prot · G80924 · 1984-12-31 00:00:00 — har frågat mig hur regeringen bedömerskogsskadornas ekonomiska konsekvenser för den svenska nationalinkomsten,skogsindustrin och skogsbruket, samt om regeringen är beredd att vidtaåtgärder för att begränsa de ekonomiska förlusterna för enskilda skogsägare. har i sin interpellation frågat vilkaåtgärder som regeringen avser att vidta för att möjliggöra övergång till blyfribensin, katalytisk rening och förbättrad avgasrening på dieseldrivna fordonsamt om regeringen är beredd att föreslå skattefrihet för etanol producerad påinhemska råvaror för att stimulera en snabb industriell uppbyggnad ochunderlätta övergången till blyfri bensin. har frågat vilka åtgärder som jagavser att vidta för att påskynda en snabb och effektiv inventering av desvenska skogsskadorna baserad på flygfotografering. LennartBrunander har frågat vilka omedelbara åtgärder som jag ämnar vidta föratt stärka och utöka forskningen rörande försurningen och om jag kommer attstärka det svenska deltagandet i den internationella forskningen 100 Slutligen har mig vilka åtgärder som regeringen ämnarvidta för att begränsa försurningsskadorna i mark och grundvatten. Samtliga interpellationer rör problemen med utsläpp avluftföroreningar, där försurningen av mark och vatten kanske är denallvarligaste effekten. Från början rörde försurningen i första hand sjöar ochvattendrag. har emellertid luftföroreningsproblematikenutvecklats till att omfatta störa delar av miljön, såsom försurning av vattenoch marken, direkta skador på skogar och grödor, försurning av grundvatten ochdärmed sammanhängande utlakning av tungmetaller, hälsoeffekter dels direkt av luftföroreningarna,dels indirekt via metallhaltigt grundvatten samt skador på byggnader och andrakonstruktioner. De första åtgärderna för att komma till rätta medförsurningen riktades mot svaveldioxidutsläppen, som då ansågs utgöra denhuvudsakliga källan till problemen. införde den dåvarandesocialdemokratiska regeringen generella regler för att begränsa svavelutsläppenfrån oljeeldning. lade samma regering fram en proposition med förslagtill åtgärder för att kraftigt begränsa svavelutsläppen och därmed motverkaförsurningen, som då i första hand hade drabbat sjöar och vattendrag. Riksdagenaccepterade förslagen, en ny lag om svavelhaltigt bränsle infördes och skärptakrav på rening av industriella processer ställdes. Propositionens målsättningom en halvering av de svenska svavelutsläppen har i stort sett uppfyllts. Begränsningarna av svaveldioxidutsläppen kompletteradesmed åtgärder för att återställa redan försurade sjöar och för att skydda hotadevattenområden. Försöksverksamhet med kalkning startades. Denna gav osskunskaper om effekter och metoder för den kalkningsverksamhet som pågår ifull skala. Jag vill i detta sammanhang också peka på den propositionom vissa kolfrågor som antog . Regeringen redovisade i dennaproposition riktlinjerna för de miljökrav som skall tillämpas för koleldadeanläggningar. Dessa riktlinjer innebär att svavelutsläppen frän störreanläggningar skall begränsas till högst 0,05-0,per megajoule bränsleoch för mindre anläggningar till högst 0,10-0,per megajoule. Dettainnebär på båda punkterna väsentliga skärpningar i förhållande till deriktlinjer som den dåvarande borgerliga regeringen redovisade våren 1982.Dessutom avser vi tillämpa de skärpta kraven för större koleldade anläggningarredan från ett årligt svaveldioxidutsläpp av eller mer. Även detta ären skärpning. Motsvarande miljökrav kommer att tillämpas även för andra fastabränslen, t. ex. torv. Dessa riktlinjer som regeringen nu tillämpar beräknasminska svaveldioxidutsläppen med ytterligare 20 000-30 000 ton/ år. Allteftersom de svenska utsläppen minskat har betydelsenav det utländska nedfallet över ökat. av deluftföroreningar som faller ned över oss härstammar från källor utanförvårt land. Flertalet andra länder i får också huvuddelen av sitt nedfallav luftföroreningar från källor utanför det egna landet. Problemen kan därförinte lösas på annat sätt än genom samordnade åtgärder i hela . Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark öchvatten, m. m. Detta har vi från svensk sida hävdat . Redani den svenska nationalrapporten till i Stockholmvisade vi på försurningens internationella dimensioner. Vi fortsatte däreftervårt arbete inom där man genom gemensamma forsknings- och undersökningsinsatserkunde visa hur föroreningarna transporterades hundratals kilometer överlandgränserna. Genom bilaterala kontakter sökte vi vidare att öka förståelsenför försurningsproblemen. Det är emellertid först - i takt medatt skadebilden ute i förvärrats - som berörda länder tvingats inseproblemens allvar och räckvidd. Genom tillkomsten av om långvägagränsöverskridande luftföroreningar enades om attbekämpa luftföroreningarna. Konventionen, som trädde i kraft , ärden bas på vilken vi skall bygga det fortsatta internationella samarbetet. föreslog den socialdemokratiska regeringen deövriga nordiska ländernas regeringar att vi gemensamt skulle utforma ettprogram till första möte i . Programmet somlades fram gick ut på en 30-procentig minskning av svavelutsläppen under entioårsperiod. betonade vi från svensk sida att förslaget skulle ses somen första etapp i arbetet med att radikalt minska luftföroreningsutsläppenöver och . Vid internationella konferenser på ministernivå undervåren-sommaren 1984 i och Miinchen har kretsen av länder som anslutitsig till det nordiska förslaget successivt utökats. omfattar konventionentotalt 20 länder i såväl Väst- som samt . Vid det andra mötetinom påbörjades arbetet med att folkrättsligti form av ett protokoll till konventionen, binda länderna till det politiskaåtagande man tidigare gjort, att uppfylla 30-procentsförslaget. Förhoppningenär att ett protokoll skall vara klart för undertecknande vid halvårsskiftet1985. Mot bakgrund av vad jag sade inledningsvis om luftföroreningarnasoch försurningsskadornas omfattning och orsaker står det klart att hittillsvidtagna åtgärder ej varit tillräckliga. Ytterligare åtgärder måste vidtassåväl nationellt som internationellt om vi skall kunna komma till rätta med deaktuella problemen. Tiden är också knapp om vi skall undgå ännu mera omfattandeoch kanske även irreparabla skador. Det står också klart att åtgärder måstevidtas inom en rad olika områden och verksamheter som påverkarförsurningssituationen och utvecklingen. Det var med detta synsätt och medinsikten om behovet av ytterligare åtgärder mot försurningen som regeringen tillsatte en särskild aktionsgrupp mot försurning. Gruppens uppgiftvar att utarbeta ett sammanhållet brett program för att samordna och intensifierainsatserna mot försurningen. Gruppens arbete resulterade i en av berördamyndigheter utarbetad aktionsplan mot luftföroreningar och försurning. Förslageni aktionsplanen kan i korthet sammanfattas i följande punkter; Minskningav svavelutsläppen med mellan 19801995 - Minskning avkväveoxidutsläppen med mellan år 1980-1995 - Begränsning avutsläppen från försurande ämnen av gruvavfall - Åtgärder inom skogsbruket t. ex. begränsning av skogsgödsling och helträdsutnyttjande - Åtgärder inomjordbruket inkl. begränsning av användningen av surgörande gödselmedel - Kalkning avsjöar och vattendrag samt även försöksvis av grundvattentäkter - Försöksverksamhetför att dämpa försurningseffekter i mark och grundvatten - Forskning,övervakning och teknisk utveckling Aktionsplanen är f. n. föremål förremissbehandling. Syftet är, vilket framgått av statsministernsregeringsförklaring, att en proposition skall föreläggas detta . Genom de initiativ i försurningsfrågan som tagits av desocialdemokratiska regeringarna och som i och med genomförandet av 1976 årsbeslut om en halvering av svavelutsläppen fullföljts av de borgerligaregeringarna har nått fram till en ledande position i världen när detgäller kampen mot försurningen. Jag har sett det som en stor fördel att dettaarbete i