prot · G80974 · 1984-12-31 00:00:00 — För skull, herr statsminister, bringa klarhet ifrågan; Var står den ? 3THORBJÖRN (): Styrkan i svensk utrikes- ochsäkerhetspolitik har under många decennier legat i att den förts med konsekvensoch att den i allt väsentligt har omfattats och haft sill stöd av en enigriksdag och ell enigt folk. Del åligger oss alla att verka för att denna styrkakan bevaras ål framliden. De uttalanden av utrikesminister som refereradesunder söndagen var och är till skada för trovärdigheten i svensk utrikes- ochsäkerhetspolitik. När jag fått tillgång till tvåtidningar och avkrävdes en kommentar, avgav jag den med förbehållet allutrikesministern var rätt återgiven. Därefter har jag, liksom alla andra,kunnat erfara alt alla sex journalisterna har samstämmiga referat av utrikesministerns uttalanden, utom på en punkt, där en avde närvarande hade en annan minnesbild. Den samlade bilden av utrikesministerns uttalanden är atthan ser på de senaste årens allvarliga kränkningar av territorium påett nonchalant sätt. Han gör sina uttalanden på ett raljerande och ironisktsätt. Han går så långt all han anser att vi här i visat hysteri isamband med kränkningarna. Det är denna bild som har kablats ul över världen, en bildskapad av utrikesminister, en bild som inte har något gemensamt medden som statsminister redovisade inför den socialdemokratiskapartikongressen eller den som försvarsminister i skilda sammanhanggett ullryck åt. Deras uttalanden har varit nödvändiga och värdefulla samtmötts med stor uppskattning i mycket vida kretsar i vårt land. Därför har devarit vikliga besked till omvärlden. Beskeden har gått ul på att vi icke kaneller kommer all acceptera någon kränkning av vårt territorium och all vi skallöka vår militära förmåga all bekämpa inkräktare varifrån de än må komma. Jämför detta med följande citat av vad utrikesministernsade : "Det är väl ingen som tror all en invasion skulle kunnagenomföras med ubåtar." Vad skall omvärlden tro? Ja, inte får den intrycket attden står enig och samlad i sin bedömning av det som har häntkring våra gränser . Självklart måste statsministern så fort sommöjligt göra allt för alt klarlägga regeringens uppfattning och åter skapa enentydig bild av denna. Vid presskonferensen valde statsministern attförsäkra alt han förvissat sig om att utrikesministern hade samma uppfattningsom regeringen i övrigt om ubåtskränkningarna och - tillade han - deladeregeringens förtroende för militärledningen. Han markerade all vad han uttaladesig om var huvudfrågan, nämligen om det förekommit gränskränkningar eller intesedan 1982. Statsministern hävdar all journalisterna bildalkartell-inför sin redovisning av samtalet med utrikesministern och all deskulle ha missförstått honom. Till detta vill jag säga all del naturligtvis kanförekomma all vid samtal eller presskonferenser journalister på någon punkt kanuppfatta ett uttalande på ell annat sätt än som var avsett. Del har nog häntoss litet till mans. Men att sådana missförstånd skulle kunna uppstå på punktefter punkt är helt enkelt inte möjligt. Del är heller inte möjligt all länkasig att journalister skulle kunna komma överens om alt samfällt lägga iutrikesministerns mun en lång rad uttalanden som han aldrig har gjort. Del är förmodligen just på denna grund som statsministernvid presskonferensen bara kommenterade ell enda avsnitt av de uttalanden somrefererades . Delta, herr talman, är helt otillfredsställande. Det finnsju en lång rad uttalanden, som var för sig är myckel allvarliga ochuppseendeväckande och som slalsminislern alls icke har kommenterat. Jag tänker på de nedsättandeomdömena om militärens insatser, påståenden om osäkerhet i ÖB:s rapporter,obenägenheten att analysera möjliga motiv till bevisbara kränkningar underhänvisning till att man lika gärna kan analysera drömmar, kopplingar till detförestående valet när det gäller besöksulbyle på hög nivå med ,all del svenska uppträdandet i samband med kränkningarna präglats av hysterioch