prot · G80945 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:45 1§ Justerades protokollen för . 2§ Svar på fråga 1984/85:198 om lärares fackliga eller politiska uppdrag har frågat utbildningsministern om hon avser att vidtanågra åtgärder sä att lärare kan fullgöra sina fackliga och politiska uppdragutan att deras undervisning blir eftersatt. Arbetet i regeringen är så fördelatatt det är jag som skall svara på frågan. Bakgrundentill frågan är den besparing pä resurser till vikarieinsatser som beslutadeom . Jag räknar med att redovisa min generella uppfattning i denna frågai den kommande budgetpropositionen. Närdet gäller den speciella aspekt på vikarieinsatser som frågaavser vill jag framhålla följande. Enlärare kan ha nedsättning i sin undervisningsskyldighet för att han eller honfullgör fackliga uppdrag. Bidrag till kommunerna för kostnader för ledighet iform av nedsättning i undervisningsskyldigheten berörs inte avvikariebesparingen. Tanken har alltså varit att kommunerna skall kunna sätta invikarie fullt ut i dessa fall. fall lärarens frånvaro från undervisningen omfattar någon enstaka dag ellertimme då och dä gäller samma regler som när läraren är sjuk eller frånvarandeav andra orsaker. Vikarie behöver således inte anställas för de i en sammanhängande period. Rättentill ledighet som facklig förtroendeman är lagfäst liksom rätten till ledighetför politiska uppdrag i kommun. Vikariebesparingen,som ju gäller resurser motsvarande en av , germöjlighet för den skolstyrelse som har lärare med hög frånvaro att, oavsettanledningen, sätta in vikarier i de fall elevernadrabbas orättvist hårt av frånvaron. Som i så många andra fallgäller således att det finns stort utrymme också Omlärares fackliga eller politiska uppdrag Om lärares fackliga eller politiska uppdrag ekonomisktför lokala bedömningar. Jag utgår från att man förmår utnyttja detta utrymmemed sunt förnuft utan anvisningar från centralt häll. 2 (): Jag ber att fä tacka statsrådet försvaret. Det utförliga svaret tyder på att statsrådet har förståelse för deproblem som jag har tagit upp. Politiska och fackliga uppdrag kan bli ganska omfattande.Sammanträdena är oftast regelbundet återkommande, och har detblivit vanligt att de är förlagda till , dvs. De lärare som harsådana uppdrag tvingas för att kunna fullgöra sina uppdrag söka tjänstledighet,som arbetsgivaren inte kan vägra. Om man nu som i en del kommuner inte sätter in vikarier,kan vissa klasser drabbas och undervisningen bli starkt eftersatt. Uppdragenkräver ledighet regelbundet, vilket medför att vissa klasser kan bli utanundervisning i samma ämne vid upprepade tillfällen under en termin. Vilkeneffekt detta får på studieresultaten är lätt att inse. Ansvarskänslan för undervisningen och elevernasstudieresultat kan fä lärarna att avsäga sig sina uppdrag, vilket naturligtvisockså är olyckligt. Blir man vald till ett förtroendeuppdrag, skall man ocksåha möjlighet att fullgöra detta. Det kräver demokratin. Ledighet för fackligt eller politiskt arbete är alltså enplanerad ledighet, ofta regelbundet återkommande. Som regel kan ansökan omledighet inlämnas före tjänstledighetstillfället. Anvisningarna bordedå vara så klara att vikarier vid sådana tillfällen skall sättas in. I sitt svar säger statsrådet att man kan fånedsättning i sin undervisningsskyldighet för fackliga uppdrag. Det ärnaturligtvis riktigt. De statsbidrag söm då utgår berörs inte av ledigheten ochvikariatförfarandet. Det som är intressant här är att vid extrasammanträden kaninte vikarier sättas in med statliga medel. Statsrådet skriver i sitt svar attnär det är fråga om enstaka timme eller dag behöver vikarie inte sättas in förde i en sammanhängande ledighet. Detta är inte bra. Det ärjust detta förhällande som jag har påtalat. Perioderna för politiskt ellerfackligt uppdrag är inte särskilt långa, men sammantaget kan alltså vissaklasser drabbas ganska hårt. sägs att det ges möjlighet att sätta in vikarier ochatt kommunen kan ordna detta