stort sett kunnat ske i politisk enighet. Ett stort och viktigt problem, särskilt när det gällerutsläppen av kväveoxider, är bilavgaserna. Det står klart attkväveoxiderna spelar en viktig roll i försurningsproblematiken dels direkt,dels genom att medverka till bildning av ozon och fotokemiska oxidanter, somantas vara en väsentlig orsak till skadorna på skog och annan växtlighet. Bilavgaserna svarar för av de kväveoxider somsläpps ut i . Det står alltså helt klart att åtgärder motbilavgasutsläppen är nödvändiga om vi skall kunna minska kväveoxidutsläppenradikalt. För åtgärder mot bilavgaserna talar även att de avgashalter somuppmätts på rafikerade gator inte bara i utan också i ett flertalstörre städer lidvis ligger över gränsvärden ochbedöms kunna ge risker för människors hälsa. Skärpningen av avgasreningskravenvad gäller bilar bör enligt min uppfattning omfatta två steg, nämligen: - Införandet avblyfri bensin Mot bakgrund av bilismensinternationella karaktär är det emellertid av stort värde om dessa åtgärder kanske i flera länder som ligger nära varandra. Detta är angeläget motbakgrund av behovet av en harmonisering och underlättar det praktiskagenomförandet. För att understödja möjligheterna till en sådan samlad lösninginbjöd jag de nordiska länderna och sju andra länder, i första handVästtyskland, till en samverkan om det praktiska genomförandet. hartvå expertmöten hållits. Förutom de nordiska länderna har ,, , , Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. Österrikeoch deltagit i arbetet. Experterna är överens om att blyfribensin bör införas och att blyfri bensin bör finnasfillgänglig . Experterna anser också att avgaskraven börskärpas till en nivå motsvarande den som gäller i . De föreslår att deavgasreningskrav som f. n. tillämpas federalt i bör införas. Även deamerikanska testmetoderna bör utnyttjas, bl. a. med hänsyn till att tiden förett genomförande kan förkortas. Experterna skall träffas en gång till idecember för att slutligt diskutera förslaget. Vidare förväntas EG;s ministerråd i början av december1984 ta ställning till förslag rörande blyfri bensin. Regeringen har med tillfredsställelse noterat det storaintresse som föreligger för ett internationellt samarbete beträffande de nyaskärpta avgasreningskraven vad gäller bilar. Det är givetvis av stort värdefrån miljösynpunkt om ett flertal länder enas kring ett samarbete om införandeav nya, skärpta avgasreningskrav, som motsvarar dem som f. n. gäller federalt iUSA. Av särskilt stort värde anser jag det vara att experterna varitöverens om att utnyttja de amerikanska testmetoderna, som redan finnstillgängliga. Detta underlättar självfallet möjligheterna till ett snabbareinförande av skärpta avgasreningskrav. Enligt regeringens uppfattning är det angeläget att blyfribensin möjligt introduceras i . För att ge underlag för ettkommande beslut om införande av blyfri bensin har regeringen uppdragit åtstatens naturvårdsverk, statens energiverk och överstyrelsen för ekonomisktförsvar att utreda en rad praktiska frågor i samband med genomförandet.Uppdragen skall redovisas till regeringen . Energiministern har i ett svar till den 11oktober 1984 redovisat regeringens syn på frågan om etanolinblandning i sambandmed övergång till blyfri bensin. När det gäller fråga vill jagdärför hänvisa till detta svar. Även om det råder enighet bland våra forskare om atten begränsning av luftföroreningarna är ett verksamt och nödvändigt medel om viskall kunna komma till rätta med försurningsproblemen kvarstår dock behoven avatt fortsätta och intensifiera forskningen såväl nationellt som internationelltinom de aktuella områdena. I aktionsplanen läggs fram en rad förslag tillsådana forskningsinsatser. Som jag tidigare nämnt avser regeringen att senareunder detta redovisa sina ställningstaganden till förslagen iaktionsplanen. Då kommer också bl. a. inventeringarna av skogsskador, somBritta Hammarbacken efterlyser i sin interpellation, att tas upp. I