prot · G809117 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag ringde och talademed Metalls ombudsman i , och han sade att jag var struken därför att jaghade skrivit på ett formulär. Jag har aldrig skrivit på något formulär - det ären efterhandskonstruktion. Ministern skriver i sitt svar att detta är ett ingrepp iorganisationernas och föreningarnas frihet. Men det kan inte vara ett ingrepp inågon förenings frihet att man låter den enskilde medlemmen själv bestämma omhan skall tillhöra ett visst politiskt parti eller ej. vill jag säga, att om de borgerligapartierna vinner valet , kommer jag att med alla medel kämpa för attdenna ytterst Om lagstiftning mot kollektivanslutningtillpoli-tisktparti Om lagstiftning mot kollektivanslutningtillpoli-tisktparti Det finns nämligen bara,ettsätt på vilket en människa bör bli medlem i ett politiskt parti, och det är närhon själv tar ett eget initiativ. Alla andra sätt måste vara felakfiga ochframför allt skrämmande i en demokrati, som trots allt är. Samarbetet mellan fackföreningsrörelsen och socialdemokratinhar djupa rötter. Att man från borgerligt håll angriper detta samarbete är ioch för sig inget nytt. Påsenare tid har emellertid de borgerliga partiernavelat använda lagstiftning i detta syfte. Det är en lagstiftning som skullegripa in i de ideella föreningarnas inre liv. En sådan ordning skulle stridamot en gammal svensk tradition. Från början, liksom , har socialdemokratin ochfackföreningsrörelsen varit två delar av arbetarrörelsen. Med politiska ochfackliga medel har samma människor strävat efter samma mål. Underuppbyggnadsskedet handlade det om att vinna rösträtt och föreningsrätt åt degrupper som inte var fullvärdiga medborgare i det dåtida samhället. Sedan harkampen gällt arbetstid, dräglig levnadsstandard, social trygghet, arbetsmiljöoch mycket annat. Om man inte ser dessa sammanhang, kan idén medkollektivanslutningen te sig svårförståelig. Men ser man det historiskaperspektivet och ändå så hårt angriper denna samverkan har man inte något annatsyfte än att med en särlagstiftning mot arbetarrörelsen skada denna samverkan,som i mycket har varit grunden för vårt välfärdssamhälle, för folkhemmet. Låt mig slå fast att jag har respekt föruppfattningen att kollektivanslutningen i dess nuvarande former bör upphöra.Denna uppfattning finns företrädd också bland socialdemokrater. Det är mittsvar på frågan vad det skulle vara för fel på principen att varje människa utanföregående föreningsbeslut väljer medlemskap i ett parti. Men, herr talman, det är inte heller fel på principen attideella föreningar själva skall få bestämma om sitt inre liv. Vid detsocialdemokratiska partiets kongress behandlades frågan om nya vägarför samarbetet mellan partiet och fackföreningsrörelsen. Kongressen beslutadeatt införa två nya alternativa anslutningsformer. En av de nya anslutningsformerna är den s. k.organisationsanslutningen. Kongressens beslut i den delen innebär att en lokalfacklig organisation som sådan kan anslutas till partiet. Medlemmarna i facketblir med denna anslutningsform inte partimedlemmar annat än efter enskildansökan. Det andra nya alternativet för facklig-politisk samverkanär den s. k. anslagsmodellen. Den innebär, liksom organisationsanslutningen,att medlemmarna i facket blir partimedlemmar endast efter enskild ansökan.Samtidigt får den fackliga organisationen möjlighet att ge anslag till partiet.För de fackföreningsmedlemmar som vill ansluta sig till partiet är avgiftenbetald genom den fackliga organisationens anslag till partiet. Kongressenbeslutade också att anta nya riktlinjer för hur kollektivanslut- ningen skall tillämpas.Det innebär bl. a. att beslut om kollektivanslutning bör ligga så näramedlemmarna som möjligt i klubbar och sekfioner samt att reservationsrätten börförstärkas. Reservation skall kunna lämnas när som helst, utan administrativtkrångel. Informationen till de kollektivt anslutna skall vara fullständig. Såhär skall det gå till. Med den här uppläggningen, , ElverJohansson