prot · G80923 · 1984-12-31 00:00:00 — "Slutsatsen är att det inte är tillåtet att låtaeleverna välja mellan avgiftsfria och avgiftsbelagda aktiviteter underverksamhet som är obligatorisk för dem (vanlig undervisning med därtill hörandestudiebesök etc, fria aktiviteter, friluftsdagar, lägerskola, syo, praoetc)." Detta leder alltså till att man iVästerås icke anser sig kunna erbjuda eleverna möjlighet att åka slalom ellerrida på friluftsdagarna. Är det sunt förnuft, , att vägra elevermed sådana intressen att utöva dem, som man ger elever med andraintressen möjlighet att utan erläggande av en enda krona fullfölja sinaambitioner? Jag observerar att Per nu inte barabegär att jag skall uttala mig om och kraftfullt ingripa mot det som händer ochhar hänt, utan Också göra någonting åt det som höll på att hända. Det var en nyvariant. Om en parlamentariskt sammansatt pressutredning ställernya och oväntade krav på regeringen. Vi delar uppfattningen att man skall handha sådana härfrågor med förnuft. Men jag tycker det är beklagligt att Per , som ju imånga andra sammanhang säger sig förespråka individuell valfrihet, i det härsammanhanget uppträder som en rigid "regelgubbe", som kräver att mantill varje pris skall ha fasta regler och göra uttalanden om varenda företeelsesom kan dyka upp. Jag avstår från att uttala mig om huruvida man i den enskildaorten har handlat med sunt förnuft. Jag utgår ifrån att det finns tillräckligtmycket av omdöme och klokskap i det svenska samhället för att man på ort ochställe skall kunna föra en diskussion som leder till en god lösning. 97 PER (); Får jag beträffande det som höll på att händaparentetiskt meddela statsrådet att skälet till att det ändå inte hände var atten moderat skolstyrelseordförande lyckades bringa till någorlunda sunda vätskor. Diskussionen apropå det som hänt i för jag därföratt statsrådet uttryckligen har sagt i sitt svar att principen om avgiftsfriundervisning inte i enstaka fall skall få förhindra frivilliga aktiviteter sominnebär att eleverna får betala någonting för dem. Min fråga blir då; Innebärinte detta att skolorna rimligen måste kunna medge den typ av verksamheter påfriluftsdagar som socialdemokraterna i - för det är detta det handlarom -uttryckligen har förbjudit? Det kan inte vara fråga om att sunt förnuftgäller bara i denna kammare, och att osunt förnuft råder så snart man kommerutanför dörren till det här huset. Statsrådet må sprida klokauttalanden omkring sig, men det båtar föga ute i skolorna om hans partikamratergör tvärtom. Överläggningen var härmed avslutad. 20§ Svar på fråga 1984/85:132 om en parlamentariskt sammansatt pressutredning har frågat mig om närregeringen avser att tillsätta den parlamentariskt sammansatta pressutredningsom uttalade sig för . Han frågar också om utredningen kommeratt behandla frågan om en periodisering av utbetalningarna av presstödet föratt undvika att staten åsamkas förluster i samband med tidningskonkurser. I samband med behandlingen av budgetpropositionen för1984/85 uttalade sig - och sedan - för att enparlamentariskt sammansatt pressutredning skulle tillsättas sedan femtepressutredningen och messmediekommittén fullgjort sitt arbete.Massmediekommittén överlämnade sitt betänkande . har, till följd av ett annat uttalande av vid sammatillfälle, fått tilläggsuppdrag. Enligtdirektiven skall utredningen lägga fram sitt betänkande senast den 1 april1985. Jag inriktar mig på att lämna förslag till regeringen i fråga om denparlamentariska pressutredningen när femte pressutredningen har slutfört sittuppdrag. Beträffande frågan om periodisering av utbetalningarna avpresstödet bör naturligtvis en parlamentarisk utredning inom ramen för en översynav presstödet ha möjligheter att pröva även en sådan fråga. Presstödsnämndenhar f. ö. tagit upp problemet i sin anslagsframställning för nästa budgetår.Frågan är därmed föremål för överväganden inom , och förslagfrån regeringen kan komma redan i samband med budgetpropositionen /86. Om en parlamentariskt