problem som vi är överens om finns här, men jag harvelat påpeka dels att de ändå är marginella problem i en så stor rörelse, delsatt idrottsrörelsen är så stark att den själv kan klara av dem. Sedan kan jag inte underlåta att påpeka att jag tycker detligger en motsättning i vpk:s argumentation. Först lägger man ned stor kraft påatt argumentera mot kommersialismen och vill ha en utredning om dennas effekterosv. Man är kritisk till näringslivets stöd till idrotten, Å andra sidan inrätta en fond för att ta hand om dessa pengar. Jag tycker atl det härinte riktigt går ihop. Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt tillytterligare replik. AnL 24 JANHYTTRING (c): I motion 1497 av m, fl, pekarvi från sida på de möjligheter som finns fill samarbete för att få enså effekfiv marknadsföring som möjligt av utomlands. Av utskottetsredovisning av gjorda eller nu pågående marknadsföringsinsatser för att ökaandelen utlandsturister framgår att deltar i en stor mängd mässor ochsälj konferenser. Det finns även ett brett samarbete med företag som haranknytning till turistbranschen. Jag tycker att utskottet har gjort en utmärktredovisning av turistrådsarbete. För eneffekfiv marknadsföring måste man ständigt söka nya, oprövade Idrott, rekreation och turism Vi har i vårt land många bra industriföretag medvittomfattande affärskontakter utomlands,. Jag efterlyser ett bättre samarbetemed dessa företag. Mitt personliga intryck av de många turistmässor jag självbesökt är att mångfalden av utställare vid ett och samma tillfälle inom enbransch gör det svårt för publiken att uppmärksamma just , Genom ettutökat samarbete med industriföretag skulle vi få tillgång till nyamarknadsföringskanaler och kunna vara med på andra typer av publika mässor, I ett särskilt yttrande erinras om centernsställningstagande till branschstudier och strukturplan vid behandlingen av regeringensturistproposition under föregående år. Vi i vidhåller attbranschstudier är normala arbetsuppgifter för turistråd. Riksdagensmajoritet har beslutat att industriverket skall utföra en sådan studie. ärrisken uppenbar för en handlingsförlamning i arbetet med angelägnaturistsatsningar. Planeringen för har pågått . Detär en angelägen satsning för både turismen och sysselsättningen i norraVärmland, Skall nu många planeringsår bli ännu fler genom ett omfattandeutredningsarbete med branschstudier från industriverkets sida? Intressenternai har ännu inte fått besked från industriverket, I Värmlandkräver vi nu ett shabbt besked, så att byggandet av Branäs kan komma i gång. Reservation 5 är inte längre aktuell, efterriksdagens beslut i anslutning till jordbruksutskottets betänkande 1984/85:26,Jag yrkar bifall till utskottets hemställan och avslag på reservationerna 1, 2,3, 4 och 6, AnL 25 (): När det gällerBranäsprojektet - jag skulle gärna vilja börja med det - förhåller det sig pådet sättet, att prövningarna görs löpande när man kommer in med ansökan. Detskulle faktiskt kunna tänkas ske redan i Fritidenoch vad man gör med den blir allt viktigare för människor. Vi som politiker måste nog inse att detta kräver ettstort, samlat arbete kring dessa frågor. Det har för all del nästan blivit"inne" bland lokal- och regionalpolitiker av alla schatteringar attta turistfrågorna till sina hjärtan, I och för sig är detta naturligtvis mycketpositivt. Men kan det inte lura en fara bakom all optimism och entusiasm? Turismen omsätter nästan per år.Det är nästan hälften av den totala fritidskonsumfionen i vårt land. Densysselsättnings-mässiga effekten av näringen är beräknad till 120 000årsarbeten. Inflödet av utländsk resevaluta ligger kring . Många satsar på utländsk turism. Jag frågar mig om detsker med realism och verklig eftertanke. Är det vettigt att varje kommun, somsäger sig besitta självaktning, skall ge sig ut på den internafionellamarknaden med "sin" produkt, att var och en för sig försöker säljasig på den utländska marknaden? Jag hoppas verkligen att ingen känner sig"trampad" av mina frågeställningar, men nog är det något attverkligen fundera över. Kan detvara så att fortfarande alltför få inser att samarbete över större regioner är en nödvändighet? Säkert vill det till atteventuellt revirtänkande hos dem som arbetar med turism "må få fara ochflyga" och att man försöker se över de gränser som bara vi bofasta ärmedvetna om. Den semestrande resenären vet ofta inte om, när han eller honpasserar kommun- eller landskapsgränser. Inte minst då det gäller