oavsett statsbidraget. Statsrådet förutsätter"att man förmår utnyttja detta utrymme med sunt förnuft utan anvisningarfrån centralt håll". Tyvärr är det inte så. Jag har här en tidningsnotis frånSydsvenska , som inleds på följande sätt: "Skolstyrelsen iBromölla hindrar lärarnas fackliga och politiska verksamhet. Elever till läraremed fackliga uppdrag straffas med lärarlösa lektioner." att detta är tillfredsställande? Nej, jag tycker inte att man skall sökamotverka att lärare fullgör sina uppdrag - de må vara av förtroendekaraktärpolitiskt eller fackligt. Låt mig bara säga beträffande det som utgör bakgrundentill den här diskussionen, den s. k. vikariebesparingen, om vilken ju fattade ett beslut som parti deltog i, att det gällde en teknisk beräkning av hur mycket pengar som skulle sparas. Det var alltså inte någon föreskrift, att man vid vissa bestämda lektioner inte skulle få ersättning från staten, eftersom det är ett schablonbelopp som utgår. Det är en schablonise- rad beräkning av besparingen, som i propositionstext och i utskottsbetänkan de har hänförts till och ungefärligen ansetts motsvara vikarieinsatsen vid frånvaro. ' Detta är vad man måste beakta ute i kommunerna. Det äralltså inte så att det har föreskrivits att man regelbundet skall lämnaeleverna utan vikarie vid första frånvarotiilfället. Om lärares fackliga eller politiska uppdrag 4 (); Jag delar naturligtvis den uppfattning sommitt parti då företrädde. Det fria resursutnyttjande som gäller förmedelsanvisningen tycker jag ocksä är riktigt. Jag skall ärligt erkänna attefter vad jag kan förstå har de allra flesta kommuner handlat i enlighet medvad säger. Men det är tydligt att några kommuner behövde enrekommendation för att inte råka ut för de fällor som här finns. Det enklaste sättet att komma ifrån detta problem ärnaturligtvis att ta bort de lärarlösa lektionerna - och vi får väl se vadbudgetpropositionen bär i sitt sköte. Det finns emellertid också möjligheteratt omfördela medlen, om det statsfinansiella läget inte skulle medge detta.Det finns särskilt ett statligt anslag som jag tycker att man hellre skullekunna styra över till detta ändamål. Jag tänker på de medel som anslås föratt lärare eller annan skolpersonal skall besöka eleverna under derasprao-vecka. Jag tycker att man inte utnyttjar resurserna till fullo i dettaavseende. Att skicka ut en lärare som kanske gör ett besök hos en elev under entimme kostar så mycket pengar att dessa hellre skulle kunna användas till enlärare som undervisar en hel klass . Det är ett förslag; det finns säkert andraomfördelningsmöjligheter, som det vore intressant att få höra om statsrådet harnågra synpunkter på. Jag har f. n. inga andra kommentarer attgöra. Överläggningen var härmed avslutad. Om kostnadsansvaret i vissa fall för utgrävningar ocharkeologiska undersökningar 3 §Svar på fråga 1984/85:216 om kostnadsansvaret i vissa fall för utgrävningar ocharkeologiska undersökningar har frågat utbildningsministernom regeringen är beredd att ge arkeologiutredningen tilläggsdirektiv att seöver kostnadsansvaret för utgrävningar till följd av fornminneslagensbestämmelser, varvid statens ansvar förutsätts öka. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på frågan. Utredningen om formerna för statens stöd till arkeologiskaundersökningar m. m., den s. k. arkeologiutredningen, tillkallades av förreutbildningsministern . Enligt direktiven skallutredaren bl. a. ta upp frågan om fornminneslagens bestämmelser. Utgångspunktenför utredningsarbetet skall vara att fornminneslagens huvudprincip förkostnadsansvar vid arkeologiska undersökningar bibehålls. Genom att exploatörenges ett kostnadsansvar skapas förutsättningar för att exploatering av mark medfornlämningar begränsas. Särskilda hänsyn kan dock behöva tas i vissa fall.Därför innehåller fornminneslagen bestämmelser som gör det möjligt för statenatt i sådana fall överta undersökningskostnaderna. Utredaren bör redovisa hurlagens bestämmelser vid beslut om bidragsgiv-ningi praktiken har tillämpats,lämna förslag till riktlinjer för skälighetsprövning enligt fornminneslagensamt föreslå de ändringar av lagen som kan följa härav. Jag har som svar på frågor meddelatatt jag ansluter mig till de riktlinjer som har angivits för utredningsarbetetoch att jag följaktligen inte ansett eller anser det befogat att ändrautredningens direktiv. Utredningenväntas redovisa sina förslag . 