prot · G809109 · 1984-12-31 00:00:00 — Frågorna om lokalbyggnationer för trossamfunden och devupenfrin tjänstepliktiga kommer andra företrädare för iarbetsmarknadsutskottet atl kommentera i inlägg senare under debatten. Jagskall avslutningsvis uppehålla mig vid de handikappades situation påarbetsmarknaden. När det gäller bidrag till Stiftelsen Samhällsföretagstöder vi regeringsförslaget om det samlade anslaget, med det undantaget bör ha samma generella löneuppräkning på detta anslag som i övrigt ifinansplanen, Dettu är anledningen till att vi i reservation 96 föreslår enanpassning som stämmer överens med de önskemål regeringen har uttalatlill arbetsmarknadens parter om löneökningar på högst , Alt göra enberäkning som motsvarar en höjning på stämmer dåligt med vadregeringen själv har sagt. Ilikhet med vill vi. såsom framgår av reservation 84, vidga den Nr 109 krets UVpersoner som kun få lönebidrag hos de allmännyttiga organisationer- Torsdipen den Motbakgrund av det arbetsmarknadsläge som råder, säger i -, _..,_i goir sin partimotion, bör personer som på grund uv ålder eller bristande kunskaperi svensku eller som av andra skäl är svårplacerade kunna komma i a t, . frågaför lönebidrag hos de allmännyttiga organisationerna. Den bör ånyo öppnas. påpekar också ireservation 80 att anslaget för särskilt lönebidrag redan är fullt utnyttjat.Det innebär att inga fler handikappade kan beredas sysselsättning med sådantbidrag. Vi vill fördubbla antalet platser med särskilt lönebidrug. Det ligger ilinje med syn att handikappade i så stor utsträckning som möjligtbör beredus sysselsättning på den reguljära arbetsmarknaden. Det är helt felatt, som ullt oftare sker, tillgripa förtidspensionering i stället för alt gede handikappade ett meningsfullt arbete. Detta är alltså inte bra. Alt öka detsärskilda lönebidraget skulle lätta på utgifterna i socialförsäkringen, och densamhällsekonomiska vinsten skulle säkras, som den handikappade fickett jobb. Det är helt obegripligt att regeringen inte ställer upp på ett sådantresonemang. vill jug erinra om det särskilda ytlrandel nr 8som gäller arbelshjälpmedel. Del handlar om bilstöd för handikappade. Det finnsäven motioner om detta, som behandlas i socialförsäkringsutskottet och som detkommer ett betänkande om till kammaren . Men eftersom anslagetfortfarande hanleras inom , och då bereds avarbetsmarknadsutskottet, har jag funnit anledning att aktualisera frågan idetta inlägg. Nuvarande regler och villkor för stöd lill handikappadenär det gäller all skaffa egen bil är myckel krångliga och svåra. Reglerna föratt erhålla bidrag är snäva, och konstruktionen är näst intill ogenomtränglig,både för sökande och för tillsynsmyndigheter. Arbetet är fördelat på mångainstanser och är som sagt näst intill omöjligt att överblicka. startade den första utredningen.Den havererade visserligen . Men 1979 tillsatte dendåvarande folkpartiregeringen en ny utredning som presenterade sitt förslaghösten 1982. Den socialdemokratiska regeringen tog god tid på sig för remissbehandlingen.Under tiden väntade otåligt och uttalade alt manförväntade sig ett förslag. Så sent som uttalade enhälligtatt man avvaktar regeringens förslag i budgetpropositionen. Socialdemokraternas löfte här i kammaren atl komma medförslag till har svikits. Delta är allvarligt - kanske inte sä mycket för att vifrån oppositionen har blivit lurade, utan för att en angelägen reform har förts åt sidan. De handikappade som skulle behöva få ett förenklat, förbättrat och utvidgar bilstöd får vänta förgäves. Dessutom förslösas myckel av offentliga medel genom alt nuvarande brister onödigt hårt belastar färdtjänsten. Vi säger i yttrandet att det är anmärkningsvärt att regeringen avstått ifrån att lägga fram ett förslag trots att vid upprepade tillfällen krävt ell sådant och trots atl regeringen , 29 Arbetsmarknadspolitiken, m. m. , haft ett färdigt förslag från en enhälligparlamentarisk utredning. Vad var det sade? Han sade att politik är atlvilja. beklagar att