utlandsturismen tror jag attmånga kommuner och landsting kan bli smärtsamt medvetna om sanningen i det jagnu har sagt. De kan med andra ord få lära sig inse att aldrig så välsköttamarknadsföringskampanjer får ytterst liten effekt, om ens någon, om inte ettsamarbete sker, I väldigt många fall tror jag t, o, m, att det krävsrikskampanjer-Sverige är fantastiskt. Här har turistråd en vikfig rollatt spela. Den ovanligt utförliga redovisning som utskottet i betänkandet gerav turistrådets marknadsföringsinsatser visar att turistrådet medinitiativkraft har tagit itu med arbetet efter förra årets riksdagsbeslut omturist- och rekreationspolitiken. kommer med intresse attfölja rådets arbete i detta och i andra avseenden. Tänk vad det skall gå att göra. Vårt land har unikaförutsättningar för turism och rekreation. Vi har begåvats med en natur, somger upplevelser året runt: fjäll, hav, skogslandskap, urskogar, kultur- ochodlingslandskap. Miljön är förhållandevis vänlig mot människor, och visst finnshär god plats för permanentboende och gäster, både inhemska och utifrånkommande. Vi har än så länge frisk luft och friskt vatten - åtminstone sett iförhållande till många andra länder- och vi har vår unika allemansrätt. Detsades -och jag upprepar det - att den statliga turist- ochrekreationspolitiken skall hjälpa oss att på bästa sätt ta till vara dessa godaförutsättningar. De motioner som vi nu har att behandla angående turism-och rekreationsområdet rör statliga insatser för turism inom vissa län,kapitalförsörjningen till , problemen medgränsdragningen mellan turismföretag och stat/kommun, en effektivaremarknadsföring i utlandet av såsom turistland samt ett eventuelltsvenskt medlemskap i , Utskottet tillstyrker förslagen i jordbruksdepartementetsproposition 1984/85:100 bil, 11 med undantag för en mindre ändring såsom en följdav regeringens förslag i propositionen om fritt handredskapsfiske. Det får medett visst mått av glädje sägas att det råder bred majoritet kring det mesta ibetänkandet. Då det gäller turist- och rekreationspolifiken finns två reservationer,nr 5 och 6, Eftersom har bifallit jordbruksutskottetsbetänkande om fritt handredskapsfiske - och därmed avslagit reservationen 1 ibetänkandet - har reservationen 5 i kulturutskottets betänkande fallit.Reservationen innebar ett fullföljande från de borgerliga partiernas sida avderas ställningstagande till handredskapsfiske. Reservationen 6 av avser fjällturismen och dåframför allt kapitalförsörjningen till STF:s anläggningar, I denna fråga trorjag inte att det är så stor skillnad mellan utskottsmajoritetens ochreservantens uppfattning. Utskottethar uttalat att turistråd skall ha en diskussion med STF Idrott, rekreation och turism Idrott, rekreation och turism omföreningens bidrag och att de frågor som motionärerna aktualiserar beträffandekapitalförsörjningen till STF kommer att behandlas i samband därmed. Majoriteten anser att dessa överläggningar inte börföregripas. När överläggningarna slutförts får resultatet av dem bli avgörandeför om regering och riksdag skall göra ytterligare insatser på området. Jag tror att även utskottets majoritet har en positivgrundsyn på problemen. Men det finns inte anledning att i nuvarande lägeskriva ut några växlar . Jag yrkar avslag på reservationen nr 6 och bifall tillutskottsmajoritetens förslag. I början på mitt anförande sade jag attfrifiden och vad man gör med den blir allt viktigare för människorna. Detta ärsäkert helt riktigt, och med utgångspunkt i detta faktum kan det sägas att ettbåde värdefullt och spännande arbete väntar för samtliga intressenter. Det finns många frågor för dem att angripa och lösa.Kommer man att lyckas med att sprida semestrarna? Skallman klara att förbättra kunskapsunderlaget när det gäller utvecklingen inomturism- och rekreationssektorn - "strukturplanen"? Skall det gå att öka attraktiva turistorterstillgänglighet? Kan man öka stödet till service och infrastrukturen ituristorterna? Hur kommer det att gå med rådgivningen regionalt och lokalt? Hurblir det med de "gemensamma tagen"? Skall del bli en bra inriktningpå stimulansen vad gäller idé- och produktutvecklingen? Hur blir det medforskningen? Även om det är viktigt att vi får svar på dessa och mångaandra frågor får man inte glömma den övergripande inriktningen: hälsa ochvälbefinnande samt tillgänglighet för de många, dvs, en fortsatt strävan att nåde sociala målen i fritidspolitiken. Det här blev måhända många funderingar, menämnet inbjuder