prot · G809150 · 1984-12-31 00:00:00 — Detsom är unikt med NPT är just avsikten aft hindra atf kärnvapen sprids till nyaländer. Detta känns särskilt angeläget då långvariga, svårbegripligakrig, visserligen konvenfioneHa men mycket grymma och fill synes meningslösakrig rasar mellan länder som har skrämmande diktaturer som de i och Irakoch de i och , Def är krig där för övrigt internationellaöverenskommelser om förbud mot användning av kemiska vapen redan överträffs, Iandra länder råder svåra inre motsättningar - i många finns politiskt impotentaeller på andra sätt svårt störda samhällsstrukturer. Att tänka sig kärnvapen ihänderna på någon av dessa stater skulle innebära en ännu större fasa än att Nr 150 se dem i händerna på de nuvarandekärnvapenmakterna, där förhoppnings- Torsdaeen den ' ansvarskänsla, erfarenhet och politisk stabilitet råder i någothögre grad, 23 mai1985 Redan i nedrusfningsdelegafionenframförde jag atf det är viktigt att inte kritiklösf faller in i den kör som vid granskningen av NPT- Nedrustnins fördraget helt koncentrerar sig påoch lägger hela ansvaret för hotet mot fördragetsfortsatta existens på supermakternas bristande förmåga aff leva upp fill sinalöften i artikel 6 om kärnvapennedrustning. Denna brist bör förvisso påtalasmed skärpa. Den bör påtalas i alla sammanhang där kärnvapenarsenalerna ärföremål för handlingar. Men icke-spridningsfanken är hänvisad fill NPT, ochbalansen i def svenska arbetet måste inriktas mot kritik mot dekärnvapenmakter, de tröskelstafer och de övriga länder som inte anslutit sigtill avtalet. Det gäller att rädda vad som räddas kan i NPT, Fördraget tåltroligen inte en kärnvapensfat fill i världen. Om granskningskonferensen kanbidra till en islossning i de fastlåsta positionerna beträffande konkretaförhandlingar om eft kärnvapenprovsfopp i CD i , vore detta naturligtvisockså en mycket väsentlig framgång; I hölls på initiativ av vårnedrusfningsam-bassadör - och, förutsätter jag, därmed ocksåregeringen -en konferens med kvinnliga parlamentariker, vilket utmynnade ibildandet av organisafionen Kvinnliga parlamentariker för fred. En resolufionantogs efter endast halvannan dags arbete och preliminära regler förorganisationens struktur ställdes upp. Jag vill fa detta tillfälle aft offentligt kommenteravarför moderata kvinnor i riksdag ännu förhåller sig avvaktande införmedlemskap i denna organisafion. Är det meningsfullt atf bilda en organisafion bestående avjust kvinnliga parlamentariker för aft arbeta gemensamt i fredsfrågorna? Jagskall avstå från att fördjupa mig i resonemang om huruvida kvinnor bättre kandiskutera frågor om krig och fred än män, vilket några av deltagarna isymposiet hävdade. Jag tror aft här som på andra områden kunskap, engagemangoch vilja kanske är väsentligare egenskaper i arbetet för en viss sak än kön. Det intressanta med organisafionen, och vad som borde géden speciella möjligheter, är naturligtvis atf def just rör sig om kvinnligaparlamentariker. Kvinnliga parlamentariker sitter i samma posifion som sinamanliga kolleger och bör ha samma möjligheter aft påverka som de. Dettaförutsätter dock att man i någon mån följer spelets regler. Här skulle jagvilja påstå atf def avhållna symposiet tyvärr har varit en dåligbörjan, "Tillsammans kan vi kvinnor påverka våra parlamentoch regeringar i riktningen mot en politik för fred och nedrustning",menade en av de amerikanska deltagarna vid symposiet. En elementärförufsätfning för aft ledamöter av parlamenten skall kunna påverka dessa istörre utsträckning är dock tyvärr aft de på något sätt kan befraktas somrepresentativa för sitt parlament eller åtminstone för sin partigrupp. Det finnsanledning aft resa invändningar mot symposiets uppläggning, bl, a, defsätt på vilket delegaterna inbjudits, har troligen 48 handplockat goda vänner ochbekanta, och resp, partier, grupperingar eller parlament har inte fåttnågon officiell inbjudan eller haft möjlighet att påverka valet avrepresentanter. Från denna