all de upprepade rapporterna om främmande undervattensverksamhet begränsatden handlingsfrihet i utrikespolitiskt avseende. Jag utgår ifrån att slalsminislern och därmed regeringen isin helhet inte kan kännas vid dessa uttalanden. Men därvidlag har varkensvenska folkel eller omvärlden fått något besked. När det gäller utrikes- och säkerhetspolitiken är detvanligt och ofta nödvändigt att åter och åter upprepa också del som ter sig somsjälvklarheier och det som är kända element i denna politiks innehåll. Inteminst i den situation som uppkommit är del viktigt med klara och otvetydigabesked. Det är viktiga frågor som har ställt tillstatsministern. För egen del vill jag tillägga alt statsministern väl måstemedge att svenska folket har rätt att få besked och all klara besked tillomvärlden skulle gagna den svenska säkerhets- och utrikespolitiken. Inte kan det vara en fördel för om man på olikahåll i världen börjar spekulera i vilka utrikespolitiska aktiviteter som densvenska regeringen skulle ha ägnat sig ål om inte ubåtskränkningarna lagthinder i vägen! Eller anser statsministern att sådana uttalanden avutrikesministern saknar betydelse? Eller delar statsministern utrikesministernsuppfattning - och i så fall, i vilka avseenden har handlingsutrymmet begränsatsgenom kränkningar av svensk gräns? Del har överraskat en del att jag ansett attden enda möjliga lösningen på den uppkomna situationen är attutrikesdepartementet fåren ny ledning. Det är ett långtgående och ett ovanligtkrav. Skälet är inte all vi från sida ser någon fördel i det bulleroch bång ett sådant krav skapar. Just när det gäller utrikes- ochsäkerhetspolitiken har vi inom arbetat för alt man så långtmöjligt skall anstränga sig för att nå samförslåndslösningar. Dennagrundinställning gäller också , och den vill vi arbeta för även införframtiden. Nej, skälet är att vi anser del avgörande viktigt för alldel inte råder tvekan eller tvivel om fastheten och kontinuiteten i vårutrikes- och säkerhetspolitik. Del får helt enkelt inte finnas motstridigabesked från regeringens sida. Det är, herr talman, på denna grund jag har gjortdessa uttalanden. arbete under denna riksdag och inför framtidenkommer alt präglas av en politik för att - skapa balansmellan statens utgifter och inkomster utan all höja skatterna, - lägga fast enskallepolitik som främjar iniliativlust, arbete och sparande. - gefördelningspolitiken en inriktning som slår vakt om de sämst ställda, - utforma enrättvis familjepolilik som ger barnfamiljerna verklig valfrihet, - öka de enskildamänniskornas inflytande över sina personliga angelägenheter. - utforma enoffensiv närings- och regionalpolitik som tar till vara småföretagensutvecklingsmöjligheter, - utforma enjordbrukspolitik som ger utveckling - inte avveckling, - äntligen gåfrån ord till handling när del gäller åtgärder mot försurning och andramiljöhot. I fråga om den ekonomiska politikenkan man konstalera alt årets finansplan är fylld av siffror, diagram ochtabeller som är valda med omsorg för all visa hur framgångsrik regeringenvarit. Och del är ingenting att förvåna sig över - det är självklart attregeringen har denna strävan. Man visar t. e.x. att två kraftiga devalveringarpå tillsammans ökar konkurrenskraften. Man visar all delta i kombinationmed en högkonjunktur leder till ökad export och ökad produktion. Det är bra -och vi är alla glada över all så har skett - men inte är del särskilt överraskande.Vad finansplanen däremot inte förmått visa är alt regeringen för en sådanpolitik alt konkurrenskraften kan behållas, dvs. all det inte bara blir entillfällig devalveringsfest mitt i högkonjunkturen. De hurtiga parollerna ifinansplanen döljer det faktum att högkonjunkturåren 1983 och 1984 inteutnyttjats för att angripa de grundläggande problemen i svensk ekonomi. Vi harett avtalssystem som genererar ständigt höga nominella lönepåslag, ett inflationsdrivandeoch arbelshämmande skattesystem, en alltför stor offentlig ulgiftsandel och ensysselsättningspolitik