prot · G80922 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:22 1 § Föredrogs och hänvisades Propositionerna och skrivelsen 1984/85:25Bil. 1 punkterna 1 och 2 till justitieutskottet punkterna3 och 4 till 2 punkt 1 tillutrikesutskottet punkt 2 fill näringsutskottet i övrigt fill finansutskottet /85:49 tillförsvarsutskottet /85:55 till skatteutskottet /85:60 och 67 tillarbetsmarknadsutskottet /85:69 till skatteutskottet /85:74 filtnäringsutskottet 2 § Föredrogs och hänvisades Motionerna 1984/85:74till justitieutskottet /85:75 till socialutskottet /85:76 fillutbildningsutskottet /85:77 fill justitieutskottet /85:78 fillsocialutskottet /85:79 yrkande 1 till justitieutskottet yrkandena 2 och 3 till socialutskottet /85:80 tilljustifieutskottet /85:81 till socialutskottet /85:82 tillskatteutskottet Medbestämmandefrågor m. m. 1984/85:83 yrkande 1 till jusfitieutskottet yrkande 2 till socialutskottet /85:84-86 tillsocialutskottet /85:87-89 till skatteutskottet /85:90-92 tillfinansutskottet arbetsmarknadsutskottetsbetänkanden /85:3 om medbestämmandefrågor m.m., 1984/85:1 om statligpersonalpolitik, 1984/85:2 om arbetstid och ledighet samt 1984/85:5 om fackligverksamhet. betänkanden 3,1,2 och 5 kommeratt behandlas i nu nämnd ordning, och voteringarna äger rum i ett sammanhangefter avslutad debatt. Först upptas alltså arbetsmarknadsutskottets betänkande 3om medbestämmandefrågor m.m. Medbestämmandefrågor m. m. 2 (); Den ekonomiska krisen i världen hindrar ossfrån att se att vi också lever i ett starkt dynamiskt tidsskede. Nya teknikområdenerbjuder utvecklingsmöjligheter som vi ännu bara anar. Vår industri genomgår enstrukturomvandling som ställer krav på flexibilitet och anpassningsförmåga. Nyaproduktionsprocesser, nya administrativa system, nya organisationsformerinförs på våra arbetsplatser. har det förekommit ett såomfattande arbete med att finna nya organisations-, lednings- och arbetsformer.I dag är det människan som står i centrum för detta utvecklingsarbete.Människorna och deras kunnande är en av de allra främsta tillgångarna i varjeföretag, i varje organisation. Det är av avgörande betydelse för vår framtidakonkurrenskraft att de enskilda människornas kunnande och kapacitet tas tillvara på bästa sätt. Och det kan endast göras om människorna själva känner attde har en funktion att fylla i arbetslivet och att de gör en meningsfullinsats. Detta utvecklingsarbete sker i samverkan mellanföretagsledningar, arbetstagare och arbetstagarnas fackliga representanter utepå arbetsplatserna. Man talar om ett osynligt kontrakt, dvs. att arbetsgivareoch arbetstagare känner en stark solidaritet med arbetsplatsen ocharbetskamraterna och arbetar för det gemensamma bästa. Alla är medvetna om attdet är det enskilda företagets, den egna organisationens, möjligheter attkonkurrera som avgör dess möjligheter att erbjuda fasta och tryggajobb. Närmedbestämmandelagen antogs 1976 levde vi fortfarande i en atmosfär som präglades av de lyckosamma ekonomiska förhållanden somhade rått och som hade gjort det möjligt för oss attbygga upp det kanske högsta välståndet i världen. Få var då medvetna om att viredan då var inne i det som skulle komma att bli den största ekonomiska krisensedan 1930-talet. -De flesta var inte heller helt medvetna om de effekter dentekniska utvecklingen skulle komma att få inom arbetslivet. Arbetslöshet varännu inte något reellt problem. Arbetarrörelsen var mogen att flytta fram sinapositioner. Medbestämmandelagen var det stora steget mot det som ansågs varademokrati på arbetsplatserna. Medbestämmandelagen har blivit en besvikelse för dem somtrodde att den skulle ge de anställda medinflytande på arbetsplatserna.Besvikelsen skall ses mot bakgrund av de mycket stora förväntningar som väcktesav den debatt som föregick lagstiftningen. I stället för att de anställda gavsökat medinflytande fick facket mer att säga till om. MBL har lett till en ökadbyråkratisering. Det fackliga arbetet har centraliserats, och den enskildearbetstagaren har fjärmats