sammansatt pressutredning 99ANDERS (): Jag ber att få tacka statsrådet försvaret. Jag tycker att det är ett positivt svar i flera avseenden. Den första punkten i min fråga, nämligen den omtillsättandet av en ny parlamentarisk pressutredning, är föranledd av att detnuvarande läget i många avseenden är otillfredsställande. Utvecklingen hargjort att de nuvarande presstödsreglerna inte svarar mot de behov ochförutsättningar som finns i verkligheten. Detta har i sin tur, herr talman,lett till att snara förändringar är nödvändiga. Det råder inget tvivel om attdet finns en hel del underligheter i det nuvarande presstödet. Jag tillhör ioch för sig dem som gärna skulle se att presstödet avskaffades eller åtminstonekraftigt begränsades, men så länge vi har ett sådant här stöd är det ändårimligt att det är utformat på ett så tillfredsställande sätt som möjligt.Skall man vänta till dess att femte pressutredningen är klar, vilket jag ärmedveten om var utskottets tanke, är det en viss fara för dröjsmål. Jag skullevilja hemställa eller vördsamt be om att det finns en handlingsberedskap pådepartementet, så att en ny pressutredning, parlamentariskt sammansatt, kankomma i gång så fort femte pressutredningen är klar, och jag förutsätter att säblir fallet inom den tid som är angiven. Det är nämligen så, herr talman, attvarje månad är värdefull. På den andra punkten är det bara för mig att tacka för detpositiva beskedet, att frågan om en periodisering av presstödets utbetalningkan ses över . Därmed behöver jag inte argumentera om varför detär nödvändigt. På senare fid inträffade fall torde bekräfta att någonting måsteske för att staten skall hållas skadeslös. Den handlingsberedskap som i fråga om tillsättande av en ny presstödsutredning, när den femtepressutredningen framlägger sitt betänkande, försäkrar jag att vi är bereddaatt visa. Överläggningen var härmed avslutad. Om åtgärder för att förhindra utvisning i vissa fall 21 §Svar på fråga 1984/85:124 om åtgärder för att förhindra utvisning i vissafall har mot bakgrund av ett imassmedia uppmärksammat fall frågat mig om jag är beredd att vidtaåtgärder för att trygga invandrarnas rätt till uppehållstillstånd i landet vidskilsmässor från svenska medborgare. tillämpas i principenom uppskjuten invandringsprövning vid s. k. snabba anknytningar. Denna innebäratt en utlänning som har anknytning fill riket genom äktenskap eller sammanboende,som har uppkommit i nära anslutning till ansökningen, får ett fidsbegrän-sattillstånd att vistas här . Först accepterasutlänningen som invandrare. Jag är medveten öm att detta för den enskilde utlänningenkan medföra allvarliga svårigheter i de fall då förhållandet mellan parternaförsämras eller bryts före tvåårstidens utgång. Den utpressningsliknandesituation som då framför allt kvinnor kan hamna i är exempel på detta. Trotsdetta anser jag att en ordning med uppskjuten invandringsprövning måstetillämpas även i fortsättningen. Utan en sådan möjlighet att pröva om detförhållande som åberopas som stöd för ansökningen är seriöst, skulle det blinödvändigt att inta en betydligt mer restriktiv hållning till invandring pågrund av sådan anknytning. vill jag framhålla att en uppmjukning successivthar skett i praxis. tas avgörande hänsyn till samtliga omständigheter idet enskilda fallet, framför allt om utlänningen har misshandlats eller annarsblivit illa behandlad under samboendet - om det finns barn i förhållandet, omutlänningen riskerar att bli socialt utstött vid återkomsten till hemlandet ochom han eller hon har hunnit bli väl etablerad i arbetslivet. Detta framgårockså av de riktlinjer för invandrings- och flyktingpolitiken (prop. 1983/84:144), som antogs av . Där betonas även att det finnsskäl att i ännu något högre grad än tidigare låta utlänningen få stanna kvar iSverige när förhållandet har upphört före tvåårstidens utgång. Jag äremellertid inte beredd att verka för en ytterligare uppmjukning av praxis. 