prot · G80932 · 1984-12-31 00:00:00 — SvenEric Lorentzon, som själv är aktiv brukare, måste väl inse värdet av att ge deunga brukarna liksom arrendatorerna, och inte bara dem som förfogar över storakapital, möjlighet att vara med i konkurrensen, måste ocksåhålla med mig om att de omotiverade ökningar av priserna påjordbruksfastigheter som vi alla upplevde var av ondo ochmåste motverkas. Det var därför den här lagen kom till, Anf.94 S'() replik: Även om det 1979 skulle ha funnits motiv för att införaprisprövningsklausulen, är detta överspelat och klausulen helt onödig.Den leder bara fill byråkrati och tjänstemannautövning. Som vi har sett det ärproblemet med de stigande fastighetspriserna helt enkelt att samhället harmedverkat till att andra placeringar blivit ointressanta. Att placera pengar isparande är inte attraktivt . Den kategori människor som vi representerar,lantbrukarkåren, har aldrig varit intresserad av aktiesparande - kanskeberoende på att de är oerfarna, eftersom detta är någonfing de av traditionaldrig sysslat med. De här människorna har varit tveksamma till att placerapengar i aktier och liknande. De stigande priserna på jordbruksfastigheterberodde helt enkelt pä att det inte fanns andra kapitalplaceringsmöjligheter.Det samhället skall göra är att sanera ekonomin och ge kapitalet större utrymmeför placeringar. Om detta sker, tror jag att också de problem vi nu diskuterarskulle lösa sig. 95 ()replik: Den uppfattningen är helt ensamma om. Vi får nämligen integlömma bort vad som var motivet för den socialdemokratiska regeringen när denår , alltså , tillsatte den utredning som låg till grund för den nya jordförvärvslagen. Jag erkänner gärna att det förekommer attprisövervakningen kringgås Det finns i något fall exempel på att den helt har sattsur spel. Men vi borde trots det vara eniga om, , att delagar vi stiftar här inte är till för att missbrukas utan för attföljas. Det sker också största möjliga utsträckning. Jag är helt övertygad omatt den priskarusell vi hade skulle ha fortsatt, om vi inte tagit det greppöver situationen som vi gjorde i samband med beslut. Jordförvärvslagen m. m. vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. 96LENNART BRUNANDER (c): Den jordförvärvslag vi fick 1979 kom tillstånd för att skapa bättre förutsättningar för jordbruket och för jordbrukare,framför allt för att ge unga jordbrukare en möjlighet att starta en verksamhet,Lagen hade då en hel del ingredienser som skulle hjälpa till att klara det, bl,a, prisprövningen. Man skulle kunna få deltidsjordbruk ochkombinationsjordbruk, men det fanns också en regel i lagen som sade att maninte fick slå samman jordbruk. Det fanns alltså en hel del ting som gjorde attden enskilde jordbrukaren skulle kunna satsa på sitt jordbruk. Det ställdesockså krav på att man skulle vara bosatt på fastigheten och att man skullesköta det jordbruk man skaffade. skedde en kraftig prisstegring på jord-och skogsbruk -det är ju ofta kombinerade företag det handlar om. Det skeddeframför allt därför att nya kategorier eftertraktade att köpajordbruksfasfigheter och skogsbruksfasfigheter. En orsak till detta var väl attbolagsförbudslagen avskaffades. Det kom alltså in sådana som kunde lägga helt andravärderingar pä de pengar man placerade i jordbruket än vad jordbrukarna skullegöra. De priser som betalades då har vi sviter av fortfarande, i kombinationmed det höga ränteläge som har uppkommit. Sä jag tror att det var en alldelesnödvändig åtgärd att gå in med prisprövning, för att unga människor över huvud tagetskulle kunna satsa pä jordbruk. har sagt i duellen med de äldre jordbrukarna, när de lämnar sitt jordbruk, på det sättet inte färnågra pengar för sina fastigheter, men det är inte sant. sedan i sitt sista inlägg att han tycker att det skall vara en vetfigprissättning på jordbruksfastigheter, och prisprövningen är ju till för att viskall fä just en vettig prissättning, en prissättning som står litet grand iförhållande fill vilken produktionsförmåga