som inte ens i en högkonjunktur förmår minskaarbetslösheten. Finansplanen redovisar ingen tabell där man kan se den totalaproduktionens, BNP, utveckling i jämfört med utvecklingen inom OECD.Förmodligen finns den tabellen inte med därför alt den skulle ha varit tillnackdel för regeringen. Del allvarligaste med årets finansplan är att dennästan bara blickar bakåt, mycket litet framåt. Några svar på de svåraframtidsfrågorna ges inte. Regeringen har inget alt säga om hur man villbehälla industrins konkurrenskraft. Man har en from förhoppning allarbetsmarknadens parter skall visa återhållsamhet. Inte heller lämnas någotförslag om skattepolitiken efter 1985. Och minst av allt aviseras någraverkliga besparingar i statens utgifter. sjönk den internationella inflationenkraftigt. Fram till regeringsskiftet minskade den svenskainflationen i samma takt som inflationen i våra konkurrentländer. Därefter harinflationskurvorna delat sig. Inflationen fortsatte att sjunka ner mot ide ekonomiskt viktigaste länderna. 1 vårt land steg den . Detinnebär alt inflationen har legal dubbelt, ivissa fall tredubbelt, så högt som i andra industriländer. Socialdemokraterna drev efter regeringstillträdet uppde statliga utgifterna med . höjde man en lång radskaller, men slutresultatet blev alt statens budgetunderskott ökade med nästan 20miljarder kronor till rekordsiffran 87 miljarder. Genom att öka underskottet sådrastiskt under sill första regeringsår, skapade regeringen möjligheter all fåen hög siffra all därefter jämföra med. Till detta kommer att högkonjunkturenkrävt mindre industristöd. Alla länkbara skatter har höjts. Nya skatter hartillkommit. 75-lal skatter har höjts med totalt . Någon minskning av statens utgifter genom strukturellabesparingar har däremot ej skett. Regeringen har inte ulnylljal högkonjunkturentill alt pressa ned del underliggande budgetunderskottet i någon väsentlig mån.Man står därför dåligt att möta en lågkonjunkturs påfrestningar påsysselsättningen. 1 stället för att göra rejäla besparingar i statens utgifterklamrar regeringen sig fast vid optimistiska anlaganden för att kunna visa uppen fin valsiffra på det kassamässiga underskottet. Det allvarligaste hotet mot den svenska ekonomin är allregeringen inte lyckats bryta inflations- och lönekoslnadsspiralen. Eller föratt citera LO-ekonomernas höstrapport: "Del allvariigasle är all den svåranedväx-lingen till en lägre pris- och löneökningstakl återstår." Myckel talar för att devalveringen under loppet av 1985kommer all ha urholkats så mycket att den svenska exporten åter börjar lappamarknadsandelar. Även regeringen tror för sin del all bytesbalansen nästa åråterigen skall vända nedåt mot minussiffror. Slutsatsen blir därför, attdevalveringarna inte tycks ge bestående resultat. Regeringen har misslyckatspå det helt avgörande området, inflationsbekämpningen. har i sin ekonomiska motion lagt särskild vikt vidatt lägga konkreta förslag till hur inflationen skall bekämpas. Vi har förtfram fyra sådana förslag. För del första krävs del en lönekosinadsuiveckling, sominte är snabbare i vårt land än i våra konkurrentländer. Det är nödvändigt allfinna ett syslem. där arbetsmarknadens parter ges incitament att sluta lägrenominella löneavtal. Eftersom vi i anser all statsmakterna börstå fast vid ett ansvar för dem som blir arbetslösa, bör ell sådant incitamentskapas för en reformering-av systemet för arbetslöshetsersättningen. Centernföreslår därför alt egenavgifternas andel av arbetslöshetsförsäkringen höjs med25 kr./månad. För det andra måste marginalskatterna sänkas.Marginalskatterna driver upp inflationen genom alt locka högavlönade grupperalt begära höga nominella lönepåslag, som sedan får följdverkningar på denövriga avtals-marknaden när andra grupper kräver kompensation,Inflationsbekämpningen är därför del viktigaste argumentet för en minskning avmarginalskatterna. För del tredje är det nödvändigt all få stopp på de ständigaskalle- och avgiftshöjningarna. För det