7 (); Jag tackar statsrådet för svaret. Av dettaframgår att utgångspunkten för utredningsarbetet skall vara attfornminneslagens huvudprincip för kostnadsansvar vid arkeologiskaundersökningar skall bibehållas och att statsrådet ansluter sig tillriktlinjerna för utredningen. Som jag framhöll i min fråga blir en byggherres kostnaderför utgrävningar ofta så stora att han gör allt för att slippa dem. Jag villta några exempel från min kommun, gamla stad. En privatperson köpte en tomt vid Stora Gatan i Sigtuna.En byggnation på just den tomten var önskvärd, eftersom det fanns en lucka igatubilden. Av tomtens 1 000 m behövde 270 grävas ut. Kostnaderna förriksantikvarieämbetets administration beräknades till . och förgrovarbete och maskintid till , dvs. Tilldetta kommer priset för tomten och byggnadskostnader. Dessa beräkningar gjordes1977.1 dagens penningvärde blir kostnaden mer än dubbelt sä hög. Tomten är ännuinte bebyggd och kommer sannolikt inte att bli det - ingen har råd. I en av desmå gränderna behövde ledningar läggas om. På en sträcka av 170 m kostade utgrävningarna 814 000 kr.Det var 1979.1 dag skulle det kosta dubbelt sä mycket, dvs. ungefär 1,5miljoner. Ledningsnätet i är dåligt, och när som helst kan kommunendrabbas av oerhörda utgifter för utgrävningar enbart i samband medledningsreparationer. En sigtunabo fick läckage i sin källare och måste dräneraför att få bort fukten. Han tvingades då att utföra grävningsarbete underantikvarisk kontroll, med stora kostnadshöjningar och förseningar som följd.Hittar man något antikvariskt intressant blir det stopp för renoveringsarbetet,och den stackars husägaren får då vänta ännu längre med att nyttja sinfastighet. I kvarteret i planerarkommunen en komplettering av bebyggelsen. För att slippa utgrävningar harkommunen låtit utarbeta en särskild grundläggningsmetod, enligt vilken manförst borrar, därefter pålar och sedan ovanpå pålarna lägger grunden. Det ärbåde dyrt och tidsödande. Vid utgrävningar i samband med en tillbyggnad tillmuseet hittades 900-talsfynd. Det var i och för sig roligt, men tillbyggnaden.blev dyrare genom utgrävningarna. Kostnaderna för denna lilla tillbyggnadökade ftån 450 000 till . Jag frågar: Kan statsrådet tänka sig att, närutredningen föreligger, föreslå ändringar i kostnadsfördelningen, så attenskilda och kommunala byggherrar inte belastas av kostnader som faktisktkommer sig av att staten önskar utgrävningar? Om kostnadsansvaret i vissa fall för utgrävningar ocharkeologiska undersökningar Jag skall kommentera två saker. När talade om riksantikvarieämbetetsadministrationskostnader förmodar jag att hon gjorde sig skyldig till enfelsägning. Det är naturligtvis kostnader för de arkeologiska undersökningarna.Jag har svårt att föreställa mig att de arkeologer som medverkar i sådana härundersökningar är beredda att låta sig beskrivas som någon form av kameralatjänstemän, som bara utför ett förvaltningsuppdrag. Den andra punkten, om fördelningen av kostnaderna och ettstatligt kostnadsansvar, tycker jag bör behandlas i ett något mera nyanseratperspektiv än det utgick ifrån. Staten, såsom stat betraktad, kanju knappast ha ett intresse av att vissa områden grävs ut och att fornminnenbevaras. Det måste vara ett allmänt medborgerligt intresse att vi tar vara pådet som är en viktig del av vår gemensamma kulturbas. Det är viktigt att viinte gör oss urarva genom att tillgodose alla exploateringsintressen - det måvara enskilda exploatörer eller samhälleliga exploatörer. Det finns anledningatt understryka att vi behöver ta vara på vissa värden. Det är ett gemensamtmedborgarintresse att så sker. I det läget kan man kanske konstatera att viss mark inteär för exploateringsändamål så mycket värd som exploatören möjligen har föreställtsig. Om denne gör en felspekulation i fråga om exploateringsbarheten, är detinte alldeles givet att detta automafiskt innebär att staten skall ersätta Om kostnadsansvaret i vissa fall för utgrävningar ocharkeologiska undersökningar honom för den uteblivna vinsten.Det finns alltså anledning att något nyansera den här diskussionen. 