102STEN-OVE (); Jag tackar statsrådet för svaret på min fråga. a. frågan om utlänningars rätt att stanna i landetefter en skilsmässa från svenska medborgare behandlas i proposition 144 - vilkenriksdagen, som statsrådet nämnde, antog . Detta innebar en radändringar i utlänningslagen som medförde en betydligt humanare tillämpning äntidigare. I detta sammanhang är statsrådet verkligen värd en eloge. Det är inte möjligt att i lagar och förordningar täcka inalla uppkomna situationer som gäller hanteringen av dessa utlänningsärenden.Dessutom brukar det ju ta litet tid innan ny praxis utvecklas och tillämpas. Den frågasom jag har ställt handlar egentligen om den s. k. tvåårsprax- isen, dvs.om en utlänning skiljer sig från en svensk medborgare före vistelse ilandet löper han eller hon en ganska stor risk att bli utvisad. I proposition144 skrev statsrådet bl. a. att hon delar uppfattningen att hänsyn bör tas tillsamtliga omständigheter i det enskilda fallet. Sedan gavs också några exempel,t. ex, om den sökande riskerar att bli socialt utstött vid återkomsten tillhemlandet eller om han eller hon blivit etablerad i arbetslivet. Jag är naturligtvis medveten om hur svårt det måste varaatt dra en gräns i det enskilda fallet. Men beskrevs i massmedia ettfall där den sökande hade etablerat sig väl i det svenska samhället, skaffatsig en stor vänkrets, bostad och påbörjat en yrkesutbildning. Detta ansågsemellertid inte tillräckligt för att personen i fråga skulle fåuppehållstillstånd. vet jag ju att statsrådet inte kan gå in i de enskildafallen och kommentera dessa, men jag tror att det är oerhört vikfigt att följaupp hur förändringarna i utlänningslagen slår igenom vid myndigheternashantering av ärenden så att vi också kan få en förenklad praxis iöverensstämmelse med proposition 144 och den inriktning som denna angav. Medvetskap om statsrådets engagemang i bl. a. dessa frågor tror jag att det skallvara möjligt att göra den här uppföljningen framöver. Om reglerna för intagning i gymnasieskolan Jag kan garantera attuppföljningen är en av de viktiga bitarna när det gäller att se hurpolismyndigheterna och andra behandlar och bemöter de människor som kanske harsvårt att ta sig fram i det svenska samhället. Det kommer också till ståndspeciell utbildning och information för att budskapet skall gå fram, och justnär det gäller kvinnor som kan råka illa ut utför de hundratals kvinnojourersom finns över landet ett mycket gott arbete. Det sker alltså en utveckling somär positiv. Överläggningen var härmed avslutad. Förste vice talmannen övertog ledningen av kammarensförhandlingar. 22§ Svar på fråga 1984/85:83 om reglerna för intagning i gymnasieskolan Per har frågat statsrådet regeringen anser det skäligt att behandla elever födda olikavid intagningen till gymnasieskolan inom ramen för bestämmelserna omprioritering av 16- och 17-åringar. Arbetet inom regeringen är så fördelat attdet är jag som skall svara på frågan. Åldersgränsen för utbildning avser i regel krav på att hauppnått viss ålder det kalenderår utbildningen i fråga startar. De bestämmelserPer åberopar gäller emellertid inte behörighetsvillkor utan vilkaungdomar som Om reglerna för intagning i gymnasieskolan Bestämmelserna har utformats utifrån kommunernas lagfästa uppföljningsansvar,som ju gäller intill den dag ungdomarna fyller . Regeringen hareftersträvat en så smidig anpassning som möjligt mellan det förhållandet attintagningen till gymnasieskolan äger rum ' och den ordningsom gäller i fråga om uppföljningsansvaret. Vi har därför avgränsat deförtursberättigade till dem som är eller som fyller detskolår (eller läsår) då utbildningen startar. Förturen omfattar därmed förutomde två årskullarna 16- och 17-åringar, som beslut avsåg, också denhalva årskull som fyller . Alternativen hade varitantingen att utestänga en halv årskull som ännu inte fyllt eller ocksåatt ta med alla som fyller under kalenderåret och därmed ge ytterligare enhel årskull företräde. Båda dessa lösningar hade i praktiken inneburit att viavlägsnat oss från beslut att 16- och 17-åringar skall prioriteras. Jag vill i detta sammanhang också erinra omintagningsnämndernas ökade möjligheter att göra individuella bedömningar medhänsyn till särskilda skäl, även för sökande som är eller äldre. 