princip har gjorts ett bekant undantag: en officiellinbjudan har skickats fill den sovjetiska centralkommittén. Den sovjetiskadelegaten var således den enda som kunde betraktas som havande ett mandat frånden församling hon representerade. Som ett exempel på motsatsen kan nämnas attenligt norska uppgifter arbeiderpar-tiets och inbjudnarepresentanter tillhör den s, k, säkerhetspohtiska oppositionen inom sinapartier och att någon representant från det norska regeringspartiet, höyre,över huvud taget inte inbjudits. Detsäger sig självt att delegater som utsetts på detta sätt inte kan ansesföreträda några parlament eller dessas uppfattningar och i omvänd riktning inteheller kan beräknas få gehör för synpunkter hos resp, parlament ochän mindre regeringar. Dettaminskar värdet av den överenskommelse som träffats. En entusiastisk delegat,intervjuad av en svensk tidning, säger aft det finns en annan gemenskap mellankvinnliga politiker än mellan män, "Det är en hel värld av skillnader omman jämför den här konferensen med en motsvarande för män, då skulle det hablivit politisk osämja bara ," Enskrämmande tanke infinner sig. Var def lättare för denna församHng kvinnor attenas kring en resolution beroende på att de inte brydde sig om att tränga pådjupet i frågorna, att de gjort ett uttalande om föga kontroversielltallmängods, eller att församlingen var handplockad och just därför kanskegaranterat stod för en viss uppfattning redan från början - eller var det ensammanblandning av dessa faktorer? Låtmig understryka att min kritik gentemot konferensen inte är uttryck för någon"rönnbärsfilosofi". Jag var själv inbjuden, men jag hade sedan långfid tillbaka planerat att följa den svenska delegationensarbete i , Dessa förhandlingar avfärdar i en intervju itidningen med: Gå och dra något gammalt över dig. Visserligen skötsGenéveförhandlingarna fill övervägande delen av män. Åratal av hårt arbete harinte givit alltför överväldigande resultat, men det är möjligt att veckan därnere ändå gav mig mera substans, kunskap och insikt än vad jag hade fått om jaghade deltagit i det säkert mycket trevligare mötet i , MajBritt säger följande i en intervju i tidningen omresolutionen från de kvinnliga parlamentarikerna och om de förslag som dessahar lagt fram: "Vi har gjort våra egna analyser och presenterat våra egnaförslag," Vilka är då förslagen? Manföreslår ett moratorium i fråga om prov, produktion och utplaceringav kärnvapen och kärnvapenbärare, ömsesidigt vidtagna av de två supermakterna.Åtgärderna skall sedan vidtas av de andra kärnvapen-makterna. Man föreslårockså förhandlingar som syftar till formella överenskommelser, till att börjamed ett avtal om ett fullständigt provsfopp. Man begär också ett absolutförhindrande av kapprustning i rymden. Förslagen låter för mig som gamlabekanta saker, redan framförda i många samman- 4 protokoll 1984/85:150 häng, bl, a, i FN-resolutioner, och till stor del ämnen för pågående överläggningar. Analysernaär också, som man kan vänta sig efter bara en och en halv dags arbete, ytligaoch ofullständiga. Sålunda påstås följande, vilket dessutom är felaktigt:"Att uppnå fred, säkerhet och nedrustning samt ekonomisk och socialUtveckHng är en odelbar uppgift," Förmodligen är fred, säkerhet och enviss social utveckling en fömtsättning för nedrustning. Men samfliga dessa fyrafaktorer kan sägas vara ovanligt väl uppnådda i vår del av världen, och någonnedrustning har ändå inte kunnat åstadkommas. Dessutom sägs det i resolutionenatt begreppet fred innebär "inte bara frånvaron av krig utan också socialrättvisa och jämlikhet för alla nationer och folk". De svåra frågorna varförfred, säkerhet och ekonomisk utveckling inte räcker för att bana väg förnedrustning ens i , besvaras inte. Det är tyvärr så att social rättvisa,vilket jag tolkar som att alla i ett samhäHe har det likadant eller att man harjämlikhet mellan nationer och folk, också mycket väl kan förenas med terror,ofrihet och förtryck. Det är alltså eft