prot · G80932 · 1984-12-31 00:00:00 — Obligatoriet innebär att studentkårerna är reglerade ilag, vilket medför en inskränkning i medlemmarnas demokratiska rätt attsuveränt besluta över föreningen. Vi hävdade dessa ståndpunkter när frågan senastbehandlades i och gör så fortfarande, Kårobligatorielagstiftningen ärodemokratisk och skall bort. Jag vill med dessa ord yrka bifall tillreservationerna 1, 2 och 7 fill detta betänkande. 59 () replik: sade att det moderataförslaget utgör ett reellt hot mot de mindre högskolorna. Det verkar som omBjörn mycket dåligt har läst vårt förslag och mycket litet harförstått det lilla han har läst. Vi anser att den högskolereform somgenomfördes gick för långt i sinadecentraliseringssträvanden. Man har uppnått en situation där utbildningen harspritts ut på många platser. Den enda möjligheten att klara utbildningen på deplatserna är att man förändrar den organisation som f. n. finns. Med dekrympande resurserna i landet kan man lämpligare organisera undervisningenifrån de större högskolorna och universiteten som har forskning genom endecentraliserad undervisning. Man skulle då uppnå två fördelar: dels enstarkare forskningsanknytning, dels en mera flexibel organisation som bättreskulle tillgodose de studerandes intressen ute på de mindre högskolorna. Manskulle också få större variation i kursutbudet, som är alltför fastlåstvid de små högskoleenheterna. Jag tror att man skulle skapa enbetydligt bättre försörjning av behovet av högre utbildning i landet, om manprövade en sådan organisation. 60BJÖRN (vpk) replik: Jag läser handlingarna och drar de slutsatserav dem som det går att dra, om man lägger ihop flera ställningstaganden frånmoderata samlingspartiet. Flera skall ha tillgång till högskoleutbildning, sägerRune . Är det det han håller på med när han lägger ner tandläkarhögskolani ? Jag kan konstatera att moderatasamlingspartiet röstade nej till välmofiverade förslag om viss tekniskutbildning vid de mindre högskolor- na så sentsom . Jag kan också konstatera att moderata samlingspartiet Nr 32 sade nej till forskningsanslag till de mindre högskolorna.Det rörde sig om 5 Onsdapen den 'j-''' 61RUNE () replik: säger att han lägger ihopflera olika ställningstaganden, och det gör han på ett sätt som inte ärförenligt med verkligheten. Han tar upp exemplet med i säger att vi moderater var för nedläggning av en tandläkarhögskola ilandet. Det är i och för sig riktigt att vi var det. Men villväl näppeligen påstå att man skall utbilda tandläkare för arbetslöshet ilandet? Vi håller på att göra det L n. Vad gäller de 5 miljonerna j forskningspengar skall BjörnSamuelson läsa vår reservation, för där har vi klart motiverat varför vi integick med på anslaget och angivit hur pengarna skulle användas i stället. 62 (vpk) replik: Men inte sörjer man väl för en regional balansnär det gäller tandläkarförsörjning, , genom att lägga nedtandläkarhögskolan i ? Förste vice talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. Anf.63 (): Av betänkandet och de inlägg som har gjorts framgår attdet här rör sig om flera olika delar av verksamheten och att alla bitar intenödvändigtvis hänger ihop mer än delvis. Jag nöjer mig med att gå rakt på deåtta reservationerna och kommenterar dem i nummerordning. Vpk har i sin första reservation, som vi har hört, krävten undersökning om hur högskolorna lever upp till högskolelagens krav påkritisk skolning. Man kan väl vara ense med mofionärerna om att skolning ikritiskt tänkande är viktig, och man kan också vara ense om att högskolan skallha en i rimlig mening självständig ställning för att kunna fylla den funktionenoch en del andra. Att skolning i kritiskt tänkande skulle var särskiltresurskrävande har jag däremot litet svårare att inse. Det verkligtresurskrävande i högskolan är ju framför allt de ämnen som nyttjar dyrbar ochtung utrustning och som kräver speciallokaler för att kunna fungera på ett hyggligtsätt. Trimning i kritiskt tänkande torde inte vara beroende av de härfaciliteterna, i varje fall inte rent generellt. säger att moment som presenterar olikateorier sitter hårt i kläm under ekonomiskt kärva tider. Det är också ett påståendesom jag ställer mig ganska tveksam till. Sådana moment behöver ju inte varaberoende av dyrbar utrustning utan kan utföras med ganska enkla metoder ochmedel. Därför behöver det inte vara de som sitter i kläm. alltsåBjörn påstående i detta avseende. Att ekonomisk åtstramning skulleha drabbat just de moment i undervisningen som skall utveckla förmågan tillkritisk granskning frambär inga bevis för i sin reservationeller i motionen. Jag trodde att kritisk granskning snarare än att vara ettmoment