företaget har. I annat fall kan manju inte köpa fastigheten, inte leva på den i varje fall, om man inte har ettstort kapital att sätta in redan från början - och vem har det? Därmed har vi också svaret på att jordbrukarna inte har varit intresserade av att köpa aktier. Detär väl en väldig tur att vi inte har varit det, för vi har aldrig haft någrapengar att köpa Jordförvärvslagen m. m. Vi har inte kunnat ta del av devärdestegringar som aktier har kunnat ge, utan de pengar vi har kunnat slitaihop har vi fått sätta in i jordbruksföretaget, Det är klart att det är viktigt att jordbrukaren, när hanslutar, kan få en vettig ersättning. Därom är vi överens, och det ger ocksåprisprövningssyste-met möjlighet till. Sedan har vi då kravet att man skall bosätta sig påfastigheten och bruka den. vill i sin reservafion ta bort kravetatt man skall bosätta sig där. Det här är ju en väldigt viktig fråga, både ur densynpunkten att jordbruket skall skötas och också sett ur den synpunkten attbygden skall leva vidare. Om vi nu arbetar för att få familjejordbruk som haren rimlig omfattning, då är det också viktigt att människorna som har hand omde företagen bor i bygden, för att vi på det sättet skall få en levandelandsbygd. Detta är inte bara jordbrukspolitik utan ocksåregionalpolitik, glesbygdspolitik eller vad vi vill kalla det. Jag tycker attdet är oerhört väsentligt att bosättningsplikten finns kvar också ifortsättningen. När det gäller släktförvärven gjordes en ganska ordentliggenomgång när lagstiftningen kom till stånd. Den avvägning som man då gjordetror jag är ganska rimlig. Om det finns mofiv för att vidga en krets somundantas från skyldigheten att söka förvärvstillstånd, har julantbruksnämnderna möjlighet att ge dispenser. Med detta yrkar jag bifall till utskottets hemställan iden del som gäller släktförvärv och prisprövning m, m, och avslag påreservation 1 till utskottets betänkande. 97 () repUk: Helt kort vill jag bara säga följande tillLennart Brunander, Det belopp som de äldre säljarna får för sin fastighettäcker inte marknadsvärdet. De får inte det belopp som de borde ha rätt att fäut. De fär således inte det belopp som de har förväntat sig. Det finns exempel påfastighetsförsäljningar, , där byggnadsvärdet har varit högreän det avkastningsvärde som lantbruksnämnden har godkänt som köpeskilling.Starka krafter inom näringen, bl, a, LRF, och även krafter inom förvaltningenvisar på att det är fel att det skall vara så här. Man talar om en omprövningoch om att vi måste komma till rätta med detta. Jag ville bara upplysa herrBrunander om den saken. Det är det faktiska sakläget. 98LENNART BRUNANDER (c) replik: Vad här säger ärnaturligtvis rätt, nämligen att inte alla vid en fastighetsförsäljning får utvad de förväntat sig. För om så hade varit fallet, skulle prisprövningen havarit helt överflödig. Men så är det alltså inte. När det gäller det byggnadsvärde som om vill jag framhålla att man bör veta vad man jämför med. jämförelsermellan en byggnad på en jordbruksfastighet och en byggnad på Nr 32 Jordförvärvslagen m. m. envillafastighet, eftersom räntesatserna på lånen är helt olika. säger att det finns krafter som verkarför en ändring pä detta område. Ja, det har vi lagt märke till, Naturiigtvisskall man inte hävda att prisprövningsregeln är ofelbar och att den till varjepris skall vara oförändrad. Men skulle det nog vara olyckligt attfatta beslut om ett slopande av denna regel. 