prot · G809130 · 1984-12-31 00:00:00 — Han undrade om det inte är betydelsefullainsatser som görs i skolan. Jag vill mycket starkt verifiera och betyga attdet är så. Men här gäller insatserna samtliga elever och sker på samma villkor,för deras inriktning i tankevärld och verksamhet framöver. Sedankom vi fram ett steg ytterligare - det var det som jag principiellt tog upp imitt resonemang tidigare. Jag har all förståelse för att man skall gå allavägar för att nå ut till alla grupper. Självfallet är fackföreningsrörelsen enav de mest betydande vägarna. Men vad jag ville ha svar beträffande var ettuttalande från en socialdemokrat som hävdade att man inom facket skulletillförsäkra varje medlem och dennes familj en total och heltäckandekulturmiljö. Det var då jag blev rädd för att man kan bygga upp skrankor istället för att vidga det hela till en gemenskap, t, ex, i bostadsområden, föratt nu nämna det. Denhär aspekten bör självfallet uppmärksammas, och det har vi också gjort i vårmotion och i vår reservafion om detta. Det är viktigt att beakta den här frågantotalt. Sedanvill jag bara säga: Ingen har ännu kommit med någon erinran mot vår reservationom att vi borde ha en parlamentarisk utvärdering av beslut och kunnaha det som en inriktning för framfiden. Tillsist, herr talman, vill jag säga, beträffande frågorna om regionala insatseroch inriktningen när det gäller att gå ut med detta, att vi får ytterligare enchans att diskutera de frågorna när biblioteks- och litteraturpropositionenkommer upp här i kammaren. Jag vill gärna instämma med i attdet är ett mycket stort och viktigt frågekomplex som då aktualiseras. tar på nytt upp frågan om en kulturpolitik som i sina delar ärriktad, som söker vända sig fill nya grupper eller grupper av medborgare som normaltinte möter kulturen i de miljöer där de arbetar. Låt mig då peka på attkulturpolitiken i hög grad präglas av denna mångfald. Vihar en omfattande verksamhet med kulturinsatser i bostadsområden. Jag tog ocksåskolan som ett exempel. Det är över huvud taget en mycket kraftig satsning somskett på folkbildningens område, och den harmöjHggjort just det som eftersträvar, att ge medborgarna tillfälle attfå del av ett rikt kulturliv, Jan-ErikWikström vill jag gärna ge det erkännandet att jag respekterar hans intresse,hans avsikter och också hans arbetsinsatser. Men jag noterar ändå att hanfortfarande hävdar att det är en uppgift för ett liberalt parti att övertygamoderaterna om vad de egentligen bör göra. Jag ser fram emot den uppgörelsesom och skall göra, där närmastbetraktar bemödanden i den vägen som ett desperat försök attkomma in i en debatt där han inte är hemma. Jagtycker faktiskt att i den sakliga debatten, den som rör kulturpolitikenssubstans, där är den som är mer inne än -om jagfår göra den värderingen så här utifrån, när bröder tvistar med varandra. LarsAhlmark tog upp frågan om skolans roll i kulturarbetet och undrade: Är detverkligen nödvändigt att skotta in miljoner i skolan för att den skall jobbamed kultur? Nej, det är det inte. Vi hade en debatt om det i ionsdags, och det var mycket intressant att höra inlägget från moderat håll, därman sade att vi inte behöver anslå några pengar för kultur i skolan eftersomvarje lärare kan svara för detta. Ja, det är riktigt: varje svensklärare,historielärare osv. har tiU uppgift att förmedla en del av det som är vårtkulturarv, vår kulturkunskap. Men poängen med det som föreslås är att öppnaskolan för ett kulturliv utanför skolan, att ge möjligheter för kulturarbetare,konstnärliga gmpper och institutioner att komma in så att eleverna får möta ocksåden del av kulturlivet som finns utanför skolan. Detär därför som vi valt att göra denna markering. Och det är därför som vi på denhär punkten också drog slutsatser, när valde att gå emot förslagetoch yrka på en kraftig reduktion av det anslag som vi förordade. Anslagtdl kulturverksamhet m. m. 26 (): har redovisat huvuddragen i den kulturmofion från ossmoderater som behandlas i föreliggande