slags fred som inte är mycket värt. Omjag själv hade haft tillfälle att närvara vid symposiet hade jag givetvis därefterlyst de väsentliga begreppen frihet, demokrati och respekt för mänskligarättigheter som en omistHg ingrediens i verkHg fred och därmed en förutsättningför nedrustning. Men jag hade kanske då fått samma svar som jag fick när jagefteråt ställde den frågan fill : "Ja, men det har ju intemed nedrustning att göra," Förkvinnor i krisdrabbade länder eller kvinnor i stater där social utveckling,trygghet och frihet hotas av vapen i händerna på egna landsmän eHer andraborde symposiets målsättning, nämligen att vara en positiv kraft i debilaterala mötena vid förhandlingarna mellan och , te sig somen sofistikerad och egendomligt snäv målsättning. Den målsättningen bordedessutom bättre kunna skötas av de diplomatiska kanaler som redan existerar ochframför allt av de kvinnor som ingår i de förhandlande supermakternas egnaparlament. Eller är det meningen atf de kvinnliga parlamentarikerna skall sättasig med plakat och demonstrationsparoller utanför förhandlingspalatset iGeneve? Denenda afrikanska deltagaren vid symposiet sade - hon var också intervjuad av ensvensk fidning: "Afrikanska kvinnor sitter inte och tittar på TV omkärnvapenkrig, de lever i omedelbara problem," Människor är drabbade avhunger, undernäring och i många länder inbördeskrig och hot om omedelbar,våldsam död. Hon förutspådde också vid sitt Sverigebesök att kvinnokonferenseni kommer att få en annan inriktning. Detfinns kvinnor i många parlament. Givetvis har vi som har förmånen attsitta i parlament i länder där fred, frihet och demokrafi råder en stor uppgifti att stödja våra medsystrar som är sämre lottade. Låtmig säga att tanken var god, men illa genomförd. Skall vi ta till vara kvinnorspåstådda större förmåga att komma överens, större frihet från konventioner ochbindningar, större närhet fill Hvet och livsfrågorna, låt oss då i ställetbygga upp en organisation som officiellt och korrekt inbjuder samtliga parlament attutse två eller tre kvinnliga delegater, representativa för olika grupperingarom sådana förekommer - från enparfistater räcker det naturligtvis med endelegat - för aft diskutera om det finns några områden där just kvinnor kanpåverka inifrån, och påverka , intervju som jag citerade säger vår nedmstningsambassadör att det som görhenne optimistisk i nedrustningsarbetet är hennes möjlighet att ha tre hattar.Hon skiljer på sitt arbete som riksdagsman, sitt uppdrag somnedmstningsambassadör och sitt engagemang som peace-nick. Det är tydligen dettaatt vara peacé-nick som står för optimismen. Jagär ledsen att inte är här i kammaren. Det känns oartigt att inågon mån kritisera en icke närvarande person. Men hennes partikamrat somföreträder utskottet får väl känna sig ansvarig för eventuella bemötanden, omsådana kan vara befogade, MajBritt finner alltså, om jag tolkar henne rätt, att det är hennesengagemang i demonstrationer och opinionsbildning och hennes deltagande i det ioch för sig mycket viktiga engagemang som lekmän på detta område ger uttryckför som är den väg på vilken hon vill lösa rustningsproblematiken. Detintemationella förhandlingsarbetet mellan representanter för de beslutandeförsamlingarna betecknar hon med betyget Gå och dra något gammalt över dig. Menär det inte beslutsfattarna som måste sätta kraft bakom orden, ingåbindande avtal och förhoppningsvis sätta spärr för rustningsspiralen?