99 () replik: Jag kan anföra ettexempel i detta sammanhang. Det gäller ett äldre par - småbrukare - i70-årsåldern, Genom sUt och sparsamhet har makarna lyckats bygga ett bostadshusoch även förbättra detta. De har fyra barn. Inget av barnen vill övertafastigheten, vilken således är till salu. Men makarna får vnte ut det pris somde behöver fä ut. Deras fasfighet kommer att läggas till en grannfastighet.Dessa äldre brukare får inte ens ut så mycket pengar att de kan köpa envillafasfighet i samhället i fråga. Det tycker jag är ett typexempel på hur detkan gå. Anf.100 (): I det här betänkandet behandlas bl, a, en motion som jaghar väckt, Mina förslag i mofionen syftar till att göra det möjligt förmänniskor att förvärva även mindre jordbruksfastigheter. Utskottet är tydligenöverens med mig om att möjUgheten skall finnas att även mindre fasfigheterskall få bestå som enskilda jordbruk. Ändå avslås motionen. Jag viU nu ställa följande fråga till företrädarna förutskottsmajoriteten: Är det verkligen bekant för er hur det går till närlantbruksnämnderna gör sin bedömning och vilka beslut de fattar? På s. 4 i jordbruksutskottets betänkande 7, som vi nubehandlar, hänvisar man till riksdagsbeslut i detta sammanhang, sombl, a, innebär att det skall vara möjligt att förvärva vad man kallarkombinafionsjordbruk. Sådana jordbruk kan också kallas deltidsjordbruk. Vidare hänvisar utskottet till en rapport frånglesbygdsdelegafionen (Ds I 1984:20), Därmed låter sig utskottet nöja, Iverkligheten är det så, att lantbruksnämnderna i allmänhet säger nej fill sådanaförvärv som här åsyftas. Jordförvärvslagen anger klart och tydligt att syftetskall vara att skapa s. k. bärkraftiga enheter, anser lantbruksnämnderna. Attdet sedan finns undantagsregler av bl. a. regionalpolifiska skäl betyder intetom lantbruksnämnderna, som i , ganska hårt och ensidigt går in försammanläggningar. Detta har bl. a. lett till många överklaganden iförvärvsärenden fill den överordnade statliga myndigheten, lantbruksstyrelsen.Men också där tycks man i första hand vilja se till jordförvärvslagens ytterstasyfte, dvs. Det är naturligtvis roligt för mig som mofionär - ochMartin , centerparfiet, har en motion med i stort sett samma innehåll ochsyften som min - att kunna läsa i utskottsbetänkandet att utskottet instämmer i motionärernassynpunkter beträffande värdet av en levande landsbygd och den jordpoUfiska prövningensbetydelse i regionalpolitiskt hänseende. Men när detta sedan inte leder tillnågonting annat än avslag på mofionerna, då kommer det att fortsätta som dethar varit , dvs, att den ena jordbruksfasfigheten efter den andraförsvinner som självständig enhet. Mangårdsbyggnader ställs öde eller blir ibästa fall fritidshus som står tomma under större delen av året, från , socialdemokrat, har uttalat sig om detta, I en' stortuppslagen tidningsintervju gick han till hårt angrepp mot denna tillämpning avjordförvärvslagen. Och jag kan instämma i praktiskt taget allt som GunnarOlsson sade den gången. Jag tror inte att jag behöver be omursäkt för att jag nu tar hans uttalanden som ett exempel - han talade ju dåför ett ytterligt gott syfte, nämligen åtgärder för att hålla landsbygdenlevande. Det är också vad jag, liksom , ,eftersträvar. Ändåär det bara moderata samlingsparfiets företrädare i jordbruksutskottet sominstämmer och reserverar sig mot avslag på motionerna. Då frågar jag: Varföröverger den polifik som man velat sätta eget på så mängagånger, nämligen kravet på en levande landsbygd? Jordförvärvslagen måste juförändras, Uberaliseras, om vi skall få till stånd en ändradmyndighetshantering som innebär att vi också i fortsättningen får ha kvar småjordbruk och behålla människorna på landsbygden, IVärmland finns det exempel på hur byar med åtta tio jordbruksenheter håller påatt totalt avfolkas, åtminstone vinterfid. Kvar blir en eller ett par gårdar.Det blir inte fler , när jordförvärvslagens intenfioner ärförverkligade. Omnu detta sker tvärtemot vad som sägs i 7 § jordförvärvslagen och vad man sägeri rapporten 1984:20, saknar ju paragrafen betydelse i praktiken, använde ordet "ödeläggelse" i sina uttalanden. Det är vad somhänder - jordbruksbygderna utarmas. På den moderata parfistämman tog vienhälligt ställning för en liberalisering av jordförvärvslagen. Vi vill inteatt den helt upphävs, för det finns i grunden fog för en jordförvärvslagstiftningsom ser fill att jordbruket blir kvar i bondehänder. Det enskildafamiljejordbruket är ju moderata samlingsparfiets målsättning. Men vi villförändra lagen så som bl. a. jag har föreslagit i min motion och attfillämpningen i lantbruksnämnderna ändras. Meddetta, herr talman, vill jag yrka bifall till reservafionerna 1 och 2. I frågaom reservation 2 innebär yrkandet inte bara ett bifall till min och moderatasamlingsparfiets kommittémofion utan också bifall till mofionen från MartinOlsson, . Jag vill gärna hoppas att ställer upp pådet yrkandet. 