betänkande. De har kommit till uttryck ide reservafioner som han har kommenterat. Jag vill ta upp vissa enskildhetersom behandlats i ytterligare några reservationer samt några ställningstagandengemensamma för oppositionsföreträdarna i utskottet, där vi bildar utskottetsmajoritet. Fråganom antalet inkomstgarantier har tagits upp i motioner från oss moderater,och var för sig, och synen på denna fråga är i principdensamma, låt vara att vill utgå från ett högre anslag totalt. Detviktiga är emellertid att garantierna konstrueras om, så att de över huvudtaget tas ut och kommer konstnärer till godo som har behov av dem. Dettautvecklas i vår reservation 24. Vårreservation 27 gäller ett anslag på 3 milj. kr., att utnyttjas som ersättningtill upphovsrättsinnehavare på musikområdet, i enlighet med en motion avmoderaterna . Flera moderata motioner har tagitupp det välmotiverade kravet på kassettskattens avskaffande - motioner sombehandlats av skatteutskottet. Från kassettskatten har anslagits medel förupphovsrätterna, och i och med att vi avvisar skatten vill vi finansieraupphovsrätterna på annat sätt, dvs. Frånmoderat håll har vi återkommande också tagit upp frågan om Rikskonsertersfonogramutgivning, och jag vill påstå att vi år får alltmer rätt, medtanke på de royaltyavtal för fonogramproduktion som nu Anslagtid kulturverksamhet m. m. Rikskonserters bolag bör också konkurrera på marknadensvillkor. För produktioner av kulturellt värde men med begränsad efterfrågan kanbolaget enligt vår mening som andra söka bidrag ur anslaget Stöd tillfonogramutgivning, där vi moderater föreslår ett med 1 milj. kr. förhöjtanslag, samfidigt som vi yrkar avslag beträffande det särskilda stödet på 5milj. till Rikskonserters fonogramutgivning. Liksomföregående år yrkar vi avslag beträffande det stadiga stödet till Skådebanan.Vi vidhåller uppfattningen att marknadsföring i institutionernas egen regi harstörre effekt än med den byråkratiska uppbyggnad som Skådebanan har. Det börinte vara en statlig angelägenhet att finansiera publiksammanslutningar, ochSkådebanan består ju av ett antal stora organisationer som bör kunna ta ansvarför den gemensamma verksamheten. Avsparsamhetsskäl men också av princip avvisar vi förslaget om drygt 3 milj. kr.för konstinköp till Folkparkerna, Folkets Hus-föreningar, Bygdegårdar och VåraGårdar. Vi menar att de själva bör finansiera sina konstinköp. De inköp somsker för statliga pengar bör gälla statliga institutioner. Marionetteatern,som glatt den svenska publiken och utländska turister och som hörtill de av våra kulturinstitutioner som verkligen nått internationellberömmelse, är i färd med att bygga upp ett dockteatermuseum. Ijämförelse med andra mindre specialmuseer har detta fått en mycket snävbehandling i budgetsammanhang, och och jag har mofioneratom det blygsamma tillskott som museet begär. Tyvärr har jag inte kunnatövertyga utskottet om det behjärtansvärda i vårt förslag - det kanske hade gåttbättre om det studiebesök som utskottet planerat in hade kommitföre utskottets behandling av motionen. Jag yrkar härmed bifall till samtliga reservationer som skrivits underav moderater i utskottet. Tillsist några ord om anslagen till , ochSveriges konstföreningars riksförbund. vill jag ansluta mig till de synpunkter somframförs i fyrpartimotionen 2472. Såsom påpekats har institutet verkligen enviktig samhällsfunktion, och jag har i invandrarverkets styrelse upplevt hurinstitutet i anslagshänseende hamnar mellan stolarna, eftersom det inte passarin i det statliga stödsystemet. I och för sig är institutets finansiering likamycket en invandrarpolitisk fråga som en kulturell, men vi har - i avvaktan påden invandrarpolitiska propositionen - velat anslå medel för institutetsdokumentations- och informationsverksamhet, och jag är överraskad över attsocialdemokraterna inte har velat biträda ett så blygsamt förslag. Vadbeträffar vill jag inte sätta mig till doms i frågan omStockholms läns landstings och avvisande attityd visavi dennateater. I