socialdemokraterna inte har kunnat mobiliseraviljan att gå in med ett förSlag som budgetmässigt skulle ha koslat mycketlitet, som samhällsekonomiskt skulle vara högst försvarbart och som för dehandikappade skulle ha inneburit att man väntan äntligen kunnatfå en reform på ett angeläget område. Jag ber att få yrka bifall tillfolkpartireservationerna i betänkande nr 11 och i övrigt till utskottetshemställan. AnL 32 TREDJE VICE TALMANNEN: Meddelandeom kvällsplenum har anslagits. AnL33 (vpk): Svensk arbetsmarknadspolitik byggdes upp utifrån antagandetatt arbetslösheten var konjunkturbetonad, tillfällig till sin karaktär och ettkortvarigt tillstånd i en människas liv. Men situationen har blivit en annan.Arbetslösheten har blivit kronisk och ett bestående tillstånd i ekonomin. Denär i det närmaste opåverkad av konjunktursvängningar och har en tendens att ökai omfattning efter varje lågkonjunktur. Arbetslösheten, som är ettinternationellt fenomen och drabbar hela den kapitalistiska världen, är ettstrukturellt problem som hänger samman med vissa kraftiga förändringar i denkapitalistiska produktionen. På grund av expansionsbegränsningar ochavsättningssvårigheter på den internationella marknaden kan kapitalet inteexpandera genom produktionsökningar. I stället inriktar man sig på att höjasina profiter genom en minskning av produktionskostnaderna. I dessa strävandensatsar man merparten av investeringarna på en rationalisering avproduktionsprocessen, med mekanisering, automatisering och robotisering somföljd. De stora vetenskapliga landvinningarna på mikroelektronikensområde får en alltmer växande marknad i industriproduktionen. Effekten av denaccelererande strukturella omvandling som den kapitalistiska produktionengenomgår blir ett stadigt minskat behov av arbetskraft. Allt större grupper avmänniskor slås dessutom ut ur produktionen. Arbetsmarknadspolitiken, så som denär utformad och så som den praktiseras, kan inte lösa sådanasysselsättningsproblem. Resultatet blir att människor kastas från provisoriumtill provisorium - omväxlande med att de under vissa perioder är öppetarbetslösa. Regeringen är i total avsaknad av ett meralångsiktigt program för att rädda sysselsättningen. Det enda man har atthänvisa till är regeringens ekonomiska politik i form av ett mera långsiktigtinriktat åtgärdsprogram. Huvudmålet är att bekämpa arbetslösheten. Man utgårfrån att den enda förutsättningen att komma ut ur krisen är att återupprätta dekapitalistiska villkoren för ekonomisk tillväxt. Därför måste vår produktionanpassas till de nya krav som marknaderna ställer. Vårt kostnadsläge måstepressas ned, sä att vi kan återvinna och öka våra marknadsandelar och därmedexportera oss ut ur krisen och bort från underskottet i bytesbalansen.Därför är del smärtsamt men nödvändigt all sådana sociala värden som svenskafolket anser vara självklara rättigheter ifrågasätts. Det är dessa utgångspunkter som styr regeringspolitiken.Denna syftar till att i första hand underlätta och påskynda den kapitalistiskastrukturella omvandlingen. Man strävar efter alt effektivisera och stimuleraden svenska kapitalismen, så att den framgångsrikt kan konkurrera på deninternationella marknaden. Detta möjliggörs genom en enorm kapitalöverföringfrån hushållen till framför allt exportindustrin och genom en kraftigåtstramningspolitik som drabbar framför allt den samhällsnytliga offentligasektorn -vilket skapar arbetslöshet. Man förändrar således kvalitativt AMU:s verksamhet ochmålinriktning i riktning mot en ännu större företagsanpassning, vilket innebäratt arbetsmarknadsutbildningens högtidligen proklamerade fördelningspolitiskamål, som innebär stöd till dem som har den svagaste ställningen på arbetsmarknaden,skjuts i bakgrunden - till förmån för de tillväxlpolitiska målen. AMU omvandlastill ett serviceorgan för näringslivet. Man påskyndar industrins strukturella omvandling medmotsvarande industrinedläggelser i en takt som ar den snabbaste i världen. Manoffrar många tusen arbetare på