inte bara från arbetsledningen utan också från sinafackliga företrädare. Framför allt har lagstiftningen vållat svårigheter i demindre företagen, som inte kan hålla sig med den stab av experter som krävs föratt tolka denna och de andra lagar som tillkom . Lagenskonstruktion och tillämpning medförde att de medbestämmandeavtal som var enförutsättning vid lagens tillkomst fördröjdes alltför . Medbestämmandelagen utgjorde ett led i den mycketomfattande och detaljerade lagreglering av förhållandena på arbetsmarknaden sominleddes . Därmed rubbades förutsättningarna för det system mellanparterna på arbetsmarknaden som varit så lyckosamt och som internationelltframstod som ett mönster för en harmonisk arbetsmarknad - den svenska modellen.I stället för att föra människorna på arbetsplatserna närmare varandra harlagstiftningen kommit att fungera som en mur mellan dem. Hur kommer det sig att en lagstiftning som hade så godasyften kom att fungera så dåligt? Det är en illusion att man lagstiftningsvägen kanåstadkomma samverkan mellan människor. Det är också en illusion att man kanåstadkomma samverkan mellan människor genom att ge de stora kollektiven rättatt bestämma i människornas ställe. Det är enbart genom att bygga upp ettförtroende mellan individer som man kan skapa samverkan och samförstånd. De förslag som vi moderater lägger fram i det betänkandesom är under behandling syftar till att stärka den enskildes rätt och denenskildes inflytande på den egna arbetsplatsen och till att undanröjaoformligheter i lagstiftingen så den kan fås att fungera under de förhållandensom gäller i arbetslivet. Socialdemokraterna går en annan väg. Trots attsocialdemokraterna inser värdet av det rättsliga system som har fungerat påden svenska arbetsmarknaden sedan mer än ett halvt sekel, är de nu beredda attmed kommunisternas hjälp genomdriva förslag som är ett led i en långtgåendeomgestaltning av detta system. Regeringens proposition nr 165 som kom kan iförstone ge intryck av att få små praktiska konsekvenser. I realiteten innebärden emellertid Medbestämmandefrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. kraftiga avsteg från de principer som varitgällande på svensk arbetsmarknad. Förslagen är inte ägnade att främja enharmonisk utveckling av förhållandena mellan parterna. Den föreslagna begränsningen av skadestånd vid olovligakonflikter till . innebär i realiteten att skadestånden blirverkningslösa. Detta utgör ett så allvarligt avsteg från den hittillsvarandeprincipen att fredsplikt föreligger , att det kanifrågasättas om inte hela grunden för kollektivavtalssystemet undergrävs. Syftet med reglerna om skadeståndsansvar för de enskildadeltagarna i en olovlig strejk bör inte vara något annat än att understryka dengällande rättsordningens grundsats, att träffade kollektivavtal skallrespekteras och fredsplikten iakttas. Den uppgiften är å andra sidanbetydelsefull. Någon tvekan om att denna grundsats gäller bör inte få råda. Som lagrådet anför är det svårt att förena den föreslagnabegränsningen av skadeståndsansvaret med denna principiella syn påskadeståndet. Ett skadestånd på . är något helt annat än när detinfördes . Beloppet är i det närmaste betydelselöst i sin preventivafunktion. Respekten för lagstiftningen på området undergrävs. Förslaget om ytterligare överläggningar enligt 43 § MBLstämmer inte heller med den grundläggande tanken i den arbetsrättsligalagstiftningen -fredspliktens upprätthållande. Att hänvisa till överläggningari stället för skadeståndssanktioner även när en avtalsstridig arbetsnedläggelseredan har brutit ut innebär egentligen ett erkännande av den olovliga strejkensom påtryckningsmedel. Olovliga konflikter, som det här gäller, är ofta riktademot den fackliga organisationen i lika hög grad som mot arbetsgivaren. Genomatt man på det sätt som föreslås i realiteten erkänner olovliga strejker sompåtryckningsmedel undergrävs de fackliga organisationernas auktoritet ochdärmed deras möjligheter att hävda sin ställning som avtalsslutande part. Det