hur hög grad dess verksamhet är en riksangelägenhet eller en regionalfråga kan diskuteras, men huvudsaken är att teatern får rimliga möjligheter attverka. Vi motser naturligtvis förslag till en mer Vi delar den uppskattning av somuttryckts av . Liksom övriga oppositionspartier har vi velat beräkna ettmed . förhöjt förslag till . Vifinansierar höjningen med en motsvarande sänkning av anslaget till Konstfrämjandet,som vi anser varit prioriterat tidigare i jämförelse med Konstföreningarna. Beträffande anslagen till ,och yrkar jagbifall till utskottets förslag. Dessa små men för resp. organisationbetydelsefulla anslag borde ha tillstyrkts av ett enigt utskott. Att så inteskett kastar en viss skugga över den odelat positiva bild som kulturministerntecknat av den socialdemokratiska kulturpolitiken. Anslag tid kulturverksamhet m. m. 27STINA (): Kulturpolitiken måste ses som en viktig,integrerad del i samhällsutvecklingen. Det gäller då i hög grad vilken väg viskall välja för framtiden, vilka resurser som skall mobiliseras och vilkavärden som skall sättas i förgrunden. I dagens gemensamma västerländska kulturmönster finns ettstarkt drag av kommersiell genomslagskraft, som hotar att stöta ut denkulturella särarten och mångfalden. En sådan utstötning måste undvikas. Det ärdärför angeläget att hävda mångfalden i vårt lands kulturliv och även attfrämja mångfalden i det internationella umgänget. I vad gäller kulturansvaretoch kulturpolifikens inriktning är det en självklarhet att de kulturpolitiskamålen inte får sättas på undantag. Jag skallta upp några frågor utöver dem som redan har berört. Stöd från näringslivet till kulturen är egentligeningenting nytt. Det har förekommit sedan lång fid fillbaka. Museer, arkiv ochforskning är några exempel på områden där stöd getts från såväl näringsliv somenskilda. Det rätta ordet för sådant stöd är donationer. har vi dock fått inen ny term, sponsorverksamhet, vilken hitfills betecknat ett punktvis insattstöd. Det egentliga mofivet för denna typ av stöd kan diskuteras. Det kan varareklamintresse eller konstnärligt intresse. En fara med ett dylikt stöd är attdet å ena sidan kan bli ett argument för politiker att dra ner samhällsstödetför kultur, å andra sidan kan uppstå ett beroende i förhållande tillnäringslivet. Sponsorverksamhet får enligt mening inte användas på dehär sätten. Näringslivets insatser kan aldrig ersätta samhälletsinsatser. Dock har dessa insatser ett värde för sådana aktiviteter som annarsinte skulle komma till stånd. Vi har från i mofion 2202 utvecklat vår syn påsponsorverksamheten. Utskottsmajoriteten har också angivit att börge regeringen till känna vad som i motionen anförts i denna del. Kulturarbetarna har försöktfå till stånd en offentlig utredning med uppgift att granska kulturarbetarnassituation och se över lagstiftningen på området. Kulturarbetarnas villkor harunder de Anslag tdl kulturverksamhet m. m. senasteåren försämrats, och deras inkomstutveckling har inte tillnärmelsevis motsvaratutvecklingstakten för de mera kommersiellt inriktade yrkesutövarna. I reservation nr 8 föreslås att hos regeringenskall begära att en kommitté tillsätts med uppgift att förutsättningslöstutreda konstnärers och litterära yrkesutövares situation. Jag yrkar bifall tillreservation nr 8. I betänkandet behandlas också anslag till flera arkiv.Arkiven har fått flera arbetsuppgifter än tidigare, utan attanslagen till dem har räknats upp i motsvarande utsträckning. Det är ändåglädjande att två av dessa arkiv, i ochImmigrantregistret i Karistad, av utskottet föreslås få i förhållande tillbudgetpropositionens förslag förhöjda anslag. I motion 2472 föreslås att i Boråsskall komma i åtnjutande av bidrag som är föreslagna för särskilda kulturellaändamål. De som gått sedan detta institut bildades visar att det harett existensberättigande. Det är bra att kulturutskottet nu har tagit fasta påde insatser som här görs och tillstyrker motionen. Till detta betänkande är fogat ett särskilt yttrandeangående