105PER (); Jag ber att få tacka utbildningsministern försvaret på min fråga. Jag undrade länge vilken smal springa hon skulle hitta föratt smita undan, och den smala springan var att detta icke gäller formellabehörighetsvillkor utan förtursregler. Jag har aldrig, fru talman, velat insinuera att regeringeninte har följt riksdagsbeslutet. Däremot är jag beredd att inte bara insinuerautan hävda att tillämpningen blivit orimlig. Jag skulle föreslå statsrådet att lämna över den politiskaprestigen till tjänstemännen som sitter vid väggen här, så att vi kan resoneraom vad som borde göras för att tillämpningen skall upplevas rimlig och rättvis. Antag att vi har två klasskamrater som går ut niansamtidigt. Antag att dessa klasskamrater dessutom råkar vara födda på var sinsida om . Antag dessutom att dessa båda klasskompisar ger sig utpå gemensamma aktiviteter under sabbatsåret, för att sedan bestämma sig för attvända tillbaka till gymnasieskolan något . Då riskerar de att hamna isituationen att den ene bedöms enligt förtursreglerna medan den andre fastnar ikvarnen - då heter det nämligen: Du råkar vara född på fel sida om . Detta är, , ingen rimlig konsekvens avett riksdagsbeslut som vi båda i och för sig tycker är bra, nämligen attungdomssökande till gymnasieskolan skall prioriteras. Jag menar, fru talman, att de beslut som vi fattar här iriksdagen måste, när de tillämpas, av dem de berör uppfattas som rimliga ochrättvisa. Vilken uppfattning får de här båda klasskamraterna i mitt exempel omskolan, om rättvisa och om politikernas förnuft, när de upptäcker att debehandlas så uppenbart konstigt som i detta fall? Hjelm-Wallénatt en tillämpning av detta slag är någonting som bör få överleva ens dennadebatt? Till slut, fru talman! Om man upptäcker att ettriksdagsbeslut, som antyder, inte går att tillämpa på ettriktigt strikt och bra sätt, då skall man inte tillämpa beslutet på ett tokigtsätt utan vara prestigelös nog att gå tillbaka till och säga att mantänkte fel, att beslutet bör göras om från början så att det passar elevernasintressen bättre. Riksdagsbeslutet avser alltså förtur förungdomar som är . I det fall som Per nämner har den ene meninte den andre fyllt inför den hösttermin då intagningen skall ske. Detär det som är avgörande, och jag tror att ungdomarna kan förstå det. Det är naturligtvis möjligt att bestämma att förtursregetninte skall gälla fram till den tidpunkt då eleven fyller utan till detkalenderår då eleven fyller . Gränsen kan också sättas vid någon annantidpunkt. Konsekvensen blir att den som fyller på ena sidan om gränsenomfattas av reglerna medan den som fyller på den andra sidan av gränsen inteomfattas. Tyvärr kan vi aldrig undvika detta, för någonstans måste gränsen gå. Det är inte alls fråga om någon prestige för min del idenna fråga. Denna lösning är ett praktiskt sätt att hantera reglerna på. Vihade att ta ställning till att det uppföljningsansvar som redan harlagt på kommunerna gäller för alla som är . I detta beslut omfattasockså alla som är . Det stämmer inte överens med de traditionellareglerna för intagning, där det brukar vara fråga om kalenderår. Men när tvåprinciper stod mot varandra gjorde vi en kompromiss, där kalenderhalvår, dvs.skolår, var det mest väsentliga. Om reglerna för intagning i gymnasieskolan 107PER (); Det var just därför att det i detta fall intefinns någonting att vinna eller förlora för någon politiker som jag sade attLena skulle strunta i prestigen så att vi kunde resonera om hurreglerna rimligtvis borde utformas för att vara förnuftiga. Jag håller med omatt kommunernas uppföljningsansvar gäller för samma typ av tidsgräns som idetta fall, som anför. Men hela skolan i övrigt bygger ju påkalenderår. Eleverna har kommit in i genom intagning baserad påkalenderår. De har blivit