9 (): Det är möjligt att det är fel på de uppgifterjag har fått, men sammantaget uppgick kostnaderna i det exempel jag gav till . i dåtida penningvärde. Det kanske räcker som exempel pä hur orimligaeffekterna kan bli. Avsikten med min fråga var just att med exempel frånSigtuna, även om förhållandena där möjligen är litet speciella, visa att det ärett orimligt kostnadsansvar som i regel läggs på enskilda, trots att det ärfråga om ett riksintresse - och att det är ett riksintresse kan vi väl ändåvara överens om. Det är ett riksintresse, herr statsråd, att man bevarar och iviss mån förnyar de små, medeltida städerna. Som jag nämnde drabbas kommunen av kostnader i samband medså enkla saker som t.ex. lédningsomläggningar. Utgrävningar av gamla Sigtunakostar , per kubikmeter, inkl, antikvariekostnader. Det är alltså frågaom kostnader för att schakta och återfylla. Då har man ändå inte räknat medförseningskostnader, I normala fall uppgår kostnaderna för att schakta ochåterfylla till , per kubikmeter. Det blir alltså fullständigt orimligafördyringar. Kostnaderna för att bygga om ledningsnätet i inkl.vissa gatuför-bättringar har beräknats uppgå till 19-20 milj. kr. Kostnadernaför enbart ledningsomläggningar har beräknats fill 8,6 milj. kr., varav 4,0milj. är kostnader på grund av fornminneslagen. Jag skulle kunna räkna upp en mängd andra exempel på huroerhört stora de problem är som drabbar och andra små, medeltidastäder. Man kan uttrycka det så, att under de förutsättningar som råderförfaller mer och mer och kommer väl att ramla ihop, om inte åtminstonekostnaderna för utgrävningar fördelas mellan staten, dvs. ,och byggherren. Kan statsrådet tänka sig att medverka till att det blir enannan kostnadsfördelning när utredningen är färdig? När utredningenpresenteras får vid tillfälle att mera ingående diskutera den här frågan. I minreplik tillät jag mig att peka på att frågan har ett antal nyanser, som jagtyckte att något lättvindigt förbigick i sitt första inlägg. Mensjälvfallet finns det all anledning att mycket noga pröva under vilkaförutsättningar staten skall ta över ett kostnadsansvar för vissa exceptionelltdyra och angelägna utgrävningar. 11GÖREL (): Då är jag nöjd med svaret. Jag tror attstatsrådet möjligen var litet för känslig inför min frågas formulering. Jag harsjälvfallet samma intresse som statsrådet av att man särskilt bevakarriksintresset. Överläggningen var härmed avslutad. 4 §Svar på fråga 1984/85:182 om bibehållande av korrespondensundervisningen vidHermods har- med hänvisning till enuppgift i pressen att överväger att lägga nedkorrespondensundervisningen vid i - frågat mig om jag avser attta något initiativ för att brevskolans verksamhet skall kunna fortsätta. Korrespondensundervisningen vid bedrevs tidigareav en stiftelse. Verksamheten överfördes till efteravtal mellan staten, stiftelsen och bolaget. Staten garanterade därvid att denkorrespondensundervisning m.m., som stiftelsen då bedrev och som staten fannerforderlig för det allmänna utbildningsväsendet, skulle komma att bedrivas t.v. Bolaget utfäste sig att fullgöra detta åtagande. Avtalen underställdes för godkännande (prop.1975:105). (UbU 1975:22) förutsatte därvid att störreförändringar beträffande den berörda utbildningen kommer att underställasriksdagen. Enligt min bedömning har ingenting inträffat somföranleder statsmakterna att ändra den bedömning av korrepondensundervisningenvid som gjordes 1975. Om bibehållande av korrespondensundervisningen