arbetslöshetens, förtidspensioneringens ochkanske även på utslagningens altare för att anpassa vår industri till den nyamarknadssituationen och för att stärka vår exportindustri, så atl vi framgångsriktkan konkurrera ut andra länders kapitalister. Därmed drabbar arbetslösheten istället arbetare i andra länder. Del är således nödvändigt att pressa ned vårtkostnadsläge så mycket som möjligt genom kraftiga reallönesänkningar. Det är, herr talman, den s. k. krismedvetenheten somligger till grund för den förda industri- och sysselsättningspolitiken. För denhar hela det svenska etablissemanget, med ispetsen, propagerat. Den har systematiskt hamrats in i folksmedvetande, och den har av somliga betraktats som största tillgång -dvs. medvetenheten om det nödvändiga i kapitalismens fortbestånd ocheffektivisering. Därför förverkligas en slaisreglerad inkomst- ochlönepolitik genom den senast inträffade, häpnadsväckande inblandningen iavtalsförhandlingarna, där regeringen sätter en gräns för löneförhöjningar ochger en kompensation med en skatterabatt. Detta innebär att staten övertarkostnader för löneökningar som annars skulle betalas av kapitalet. Regeringen tror och hoppas att genom denna politik kommeri första hand exportföretagens situation alt förbättras, vinsterna atl öka ochi sin tur medföra fler investeringar och en förbättrad sysselsättning. Detallmänna ekonomiska uppsvinget skulle alltså erbjuda alternativ för defriställda från en kraftigt nedbantad och marknadsanpassad industri. Vi från vpk tror inte på en koppling mellan industrinsökade vinster på den ena sidan och ökad sysselsättning på den andra sidan. Detär inte dålig lönsamhet som präglar industrin och som orsakar den svårasysselsättningssituationen. A rbetsmarknads-politiken, m. m. Arbetsmarknadspolitiken, m. m. Med den politik som regeringen föri dag inte bara underlåter man att ifrågasätta den nuvarande ekonomiskamaktstrukturen och dess negativa utvecklingstendenser, utan man förstärker deni stället och gör lundet än mer beroende av vår exportindustri och än mersårbart för oliku internationella kriser. Hela regioner och samhällen blir därigenomhelt beroende av ett enda storföretag, som exempelvis i och senast iUddevalla, där invånarna får be till att Volvoledningen skall fatta riktigabeslut i sann demokratisk, moderat anda och att bilbranschen inte blir nästakrisbransch. I det betänkande som vi nu behandlar finnsdet en rad reservationer från moderata samlingspartiet och mittenpartierna. Deutgör en provkarta på en reaktionär klasspolitik, som sällan harupplevt förut. Vad de föreslår är en brutal fördelningspolitik som gynnar på de övrigas bekostnad. När man låser ett så här omfattundebetänkande händer det att man ibland blir minst sagt förvånad. Det hände mignär jag läste de borgerliga partiernas gemensamma reservation nr 1, Där står iett stycke följande: "En ambition för den framtida utvecklingen bör varaatt bryta monopol. Sådana har alltid en tendens alt stelna. Mer konkurrensutifrån kan i stället innebära ökad flexibilitet och känslighet för nya behovoch mer av 'produktutveckling' och därmed bättre förutsättningar för nyaväxande arbetsmarknader," När jag läste denna antimonopolistiska inställning tänktejag: Hoppsan! har de borgerliga partierna mobiliserats till kamp mot denekonomiska maktkoncentrationen. kommer de att slå på barrikaderna mot deekonomiska monopolen i med moderuta samlingspartiet i spetsen. Men såvar inte fallet, herr talman, I de borgerliga partiernas idévärld existerar det bara ettmonopol, och det är den offentliga sektorn. De har aldrig haft något intresseav att bekämpa de monopol som finns i privata händer, där den egentligamaktkoncentrationen finns. Men om de till äventyrs skulle ha en ärlig vilja attangripa monopolbildningen och den egentliga maktkoncentrationen har jag ettråd till dem: Angrip ! Gör något åt Volvos växande makt! Företag värda mer än är i dagkontrollerade av eller lierade med . Detta motsvarar mer än en femtedel avhela börskapitalet. Den