dettasammanhang kan jag dock nämna, att den av förordademetodiken för inventering av skogsskador redan prövas i . Regeringen bedömer riskerna för ytterligare skogsskadorsom allvarliga. Detta är en av huvudanledningarna till att ytterligare åtgärderför att minska utsläppen måste vidtas så att skadorna såväl församhället som för enskilda kan minskas eller helt elimineras. När det gäller specifika frågor rörandedet internationella arbetet vill jag först framhålla att jag helt delaruppfattningen att det internationellaarbetet måste fortsätta och helst intensifieras. Jag har redovisat en radåtgärder i denna riktning. Jag kan tillfoga att kommeratt lämna stöd till ett internationellt projekt som skall utreda bästa och mestekonomiskt lönsamma strategi för att minska utsläppen i . Vad beträffar bevakningen som sker via våra ambassader kanjag nämna att i ett brev till allaambassader i berörda länder instruerade dessa att särskilt bevaka ochrapportera vad som sker i resp. land när det gäller luftföroreningsfrågorna.Denna förhöjda bevakning ger oss löpande värdefull information och kommer attfortsätta. Kravet på en förändring av ställer jagmig frågande till. Enligt min uppfattning omfattar konventionen ett krav på attminska utsläppen av luftföroreningarna totalt sett vare sig dessa härstammarfrån befintliga eller nya anläggningar. Vad som dessutom gäller är att vidombyggnad av äldre anläggningar bästa teknik skall användas. Någon ändring avkonventionen behövs således inte enligt min uppfattning. Inom ramen för konventionen sker också ett omfattandeinformationsutbyte om forskning och teknik. Detta gäller inte minst inomområdena avsvavlingsteknik, ny förbränningsteknik m. m. Jag kan nämna att man1985 kommer att anordna ett avsvavlingsseminarium i . Jag vet ocksåatt de svenska företag som ligger långt framme inom dessa områden själva deltarinternationellt för att visa upp vad de kan erbjuda. Beträffande förslag om en internationellmiljöfond vill jag säga att jag inte är beredd att ta initiativ till en sådan.Enligt min mening skulle en sådan fond strida mot principen att den somförorenar också bör stå för kostnaderna för de åtgärder som erfordras för attminska utsläppen. Sammanfattningsvis, herr talman, vill jag såledesunderstryka att det är regeringens uppfattning att det är nödvändigt medytterligare åtgärder för att motverka försurningsskadorna. Det är minförhoppning att detta arbete skall kunna genomföras i stort samförstånd här iriksdagen. Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark och vatten,m.m. 16Andre vice talman (); Jag tackar jordbruksministern för svaret,även om det till sitt innehåll var sådant att det mesta redan var känt. Menjordbruksministern har uppenbarligen något slags minneslucka när det gällertiden . Av jordbruksministerns svar verkar det som det under den tidenegentligen inte hände någonting, trots att många samstämmiga uppgifter tyder påatt exempelvis den konferens som vi anordnade i och där jordbruksministernsjälv var gäst var en framgång och hade en betydelse för det fortsatta arbetetmot försurningen. Jag tror att det vore bra för den samförståndslinje som jaghar talat för och som jordbruksministern i slutet av sitt svar gjorde sig tilltolk för om jordbruksministern vill erkänna att det gjordes aktiva insatseräven under den tiden. Det utreds mycket som det handlas för litet -det skulle kunna vara mitt omdöme efter det svar som jordbruksministern i dagavgivit. Aktionsgruppen, generaldirektörsgruppen, i all ära, men jag vidhålleratt det Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. hade varitbättre om man hade tillsatt en pariamentarisk kommitté, så direkt fått den nödvändiga politiska och folkliga förankringen för ettkonkret handlingsprogram, som är en nödvändighet om vi skall kunna lösa de härproblemen. framhåller jordbruksministern i svaretkväveoxidutsläppens stora betydelse. Ja, vi är överens på den punkten. Mensamtidigt är det just på den här punkten som