fjärde har en minskning av statensbudgetunderskott en avgörande roll i inflationsbekämpningen. Centerpartietsbudgetförslag innebär lägre budgetunderskott änregeringens. Staten, kommunerna och landstingen beslutar nu omfördelningen av ca två tredjedelar av landels totala resurser. Utgifterna är såstora all den totala offentliga sektorn uppvisar elt enormt underskoll - dettatrots alt har väridens högsta skattetryck. Det är enligt vår uppfattning inte längre möjligt allytterligare höja skattetrycket. Det är därför en tvingande nödvändighet allminska de offentliga utgifterna. För att nå en bättre effektivitetbör nya lösningar prövas. Del kan ske genom all privata förelag får möjlighetall erbjuda alternativ till offentliga lösningar. Större inslag avanbudsförfarande bör därför åstadkommas. Privata inslag skulle också kunna öka valfriheten ochförbättra servicen. En självklar förutsättning är all servicens kvalitet intefär försämras. Del finns enligt vår mening alla skäl all gå vidare med daghem,vårdhem och läkarcenlraler i privat regi. Kooperativa alternativ kan visa sigsärskilt intressanta. 1 kom elt pressmeddelande från . Där kundeman se all antalet ersällningsdagar från arbetslöshetskassan mellan 1983 och1984 ökat med eller . Dessa siffror är ell klart exempel på att vi kommit snett.Del är bra, del är nödvändigt all del finns ett trygghetssystem - om dettaråder inget tvivel. Men det är synd all regeringspolitiken är sådan all deltasystem måste utnyttjas i ökande utsträckning. För samhällsekonomin är deltaförödande. Del är mot denna bakgrund begär attarbetslinjen i sysselsättningspolitiken skall bli offensiv, att del blir flerarbetsfillfällen i vårt land. Del kan ske bara om de människor som har idéer,om de regioner som har resurser, om de näringar som har utvecklingsmöjligheter,får tillfälle och möjlighet att ta vara på sina idéer, på sina resurser och påsina utvecklingsmöjligheter. Därför vill vi styra över pengar från AMS till näringslivet- framför alll till de små och medelstora företagen - och tillregionalpolitiken. Om så inte blir fallet blir arbetslöshetsersättningen ocksåi fortsättningen en ökande kostnad inom AMS. Vi har föreslagit att av AMSoch Samhällsföretags kostnader ställs till förfogande för en effektivareregionalpolitik, för en sänkt arbetsgivaravgift i förelagmed upp till 15 anställda, för slopad beskattning av i förelagen arbetandekapital samt för förstärkta möjligheter till anställning med lönebidrag inäringslivet för de handikappade. Det är inget tvivel om all skattesystemet ochmarginalskatterna utgör elt hinder för arbete och produktion i vårt land. Marginalskatterna beslår av två delar, liksom heladirekiskatien. Marginalskatten är summan av del statliga och det kommunalaskatteuttaget på den sist intjänade hundralappen. Vill man sänkamarginalskatten kan del ske på två sätt. Man kan sänka den kommunala skallen,eller man kan sänka den statliga. anser att skillnaderna i den kommunalabeskattningen representerar en så stor orättvisa all den är utan jämförelse.Denna effekt har större betydelse än en eller annan procent på den sistintjänade lusenlappen i den statliga skatten. Människor i har enmarginalskatt på redan vid en taxerad inkomst på strax över 70 000kr. Del säger sig självt all de negativa effekterna av marginalskatter måstevara störst i en sådan kommun och inte i , där man i samma inkomsllägeinte har marginalskatt ulan . Dessutomblir skillnaden i total skatt mycket stor mellan folk med samma inkomster i dessa båda kommuner. I båda fallen skall mantill barnfamiljens marginalskattesilualion lägga effekten av minskade bostadsbidrag,vilket kan slå igenom . Vi måste ha ett fortsall reformarbete på skattepolitikensområde. bör enligt vår mening nu fatta beslut om all återställainflationsskyddel i skalleskalorna fullt ul, rätta till den urgröpning avmarginalskattebeslulet som den socialdemokratiska regeringen genomförde ochpåbörja en successiv utjämning av kommunernas ekonomiska förutsättningar. Också