liberala tidningen skriver: Fonder ären viskning mot Volvos makt. Där har ni en maktkoncentration, ett ekonomisktmonopol, som ni borde angripa. Men det har ni inget intresse av, det har jagförstått. De borgerliga partiernas angrepp på svenska folketslevnadsstandard, sysselsättning och maktbefogenheter sker bl.a. genomnedskärning av sociala och kulturella förmåner. I reservation 1 står det: "För det första måsteutgifterna hos stat och kommun minska. Den inriktning av besparingarna somförordas innebär att utgiftsminskningarna framför allt riktas mot denoffentliga konsumtionen och de offentliga transfereringarna, medan deoffentliga investeringarna i huvudsak undantas." De försämringar som krävs är bl.a. följande: nedskärningav u-landsbi-ståndet, försämringar när det gäller solidariteten med sjuka tillföljd av en större självrisk i försäkringen och en sänkning avkompensationsnivån i sjuk-och föräldraförsäkringarna, nedskärning av anslagettill vuxenutbildning, minskade livsmedelssubventioner- vilket betyder ännukraftigare prisstegringar när del gäller maten -, sänkning av bidraget tillkommunerna för beredskapsarbeten, avskaffande av rekryteringsstödet avseendeden offentliga sektorn, sänkning till när det gäller den statligafinansieringen av arbetslöshetsförsäkringen, avtrappning av räntebidraget tillflerfamiljshus, avskaffande av subventioner i det s. k. ROT-programmet, på siktfullständigt avskaffande av alla bostadssubventioner, borttagande av en'stordel av det selektiva näringslivsstödet, besparingar när det gäller detregionalpolitiska stödet, osv. Sammanlagt kräver moderata samlingspartiet en nedskärningav de statliga utgifterna med för , varav 4miljarder kronor gäller minskningen av statsbidragen till kommunerna. nedskärningsförslag innebär att ytterligareca 70 000 personer blir arbetslösa. I reservation 3 kräver en fortsatt statligtreglerad lönepolitik med garanterade reallönesänkningar. Det står bl. a. attdet är "nödvändigt att finna en förhandlingsuppläggning därarbetsmarknadens parter ges incitament att sluta löneavtal som inte skapararbetslöshet. bör statsmakterna stå fast vid ett ansvar för dem somändå blir arbetslösa." I reservation 5 understryks nödvändigheten av en minskningav de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna, trots att arbetsmarknadspolitiskaåtgärder skapar trygghet för enskilda människor. I reservation 12, där samtliga borgerliga partier finnsrepresenterade, skrivs bl. a. att lönenivån är en av de främsta anledningarnatill ungdomens problem på arbetsmarknaden. Därför föreslås ett lönestopp förungdomarna, kombinerat med en sänkning av arbetsgivaravgiften. Listan över reaktionära borgerliga förslagsom vittnar om rå klasspolitik skulle kunna göras längre. Det hela kan barakarakteriseras som en medvetet arbetslöshetsskapande politik. Vad som är detegentliga syftet med att förslagen läggs fram här i - det skulle havarit helt otänkbart - kan man spekulera över. Men en effektär i alla fall helt uppenbar. och de övriga borgerliga partiernasextrema högerståndpunkter skapar förutsättningar för socialdemokratinshögervridning. Socialdemokraterna kan med tacksamhet hänvisa till, peka på ochvifta med skrämmande högerpolitik och på så sätt dels slippadiskutera den egna politiken, dels tala om för det arbetande folket vilketalternativ till regeringspolitiken och andra borgerliga utgör. Arbetarklassen kommer eventuellt att fira en seger förarbetarpartierna i den kommande valrörelsen och tacksamt acceptera enregeringspolitik som innebär fortsatta åtstramningar, fortsatt statligtreglerad lönepolitik, fortsatta reallöneminskningar, fortsatt kapitalöverföringfrån hushållen till export- A rbetsmarknads-politiken, m. m. 3 protokoll 1984/85:109-110 Arbetsinarknads-politiken, in. industrinoch fortsatt urbetslöshet - därför utt det finns ett än mer skrämmundeulternutiv. Vårt purti hur den bestämdu uppfattningen attarbetslösheten inte går utt bekumpu med mindre iin utt mun uktivt ungriper ochpåverkur eller styr den