Är det inte så att det är lätt att agera internationellt tillsammans och, notabene i länder där opinionsbildning är tillåten, uttrycka av aHa deladeförhoppningar om fred och nedrustning, medan det är betydligt svårare att sättabindande internationella avtal på papper? Det gäller i synnerhet om man vidingåendet av dessa avtal måste ta hänsyn till vitala säkerhetsintressen förfolk och länder med vitt skilda utgångspunkter, för att inte tala om olika synpå fundamentala begrepp som respekten för mänskliga rättigheter, demokrati,frihet och människovärde. Jagtycker att resonemanget om de olika hattarna, som implicerar att man kan haoHka åsikter och uppfattningar beroende på vilket torg man befinner sig på, ärskrämmande, speciellt när det förs fram av en polifiker med en icke obetydligmaktställning i vårt land, MajBritt säger i samma artikel att hon i nedrustningsfrågor representerarregeringen, medan hon i riksdagsarbetet i övrigt inte gör det. Därrepresenterar hon sina väljare. Antydningen att det här skulle finnas enmotsättning är också förvånande. Jag trodde att den nuvarande regeringen stöddesav väljare. Också jag agerar i oHka sammanhang, men jag hoppas verkligen att jaghar samma hatt på mig . Jagser fram mot försvarskommittés fortsatta befattning med denna del avden svenska säkerhetspolitiken - att förena vårt agerande i internationellanedrustnings- och rustningskontrollsfrågor med den svenska säkerhetspolitiken-, dess krav och fömtsättningar samt våra speciella möjligheter att seriöstpåverka utvecklingen. Jag har inget annat yrkande än bifall tillutskottets hemställan, 55 (): Vad vi nu har lyssnat till är ettpraktexempel på moderat dubbelmoral, får inte ens citeras, eftersomhan råkar befinna sig i utlandet, får man däremot angripa -jag vet inte var hon befinner sig, men hon är i varje fall inte här, Organistionen Kvinnliga parlamentariker för fred är enenskild organisafion, inte någon regeringens förlängda arm. Här i plenisalenfinns representanter för organisafionen, bl, a, : Jag förutsätteraft ställer upp till försvar för den organisation hon tillhör ochden resolution hon står bakom. Jag vet inte om är medlem i Kvinnligaparlamentariker för fred, men jag tycker ändå att det hon anförde i sitt inläggvar det viktigaste som sades i debatten . Hon slutade med att fråga vad vivill göra för aft stoppa kärnvapenproven, som får de effekter hon beskrev.Svaret är atf vi i varje fall från utskottets sida har den inställningen att viskall göra allt vad som är möjHgt, För det första: Regeringen skall fortsätta aft försökapåverka så att den upphör med proven. För det andra: Vi skall fortsätta att aktivt stödja deinitiativ i FN och i andra sammanhang som , och andrastater i regionen tar. För det tredje: Vi skall fortsätta opinionsbildningen motkärnvapenproven. Om de är så ofarliga som påstår, börkärnvapnen naturligtvis tesfas i och inte på en Söderhavsö så långtbort från som möjligt. Jag hoppas avslutningsvis att även sedanhon lämnat fortsätter sin kampanj mot kärnvapenproven. 56GUNNEL JONÄNG (c): Med anledning av anförandevill jag bara framhålla, atf om de moderata kvinnorna varit representerade pådet nämnda symposiet hade de kanske haft en annan uppfattning om det, 57 (): Eftersom resolutionen antogs enligtconsensusprincipen hade den kanske framför allt haft ett annat innehåll om jaghade deltagit. Då hade jag kunnat vara med och påverka den. Problemet är alltid valet mellan att ansluta sig tillorganistioner och därmed kunna påverka deras arbete eller, om man tycker att enorganisationsstruktur eller målsättning är dubiös, atf stå utanför. Jag harsagt aft vi moderata kvinnor förhåller oss avvaktande i förhållande till dennaorganisation. Den dag vi kan se att det finns en vilja att utforma en strukturoch en rriålsättning som är seriös vill vi gärna ställa upp och medverka iarbetet. Även jag tror att en sammanslutning av kvinnor som har beslutspositionkan verka posifivt i fredsarbetet. Jag hoppas, , att vi innandet har Nr 150 gått alltför lång fidskall kunna samarbeta inom organisafionen. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom.1 (rustningarnas orsaker) UtskottetshemstäHan bifölls med 282 röster mot 17 för reservation 1 av , Tullförrättningsavgifter,m. Mom.6 (kärnvapenprov i ) Utskottetshemställan bifölls med 226 röster mot 69 för reservation 2 av ochGunnel , 2 ledamöter avstod från att rösta, Morri.8 (parlamentarisk referensgrupp för kärnvapenfri zon i ) Utskottetshemställan bifölls med 248 röster mot 51 för reservation 3 av ochGunnel -Jonäng, Mom.11 (översyn av de svenska militära fiHträdesbestämmelserna) Utskottetshemställan bifölls med 281 röster mot 16 för reservation 4 av BertH Måbrink, Mom.13 (delegafion för fredsfrågor) Utskottetshemställan bifölls med 284 röster mot 15 för reservation 5 av , Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. 