och andra: Kom inte och tala om tvång! Kom inte och tala om brott motvalhemligheten! Den som reserverat sig har ju inte sagt ett ljud om hur hantänker rösta i kommande val. Ivad gäller påståendena om trakasserier kan jag inte ställa upp och vitsorda attdet ena eller det andra kan ha inträffat, men jag säger bestämt att jag ocharbetarrörelsen självfallet tar avstånd från trakasserier i sådana härsammanhang. Närman nu från borgerligt håll vill lagstifta mot samverkan mellanfackföreningsrörelsen och det socialdemokratiska partiet, vill jag säga att mani själva verket inte vet vad man lagstiftar mot, för denna samverkan är underständig förändring. Man borde också göra klart för sig på borgerligt håll,tycker jag, vilka återverkningar en sådan lagstiftning får på andra områden.Det är väl känt att olika former av samverkan, också kollektiva former,förekommer mellan föreningar inom näringslivet och kooperationen, mellanideella föreningar och studieorganisationer, osv. talar man om förbud motkollektivanslutning till politisk sammanslutning. Det begreppet har lagrådethittat på. Med all respekt för lagrådet är detta långt ifrån ett klart begrepp.Bortsett från det kan man fråga: Blir nästa steg att lagstifta motkollektivanslutning till andra sammanslutningar än s.k. politiskasammanslutningar, hur.nu det begreppet i praktiken kommer att exakt avgränsas? Men,herr talman, jag skall inte gå längre i diskussionen om lämpligheten av lagstiftningom ideella föreningar. har vid åtskilliga tillfällen avvisat försökatt med tvångslagstiftning inkräkta på de ideella föreningarnas inre liv. Ensådan diskussion förestår när de borgerliga motionerna i ämnet skall behandlashär i kammaren. Jag respekterar ställningstagande, och jag har detställningstagandet som fast utgångspunkt för varje diskussion i den fråga somhar dragits upp i interpellationen och inläggen här. Med den utgångspunkten ärdet självklart för mig att diskussionen om formerna för ideella föreningarsinre liv skall föras i föreningslivet och inte här i kammaren. Närdet gäller formerna för samverkan mellan fackföreningsrörelsen och detsocialdemokratiska partiet pågår en sådan diskussion för fullt, och formerna ärockså under utveckling som en följd av den diskussionen. Omlagstiftning mot kollektivanslutning till politiskt parti 10 (): Jag vill påpeka en liten felsägning av justitieministern. Jag heterJonsson och inte , men det är en bagatell. Däremot var det ingenfelsägning från min sida då jag påstod att justitieministern var djuptkonservativ i sitt svar, och hans inlägg nu bekräftar den tesen. Denuppfattningen stämmer tyvärr. Om lagstiftning mot kollektivanslutningtillpoli-tisktparti När justitieministern talar om de djupa rötterna och dethistoriska perspektivet är det att spinna på detta konservativa tema.Justitieministern säger: Ser ni inte detta historiska perspektiv ochrespekterar det? Men ställ frågan till och till desocialdemokratiska facktidningarna: Ser inte ni det historiska perspektivet, nisom lever mitt i det? Det är märkligt att de har samma uppfattning som vi, somutfrån liberala utgångspunkter tycker att man fritt skall välja partipolitiskgemenskap. Så talar justitieministern om den socialdemokratiskapartikongressen. Om jag hade'haft justitieministerns partipolitiska roll hadejag kanske inte tagit det exemplet. Vad som hände där var inte att ge någonfrihet utan det var att öka på mångfalden i tvånget. Man hittade då på nyasofistikerade former för att hålla fast vid en djupt odemokratisk inställningoch tradition. Dessutom skulle den socialdemokratiska partiboken komma tillheders igen. Den skulle också delas ut även till dem som aldrag hade begärtinträde i partiet. Partisekreteraren (s) sade på kongressen att det kunde varaett hot mot föreningsrätten att lagstifta mot kollektivanslutning. Lagrådet harnu slagit fast att det var ett felaktigt påstående. Det är väl att detta blivittillrättat. Jag har tidigare nämnt - eftersom justitieministern villuppehålla sig vid det