jordbruksministern inte aviserarnågra konkreta förslag. När det gäller svavelutsläppen befinner sigjordbruksministern närmast på decimalkommanivån i diskussionen, och det ärnaturligtvis bra. Men när det gäller kväveoxidutsläppen säger han ingenting. Vi tycker att aktionsplanen från är bra isina huvuddrag. Men vi vill gå fram med tydligare besked när det gällerkväveoxiderna. Jordbruksministern talar uppskattande om att aktionsplanenföreslår en minskning av kväveoxidutsläppen med mellan åren 1980 och1995. Men, herr jordbruksminister, just en sådan minskning kräver att manåtminstone följer aktionsplanens förslag om att införa ;s 83-krav på bilarnaredan från 1987 och på de dieseldrivna fordonen . Men jag kunde isvaret inte uppfatta något besked från jordbruksministern på den punkten. Hur kommer det sig att jordbruksministern anser att en s.k. harmonisering är det viktigaste? Varför har man från regeringens sida intevarit med om att stötta t. ex. västtyskarna i deras ansträngningar att kommatill rätta med bilavgaserna? angavs från västtysk sida 1986 som det årdå man skulle gå över till katalytisk avgasrening. Jag upplevde inte att detgavs något aktivt stöd från på den punkten. har återigenvästtyskarna talat om det årtal då de skall ha genomfört denna begränsning. Menfrån svenskt håll säger man ingenting, i varje fall har det inte sagtsnågonting i dag-vilket vi naturligtvis hade anledning att vänta oss. Man sägerinte att man kommer att ansluta sig i fråga om detta årtal, och man säger inteatt man vill gå före. Det sistnämnda är ju intressant eftersomjordbruksministern gärna talar om att har en ledande position i världennär det gäller kampen mot försurningen. Det är knappast så längre. Den tidenligger väl bakom oss, herr jordbruksminister. Det är i stället andra länder somgår före och talar om när man vill införa den ena ijtsläppsbegränsningen efterden andra. I bästa fall skulle man kunna ge det värdeomdömet att nukommer som tvåa efter i det aktiva miljöarbetet. Jag tvivlar naturligtvis inte på jordbruksministerns ochregeringens vilja att åstadkomma lösningar. Men jag är heller inte heltövertygad om att man driver arbetet med den beslutsamhet och kraft som ärnödvändig för att vi skall kunna rädda våra skogar, se levande sjöar och ha enproduktiv natur. Det som händer ute i skogar är ju minst sagtskrämmande. Alla de bedömningar som gjorts av de europeiska skogarnas"friskhetstillstånd" tyder ju på att arealen påverkad - sjuk - skogkommer att öka . , som med stort allvar tagit sig anskogsdödsproblematiken genom systematiska inventeringar och storaforskningsprogram, redovisar ju enförfärande ökning av skogsskadorna- och dessutom att andelen allvarligaskogsskador efter den senaste inventeringen ökar dramatiskt. Det perspektiv som man kan se i förlängningen avskogsskadornas utbredning visar att det inte bara kommer att bli ekologisktförödande effekter utan också ekonomiska konsekvenser av en sådan omfattningatt det är svårt att föreställa sig de nationella och internationella skadorna.Jag tycker nog att det är märkligt att jordbruksministern inte med ett enda ordberör detta område. Har jordbruksministern t. ex. frågat sig; Hurblir händelseutvecklingen i och även internationellt om skogsskadornainte kan begränsas? Det finns stor anledning att ställa sig den frågan, och detfinns naturligtvis ännu större anledning att försöka hitta en strategi för hurman då skall kunna bemästra den situation som uppkommer. När det gäller de långväga luftföroreningarna haruppmärksamheten till stor del varit riktad på svaveldioxidutsläppen.Det är ju inom det området som de flesta åtgärderna har vidtagits. Det ärnaturiigtvis svårt att göra exakta bedömningar av hur mycket dessa utsläppkommer att minska . Men det antagandet törs man väl ändå göra att härfinns en förhoppning om att utvecklingen går i en positiv riktning, mot enminskning. De totala kväveemissionerna ökar emellertid fortfarande, vilket geri varje fall oss i