pågående strukturellu omvandlingen. För det kravs ettnationellt industriuliseringsprogruni i sumhällelig regi. Programmet måstesikta till alt ge industrin en ny struktur och industriarbetet ett nyttinnehåll. Den privata industrin suknur förutsättningar ult genomföru en sådankvalitativ förändring. Tekniken är inte neutral eller ödesbestämd. Tekniken ärpolitisk och dess karaktär betingas uv de sociulu muktförhållundenu. Delönearbetande har intresse av en kvalitativt unnorlundu teknisk utveckling änden nu förhärskande. Ett omfattunde progrum för den offentliga sektornsutbyggnad och förbättring är nödvändigt. För dettu tulur både infrustrukturellaoch sociulu urgumenl. En ullmänurbetsiidsförkortning är nödviindig. Den nuvurunde urbetsmurknudspolitiken måste reformerus.Den måste inriktas på mer bestående typer av urbeten och mindre provisorier. Dearbetslösas rättsställning måste förbuttras. Del hur måste kombinerus med en ökud forskning. En sådunforskning kan exempelvis innebära en fördjupad kunskup om lönenivå ochlönesystem och dessas inverkan pu livsbetingelser och livslängd för urbeturna.Den kan innebäru ökade kunskaper om klassumurbelets effekter påfuckföreningsrö-relsens möjligheter att hävda sinu medlemmurs intressen, ommöjlighet till förbättringar uv arbetsmiljön i lider uv stor urbetslöshet ochekonomisk slugnation, om forskning beträffunde den nödvändiga frumtiduurbetsliden i relation lill industriproduktionen och den offentligaverksamhetens utveckling samt om forskning och ökude kunskaper omklassamarbetsideologins långsikligu effekter på urbelurklassensklassmedvelenhet. Kärnkraftsdebalten har aktualiserat vissamycket intressanta och livsavgörande frågeställningar, som berör den framtidasamhälleliga utvecklingen. blev det för en bred allmänopinion helt uppenbart atl naturen sätter bestämdu gränser för våra fysiskaaktiviteter, både i form av begränsade råvaruresurser och begränsadenergitillgång, men också i form av tilltagande och livshotandemiljöförstöring. Några av kapitalismens och den ohämmade produktionensförutsättningar, nämligen den obegränsade tillgången på energi och råvaror,blir starkt ifrågasatta. Vi har haft en enorm ekonomisk expansion under falskapremisser. De nyvunna erfarenheterna tvingar fram insikter om del nödvändiga ien ökad planering av produktionen och en rationellare användning av detillgängliga resurserna. Det gäller frågan om hur de tillgängliga och begränsaderesurserna skall användas, vad som skall prioriteras i produktionen och varför,vad för slags behov produktionen måste tillfredsställa i första hand. Vilkensorts överväganden i behovsprövningen måste göras, som sammanfaller medarbetarrö- relsens ideologiska grundvärderingar? Vilken syn pålivskvalitet måste vägleda arbetarrörelsen i ansträngningarna för utformningenav den framtida gemensamma produktionen? Det dialektiska samband som finns mellan produktionensutformning och utveckling å ena sidan och de dominerande värderingarna ellersamhällets ideologiska överbyggnad å den andra sidan, behöver klarläggas. Vpk anser att det är helt avgörande med fördjupadekunskaper och ökad forskning på dessa för arbetarrörelsen och det arbetandefolket livsviktiga framtidsfrågor, som skall ses i relation till den framtidasysselsättningen. Detta är en uppgift för arbetarpartierna. Jag yrkarbifall till samtliga vpk-reservationer. A rbetsmarknads-politiken, in. AnL 34ERIK (): Arbetsmarknadsutskottels belänkande1984/85:11 om arbetsmarknadspolitiken ger en god bild av hur skiljelinjerna isvensk arbetsmarknadspolitik ser ut i dug. Till betänkundet hur fogats 98reservationer. Av dessu deltur i 50. I flertalet full slår munsjälv för dessa reservationer, utan medverkan uv något unnut borgerligt purti.Det kan varu värt att notera alt när del gäller anslagen lillurbetsmurknudspolitiken inte reserverat sig i fråga om de föreslagna beloppenpå en enda punkt, rnedan motsatsen gäller för . Det finns inte någonpunkt av betydelse där man inte begär en neddragning i förhållande