historiska - uttalanden attkollektivanslutningen borde rensas ut, och jag har också nämnt de företrädarepå justitieministerposten som har våndats inför den här frågan. säger justitieministernatt han har respekt för alla oss som är emot kollektivanslutningen, och detlåter naturligtvis hedervärt. Men justitieministern drar ingen slutsats av detoch, vad värre är, har drar ingen slutsats av ställningstagande.Riksdagen har vid upprepade tillfällen fördömt denna djupt odemokratiska formför politiskt medlemskap. Jag skulle vilja fråga justitieministern: något intryck av att vid upprepade tillfällen harsagt att detta är ovärdigt? Justitieministern har alltså inte svarat på frågan vad detär för fel på principen att varje människa själv skall välja politiskgemenskap. Jag frågade också: Om justitieministern själv skulle blikollektivansluten till annat parti än sitt eget, skulle det vara i sin ordningenligt justitieministerns sätt att se? Anf.11 (): I sitt andra inlägg gjorde justitieministernett rollskifte. Han talade inte längre i egenskap av justitieminister utansåsom socialdemokrat. Det högaktar jag justitieministern för. Han har tagit deti mitt tycke riktiga steget att icke låta sig kollektianslutas utan attfrivilligt - jag utgår från att det var så - ansluta sig till ett politiskaparti. Så skall det naturligtvis gå till. Av det skälet anför justieministern här åtskilligafunderingar, sedda ur perspektiven. Ja, låt oss följa historien litet grand ochdå inte bara här i utan också i i övrigt. Faktum är att detvid i ett rätt stort antal länder förekom kollektivanslutning tillde socialdemokratiska partierna. Land efterland har fallit bort. På fastland är det bara socialdemokratini och i som tillämpar kollektivanslutning. I har detupphört. Varför har det upphört? Kan det inte bero på att vi har fått en bättreskolundervisning och att man når valbarhetsålder i ett läge då man fått enganska god orientering om politik och om samhällsfrågor? Är det inte därför mani land efter land ansett att den enskilde själv är kapabel att bestämma vilketpolitiskt parti han vill tillhöra och att förverkliga det genom en frivillighandling? Socialdemokratin i har ännu inte hunnit lika långtpå utvecklingens väg. Hur länge skall det dröja innan man inser att man i dethär fallet driver en fråga som har en mycket bräcklig grund i opinionen, i denmån någon sådan grund alls existerar. Justitieministern tog avstånd från de trakasserier som ägerrum på arbetsplatser - fattas bara att justitieministern inte skulle göra det!Vi har i haft anledning att ta upp den här fråganåtskilliga gånger. kallade vi in professor , som ju har gjortvetenskapliga undersökningar och skrivit böcker i ämnet. Han sade: Egentligenär det väl inte min uppgift att ge utskottet råd - det är ju fråga om polifik -men ingenting skulle förbättra trivseln på arbetsplatserna mer än att man togbort kollektivanslutningen. - Kollektivanslutningen ligger där som en surdegsom jäser och förorsakar otrivsel. Jag kan försäkra justitieministern - han får väl självinte samtal om den saken - att det händer att den enskildejobbaren ringer fill exempelvis mig och frågar: Hur i all världen kan ni iriksdagen lagligen fillåta att kollektivanslutningen får fortsätta på dettasätt, med de trakasserier som jag fåruppleva? Det är naturligtvis inte fråga omtrakasserier i fysisk mening men i psykisk, och det är betydligtvärre. Jag fick inte något uttömmande svar på min fråga om densista meningen i svaret - det kanske kommer i en senare replik. Om inte annatkanske vi får nöjet att träffas här ? Om lagstiftning mot kollektivanslutningtillpoli-tisktparti 12ALLAN (): Det har sagts fidigare i den här debatten attvi skall ha facklig solidaritet och politisk frihet. Det har vi frånmoderaterna hävdat. Vi skall ha facklig solidaritet men politisk frihet. När det blev känt att jag hade gått med som medlem idåvarande , nuvarande moderata samlingspartiet, var jag ordförandei en fackförening. De övriga fyra i styrelsen, som var