anledning till stor oro. Det torde varafullständigt klart att det är kväveoxiderna som är den mest hotfulla faktornför skogens del, genom kopplingen till ozonproblematiken och markens ökandekvävemättnad. Det är mot den bakgrunden alldeles nödvändigt att åtgärder iförsta hand sätts in mot bilavgaserna, som är den dominerandeföroreningskällan. Jag har självfallet respekt för att departementet inväntarsvar från remissinstanserna med anledning av . Men detkan rimligen inte hindra jordbruksministern från att ha en klar, egenprincipiell inställning i fråga om åtgärder i detta sammanhang och framför allti fråga om tidpunkten för när man skall ta sig an bilavgasproblematiken. Inget hindrar oss i från att även fortsättningsvisgå före som ett gott exempel. Vi spelar inte den rollen , men jag tror attdet finns anledning att sträva efter den rollen. Jag tror nämligen att vi kanvara överens om att vi, för att vi skall lyckas i det internationella arbetet,måste kunna visa på att vårt eget arbete är framgångsrikt. I denuppkomna situationen kan vi ta vara på de fördelar som det aktiva västtyskaagerandet har gett oss genom att snabbt införa blyfri bensin, startaetanoltillverkning för låginblandning av etanol och införa en katalytiskavgasrening eller något motsvarande. Jag hoppas att regeringen inte låter sigförskräckas av de extra kostnader som därigenom blir nödvändiga. På den här punktenär valet lätt, som vi i ser saken. Bilismen får ta de kostnadersom uppstår när det gäller att så mycket som möjligt eliminera denföroreningskälla som ju bilen är. I det avseendet kan regeringen räkna med stödfrån oss i . Däremot kan ni naturligtvis inte räkna med vårt stöd,om ni ingenting gör för att påverka händelseutvecklingen i en gynnsam ochpositiv riktning. Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. Om åtgärder för att begränsa försur-rungen av mark ochvatten, m. m. 17OLOF (): Jag skall be att få tacka jordbruksministernför det svar som har lämnats också på min interpellation. Bakgrunden till den var att vi från svensk sida medstörsta möjliga eftertryck internationellt måste bekämpa försurningen och denmiljökatastrof som vi kan se omkring oss. Framgångsrik i det arbetet kan manbara bli om man först sopar rent framför egen dörr, och jag kan där helt kortinstämma i vad sade. Det är ingen garanti för framgånginternationellt om man lyckas på hemmaplan, men det är en avgörande förutsättningför att möjligheterna till positiva bidrag internationellt skall finnas. Det äri varje fall min erfarenhet. Att kampen mot försurningen måste föras ocksåinternationellt framgår konkretast och tydligast - som också nämns iinterpellationssvaret - av att av de försurande utsläppen i vårtland kommer från utsläppskällor i andra länder. Utan framgång i detinternationella arbetet blir därför det vi gör här hemma - trots allt - avbegränsad betydelse. Det räcker med att hänvisa till de alltmer alarmeranderapporterna om fossilbränsleeldningens långsiktiga konsekvenser för klimatet påvår planet. Om vi skadar den hinna som omger jorden och förändrarförutsättningarna för solstrålning och värmeabsorption, så har vi - kanskeoåterkalleligt -förändrat de grundläggande livsbetingelserna på jorden. Jagvill nämna detta särskilt därför att det är så viktigt att förstå att den härfrågan har en speciell dignitet. Jag tycker inte det är för starka ord att talaom miljökatastrof- det är vad det är fråga om - och mot den bakgrunden måsteman bedöma de åtgärder som skall sättas in. Får jag då med anknytning mera direkt till svaren somlämnats säga att allt fler är överens om att försurning av luft, vatten ochmark är en framväxande miljökatastrof, t.o. m. den största vi känner.Energianvändning, främst då fossila bränslen, är grunden till dennakatastrofutveckling. Vi i blev -jag vill säga det - sent medvetna omfossilbränsleeldningens konsekvenser. Andra länder kom till insikt ännu senare.Om vi är ärliga måste vi erkänna att det egentligen förhåljer sig så.