på det familjepolitiska området är det nödvändigtall gå vidare för att skapa ökad rättvisa. Vi vill ge alla föräldrar med barn iförskoleåldern en vårdnadsersällning med . per familj i enförsta etapp upp till . Det är en rättviseålgärd, som ger barnfamiljernaen ökad valfrihet när det gäller vården av små barn. Socialdemokraterna tänker sig att ensidigt salsa storaresurser på all bygga ul den institutionella barnomsorgen, trots alt detta intepassar alla. Den socialdemokratiska politiken vittnar om ovilja att seproblemen så som de faktiskt är runt om i vårt samhälle och om motvilja mot attskapa valfrihet. Det är samma motvilja mot valfrihet som gör allsocialdemokraterna vägrar att sluta upp med kollektivanslutning till sitt egetparti. Inte ens i en så personlig angelägenhet vill man låta den enskilde fattaell fritt och självständigt beslut. har lagt fram ett lagförslag tillskydd för den enskilde mot kollektiv anslutning. De kollekliva löntagarfonderna som regeringen har drivitfram tillsammans med kommunisterna är samma andas barn. Båda är led i en kolleklivisliskoch socialistisk samhällsutveckling. Del är en viktig uppgift för allaicke-socialister att se till all de kollekliva löntagarfonderna avvecklas ochatt människorna själva får välja vilket politiskt parti de vill ansluta sigtill. kan inte acceptera en jordbrukspolitik, varskonsekvens blir all odlingsbar åkerjord - en av vårt lands förnämstanaturtillgångar - tas ur produktion. Del skulle dramatiskt öka vårt landssårbarhet när det gäller självförsörjningen med livsmedel, framför allt i tiderav avspärrning och ofärd. Del skulle också vara osolidariskl mot världenssvällande människor. Aldrig så invecklade analyser av del s.k. överskottet ivårt land kan inte dölja det faktum alt vad världens befolkning behöverär mera mat - inte mindre. Försurningen är sannolikt vårt största miljöproblem justnu, och del är beklagligt att regeringen inte har kunnat samla sig till ettåtgärdsprogram. Vi har lagt förslag om flera konkreta åtgärder, mensocialdemokraterna har varit passiva. Försurningen måste angripas på bred front. Men del gårinte att komma ifrån alt de kväveoxider som finns i bilarnas avgaser är ett avde problem som så snabbt som möjligt måste angripas med konkreta motåtgärder.Kväveoxiderna från bilarnas avgaser medverkar till försurningen. De hotardessutom miljön i de stora tätorternas trafikinlensiva centra. Del finns fleraskäl till alt vi från centerhåll förordar etanol som tillsals i bensinen såsomett medel för alt få renare avgaser. Vi får anledning alt återkomma till dennafråga senare 2 protokoll 1984/85:74-75 under denna riksdag genom alt har väckt enpartimofion om introduktion av etanol. Alltsedan den moderna parlamentarismensgenombrott och det proportionella valsystemets införande i början av dettasekel har svenska folket i val kunnat välja på flera partier. Flerpartisystemethar blivit ett etablerat faktum i vårt politiska liv. Detta är inget unikt förvårt land. I våra nordiska grannländer, l.ex., är bilden likartad. Det är dock svårt alt hitta tvåpartisystem som når sammahöga valdeltagande som t. ex. i vårt land och i de andra nordiska länderna medflerpartisystem. Av delta kan man dra slutsatsen alt flerpartisystem verkarstimulerande på del politiska intresset och påverkar valdeltagandet positivt.Väljarna har bevisligen de bästa valmöjligheterna i flerpartisystem. Det ärsannolikt också därför detta system fortlever. När socialdemokraterna nu driver sina kampanjer med kravpå elt gemensamt icke-socialistiskl program före valet, reser de i självaverket krav på något slags strukturomvandling av del svenska flerpartisystemet.De vill tydligen ha ett slags blandning av fler- och tvåpartisystemen. Trotsden fortsatta existensen av flera självständiga partier reser de krav på enbegränsning av utbudet av politiska budskap. Socialdemokraterna underskattar nog väljarnas förmåga attlänka och dra logiska slutsatser när de spekulerar i alt göra kravet på