socialdemokrater, villeha ett styrelsemöte om detta, och det fick de. Det var många hårda ord somväxlades där. De lindrigaste tillmälena var "arbetsgivarhantlangare"och "dumskalle". Det är emellertid, menar jag, politisk frihet attsäga vad man tycker åt varandra, och det sade jag också till dem. Men närsammanträdet var avslutat tog vi varandra i hand på att vi skulle jobba ihopfackligt, och politiken - oavsett vilket parti man ville tillhöra - skulle varoch en få ha för sig själv. Det tycker jag också är korrekt. Justitieministernjämförde kollektivanslutningen med bidrag och anslag 2 protokoll 1984/85:117-119 Om lagstiftning mot kollektivanslutning till politisktparti och densamverkan med studieförbund som förekommer från olika partiers sida. Det tyckerjag är att försöka blanda bort korten - det är helt andra saker. Att fackligaorganisationer ger anslag till politiska partier kan man kritisera - det tyckerjag är fel. Den fackföreningskontingent man betalar skall användas till fackligverksamhet och ingenting annat, men det är en sak för sig.Kollekfivanslutningen handlar ju om att - med eller mot deras vilja -anslutamänniskor till ett parti som de aldrig begärt att få bli medlemmar i, attansluta föreningens medlemmar till en annan organisation. Jag tycker att det ärfel, och det kommer jag alltid att hävda. Jag vill fråga justitieministern:Delar justitieministern den uppfattningen - som bl. a. ochHilding har framfört i olika riksdagsdebatter - att det bara är avekonomiska skäl som socialdemokraterna behåller kollektivanslutningen? Detkunde vara intressant att få veta vad justitieminister anser i denfrågan. Är det enbart av ekonomiska skäl som socialdemokraterna behållerkollektivanslutningen, såsom de båda företrädarna fidigare har sagt? Justitieministern säger att lagstiftning motkollektivanslutning skulle vara ett ingrepp i organisationernas inre liv. Menvad innebär det då att utan medlems hörande besluta att han skall tillhöra ettpolitiskt parti? Är inte det att ingripa i den enskildes inre liv? Jag tyckeratt det är skandal att sådant skall få förekomma, t. o. m. med regeringens godaminne och tillstyrkande. Menar justitieministern att detta innebär att defackliga organisationerna skall få föra ett inre liv på det sättet att de skallfå göra precis som de vill med medlemmarna i varje situation utan att man skallfå ingripa med lagstiftning? Jag menar att kollekfivanslutningen innebär sätter sig över den enskilde medlemmens tänkande och tyckande. Man säger:Så här skall du tycka, där skall du vara medlem. Om man skulle göra något fysiskt ingrepp på den härmänniskan, som man gör t. ex. med grisar, och sätta ett märke i örat - skulledet även då vara förkastligt att ingripa med lagstiftning? Skall alltsåprincipiellt vilka övergrepp som helst tillåtas? Min första fråga är således: Delar justitieministern denuppfattningen att kollektivanslutningen bibehålls bara av ekonomiska skäl? Min andra fråga är: Menar justitieministern att man inteskall ingripa i något fall om en organisation förgriper sig mot medlemmarna? 13 i (m): Utan att göra någon som helst liknelse iövrigt måste jag säga att ministern befinner sig i samma situation som en kunggjorde i , nämligen . Han är omgiven av dåligarådgivare. Vem är ministerns ? Det som ministern talar om stämmer inte med verkligheten.Det är inte i ett fåtal fall eller i enstaka fall som trakasserier inträffaroch som man bryter mot integriteten. Det händer faktiskt på många, mångaställen. Det händer på så många ställen att ministern borde vara djupt oroad överatt det förekommer. Ministern har här presterat bortförklaringar som han enligtmin mening inte själv kan tro på. Vi moderater är inte ensamma när det gällerden negativa inställningen till kollektivanslutningen. Det finns en delfidningar inom arbetarrörelsen som är starkt kritiska mot detta. Man har gjortett antal undersökningar och frågatLO-medlemmar vad de tycker om detta förfa- j ringssätt. En stor majoritet har sagt att det är fel metod. i Vimoderater