101 ()replik: Jag hade väntat mig att skulle lägga upp debatten på ettlitet annorlunda sätt än hans parfibroder gjorde, och såblev fallet. I detta betänkande behandlas två motioner om frågorsom är föremål för en akfiv verksamhet, i det ena fallet i form av en rapportsom f. n. bereds i industridepartementet. kanske inte hörde närdet refererades här tidigare. I det andrafallet är det fråga om ett regionalpolitiskt program, som också är föremål förremissbehandling och där just kombinationsjordbruket i glesbygder tas upp. Vityckte därför i utskottet att det inte fanns någon anledning att åtgärda debåda motionerna. GötheKnutson tror kanske i sin enfald att jag plötsligt har ändrat uppfattning. Såär icke fallet. Jag har i olika sammanhang vittnat om - och jag vill verifieradet här - att allmänheten ställer sig oförstående införlantbruksnämndernas förslag till fastighetsbildningar. Detta är inte obekantför någon av oss. Människor ifrågasätter ibland ambitionerna att skapa alltförstora företag, som kan leda till just vad motionärerna befarar, nämUgen enförsämrad närservice i glesbygder. Vi har skrivit om detta i vårtutskottsbetänkande. Slutligenvill jag säga till att jag har hävdat och är beredd att också hävda uppfattningen att det ingalunda inträffar regelbundet att jordbrukaremisslyckas, därför att de har förhållandevis små arealer att bruka. Det bordevara värt att pröva möjligheten att förstärka en Uten brukningsenhetoch låta den utvecklas. Ett bärkraftigt jordbruk kan vara svårtatt definiera, , men det viktigaste är att ägaren av fastigheten ifråga har intresse för näringen. Jag ser nämligen jordbruket som ett värdefulltinslag i regionalpolifiken, och det gäller inte minst och mittgemensamma hemlän. Jag vet att dessa frågor kommer att beaktas och att vi harbesked att vänta om kanske . 102 GÖTHEKNUTSON (m) replik: Den senare delen av inlägg var ägnad dem som stöderutskottsmajoriteten. I den pläderingen instämmer jag fill alla delar. Detbehöver inte vara ett stort jordbruk för att det skall vara bärkraftigt. Vi kanvända på det och säga, att det kanske är de små jordbruken som är mestbärkraftiga . Atthänvisa till rapporter i stället för att fatta beslut är i mänga fallanmärkningsvärt. Det är ett vanligt sätt i . Det är så ytterst fåmotioner som bifalles. Men varför skulle man inte kunna bifalla mofioner därman är överens om andemeningen? Det stärker ju ställning. Riksdagengör en beställning till den regering som sitter och som skall pröva de härrapporterna. Men,herr talman, vad jag framföaljt tog fasta på i detta avsnitt i mitt förrainlägg var att det i jordförvärvslagen, 7§, anges att hänsyn skall tas. Mensedan tar andra faktorer över och lantbruksnämnderna vägleds av dem. Och medanregeringen nu kommer att läsa rapporter och arbeta på en ny proposition i dettaärende kommer ännu fler gårdar att ställas öde på landsbygden. Utarmningenkommer att fortsätta. Affären, som har burits Jordförvärvslagen m. m. upp av att det har funnits hundrataletjordbruksfastigheter i en bygd, kommer inte att kunna leva kvar, även om vi harglesbygdsstöd till butikerna. Den utvecklingen har vi sett. Alltså, och ni andra ärade ledamöter som hartänkt yrka avslag pä dessa reservationer, betänk att fråganbearbetas inträffar inte bara det att kon dör utan dessutom försvinnermänniskor ifrån landsbygden och utarmningen fortsätter. kan i daggöra slag i saken och fatta ett beslut som innebär att vi fåren god landsbygdspolitik, och den kan vi vara överens om utan att sättapartimärke pä den. 103 () replik: Helt kort vill jag säga att GötheKnutson spelar upp ett stort register och målar upp en bild