ortnamns värde och vård. Den grundläggande principen måste enligt vårmening vara att slå vakt om ortnamnen. Dessa har vuxit fram ur en lokalkulturkrets, och deras olika betydelser kan spåras i olika delar av vårt land.Postadresser är den största bäraren av ortsnamn. Vid omorganisationerfinns det nu möjlighet att behålla poststationsnamnen. Vi i anserdärtill att det, om en lokal opinion finns, bör vara möjligt att återfå etttidigare ändrat poststationsnamn. kommer att beröra denna fråganärmare. Jag yrkar härmed bifall till samtligareservationer som undertecknats av centerledamöter och i övrigt till utskottetshemställan. 28GUNNAR THOLLÄNDER (s): Jag skall när det gäller kulturutskottetsbetänkande nr 16 göra ett inlägg under . För attkunna debattera och diskutera ett ärende måste man givetvis ta reda på vad detär fråga om, och det gäller inte minst på kulturområdet. Alltså: Vad är kulturi arbetslivet? 1 årets budgetproposition står följande: "Att spridakulturintresset till fler människor är ett viktigt mål för det kulturpolitiskareformarbetet. Framgången beror på vår förmåga att finna nya kontaktvägar ocharbetsformer som väcker gensvar hos en bred publik. Kulturaktiviteter ianslutning till arbetslivet har öppnat intressanta möjligheter i dettaavseende." Arbetslivet är, som vi alla vet, mycket skiftande, ochdetta medför att förutsättningarna för kulturell verksamhet är mycket olikamellan olika grupper. De människor som jag tänker på och i första hand talarför är det stora löntagarkollektiv som finns främst i LO:s men även i TCO:sled. Där finns de stora grupperna i arbetslivet. Hur upplever de kulturen, och vilkamöjligheter har de att få del av kulturupplevelser? Dessastora löntagargrupper har ofta tunga jobb, och utförs deras arbete i en mycket dålig miljö, där buller, rök,värme och drag tröttar människan lika mycket som själva arbetet. Lägger mandärtill att arbetet måste utföras i en för kroppen krävande skiftgång dygnetrunt, där ofta flera i samma familj går i olika skiftcykler, förstår var och enatt kulturutbudet inte är det första som dessa personer söker sig fram till. Har man vidare, vilket tyvärr är vanligt, inte växt upp iett hem där föräldrarna visat vägen till litteratur, musikliv ochteaterverksamhet etc, tornar hindren upp sig för deltagande i ett riktkulturliv på ett annat sätt än vad som är fallet för många andra i vårtsamhälle. Vad har då gjorts för att nå ut medkulturen till denna, som jag inledningsvis sade, breda publik? De fackligaorganisationerna och folkrörelserna har antagit särskilda kulturprogram.Statens kulturråd har i samarbete med LO, TCO, ABF och TBV genomfört enförsöksverksamhet med kultur i arbetslivet. lade framett handlingsprogram för kulturverksamhet på arbetsplatserna, kallat Verktygför förändring. insatser i detta sammanhang spelar givetvisen stor roll och ger ökade möjligheter till förande av en demokratiskkulturpolitik. Ansvaret för verksamheten och utvecklingen vilar dock främst påde fackliga organisafionerna och på sammanslutningar som Litteraturfrämjandet,Konstfrämjandet, Skådebanan och . utredning Verktyg i förändring innehållerolika förslag och uppslag om hur arbetet skall drivas framåt. Kulturrådetföreslår också att förtroendemannalagen skall ges en vidgad tolkning, så att defackliga organisationerna skall kunna arbeta med kulturfrågor påarbetsplatserna. Utöver detta kommer att denna vår avsluta ettutredningsprojekt som behandlar kultur i boendet, vilket också är mycketintressant. Vad de här uppräknade organisationerna arbetar med sägeregentligen namnen, men helt kort kan nämnas: Arbetsplatsbibliotek.Den delen av kulturen i arbetslivet har haft, och har, stor betydelse när detgäller att få ut litteraturen fill en ny publik. Litteraturfrämjandet har härhaft stora framgångar med En bok för alla. Konstfrämjandet har byggt upp en verksamhet somtäcker arbetsplatser över hela landet. I detta avseende har Skådebanan utfört ett pionjärarbete ochhar också lyckats nå ut till en ny och bred