etticke-socialistiskl handlingsprogram före valet till en stor fråga. Väljarna vetall del finns tre icke-socialistiska partier som arbetar för att ge en ickesocialistisk majoritet. De vet också att - om det målet nås -det blir en regering med denna majoritet som underlag. Väljarna vet också altdessa partier har olika värderingar i vissa frågor och all valet därför harbetydelse för med vilken kraft resp. parti kan driva sina hjärtefrågor eftervalet. Skulle man falla undan för socialdemokraternas kampanjeroch skriva ihop kompromisser redan före valet, skulle väljarnas valfrihetbeskäras. De skulle inte längre ha möjlighet att med sin röst ge ökad tyngd åtdet ena eller andra partiets hjärtefrågor. Flerpartisystemels stimulanseffekteri vårt politiska liv skulle beskäras, och det skulle kunna leda till minskalvaldeltagande. För del har vi som mål alt genom högre röstetalän i förra valet öka vårt politiska inflytande. Vi arbetar för alt efter höstens val skall ha en icke-socialistisk majoritet. Om del måletnås, anser vi all strävan bör vara en icke-socialistisk majoritetsregering. Omdetta blir möjligt vet man först efter valet när överläggningar om ellregeringsprogram har ägt rum. Om socialdemokraterna vore konsekventa och drog logiskaslutsatser av de krav de ställer på andra, borde de bidra till all skapaklarhet om sina egna ambitioner och intentioner. Under den nuvarandemandatperioden har vi - mig veterligt - fått uppleva attsocialdemokrater och kommunister suttit i öppet redovisade förhandlingar innanregeringsförslag lagts fram. Hur långt kommer delta samarbete alt utsträckasunder nästa mandatperiod,om det blir socialistisk majoritet i ? Del är ett etablerat faktum all kommunisternai praktiken ingår i det socialdemokratiska regeringsunderlaget, om de tvåpartierna tillsammans får majoritet i . Del nya är alt kommunisternafått reellt inflytande på regeringspolitiken genom regelrätta förhandlingsuppgörelser.En viktig fråga är då: Kommer detta samarbete alt vidareutvecklas och fåfastare former under nästa mandatperiod? Kommer socialdemokraterna att - före valet - redovisa påvilka områden de är beredda att göra upp med kommunisterna efter valet, om delblir fortsatt socialistisk majoritet? Del är frågor som socialdemokraterna börkänna sig skyldiga att ge svar på innan de kommer med redovisningskrav tillandra. 4BENGT (): och harutförligt redovisat sin syn på utrikesministerns uttalanden vid middagen för envecka sedan. Jag delar de synpunkter som har framförts, och deras frågor ärockså mina. Uppenbarligen har en ovanlig förmåga attuttrycka sig på ett sätt som sprider osäkerhet om innebörden av Sverigesutrikes- och säkerhetspolitik. Det är inte fråga om en enstaka händelse, utandet har hänt vid upprepade tillfällen. Detta har tärt på ett förtroendekapitalsom utrikesministern otvivelaktigt hade när han tillträdde sin post, och jagvill påstå alt del förtroendekapitalet nu är uppätet. uttalanden har , somredan har påpekats, fällts i närvaro av sex journalister, av vilka jag kännermånga som myckel hedervärda och trovärdiga personer. Det är inte fråga om någotenstaka uttalande utan om en lång rad, fällda vid samma tillfälle, ochuppseendeväckande uttalanden har uppenbarligen följts upp av frågor frånjournalisterna. Del har alltså funnits möjligheter till klarlägganden avutrikesministern. Risken för missuppfattningar måste enligtmin bedömning ha varit ovanligt liten. Därför är det oacceptabelt när statsministern försökeravfärda de här uttalandena som middagsskvaller eller genom att hänvisa tilljournalistiska kartellbildningar. Del här är allvarligare än socialdemokratiskvaltaktik. Del handlar om tilltron till svensk utrikes- och säkerhetspolitik.Därför är det nödvändigt att , när han kommer upp italarstolen, klargör vad som faktiskt gäller. När äntrar talarstolen kommer han med all säkerhet dessutomalt redogöra för hur den socialdemokratiska regeringen har vänt den ekonomiskautvecklingen, och han kommer att tala om, att nu är på rätt väg.