av kor som dör ochåkrar som förbuskas. Detta skall alltså hända inom de som vi harkvar innan remissbehandlingen av såväl den regionalpolitiska utredningen somrapporten från glesbygdsdelegafionen är klar. Allt det som målarupp skall hända på de få dagar som återstår av detta arbete. Det är bara att konstatera att en motionär aldrig kan blitill freds, men så nöjd borde ändå vara med den behandling hanhar fått att han kunde lugna sig de veckor som återstår tills vi harremissbehandlingen klar, 104 () replik: Det är en fullkomligt ny och revolutionerandebehandling av frågor som målar upp. Jag har i alla fall inteunder snart nio riksdagsår varit med om att det sker så rappa tag i denstatliga sfären. Det kommer naturUgtvis att ta innan riksdagenföreläggs en proposition som förändrar bestämmelserna på så sätt att vi kan fåfill stånd en annan hantering, dvs, att lantbruksnämnderna finner för gott attockså se till att de små jordbruksfastigheterna kommer att bli kvar och attmänniskor kan stanna kvar som delfidsjordbrukare eller drivakombinationsföretag - eller vad det nu än kan kallas, talar om att jag målar upp en bild. Herrtalman, jag återgav den bild som har målat upp i en stortuppslagen tidningsintervju. Och jag tycker att det är en mycket vacker tavla,något av eller vad ni vill, som på ett utomordentligt effektivt sättvisar hur man kan åstadkomma någonting. tror nu på under.Dess värre har inte mina erfarenheter från riksdagsarbetet givit mig anledningatt tro på under. 105MARTIN (): Sedan jag anmälde mig för tio minuterstaletid i går har jag upptäckt att jag behöver yttra mig något mer. I detta betänkande behandlas, som redan nämnts, en motiondär mitt namn står först, nr 845. I den mofionen kräver vi reella möjligheteratt förvärva delfids- och kombinationsjordbruk. Det är tredjegången vi framför detta krav. Ungefär motsvarande motioner har avvisats avriksdagen två gånger tidigare. När motionen nu återkommer - den väcktes i början avallmänna motionstiden - är vi tio riksdagsledamöter som står bakom den. Virepresenterar tio olika län. Vi är alla centerpartister. Anledningen till attmotionen återkommer är att vi anser att det är synnerligen viktigt att få tillstånd och bevara en levande landsbygd. För detta behövs såväl heltidsjordbrukareoch deltidsjordbrukare som människor som inte alls sysslar med jordbruk. Enligt erfarenheter som samtliga vi tio motionärer har ärdet svårt att få förvärvstillstånd för ett jordbruk som inte avlantbruksnämnden betecknas som utvecklingsbart eller utvecklat. Avsikten enligtjordförvärvslagen är ju att ett jordbruk skall vara ett familjejordbruk som ärbärkraftigt. I motionen har vi tagit upp detta. Vi vet att till gruppenbärkraftiga jordbruk räknas förutom större enheter även andra familjejordbruksom bedöms ge en familj full sysselsättning och full inkomst. Gruppen ejutvecklingsbara jordbruk utgörs huvudsakligen av fastigheter som på grund avför liten areal eller begränsade möjligheter till djurhållning inte ger arbeteoch försörjning åt en hel familj. Den här gruppen delfids- och kombinationsjordbrukare haralltid varit en stor grupp i värt land. Dessa jordbrukare utgör en majoritetbland dagens jordbrukare. De finns kvar trots att jordbrukspolitiken alltsedanslutet av har gått ut pä att skapa bärkraftiga enheter och därigenompå sikt fä bort de små jordbruken. Inkomster från lantbruk i kombination med inkomster frånandra näringar är något mycket vanligt, och den undersökning som vi refererar imotionen visar att av lantbrukarfamiljernas inkomster härrör från annat änlantbruket. De som lyssnade på radio kunde höra en redogörelse för enaktuell undersökning som visade att den andel som har inkomster utanför jordbruketär i tilltagande, enligt uppgifter frän sparbankshåll. Även bland många brukare av fastigheter som på grund avsin storlek betraktas som utvecklade är det vanligt att en av makarna, ellerbåda, har hel- eller deltidsarbete utanför jordbruket. Som en följd av dentekniska utvecklingen blir