verkligen till det. har vi kanske en del av svaren påde frågor som jag har tagit upp. Jag ber att få yrka bifall till hemställan iulskottsbetänkandet i dess helhet och avslag på samtliga reservationer. AnL 26INGVAR i (c): Jag kommer att tala för motion 1819, somhandlar om professionell boxning. När och jag skrev dennamotion visste vi att den skulle väcka en viss uppmärksamhet. Det är nu 15 årsedan förbudslagen antogs, och den debatt som då fördes är kvar i mångasmedvetande. Jag har blivit kontaktad av ett flertal personer somvarit för resp, emot ett upphävande av lagen om förbud mot professionellboxning. Ute i samhället tror jag att det finns en klar majoritet för vårmotion. De som rent tekniskt är insatta i frågan förstår inte konsekvensen ilagstiftningen, enligt vilken professionell boxning anses så farlig att förbudmåste råda men amatörboxning bedöms som acceptabel, I förstalagutskottets utlåtande kan man läsa att professionell boxning är hälsofarligare än amatörboxning - bl, a,används lättare handskar, matchtiden är betydligt längre, och karriären ärtämligen lång. Proffsboxare riskerar således att träffas av fler och hårdareslag mot huvudet än amatörboxare. Utskottet undviker helt att omnämna attprofessionella boxare i regel går betydligt färre matcher än amatörer. Antaletträffar borde därför inte utgöra argument för ett förbud. Den nordiska kommittén som utredde boxningensskadeverkningar konstaterade att hälsorisker fanns vid utövandeav boxning, men kommittén förordade inget förbud utan föreslog nyasäkerhetsföreskrifter i 16 punkter gällande både professionell boxning ochamatörboxning. Första lagutskottet tog ingen hänsyn till förslagen, ochdåvarande departementschefen konstaterade alt det får ansesverklighetsfrämmande att räkna med alt sådana omfattande säkerhetsföreskriftersom kommittén hade föreslagit skulle kunna genomföras för proffsboxningens del.Den slutsatsen från departementschefens sida var troligen av avgörandebetydelse för propositionens tillkomst och därmed förbudslagens införande. I motion 1819 utgår vi från att samma regler skall gällavid professionell boxning som vid amatörboxning inom vårt lands gränser. Dennavår viktiga motivering har kulturutskottet bemött med historik frånriksdagsdebatterna 1969, och man kan fråga sig varför. På dennapunkt vill jag få en godtagbar förklaring från utskottets talesman. När lagen antogs 1969 fanns det inte någon aktivproffsboxare i vårt land. Således kunde det inte vara någon överhängande faraför svenska medborgare. Lagen infördes troligen i avskräckande syfte. Iriksdagsdebatten 1969 framfördes farhågor för att svenska medborgare som villeboxas professionellt kunde söka sig utomlands. Detta är också vad som har skett.Lagen tvingar nu svenskar utomlands, och den svenska idrottsrörelsen har ingenmöjlighet att kontrollera och påverka. Boxningsförbudet har troligen inte förhindrat en endasvensk boxare som haft viljan och förmågan atl vara professionell boxare frånatt utöva detta yrke. Jag vill däremot hävda all förbudslagen har ökat riskernaför svenska medborgare på grund av att boxarna måste uppträda utomlandsdär säkerhetsbestämmelserna kan vara av sämre standard än våra. Den förråande verkan som boxningen sägs ha på publiken ärpå intet sätt vetenskapligt bekräftad. Däremot hör man talas om andraformer av verksamhet som påverkar människor till olika våldshandlingar -videofilmer, knark och inte minst alkohol. I den här boxningsdebalten får man en känsla av atl detsilas mygg och sväljs kameler. Jag vill därför fråga utskottets talesman var ilitteraturen man finner att boxningen är mer förråande än annan kampidrolt. Kanvi förbud påslå att vi har mindre våld i samhället? Hade vi mer våldunder än ? Är det inle tvärtom? Ytterligare ett skäl till förbud anges, nämligen deekonomiska intressena. I propositionen anses det stötande att boxareoch arrangörer kan göra stora ekonomiska vinster på en verksamhet som ärinriktad på att åstadkomma skador hos deltagarna. Vidare anser man allavsevärda risker Idrott, rekreation och turism Idrott, rekreation och turism föreligger också för att arrangörerna och andra som harekonomisk fördel av boxarens verksamhet skjuter hänsynen lill dennes hälsa åtsidan. Slutligen skulle den professionelle boxaren av vinstbegär drivas tillatt ta allvarliga risker. För det första vill jag framhålla atl inriktningen inte äratt åstadkomma skador hos motståndarna. Däremot kan skador uppslå. Detta ärnågot helt annat än den