är anmärkningsvärt att regeringen lägger fram dettaförslag, trots att det avstyrkts av en förödande majoritet avremissinstanserna, däribland arbetsdomstolen, liksom lagrådet, som jag delvisciterat. Vi kan inte uppfatta det på annat sätt än att regeringen nu följer denlinje som inleddes med arbetsmarknadslagstiftningen . Den innebäratt utvecklingen på arbetsmarknaden styrs av politiska överväganden i ställetför av parternas gemensamma intresse av att nå lösningar som leder till ömsesidignytta. Intrycket att regeringen syftar till att genomlagstiftning undergräva rätten till stridsåtgärder på arbetsmarknaden förstärksav förslaget om förbud mot att som stridsåtgärd innehålla intjänad lön. Ävendetta förslag har avstyrkts av ett stort antal remissinstanser, bl. Förslaget baseras på ett enda fall, som inträffade 1980.Sedan dess har arbetsgivarna förbundit sig att inte tillgripa åtgärden attinnehålla intjänad lön. Med den utökade datoriseringen torde det också bli alltsvårare att praktiskt genomföra en sådan åtgärd. Det faktum att regeringen gör ett avstegfrån principen att inte genom lagstiftning ingripa i den fria konflikträttenvisar att förslaget har betydligt större räckvidd än vad regeringen ipropositionen vill ge intryck av. Vi avvisar med kraft regeringens förslag. som regeringen begränsar skadeståndsansvaret förarbetstagarna så att det blir i det närmaste verkningslöst till sin preventivafunktion skärps skadeståndskraven gentemot arbetsgivarparten på ett mycket anmärkningsvärtsätt i förslaget att skadestånd inte längre skall vara avdragsgillt vidbeskattningen. Vi har en flora av lagar och kollektivavtal enligtvilka skadestånd kan utkrävas av en arbetsgivare. Bestämmelserna är i storutsträckning både svåröverskådliga och svårtolkade, och det kan knappast ligganågot onormalt eller orimligt i att en arbetsgivare omedvetet brytermot lagar eller kollektivavtal. Skadestånd är normalt avdragsgilla vidbeskattningen. Som framhålls av såväl och somkammarrätten i är det nödvändigt att göra en djupgående analys somgrund för en lagsfiftning på området. Arbetsdomstolen tar vanligtvis inte hänsyn till deekonomiska effekterna för arbetsgivare vid utdömande av allmänt skadestånd.Frågan är dock om inte arbetsdomstolen kommer att tvingas att tasådana hänsyn. har arbetsdomstolen vid utdömande av allmänt skadeståndkunnat fastställa beloppet i förvissningen att detta utgör den maximalapåföljden för den dömde. Så kommer emellertid inte att bli fallet enligt de nyareglerna. De ekonomiska effekterna av ett utdömt skadestånd kommer att bli mycketvarierande beroende på vilken typ av företag det handlar om och dess ekonomiskasituation. Detta framgår av en kalkyl som presenterats under den hearing somutskottet har haft med olika parter i de här frågorna. För att betala ett skadestånd på . skulle ettaktiebolag behöva en vinst . En enskild företagare med eninkomst på . skulle behöva ta ut ytterligare . För att betala ett skadestånd på . skulle en företagare meden inkomst på . behöva ta ut inte . ursitt företag för att täcka kostnaderna för skadeståndet. Dessa konsekvenser ärså orimliga att jag har svårt att se att arbetsdomstolen i fortsättningen kanbortse från dem vid utdömande av skadestånd. Även av skattetekniska skäl är denföreslagna ändringen av avdragsrätten olycklig. Jag vill fråga socialdemokraternas företrädare här: Vilketär egentligen syftet med regeringens förslag i den aktuella propositionen? Vadär det man vill uppnå? Vi avvisarpropositionen i dess helhet. Det är emellertid, av helt andra skäl, nödvändigt att seöver reglerna för skadestånd. En del fackliga organisationer utnyttjarskadestånd på ett sätt som är mycket tveksamt ur rättssäkerhetssynpunkt. Vi harmånga gånger här i kammaren påpekat vilka svårigheter framför alltsmåföretagarna har att behärska lagstiftningen på det här området. I ställetför att ta en tvist med de fackliga organisationerna om påstådda brott motlagar och avtal betalar många företagare för att få saken ur världen. TidningenFöretagaren