klasskompisar enligt ett system baserat påkalenderår. De går ur kalenderårsvis. Det är inte alla som berörsav det kommunala uppföljningsansvaret, utan en och annan elev har fortfaranderesning nog att hitta på någonting på egen hand, utan att kommunen håller dem ihampan. Min poäng är att de elever som har gått ut skolantillsammans och har gjort någonting tillsammans också skall ha möjlighet att gåin i nästa steg av utbildningen tillsammans. Visst måste gränsen drasnågonstans. Jag tycker att den skall dras på samma sätt som i skolsystemet iövrigt, dvs. vid kalenderår, så att kamrater inte skiljs från varandra. Dethandlar, som jag Om studieavbrotten bland flickor sade imitt tidigare inlägg, om att få dessa regler att framstå som rimliga ochförnuftiga för eleverna. Det är inte rimligt och förnuftigt att behandla tvåklasskompisar helt olika, trots att de har helt lika förutsättningar ochbakgrund i övrigt. Jag tycker att , utan att behöva lova detjust här och , borde gå hem och fundera på om detta ändå inte vore ett sättatt närma sig det som är verkligheten för dagens elever. Överläggningen var härmed avslutad. 23§ Svar på fråga 1984/85:85 om studieavbrotten bland flickor har frågat mig vad jag avseratt göra i en situation då, enligt en rapport från (),flickor som kommit in på pojkdominerade yrkesinriktade linjer i gymnasieskolanibland i stor utsträckning avbryter sina studier. Det problem som tar upp gäller, enligtmin mening, inte bara hur man genom information, studievägledning m.m. skallförhindra sådana här studieavbrott utan också hur en könsmässigt jämnarerekrytering till olika utbildningar och yrkesområden över huvud taget skallkunna åstadkommas. Orsakssammanhangen är här komplicerade, och åtgärder inomutbildningssystemets ram kan aldrig ensamma bidra till att bryta förhärskandemönster av attityder och värderingar. Det hindrar inte att mycket måste göras,och också görs, i skola och högskola. Jag vill här nämna att SÖ i sin anslagsframställningföreslagit särskilda teknikkurser för flickor på högstadium. Andraförslag från SÖ av betydelse i sammanhanget gäller gymnasieskolan och ingår iredovisningen av ett regeringsuppdrag om insatser inom skolväsendet för eleversom behöver särskilt stöd. SÖ:s förslag bereds i arbetet med budgetförslag förnästa budgetår. Jag vill vidare nämna att efter förslag i 1983 årskompletteringsproposition (prop. 1982/83:150) har 10 milj. kr. avsatts förjämställdhetsåtgärder inom ramen för en informationskampanj om arbete inomindustrin. Detta har resulterat i en mängd projekt, av vilka många har riktatsig till flickor i grund-och gymnasieskolor. Syftet är bl. a. att kompenseraflickornas kunskaps- och erfarenhetsbrister på teknikområdet och att stärkaderas kunskaper så att de kan följa med i undervisningen på för flickorotraditionella studievägar i gymnasieskolan, framför allt på sådana med tekniskinriktning. Jag har erfarit att man på olika sätt tar till varaerfarenheterna från projektverksamheten i det fortsatta reguljära arbetet iskolor och på arbetsplatser. Skolmyndigheternas arbete på jämställdhetsområdet måsteoförtrutet gå vidare. Utrymmet för nytänkande och okonventionella uppslag ärstort. Från regeringens sida följer vi dessa frågor med uppmärksamhet och ärberedda att gemyndigheterna allt det stöd som är möjligt inom ramen för tillgängligaresurser. 109 (); Jag vill tacka utbildningsministern för svaret på min fråga. Jag vill till att börja med konstatera att antaletstudieavbrott inom gymnasieskolan har minskat , och det ärnaturligtvis mycket positivt. Minskningen beror kanske mycket på attsyo-verksamheten fungerar mycket bra i våra skolor. Mot den bakgrunden är detnaturligtvis mycket oroväckande att studieavbrotten bland flickor som valt s.k. pojklin-jer har ökat betydligt. Som framgår av utbildningsministerns svar görs det och hargjorts mycket för att få flickor att välja mera okonventionellt. Trots alltväljer flickor fortfarande inom bara ca 25 yrkesområden, pojkarna inom ungefär250, Det är