vidHermods Anf.13 (): Jag skall beatt få tacka statsrådet för svaret på min fråga. blomstrade korrespondensundervisningeni vårt land, och i , som just gått ihop med NKI i , hade135 000 brevstuderande. är läget ett helt annat. Korrespondensundervisningenhar bara 6 000 elever, och min fråga har föranletts av en tidningsuppgift fören månad sedan att MBL-förhandlingar upptagits om att lägga ner denna olönsammaundervisning. Man frågar då; Varför har det gått snett? Säkerligen är det inte något fel på kvaliteten iundervisningen och säkerligen inte heller något bristande intresse för dennastudieform, som för många boende i glesbygd f. ö. praktiskt taget utgör endamöjligheten att studera. Huvudorsaken till den kraftiga minskningen är med allsäkerhet ett allt svårare konkurrensläge. 1965 utgjorde de statUga bidragen till studieförbunden 39milj. för att har ökat till 323 miljoner. Härtill kom 174milj. i kommunala anslag, sammanlagt alltså ca 500 milj. kr. 1983/84 var statsbidraget 680 milj. kr. och de kommunalabidragen 423 milj. kr., tillsammans alltså . Mot bakgrund härav är det knappast ägnat att förvåna attHermods kom i svårigheter. 1973 hade elevantalet sjunkit till 33 000, ochföretaget begärde statligt stöd till sin undervisning. Det hela slutade med attHermods verksamhet donerades till staten 1975. Verksamheten knöts sedan tillLiber . I sambandmed överlåtelsen stadgades, som statsrådet nämnde, att staten Om bibehållande av korrespondensundervisningen vidHermods skullegarantera korrespondensundervisning i den omfattning som staten fannerforderlig. nöjde sig emellertid inte med denna till intetförpliktande paragraf, utan - som statsrådet ju angav - skulle hörasinnan några väsentliga förändringar skedde. I sitt svar säger statsrådet att ingenting har hänt somföranleder statsmakterna att ändra bedömningen. Då frågar jag; Har den månadsom gått medfört att MBL-förhandlingarna resulterat i att man kommer attfortsätta undervisningen i oförändrad takt? Om så inte är fallet, kommerstatsrådet dä att se till att ökade bidrag lämnas till Liber, så att man kanfortsätta undervisningen? De 6 000 eleverna är säkert mycket intresserade av att fåveta om statsrådet har den inställningen. Anf.14 Utbildningsminister : Herr talman! De uppgifter som harcirkulerat i pressen om en nedläggning av korrespondensundervisningen vidHermods grundar sig faktiskt pä ett missförstånd, vilket också framgått avolika uttalanden i pressen. Uppgifterna om att en nedläggning hotar är alltsåredan dementerade. Jag anser det vara ganska naturligt att man inom ett företagav det här slaget då och då diskuterar verksamheten och att man med jämnamellanrum gör en viss omorientering. Gamla kurser läggs ned och ämnesområdenöverges. I stället tas nya ämnen upp. Den typen av diskussioner måste ständigtpågå för att man skall kunna hålla sig till det som är aktuellt och svara motnya krav, och det är vad som just nu sker inom företaget i fråga. Om det skullevara sä, att bolagets ledning har planer på så stora förändringar att avtaletsinnehåll rubbas, förutsätter jag att bolagsledningen väcker frågan hos staten. Anf.15 (); Det gläder mig om tidningsuppgifterna är felaktiga. Underen fyrspalfig braskande rubrik kunde man dock för en månad sedan läsa följande:Hermods brevskola rationaliseras bort - en folkbildningsepok på väg i graven. Jag har icke sett att dessa uppgifter dementerats. Det ärdock, som sagt, mycket glädjande om undervisningen vid inte läggs ned.Självfallet får man rationalisera och modernisera. Det behövs ju 50 elever föratt en kurs skall vara lönsam. Men faktum är att korrespondensundervisningen ijämförelse med den stationära undervisningen är mycket missgynnad. Det är detsom gör att antalet studerande inom korrespondensundervisningen har minskat såmycket. Statsrådet förutsätter att bolagsledningen vid Liber Grafiska ABåterkommer, om det blir aktuellt att lägga ned undervisningen vid . Detär mycket glädjande att höra detta. Då får möjlighet - som utbildningsutskottetförutsatte - att ta ställning i denna fråga. En slutlig fråga till statsrådet: statsrådet attkorrespondensundervisningen över huvud taget borde fä något av den kaka somdet statliga bidraget på över 680 milj. kr. utgör och som går tillstudieförbunden? 