kunde presentera protokoll fr;°n ett Medbestämmandefrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. sammanträdemed El-Ettan i , varav det framgick att det vid ett enda sammanträderapporterades skadeståndsinkomster upp till ett belopp av . Rapporten omfattar 13 olika skadeståndsfall. Betecknandeär att varje skadestånd räknat i kronor är ganska blygsamt. Det handlar ombelopp mellan . Bara de små beloppen gör att man frågar sigvad som egentligen har legat till grund för skadeståndstalan. Det visar sig juatt, när man kan misstänka att verkligt brott föreligger, då utkrävs skadeståndpå betydligt större belopp. Det var aldrig lagstiftarens avsikt att skadeståndskulle utgöra en inkomstkälla för de fackliga organisationerna. Den kartläggningav omfattningen av skadestånden och åtgärder med anledning av den som vi begärär därför i hög grad påkallad. Medbestämmandelagen är bättre anpassad för förhållandena istora än i små företag. De stora företagen kan hantera lagstiftningen även omden också där leder till byråkrati och ökade kostnader. Småföretagen och derasanställda drabbas däremot på ett oacceptabelt sätt. Den lagändring vi föreslår beträffande informations- ochförhandlingsordningen är att i mindre företag, som saknar fackklubb ellerfacklig förtroendeman, skall de anställda tillförsäkras ett direkt inflytandeoch ansvar vid förhandlingar och information. De skall inte, som ofta sker,representeras av en facklig ombudsman som inte har anknytning till företaget.På denna punkt har vi och en likartad syn på problemet. En av de frågor som ständigt kommer upp då jag träffarsmåföretagare är vetorätten i MBL.- Det är uppenbart att vetorätten av mångafackliga organisationer används på ett sätt som inte är avsett. Vetorätten komtill som ett medel att komma åt icke seriösa företag, framför allt sådana somanlitade grå arbetskraft. Vi har gång på gång framhållit det missbruk aventreprenadreglerna som sker. Regeln tillämpas numera i stor utsträckning påett sätt som allvarligt försvårar seriösa företags verksamhet och i realiteteninnebär etableringskontroll. Det finns anledning att misstänka att vetoreglernanumera också kommit att användas för att utestänga inte bara entreprenörer utanleverantörer i största allmänhet. Det exceptionella tilltaget av en facklig organisation attförst tilltvinga sig avtal med enmansföretagare och sedan säga upp dessa avtalmed hänvisning till att företagen saknar anställda för att därefter tillämpaMBL:s entreprenadregler med hänvisning till att enmansföretag generellt settär oseriösa, har uppmärksammats av . NO har iskrivelse till regeringen framhållit att denna tillämpning av vetoreglerna äretablerings-hämmande. Eftersom fackliga organisationer inte faller underkonkurrenslagen är NO emellertid förhindrad att agera. NO föreslår enlagändring. Jag skulle vilja fråga , som är regeringenssakkunnige och ordförande i den grupp som utreder arbetsmarknadslagstiftningen,om han avser att förelägga regeringen förslag till åtgärder med anledning avNO;s brev. Vår uppfattning är klar. Entreprenadreglerna ger facketpolisiära uppgifter som facket inte kan bära. Därför bör reglerna avskaffas.Företagare som bryter motlagen skall rannsakas och dömas av domstol, inte av facket. har av tradition ställt sig tveksam till ingreppi den fackliga stridsrätten. Detta är en principiellt välmotiverad inställning.Parterna på arbetsmarknaden bör ha ett yttersta ansvar föravtalsförhandlingarna och de eventuella stridsåtgärder som tillgrips i sambanddärmed. har regeringen kommit med sitt exceptionella förslagatt ingripa mot en stridsåtgärd som kan påverka utgången aven avtalsstrid. Även om innehållandet av intjänad lön troligen inte skulla hakommit till användning, innebär åtgärden att den ena partens ställning i enavtalskonflikt försvagas. Däremot vägrar regeringen att se och än mindre ingripa motde klara övergrepp som sker då fackliga organisationer blockerar företag isyfte att tilltvinga sig avtal oavsett om det på företaget finns någraanställda