bra att trenden ändras, och de åtgärder som vidtagits och kommeratt vidtas i dessa sammanhang redovisas i utbildningsministerns svar. Det gäller emellertid en annan fråga. Det är bra medett okonventionellt val, men det är naturligtvis också väldigt fint omflickorna stannar kvar i utbildningen tills den är klar. Det stora problemetjust nu är att lyckas med detta. När man ser på orsakerna till studieavbrotten finner manatt pojkarna ofta slutar därför att de har fått ett jobb. Så är ytterst sällanfallet bland flickor, utan de säger ofta att de har valt fel linje och borde havalt en annan. Här uppstår ett problem, som i den förra frågedebattendiskuterades av utbildningsministern och Per , och det beror påprioriteringen av direktövergång från till gymnasieskolan. Mångaflickor som avbrutit en studiegång och söker en annan kan på grund av18-årsgränsen inte söka till en ny utbildning. Jag skulle vilja fråga statsrådet; Upplevs detta som ettproblem - ett problem som kanske kommer att vara ett av de svåraför just denna kategori? Är man villig att här ompröva prioriteringen av deyngre till förmån för dem som är något äldre? 110 Utbildningsminister : Frutalman! På samma sätt som konstaterar jag, att vi har lyckatsfå en ökad rekrytering av flickor till "pojklinjerna". ; it ärpositivt liksom det är att vi allmänt sett har mindre avbrott nu än tidigare.Men problemet är det nya fenomenet att flickor relativt ofta avbryter sinastudier när de går på otraditionella utbildningar. Senast vid en konferens på Tekniska högskolan inom ramen för kampanjen för fler kvinnor tillindustrin diskuterade vi just möjligheterna att följa upp, hjälpa och stödjaflickor som är något av banbrytare. Jag tror att nästa steg - när man harkommit i gång med rekryteringsarbetet - just är att verkligen stötta ochhjälpa. Såvitt jag förstår av den diskussionen är syo-konsulenterna helt på detklara med det, och det ser jag som någonting positivt. Om ändå avbrott sker,har intagningsnämnderna nu möjlighet att beakta Om studieavbrotten bland flickor Om ADB-utbildningen inom gymnasieskolan bakgrundentill att eleverna behöver välja om. På det viset kan man ta hänsyn tillsärskilda skäl, och det utgår jag också från att nämnderna kommer att göra. 111 (): Det låter gott öch väl, men man talar också irapporten om det problem som hänger samman med att beslutat attprioritera de yngre sökande, nämligen att flickor kommer att drabbas av18-årsgränsen i högre grad än pojkar. Det är helt klart. Däremot delar jag helt och hållet de synpunkter somutbildningsministern anför när det gäller att man skall stödja flickorna när dehar kommit in på dessa utbildningar. Jag tror att det finns en brist där - dekänner sig mycket ensamma, osäkra och utlämnade. Jag tror att en inriktning påett sådant stöd skulle kunna göra mycket, men trots allt vill jag ha svar påmin fråga: Är regeringen beredd att göra en omprövning av 18-årsgränsen, om manser att det finns en tendens till att flickorna så att säga "ramlaremellan?" 112 Utbildningsminister : Frutalman! Vi har inte kommit i närheten av det problemet . Vi vet ingenting,utan vi skriver dystra prognoser . Låt oss ändå se hur de nyaförtursreglerna kommer att slå, innan vi diskuterar detta problem. Låt ossockså se vad ett stöd till de flickor som väljer otraditionellt kommer attinnebära. Men vi måste givetvis vara mycket observanta, så att viinte ger flickorna försämrade utbildningsmöjligheter. Överläggningen var härmed avslutad. 24§ Svar på fråga 1984/85:105 om ADB-utbildningen inom gymnasieskolan 113Utbildningsminister : Fru talman! har frågatvad jag tänker göra för att öka intresset för ADB-utbildning i gymnasieskolanoch om det planeras någon förändring av kursernas uppläggning. , eftersom vårens kurser enligt en intagningsnämnd inte ens blivithalvfyllda. De ADB-kurser tar upp är dels två ettårigamed inriktning mot företag resp. förvaltning, dels en enterminskurs med /85 finns för dessa kurser i hela landet 87 klasser med totalt 1840 intagningsplatser.