16Utbildningsminister : Herr talman! Det är inte alls bara denverksamhet som studieförbunden bedriver som eventuellt kan ersättas medkorrespondensundervisning, utan det är fråga om ett mycket bredare spektrum.Att korrespondensundervisningen har minskat i omfattning beror på attskolväsendet nu allmänt sett är mycket bättre uppbyggt än vad det var för någraårtionden sedan. Det är alltså fråga om en ganska naturlig utveckling. Vipolitiker borde lära oss att sanningshalten i en tidningsrubrik inte blirstörre bara därför att rubriken är braskande. 17 (): Man får väl ändå förutsätta att den uppgift är riktig somsäger att MBL-förhandlingar tagits upp. Jag har även genom telefonsamtalförvissat mig om att det ekonomiska läget är svårt när det gäller korrespondensundervisningen.Även om tidningsrubrikerna i detta sammanhang var överdrivna, liggerkorrespondensundervisningen illa till - och det är inte så konstigt. sägetstatsrådet att det beror pä att det övriga utbildningsväsendet byggts ut såkraftigt. Ja, visst är det så. Men korrespondensundervisningen har samtidigtså att säga fått vara strykpojken. Jag förutsätter alltså att , innannågonting drastiskt händer beträffande korrespondensundervisningen vidHermods, får möjlighet att ta ställning i denna fråga - vilket statsrådetutlovat och utbildningsutskottet angett i ett betänkande 1975. Om verksamheten vid enheten för radiologisk onkologi vidStockholms universitet Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på fråga 1984/85:209 om verksamheten vid enhetenför radiologisk onkologi vid har frågat mig vilka åtgärderregeringen avser att vidta för att garantera verksamheten vid enheten förradiologisk onkologi. har , pä regeringensuppdrag, i samråd med inkommit med bedömningar ochförslag som berör en eventuell fortsatt verksamhet vid den aktuella enheten. Dessaförslag behandlas i det nu pågående budgetarbetet. 19 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret pä min fråga, även om det var skäligen tunt. Bakgrunden till min fråga är den uttalade osäkerheten förverksamheter vid enheten för cancer- och tumörforskning vid Stockholmsuniversitet. Jag vill ställa några följdfrågor som ärföranledda av att osäkerheten tycks kvarstå när det gäller finansieringen /85. 1 varje fall känner sig forskare och övrig personal helt oinformerade Om verksamheten vid enheten för radiologisk onkologi vidStockholms universitet om sinaanställningars framtid. Tycker statsrådet att det är rimligt? Det talas i svaretom "en eventuell fortsatt verksamhet". Ordet "eventuell"låter inte alls tillfredsställande. Av vilken anledning är det svårt att nå enighet kringanslagsfrågor när det gäller denna forskning? Anser statsrådet att forskningeninte är tillräckligt angelägen för att få en seriös behandling i skildadepartement? Planerar regeringen att låta motsvarande forskning ske på annathåll och i så fall var? I budgetpropositionen /85 upptogs ej påjordbruksdepartementets anslagsförslag några medel till . Medel har tidigare tilldelats enheten från strålskyddsinstitutet.Plötsligt saknades 1,2? till forskningen i fråga. Det är kanhända enlapsus eller kanske en medveten glömska för att sakta strypa en viktig verksamhet.Kan statsrådet förklara denna fatalitet? Det är också en fråga. När jordbruksutskottet behandladeregeringens forskningsproposition blev vi uppmärksammade pä att det tillforskning som sker inom enheten för radiologisk onkologi skulle komma attsaknas minst 1 milj. kr. under /85. I utbildningsgrupp och sedermera ocksä ijordbruksutskottsgruppen uppmärksammade vi detta, och efter motion 2694 fränLars och mig togs ärendet upp till behandling i jordbruksutskottet. Viyrkade att skulle besluta att anslå 1 milj. kr.