vulgärbeskrivning som utskottet ställer sig bakom. Äveni andra sportgrenar finns denna skaderisk både för deltagare och i många grenaräven för publiken. För det andra verkar utskottet vara helt omedvetet om attvarje boxare skall ha licens för sin utövning och att noggrann medicinskkontroll sker. Risken för atl boxarens hälsa numera skjuts åt sidan ärobefintlig. Att boxare av vinstbegär skulle drivas till att ta allvarligarisker är i så fall inget specifikt för just proffsboxningen. Ett sådantrisktagande kan ske i en mängd samhälleliga verksamheter. Jag tycker att utskottet lagt ner allför litetarbete på vår motion. Utskottet har i stor utsträckning endast hänvisat tillmaterial som togs fram , ett material som till vissa delar ärföråldrat. Vad kan hända om lagen las bort? En del tror att vi då fårett slagsmål i varje gathörn. En del samtal som jag fått tyder på den tron. Menså är ingalunda fallet. Vad vi får är en eller två tävlingar underordnade former, där svenska promotorer dels har ansvaret för svenska boxare,dels ansvarar för arrangemanget. På detta sätt elimineras de s.k. osundaekonomiska intressena, som påstås vara besvärande. Ett återinförande av den professionella boxningen skulleorganisatoriskt innebära att den professionella boxningen handlades av , som sorterar under . som för amatörboxarna skulle således gälla. Detta skullebetyda alt för de svenska proffsboxarna skulle gälla svenska säkerhetsföreskrifteroch inte som säkerhetsföreskrifterna i det land där boxaren i fråga mereller mindre slumpvis kommit att hamna på grund av det svenska förbudet. Med hänvisning till det anförda yrkar jagbifall till det till kammarens ledamöter utdelade yrkandet, som lyder: att med bifall till motion 1984/85:1819 antarföljande Lag omupphävande av lagen (1969:612) om förbud mot professionell Härigenom föreskrivs att lagen (1969:612) om förbud motprofessionell boxning skall upphöra alt gälla vid utgången av juni månad 1985. AnL 27STEN i (m): Jag ställde en fråga tilljordbruksministern om han avsåg medverka till att dispens kunde medgivas förarrangerandet av professionella boxningsmatcher i . Jag skulle ha fåttsvar på frågan Med tanke på att det nu aktuella betänkandethandlar om min fråga tar jag tillbaka denna och vill i stället i den härdebatten ge min syn på förbudet mot professionell boxning i . Jag yrkar bifall till motion 1819, enligt vilkenmotionärerna vill upphäva förbudet mot professionell boxning. Ett sådant förbudfinns bara i , och , Man kan inte utan viss ironi konstateraatt en genomförd boxningsmatch avseende del professionellatungviktsmästerska-pet i gick i mellan en svensk och en norskboxare. Ett stort antal svenskar åkte då över till föratt uppleva det som är förbjudet att uppleva i , Det är mig främmandeatt tro att dessa åskådare blev negativt påverkade av den enligtutskotlsskrivningen förråande boxningssporten. Det förbud mot professionell boxning vi har i Sverigeanser jag är ett utslag av en förbudsmenlalitet, som i praktiken saknarbetydelse. Förbudet innebär atl professionella boxningsmatcher inle kanarrangeras i vårt land. Däremot kan en svensk amatörboxare söka och erhållalicens i andra länder, vilka i vissa fall kan misstänkas tillämpa en generösarelicensgivning än vad vi säkert skulle ha gjort om svenska licenser hade kunnatutdelas. Det finns, fru talman, ett exempel som visar att en svenskamatörboxare, som fått sin amatörlicens indragen, senare erhållit proffslicens iDanmark, Det kan inte ha varit en sådan utveckling som vi ville hanär vi införde förbudet. Hade vi haft möjlighet att ge licenser till svenskaproffsboxare, skulle de inle, ifall de hade förvägrats licens i , kunnatansöka om och få licens i ett annat land. Vårt förbud har alltså åstadkommil just ingenting. Skallman försöka omsätta effekten av del svenska förbudet till boxningsterminologi,kan man väl säga att det icke har givit några matchpoäng. Det nu gällande förbudet avser förutom tävlingsmatcheräven uppvisnings-och träningsmatcher. Detta har inneburit att ett åtal harväckts mot en boxare för alt denne har medverkat i s, k, professionellträningsboxning. Åtalet har underkänts i två instanser, och skall det prövasav högsta domstolen. Det finns nog mer än en, fru talman, som blir förvånadöver kvaliteten på domstolarnas arbetsuppgifter och som undrar om intedomstolarna har viktigare saker alt ägna sig åt. Del talas om boxningens skaderisker. Självfallet skalldessa inte förnekas, och man skall inte bortse från dem.