blir ofta beskyllda för att vara krämare. Är det några som kan kallas krämare är det faktiskt ministern och hans parfi.De gör pä det här sättet enbart därför att man tjänar pengar om man skaffar sig medlemmar - som dessutom i de allra flesta fall inte vet om att de är medlemmar. Ministern talar om att parfikongressen beslutat ellerrekommenderat så eller så. Det är mycket möjligt. Men det är ett slag i luften.Jag har läst att i har Metalls ledning återigen sagt att detta ären bra och vetfig , anslutningsform. Det skulle förvåna mig om man i Metall i är ensam omatt ha den uppfattningen. Metalls medlemmar delar den inte, men Metalls ledningi delar den helt uppenbart. Detta med kollekfivanslutning kan ibland få litet komiskakonsekvenser. För inte hände i en organisation som också togemot medlemmar på detta sätt att det visade sig, när man slog på miniräknarenför att se hur många medlemmar man hade, att man hade fler medlemmar än Sverigehade invånare. Detta borde vara ett skäl bland många att ta avstånd från dennaverksamhet. Jag tror till skillnad från ministern att vi vet vad vigör när vi kommer att lagstifta mot kollektivanslutningen. Det går inte attsäga att detta innebär ett ingrepp i föreningarnas organisation eller derasverksamhet. Det enda vi vill åstadkomma - och det är det fundamentala - är attsocialdemokraterna, precis som alla andra parfier, skaffar sig medlemmar somfrivilligt, och på eget inifiativ, har sökt medlemskap. Intill dess att dettagäller kommer vi att framföra kritik. Jag skall inte tala längre, herr talman, men jag villåterigen betona och understryka att om borgerligheten vinner valet såkommer mycket snabbt en lag emot kollektivanslutning. Dagen efter kommer vi attuppleva att socialdemokraterna tappar en halv miljon medlemmar - trevligt föross men tråkigt för socialdemokraterna. Om lagstiftning mot kollektivanslutningtillpoli-tisktparti 14ELVER (): Jag ber om ursäkt att jag inte varfillräckligt rask att begära ordet, men jag förutsatte att justieministernskulle göra ett försök att svara på de frågor jag ställde. Jag har t. o. m.upprepat dem och försökt tala långsamt för att han skulle kunna samla sig tillintellektuell hederlighet och försöka svara på frågorna. Det gällde för det första: Vad är det för fel på principenatt själv välja politiskt parti? Och för det andra: Skulle justitieministerntycka att det är rätt att han blir polifiskt kollektivansluten fill annat partiän det han sympafiserar med? Om skärpta åtgärder mot hembränning Det är inte svaren som gett detstarkaste ekot , det är fastmer tystnaden. Jag kan naturligtvis inte begära att justitieministernskall ta intryck av mig, även om jag har erfarenhet som facklig förtroendemaninom det jag tillhör. Men läs det socialdemokratiska idéprogrammetfrån den kongress som justitieministern här åberopat, där det står: "Detär ett mål som rymmer både individens okränkbara frihet och samhällets positivaåtgärder för att ---- garanteradenna frihet". Med tanke på det beslut som togs i Folkets hus säger ennära medarbetare till justitieministern, sakkunnig i statsrådsbered ningen, som varit journalist i Metallarbetaren och och varit redaktör på riksradions ekoredaktion: "Vart tog friheten vägen? Var finns trovärdigheten? Hur ryms individens okränkbara frihet och socialde mokratins strävan att garantera denna frihet, inom kollektivanslutning ens förkvävande famn?" Jag rekommenderar justitieministern att ta ett samtal medAftonbladets ledning, som haren helt annan uppfattning än justitieministern idenna fråga. Man behöver naturligtvis där någon form av"orientering". Eller tala med de fackliga ledare som tycker som viatt kollektivanslutningen bör rensas ut! Eller varför inte vid en lunch ta endiskussion med regeringens frihetsminister och undersöka hur långt han kommitnär det gäller att utveckla demokratin. När det gäller frågan om lagstiftning eller inte kan vi haolika uppfattning. Från sida har vi hoppats att socialdemokraternaav egen kraft skulle ta itu med detta problem. Det är först när man nonchaleratriksdagen som tålamodet krympt och vi ansett oss tvingade attkräva en lagstiftning, en lagstiftning som lagrådet för sin del anser det vararimligt att införa för att få bort detta odemokratiska - det som Aftonbladetkallar ett "övergrepp" mot de fackliga medlemmarna. Överläggningenvar härmed avslutad. 