publik. För utskottet är det alltså helt naturligt att de fackligaorganisationerna engageras i verksamheten utan något särskilt riksdagsbeslutvare sig i fråga om det nu aktuella anslaget eller beträffande bidraget tillstudieförbundens kulturverksamhet. När det gäller reservationerna betonarmoderaterna, i reservation 14, de frivilliga insatserna och vänder sig mot defackliga organisationerna och deras - enligt - byråkratisering. Jagkan inte finna annat än att detta vittnar om dålig kunskap om hur arbetslivetfungerar och om det betydelsefulla arbete som de fackliga organisationernautför även för grupper som är kulturellt mer eftersatta. Anslag tid kulturverksamhet m. m. Anslag tid kulturverksamhet m. m. I fråga om reservation 15 är det glädjande att noteracenterns och skrivning angående fackens roll i kulturverksamheten.Egentligen vittnar det om att det i stort sett finns en bred enighet iutskottet. Med det anförda vill jag yrka avslag påreservationerna 14 och 15 samt bifall till utskottets hemställan i motsvarandedel. 29 () replik: Jag vill understryka att det är utvecklingenbort från ett frivilligt ideellt arbete med kultur på arbetsplatserna till ettfackligt övertagande som vi vänder oss mot. I årets budgetproposition sägs på s. 84 om den verksamhetmed konst på arbetsplatsen som det här gäller: "Verksamheten är inriktadpå konstbild-ningsarbete och förmedling av grafisk konst. På många störrearbetsplatser finns också en konstförening, totalt ca 1 600 föreningar.Flertalet drivs av anställda, som skaffar sig kunskaper genom de kurser ochstudiecirklar som anordnas av SKR. Konstfrämjandet och SKR bedriver ett viktigtarbete med utställningar och studier. Detta förtjänar ökat statligt stöd." Sedan ser man längre fram i budgetpropositionen hur stortökat statligt stöd SKR, som har kontakter med dessa konstföreningar, får enligtdet socialdemokratiska förslaget. Ökningen är nominellt. Realt sett kan manalltså förutsätta en kraftig minskning. Detta är naturligtvis logiskt från socialdemokratisksynpunkt, för pengarna behövs till facket som skall ta över den härverksamheten. Det är den utvecklingen, den prioriteringen, som oroar ossmoderater. 30 () replik: Precis som jag sade i mitt föregåendeanförande är det detta som vi vänder oss mot - att säger att man äremot att facket skall komma in, att "facket skall styra" som man harskrivit här. Vi anser någonting helt annat. Det fungerar ju så, att defackliga organisationerna går in på olika områden i arbetslivet, inte minst ikulturfrågor. Jag hävdar fortfarande att det vittnar om dålig kännedom om hurdet fungerar ute på en arbetsplats, när facket av betraktas som enfiende, eller som någon som vill förstöra och fördärva. Det ärju precistvärtom. Facket tar del av och gör saker och ting som utvecklar. talar vi om kulturen, och jagvill påstå att facket har gjort mycket i detta sammanhang och är berett attgöra det i fortsättningen också. Därför vänder jag mig mot moderaternasresonemang och anser att det fackliga organisationerna är viktiga även förkulturfrågorna. Anf.31 (): I motion 1984/85:921 tar och jag uppfrågan om ortnamnens betydelse från såväl kulturhistorisk som praktisk synpunktoch hemställer om att det skall bli möjligt att återinföra tidigare använda menindragna poststationers namn som ortsadresser. Även m. fl.partikamrater har väckt en motion med liknande innehåll. Det var ju så, att när postverketför att rationalisera verksamheten drog in många små poststationer försvannockså postadresserna som var kopplade till poststationerna. har postverket, när man gjort sådana härindragningar, medgett att de gamla postadresserna får behållas, och man harendast gjort en ändring beträffande postnumren. Det fungerar bra, såvitt jagförstått, eftersom man sorterar post efter postnummer. Anledningen till vår motion är i första hand av praktiskart. Postadresserna används ju också som besöksadresser, och det händer alltsom oftast att besökare kommer till fel ställe därför att det finns gårdar,byar, vägar