16§ Tullförrättningsavgifter, m. m. Föredrogsånyo skatteutskotfets betänkande 1984/85:26 om anslag för /86till m, m, (prop, 1984/85:100 delvis) (förnyad behandling; ärendetbordlagt på grund av lika röstetal). 58 (): Med hänvisning tUl gårdagens debatt om skatteufskottets betänkande 26yrkar jag bifall till reservationerna 3 och 4, Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandHngar, Anf.59 (): Jag yrkar härmed bifall till reservationerna 1, 4 och 5, Somröstförklaring vill jag säga att därest avslår reservationen 4 undermom, 9 a i voteringspropositionen och bifaller denna reservation i motsva- Tullförrättningsavgifter,m. randedel under mom. 9 b, kommer jag vid avgörandet under mom. 10 att stödja det.under överläggningarna framställda förslaget från vpk. Anf.60 (): Jag yrkar bifall till reservationerna 2,4 och 5 och åberopar de skäljag anförde . De håller Hka bra som de gjorde i går. De kommerockså att hålla . Anf, 61 (vpk): Det har utdelats ett särskilt yrkande på ledamöternas bänkar tillvilket jag yrkar bifall. Yrkandet har följande lydelse: 9 a) attriksdagen bifaller utskottets hemställan 9b) att bifaller reservation 4 av m. fl. i denna del 10att - under fömtsättning av bifall till yrkandena vid mom. 9 a) och b) - till : Förvaltningskostnader för /86 anvisar ettförslagsanslag av . samt därvid godkänner att fårtillgodoräkna sig inkomster på sammanlagt , varav ,avser ränta på checkräkningar, ,tullförrättningsavgifter och , registreringsavgifter för hemtagareoch kreditimportörer samt inkomster från försäljning av viss statistik ochinformationsmaterial. Moment9 b gäller tullförräftningsavgifterna. Attvi under moment 10 har tagit upp just beloppet 728,8 milj, kr, har med följandeatt göra: Om beslutar att avslå förslaget om tullförrätt-,ningsavgifter, går förlustigt en summa motsvarande 4,7 milj, kr.Förhoppningsvis vill inte kammaren det, utan vi vill att fullverket skall resurser. Därför måste vi fylla på budgetanslaget med 4,7 miljoner, och dåuppkommer just den summa på 728,8 miljoner som upptas i vårt särskilda yrkande, Anf.62 (): Jag ber att få yrka bifall till utskottets hemställan. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 2 (en regionalledningscentral m,m,) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 1 av och IngemarHallenius - bifölls med acklamafion. Mom.4 (utsjöbevakningsfartyget ) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 2 av - bifölls medacklamation. Mom. 7 (frihamn vidArlanda flygplats) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 3 av förste vice talman m,fl, - bifölls med acklamation. Mom. 9 a (avgifter för tullupplag, m,m,) Utskottetshemställan bifölls med 161 röster mot 137 för reservation 4 av son m,fl, i motsvarande del. Mom.9 b (principerna för debitering av tullförrättningsavgifter) Reservation4 av m, fl, i motsvarande del bifölls med 155 röster mot 142 förutskottets hemställan, 2 ledamöter avstod från att rösta. Mom.10 (anslag till : Förvaltningskostnader) Detav under överiäggningen framställda yrkandet i motsvarande delbifölls med 153 röster mot 145 för utskottets hemställan. Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. PunkternaD 4, D 5 och D 6 1984/85:25 om anslag tillutbildning för tekniska yrken (prop, 1984/85:100 delvis)och 1984/85:28 om anslag till utbildning för undervisningsyrken (prop, 1984/ 85:100 delvis), Anf.63 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Utbildningsutskottetsbetänkanden 25 och 28 kommer att debatteras i tur och ordning. Voteringarna ägerrum i ett sammanhang efter avslutad debatt. Först upptas alltså utbildningsutskottetsbetänkande 25 om anslag till utbildning för tekniska yrken. Anf.64 (): Vi har kunnat bevittna en rad manifestationer ochdemonstrationer av studerande och av lärare vid våra tekniska högskolor. Detär inte för mycket sagt att det här återspeglat en reell oro inom den högreutbildningen. Men egenfligen är det inte bara fråga om vad som händer vid detekniska högskolorna, utan vi kan konstatera att hela högskolan befinner sig ien djup och allvarlig kris. Det här accentueras avteknikerbristen, som påtalas av industrin och av Men teknikerbristen, som alltså är såpåtaglig för alla i samhället, är i själva verket bara toppen på isberget. Vihar en allvarlig kris inom hela högskolan. Ja, det kan möjligtvis illustreras med ett litet exempel.För någon tid sedan blev jag i egenskap av universitetslärare uppsökt av en avmina fidigare studenter - duktig, framstående, skulle säkert kunna bli en godforskare. Vederbörande frågade mig om jag kunde rekommendera atf han ägnade sigåt forskarutbildning. Han hade nu ett bra jobb, relafivt välbetalt, iStockholm, Jag svarade att på lång sikt lönar def sig självfallet allfid medkunskaper, och jag vill hoppas aft def också då skall löna sig med forskarutbildning.Men på kort sikt måste jag säga aff det absolut inte lönar sig. Det blir svettoch möda, eft dåligt utbildningsbidrag eller i bästa fall en doktorandtjänst.Men det kommer att krävas mycket av omgivningen för atf man skall kunna stå utmed de påfrestningar som är förknippade med forskarutbildningen. Det ärsorgligt atf det blivit på det här sättet, Def är sorgligt för hela landet ochdet är allvarligt för landet när man inte kan ge rådet: Satsa självfallet påatf skaffa bästa möjliga utbildning. Man kan utan vidare konstatera ätt den akademiskakarriären inte är lockande längre. Det beror på en rad olika faktorer, och jagskall bara erinra om några. För def första har vi löneutvecklingen som hargjort aff det knappast längre är lönsamt atf ägna sig åt enuniversitetskarriär. Professorernas löner åker nu upp till en del, men förövriga kategorier, universitetslektorer och andra, gäller atf de befinner sigpå en så låg lönenivå atf de vid en internafionell jämförelse skulletillhöra de lägsta kasferna. Vi kan också konstatera, att forskarutbildning i sig intelängre är meriterande. Här har rätt länge krävts atf regeringen efterutredningar skulle lägga fram ett förslag om de områden på vilka doktorsexamenskall krävas för atf man skall kunna få en tjänst. Ännu har inte mycket hänt.pådetta område. Självfallet bHr det inte bättre av aff vi har ett näringsliv somav tradition -bortsett från några få områden - använder sig mycket litet avforskarutbilda-de personer. Vi kan också konstatera att utvecklingen för de enskildaämnesområdena vid våra universitet har varit dålig. Särskilt på de filosofiskafakulteterna har def linjesystem, som infördes med den s, k, högskolereformen1977, verkat närmast förödande, Detta är alla som har verkat inom systemets ramberedda aft intyga. Vi har också en byråkratisering som gör det svårt och trögtaft få igenom någonting och som tar en alldeles oproportionerligt stor del avfiden i anspråk för sammanträden, remisskrivande och för mångt och mycketsådant som inte är alldeles konstruktivt. Vi har dessutom - och det är märkbart infe minst på dentekniska sidan -för små utrustningsanslag. Vi moderater har yrkat på en samladöversyn och åtgärder för att komma till rätta med detta. Vi kan också se hurarbetsmiljön på universitet och högskolor är dålig. Resurserna förundervisning har släpat efter. Stora grupper och föga av personlig kontaktmellan lärare och elever har blivit resultatet, vilket i sin fur återspeglas iden mycket låga examinationsfrekvensen på många områden. Antagningssystemet medför också i många fall aft de som ärbäst lämpade för aft studera vissa ämnen inte kan ägna sig åt detta. Tyvärr måste def slås fast aft vi har en sjunkandekvalitet på våra universitet och högskolor. Det gäller såväl studenter somstudieresultat, men också universitetslärare.