det möjligt för familjer med allt störrejordbruksenheter att ha arbete vid sidan om. Det är därför det också blir alltsvårare att dra en gräns mellan vad som är bärkraftiga familjejordbruk och vadsom är mindre enheter. Man har under debatten här refererat tilljordförvärvslagen, och vi vet att den främsta riktlinjen för jordbruket är attvi skall främja uppbyggande och vidmakthållande av effektiva familjeföretag.Detta har vi motionärer inte vänt oss emot. Men vad vi frågar oss är: Hur kommer svensk landsbygd attse ut , sedan den här rationaliseringspolitiken hunnit genomföras,så att det på landsbygden i huvudsak finns fastigheter med arealer sombetraktas som bärkraftiga eller utvecklade enheter. Förmodligen blir de härenheterna Jordförvärvslagen m. m. pågrund av den tekniska utvecklingen allt större. På landsbygden kommer det att 'jU allt glesare mellan gårdarna, ochden jordbrukande befolkningen blir a.itför liten för att kunna skapa underlagför service och ge förutsättningar för trivsel och socialt fungerandeboendemiljöer. Dåundrar vi motionärer; Är det en sådan landsbygd, med . "del s, k,utvecklade jordbruk, vi vill ha i värt land? Borde inte beslut i förvärvsärendenockså präglas av hänsyn till hela den bygd som det gäller och inte främst av ensträvan att slå samman fastigheter och med statligt stöd bilda s, k,bärkraftiga enheter? Föratt vi skall få en levande landsbygd - om vi nu ävenser fill åldersstrukturen - behövs det att unga familjer flyttar fillbaka tilllandsbygden. Om vi gör en beräkning som sträcker sig något årtionde framåtfinner vi nämligen att det annars blir skrämmande befolkningssiffror, Imotionen kommer vi till slutsatsen, att det även måste få finnasmindre jordbruk. Att det 1977 fattades beslut om nya riktlinjer för jordbrukspolitikeninnebar ett stort framsteg, liksom att den nya jordförvärvslagen infördes, därdet även talas om regionalpolitiska hänsynstaganden. Det skulle bli lättareatt förvärva mindre fasfigheter, trodde många. Jagvill betona att besluten och 1979 om riktlinjer resp. lagstiftning innebarviktiga förbättringar ur allmän jordbrukspolifisk synpunkt. Men enligt vad vimotionärer och många andra har erfarit synes inte lantbruksnämndernas praxisha ändrats särskilt mycket. Några lättnader när det gäller förvärv avfastigheter som inte är utvecklingsbara tycks det inte ha blivit -med undantagav det som har samband med glesbygdsstödet. Därförkommer vi till slutsatsen att riktlinjerna för jordförvärvslagen måstekompletteras. Vi riktar inte kritik mot lantbruksnämnderna för tolkningen,eftersom vi förutsätter att myndigheterna tillämpar bestämmelserna iöverensstämmelse med lagtext och anvisningar. Vi måste få korrigeringar ochkompletteringar i lagen eller - om det räcker - kompletteringar i fillämpningsföreskrifterna. Jagvill betona att vår strävan självfallet inte är att förhindra eller motverkaatt det byggs upp bärkraftiga familjejordbruk. Vi säger att de är enförutsättning för vår landsbygd och för vår livsmedelsprodukfion. Men vid sidanav de bärkraffiga jordbruken skall det finnas plats även för mindre jordbruk.Vi betonar att dessa mindre jordbruk har en mycket stor betydelse såväl för attden svenska landsbygden skall vara levande som för att vi skall kunnatillgodose många människors önskemål om att få etablera sig eller bo kvar pålandsbygden. Vår hemställan i mofionen är att skaU begära förslag fillkompletteringar av lagsfiftningen så att reella möjligheter skapas även förförvärv och innehav av deltids- och kombinafionsjordbruk. Vi använder alltsåäven uttrycket "innehav". Trots att människor sköter om sin mark välkan man ju genom fastighetsregleringar ta marken ifrån dem och föra över dentill andra fastigheter- av det enda skälet att deras fastigheter är för små. Dendebatten kanske vi fär ta . Men detta är alltså en förklaring tillatt det även talas om innehav. Jag har under i hunnit väcka många motioner -kanske ca 200. Ingen av dem har jag fått sådan respons för som just den härmofionen.