som önskar sådant avtal eller ej. Här är det i högsta grad tal omingrepp i enskilda människors fri- och rättigheter. Då har regeringen ingentingatt säga. hänvisade utskottet till att några blockaderinte var aktuella vid tiden för utskottsbetänkandets justering. Detta tillståndvarade dess värre inte . Flera blockader harförekommit . Deträcker kanske att nämna blockaden mot den ensamföretagare som fåttmåleriarbeten i tidigare boning vid . En annan uppseendeväckande blockad började redan för tvåår sedan. Ett företag i , , blockerades av Bleckoch Plåt, som krävde avtal. Till saken hörde att företaget varmedlem i detarbetsgivar-förbund som organiserar den övervägande majoriteten företag inombranschen, nämligen . Vad striden gällde var alltså vilketförbund arbetsgivare resp. arbetstagare skulle tillhöra. Företaget tvingadesavskeda fio anställda på grund av arbetsbrist till följd av blockaden. Föreblockaden hade de gott om arbete. arbetar endast familjemedlemmar iföretaget. Ändå ligger blockadhotet över dem fortfarande . De här exemplen vittnar om attblockadinstrumentet används på ett sätt som inte står i någon som helst rimligproportion till syftet med striden. Vi och kräver därför förbudmot blockad mot enmansföretag. Dessutom anser vi moderater att även blockadermot andra företag skall begränsas. En del av de friktioner som förekommer mellan företag ochfackliga organisationer skulle kunna undanröjas om arbetstagarbegreppet fick enklar definition. borde därför kompletteras med enöversyn av arbetstagarbegreppet i den arbetsrättsliga lagstiftningen så att ensamordning kan ske med reglerna i avgifts- och skattesystemen. , herr talman, återkommer vi till vårt gamla kravatt den negativa föreningsrätten skall skrivas in i MBL. behandlas ett krav att den negativa föreningsrättentillika skall inskrivas i grundlagen. Behöver vi en negativ föreningsrätt i ? Den finnsinskriven i FN-deklarationen om de mänskliga fri- och rättigheterna.Europadomstolen tolkar föreningsrätten i om de mänskligafri- och rättigheterna som att den också innefattar den negativaföreningsrätten, dvs. Medbestämmandefrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. rätten att stå utanför en organisation. Dessa dokument värnar vi i om och tövar inte attkritisera länder som bryter mot dessa självklara mänskliga rättigheter. Men densvenska kritiken gäller uppenbarligen endast andra länder. Brott mot demänskliga fri- och rättigheterna inom våra egna gränser väcker litenuppmärksamhet och är ointressanta för den regering vars regeringschef gärnavill framstå som en ljusets riddare i dessa sammanhang. Men på denne ljusetsriddare är ryggen ihålig lik en huldras. Den negativa föreningsrätten behövs i allra högsta grad isvensk lagstiftning. Låt mig bara nämna kollekfivanslutningen fill detsocialdemokratiska partiet och tvånget att via medlemsavgiften till facketekonomiskt stödja detta parti. Användningen av blockadinstrumentet har jagredan nämnt. Lägg därtill organisationsklausuler, tvång att tillhöra en avfacket tecknad hemförsäkring och att medlemmar fortfarande vägras utträde ur enfacklig organisation såväl arbetsdomstolen 1980 som högsta domstolen1982 uttalat sig i frågan.- HD-domen 1982 hade sin upprinnelse i att en medlemvägrades utträde ur ett . HD uttalade då att bestämmelserna i ;snormalstadgar om utseende av skiljemän är ägnade att inge allvarliga betänkligheterfrån rättssäkerhetssynpunkt. Ännu har inte ändrats. Fortfarandenekas medlemmar utträde med motiveringen: "Fackföreningsrörelsensprincipiella inställning till utträdesrätt för medlem ur ett fackförbund ärden, att sådan rätt saknas." Genom att fackföreningsavgiften i de allraflesta fall dras direkt på lönen, berövas medlemmarna t. o. m. möjligheten attstraffa sig ur facket, som framhålls i motion nr 1964. Ocksådenna motion skall innefattas i vår reservation nr 19. Jag har under många års yrkesverksamhet fåtten mycket stor respekt för fackligt arbete. Ute på våra arbetsplatser läggs nerett oerhört engagerat, kunnigt