tillregeringens förslag. Detta skall väl, som jag förstår, varu en demonstration avborgerlig enighet. Med den erfarenhet jag som gammal arbetsförmedlare hur avarbetsmarknadsfrågorna upplever jug den nya moderata arbetsmarknadspolitikensom beklämmande. Fullföljs den skulle den leda till att den solidaritetspolitiksom byggs upp på delta viktiga område skulle raserus. Men dess bättre ser delinte ut som om vare sig eller ställer upp påmoderaternas linje. Volymen på praktiskt taget alla arbetsmurknudspolitiskuåtgärder sänks-i genomsnitt med . Motiveringen är att dessu åtgärdersägs få s. k. inlåsningseffekler. Självfallet är det så att människor omfattas av åigärderdärför ult de är arbetslösa. Men de avskärmas inte från arbetsmurknaden, sommoderaterna påstår. De står ju tvärtom lill arbetsmarknadens förfogande.Minskar man på de här åtgärderna är det möjligt alt rörligheten påarbetsmurknaden ökur. men det sker genom atl fler blir arbetslösa under längretid. Jag tror att har ett omfattande pedagogiskt problem när detgäller alt visa för svenska folket hur minskade arbetsmarknadspoliliskainsatser skall kunna förbättra arbetsmarknaden. Somförsvar hänvisar till en alternativ ekonomisk politik av moderat slag. Jag tror inte att denna politik kommer att främja -sysselsättningen,men även om jag vore en av de troende, skulle jag avvakta effekternaav politikomläggningen innan jag föreslår en sådan neddragning avarbetsmarknadspolitiken som förespråkar. Men så gör man alltså inte. Man måste därför anta att med det Nr 109 tidsperspektiv som det finnsunledning luggu i detlu summunhung. 'ii!enden /86. kommer entioprocentig neddrugning uv de urbetsmurk- 8 mars1985 nudspolitisku unslugen ult betyduen niotsvurunde ökning uv urbetslöshelen, Den här slutsutsen knyter un. inte buru lill nioderulernus reservutioner nr 5 Arbetsmarknads- ° '" "''" ''""''" centerpurtiets reservution nr 11. Även vill dru politiken "" Purbetsmurknudspolitiken utun ull inväntu effeklernu uv de insutser som uvserutt främju sysselsättningen, främst inom småindustrin, Moderuternu vill öku flexibilitet och rörlighet påurbetsmurknuden på undru sätt än genom ult försvugu urbelsmurkiiudspolitiken.Mun menur utt den urbetsrätlsligu lugstiflningen bör ändrus, Detsuniniu gäller unställnings-skyddslugenoch urbetstidslugsliftningen. Vud jug kun se innebär de hur förslugen - som juutveckluts utförligure i undru summunhung - en försvugning uv urbetslugurnusoch de fiickligu orgunisulionernus ställning. 1 stället för dennu cynisku politik mot de svugu påurbetsmurknuden vill vi sociuldemokruter sättu en urbetsinurknudspolitik somsoliduriskt stödjer dem som blir urbetslösu. Vi menur ull regeringen gör enreulistisk bedömning när det gäller behovet uv åtgärder under nustu budgetår.Skulle det uppslå behov UV ytterligure insutser. finns ju möjlighet förregeringen alt återkommu till riksdugen med begärun om meru medel eller uttutnyttju den finunsfull-mukt som jug utgår ifrån utt riksdugen kommer ullunvisu senure . när vi behundlur koniplelleringsproposilionen. Den urbelsmurknudspolitik som visociuldemokruter förordur måste liksom sättu urbetslinjen i centrum.Den innebär utt en urbetslös skull i första hund erbjudas utbildning och undruuktivu insutser. Först om sådunu åtgärder blir verkningslösu skull kontunlslödtillgripus. Även centerpurliet unsluler sig i reservution nr 6 tillurbetslinjen. Jug vill emellertid påpeku utt förslug om entioprocentig sänkning uv unslagen till urbetsmurknudspolitiken kommer uttinnebäru utt det blir svårare än ult upprätlhullu urbetslinjen. Något behov uv en ny urbelsmurknudspolitik. vilket krävs ivpk:s reservution nr 8, finns inte enligt min mening. Däremot finns ett behovuv en grudvis utveckling av den nuvurunde politiken, vilket ju är på gång. I det här sunimunhungel vill jug med unledning uvreservution nr 7 från och folkpuriiel poängleru hur viktigt detär ult vi bevukur de äldres situution på urbelsniarknaden. Men dét bör främstske i del pruktisku urbetet ute på fältet.