5 § Svar på fråga 1984/85:501 om skärpta åtgärder mothembränning har mot bakgrund av uppgifter i entidningsartikel frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta med anledning avde många rapporterna om en stark ökning av hembränningen. Enligt det beslut som har fattatangående polisens arbetsmetoder får de lokala och regionala myndigheterna ifortsättningen ett avgörande inflytande över verksamhetens inriktning ochresursfördelningen inom polisväsendet. De får således starkt ökade möjligheteratt satsa resurser på de områden som de bedömer som särskilt angelägna. En ökadolovlig tillverkning av alkohol bör därför i första hand uppmärksammas av delokala polismyndigheterna med deras förtroendevalda styrelser. Jag bedömer attnågra åtgärder från regeringens sida inte behövs. 16 Tredje vicetalman (): "Det är viktigt att begränsa den totala alkoholkonsumtionen. "Detta citat är hämtat från framställning om pengar förfortsatt undersökning och bevakning av utvecklingen av hembränningen. Jagutgår från att justitieministern liksom jag ställer sig bakom detta uttalandefrån - att det är viktigt att begränsa den totalaalkoholkonsumtionen. GeneraldirektörBarbro sade i ett tal sä sent som : "Denoregistrerade alkoholkonsumtionen har troligen ökat, särskilt hembränningen.Jag känner en viss oro inför framfiden." Hon citerade vid detta tillfälleockså Dagens Nyheters chefredaktör kända utalande:"Hembränningsförbudet är den spets på vilket ett stort byggnadsverk äruppfört. Bryter man den blir alkoholpolitiken en grushög." Viär alla glada över att den totala alkoholkonsumfionen har minskat. Deundersökningar som med jämna mellanrum gjorts av tycks ocksåvisa att ökningen av hembränningen inte är lika stor som minskningen av denregistrerade alkoholkonsumtionen, utan det har - totalt sett - skett enminskning av konsumtionen. Men av dessa undersökningar och av rapporter frånpolisen och från annat håll framgår alldeles klart att hembränningen har ökatoch att atfityden till hembränningen har förändrats. Detta är väldigtallvarligt. Jagtackar statsrådet för svaret. Men jag måste säga att jag känner oro inför densista meningen i hans svar: "Jag bedömer att några åtgärder frånregeringens sida inte behövs." Jag skulle vilja fråga justitieministern:Beror detta svar på att statsrådet inte känner någon oro för utvecklingen?Eller är det av formella skäl som jusfitieministern svär sig fri från ansvaretatt vidta några åtgärder? Omskärpta åtgärder mot hembränning Jag ser allvarligt på detta brott både av alkoholpolitiska skäl ochmed hänsyn till den allmänna laglydnaden. Jag förmodar att sin fråga till mig i min egenskap av ansvarig för polisväsendet. Därhar i enighet beslutat om en decentralisering av ansvar ochbefogenheter. Menar vi allvar med ett sådant decentraliseringsbeslut, skall viinte när vi inför den nya ordningen starta genom att komma med pekpinnar frånStockholm om hur man skall hantera sina resurser vare sig det gäller sådana härbrott eller andra brott. 18 Tredje vice talmanKARL (): Det var värdefullt att justifieministern deklarerade att han ser medallvar på utvecklingen när det gäller hembränningen. Beträffandei vilken egenskap jag frågade statsrådet är det riktigt att jag ställde fråganmot bakgrund av de nämnda tidningsartiklarna. Men jag frågade statsrådet ocksåi hans egenskap av representant för regeringen i stort. Då måste man väga in desociala aspekterna. Vi är tydligen överens omatt det skett en kraffig ökning. Vad jag vill ställa enfråga om och föra vidare till justitieministern är hur länge man skall tolereraen ökning - som vi nu utan tvivel är överens om har skett - innan regeringenvidtar några åtgärder.