och konstruktivt arbete till fromma förmedlemmarna och deras arbetsplatser. Det är den sidan av det fackliga arbetetsom vi ser och som vi alla bejakar. Det är det arbetet vi vill stödja. Men det finns en annan sida, den som jag har redogjort förhär, en attityd som präglas av förmynderi och ökande maktanspråk som inte kanaccepteras i en rättsstat. De rättsfall som jag har gått igenom är enuppskakande läsning. Vanliga människor, vanliga jobbare, tvingas att gå igenomhela rättsmaskineriet för att få sin självklara rätt. ligger fem mål iStockholms tingsrätt om rätt för medlemmar i facket att slippa teckna kollektivhemförsäkring. Hur länge skall de behöva kämpa för sin självklara rätt? Därförkräver vi lag om negativ föreningsrätt. Jag yrkar bifall till reservationerna2,4,10,12,13,14,16,17, 18, 19, 20 och 22. Min kollega kommer senare under debattenatt redogöra för de reservationer som berör den offentliga sektorn. 3INGVAR i (c); När MBL infördes var avsikten att ge deanställda ett ökat inflytande över sin arbetssituation. Så har onekligen ävenskett. Men vi lever i en föränderlig tid. Nya idéer växer fram, gamlavärderingar byts ut. Det gäller att förändra och anpassalagstiftningen efter verkligheten. Jag vill i detta anförande peka på några områden däroklarheter och formalism försvårat medbestämmandearbetet och i vissa fall lettfram till att reformen drabbats av vanrykte genom byråkratisering i stället förmedbestämmande. anser att tyngdpunkten i medbestämmandet skallligga inom den lokala arbetsplatsen. Vid företag som saknar fackklubbutövas det fackliga inflytandet av funktionärer utanför företaget - det kanvara fackliga avdelningar eller ombudsmän. Vi i anser att det borde vara möjligt att försmåföretagen som saknar fackliga förtroendevalda tillämpa mindre byråkratiskaförfaranden. I motion 868 visar vi på ett förslag som syftar till att ge ettverkligt lokalt inflytande, där arbetsgivaren direkt informerar och förhandlarmed de anställda. Därefter får den fackliga avdelningen en skriftlig rapportoch möjlighet att förändra inom en viss respittid. Därmed bevarar vi ocksåanknytningen till lagens grundkonstruktion. Jag yrkar bifall till reservation 3. Ett annat område där medbestämmandet skjuter över målet ärförhandlingsskyldighet för statliga arbetsgivare. Här harkonstitutionsutskottet kommit till slutsatsen att omfattningen och inriktningenav förhandlings- och informationsverksamheten i fråga om regeringsärenden böromprövas. Vi i har haft och har samma uppfattning somkonstitutionsutskottet. Vi föreslår även att omorganiseras och att vissa områden prioriteras hårdare såatt de anställdas organisationer där kan komma in i ett betydligt tidigareskede. Därmeryrkar jag bifall till reservation 6. När det gäller tillsättandet av högre chefer inomstatsförvaltningen anför i motion 868 att chefen i offentlig verksamhetspelar en annan roll än chefen inom den privata sektorn. Myndighetspersoner harallmänheten som främsta uppdragsgivare, och rollen som chef för de anställdablir mindre markerad. Dessutom utses vissa befattningshavare enligtsärskilda regelsystem där tillsättningen inte kan påverkas genom förhandlingarmed de anställda. Enligt vår uppfattning bör endast information utgå till deanställda vid tillsättande av högre chefer. Jag yrkar bifall till reservation 7. I reservation 8 tar vi upp MBL i kommuner och landsting.Här kvarstår samma krav som vi hade . Vi bör ha en skarparegränsdragning mellan de anställdas medbestämmande inom offentlig verksamhet ochden politiska demokratin. Oklarheten om gränsdragningen har lett fram till ökadbyråkratisering och ökat förhandlande inom kommunerna. Detta har denkommunaldemokratiska utredningen även noterat. Det är också välbekant attriksdagen tidigare Medbestämmandefrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. begärt ensärskild utredning om gränsdragningen mellan medbestämmandet och den politiskademokratin - en begäran som regeringen helt enkelt lagt åt sidan. Jag yrkardärför bifall till reservation 8.