och gator med samma eller liknande namn och med samma ortsadress.Detta vållar irritation, inte minst bland småföretagare. Det händer attrepresentanter, varubilar osv. kommer till fel ställe därför det inte framgåttav adresserna var på orten företaget ligger. Det sägs ju att vi skallunderlätta för de små företagen - det är ju där som vi kan få nya jobb. Attmedge en ändring av ortsadresserna är ett sätt att underlätta för företagen. I betänkandet sägs att det står var och en fritt att självlägga till det gamla ortsnamnet. Ja, det har jag gjort själv, eftersom jag hörtill dem som drabbats i det här sammanhanget. Men det blir mycket att skriva,och när man skall uppge sin adress suckas det ofta över att den är så lång. Så till ortsnamnens kulturhistoriska värde. Det är ju så,att för att ett namn skall bevaras måste det användas i tal och skrift- annars faller det snart i glömska. Många av våra gamla ortsadresser sammanfaller medförsamlingsnamn eller namn på en järnvägsstation, I vår urbaniserade tid, dåkyrka och religion betyder allt mindre för flertalet människor och dåjärnvägarna läggs ner i många fall, används inte heller namnen som är koppladetill kyrkor och järnvägsstationer. Så är det - sådana här ortsnamn kommer attbli bortglömda när de inte används, och de många vackra orden om ortsnamnensbetydelse kan inte rädda dessa namn. Jag har inte för avsikt att yrka bifall till vår motionutan nöjer mig med att konstatera att sista ordet i denna fråga säkerligen intesagts här i kammaren. Anledningen till att jag antecknat mig för så pass långtaletid är att jag tänkte säga några ord om i , harjag fått lära mig att det är en oskriven regel att inte säga något här ikammaren om en motion som blivit tillstyrkt. Jag nöjer mig alltså med att konstatera attvår motion har blivit tillstyrkt och att kulturutskottets majoritet är positivtill att skall få ett anslag. Det är en fin verksamhet somImmigrantinstitutet bedriver. Den har stor betydelse för invandrarkulturen,och även för hela det svenska kulturlivet. Anslag tiU kulturverksamhet m. m. 32 LARS-INGVARSÖRENSON (s): Under punkt 9 i det här betänkandet behandlasfrågan om ersättning åt författarna m,fl, för utlåning av deras verk genombibliotek samt rättigheten för dem att genom sina organisationersrepresentanter Anslag tid kulturverksamhet m. m. förhandla härom med statens företrädare. Frågan har varituppe i vid flera fillfällen men ständigt avvisats,under hand med allt vagare argumentering, I utskottets egen skrivning konstateras attutvecklingen på området nu nått så långt den kan drivas utan formellförhandlingskompetens. "Kontakter och informella överläggningar avförhandlingsliknande karak tär med företrädare för konstnärliga yrkesutövare varit återkommandeinslag i det årliga budgetarbetet inom ," Nästa steg börvara att ge författare och utövare av konstnärliga yrken samma förhandlingsrättsom tillkommer andra organisationer, I en viss mening påminnerdärför läget om förhållandet innan de statsanställda, decennier efter andralöntagare på marknaden, slutligen fick sin förhandlingsrätt. Också då fördesfram en rad hinder och motsättningar, som skulle bevisa det orimliga i att destatsanställda någonsin skulle få en förhandlingsrätt. Jag skall här inte gåin på en beskrivning av dessa motsättningar. Låt oss emellertid konstatera atti det ögonblick man bestämde sig för att pröva förhandlingsrätten iförhållandet mellan staten och dess anställda började hindren att övervinnasoch en mängd motsättningar upplösas. förhandlar företrädare för destatsanställda som fullvärdiga medlemmar i det svenska samhället, och det gåralldeles utmärkt. Naturliga motsättningar finns kvar. Dem får vi leva med.De bildar i själva verket bakgrunden till det förhandlingsarbete som numeradrivs mellan två parter på marknaden. Men i denna förhandling mellan parter somerkänner och respekterar varandras existens uppstår också ömsesidigaansvarigheter som stärker och utvecklar samhället i stället för att hindra ochförstöra det.