skall vara ett genomgående drag i högskolan och karakterisera samtligamoment. Det är ju bl. a. däri finessen med krifisk granskning ligger. Det vorenog inte särskilt bra om man avsatte vissa tider för kritisk granskning ochvissa andra tider för någonfing annat. Jag har svårt att se det riktiga i attgöra den uppdelningen. Jag ser kritisk granskning och kritisk skolning somnågot som skall genomsyra all undervisning i högskolan. Med hänsyn till att delar av den lag som upp skall finnas med i utbildningsplanernas inledning och med hänsyn tillatt det ingår i de arbetsuppgifter som UHÄ rent generellt har sig förelagda attfillse att högskolelagen efterlevs anser sig utskottet inte kunna ställa sigbakom vpk:s förslag på den punkten. Får jag sedan göra ytterligare en kommentar till BjörnSamuelsons första reservation - den kunde för all del även gälla nästareservation. säger att det inte har blivit så mycket av destolta mål som man hade med högskolereformen, när den genomfördes i mitten på1970-talet. Om man vill vara någorlunda rättvis måste man komma ihåg att målenav typ demokrafisering, av typ bättre rekrytering regionalt och socialt sett ärganska svåra att uppnå. Framför allt tar det fid innan man uppnår de målen. Dettycker jag att man skall ta med i bilden, innan man så att säga bryter stavenöver en sådan här reform. I den andra reservationen begär vpk en utvärdering av helahögskolereformen. Till det vill jag säga att när beslut om högskolereformenfattades 1975 och startades en ganska omfattande utvärderingsverksamhet.Man har producerat ganska många rapporter om denna utvärdering. Man gjorde enuppdelning på fyra huvudområden: högskolans roll i samhället, högskolansorganisation, forskningsfunktionen i högskolan och utbildnings-funkfionen ihögskolan. Det var dessa områden som skulle bli föremål för utvärdering. Då kannågon invända att enbart rapporter inte löser några problem. Nej, det gör deinte, men det har ju blivit något mer än rapporter. Man har fått en nystudieorganisation för de medellånga vårdutbildningarna, det har skett enförnyelse av den ekonomisk-administrafiva utbildningen, det har tillkommitolika linjer - inte minst de s. k. YTH-Unjerna, yrkestekniska högskolelinjer.Vi har fått konservatorslinje, fotograflinje m. m. Dessutom arbetar nu tillträdesutredningen,som skall se över en del av de frågor som har anknytning till det som BjörnSamuelson tar upp. Det har också gjorts vissa förenklingar när det gällerregelsystemet i högskolan, och man arbetar med att söka förbättra och förenklaanslagssystemet. Man kan väl säga att högskolelag och högskoleförordning gerrelativt hyggliga betingelser för att på ett annat sätt än fidigare fortlöpandeförändra vissa saker. Det förekommer också på lokal och regional nivå ett rättbetydande arbete för att se om man kan komma fram till en bättre funktion förhögskolan. Allt detta är naturligtvis satt i relation till de mål somstatsmakterna har lagt fast för Det är något annat att den som i sak är motståndare till vissadelar av denna utveckling tycker att detta inte är bra, men man måstenaturligtvis relatera det som görs inom högskolan till samhällets målsättningför högskolan. Det är mot bakgrund av sådana resonemang som vi iutskottet inte tycker att det är nödvändigt att göra någon störresammanhängande utvärdering just . Det är egentligen samma grundsyn som har lett utskottettill att inte heller biträda de förslag som ligger till grund för reservationennr 3 från , där man yrkar på en översyn av högskolans sätt attfungera. Man föreslår detta utifrån andra utgångspunkter än vpk:s. Jag noteraratt alltid använder uttrycket den s.k. högskolereformen. Vi får välstå ut med att tycker att det är en s. k. reform. Däri liggernaturligtvis en värdering som både han och jag är medvetna om. Moderaternasäger att översynen bör leda fram till att utbildningen vid de mindrehögskolorna skall organiseras som decentraliserad undervisning med lärare frånhögskolor med fasta forskningsresurser och från andra större högskolor. Jagtror att det var ett ordagrant citat ur reservationen. Man kan fråga sig hur drar gränsen mellan detde kallar mindre högskolor och andra större högskolor. Bästa sättet att dra ensådan gräns är antagligen att göra en uppräkning. Vi har inte så många högskoleenheter,och definition genom uppräkning är därför antagligen den bästa metoden. Jagväntar med spänning på besked om hur skall göra denna uppräkning avenheter, som man vill plocka bort som egna organisationer och vilka som skallfå vara kvar. Vi kanske kan få ett besked om det . Jag begärinte att få det just , eftersom det kanske är att begära för mycket. kräver här en översyn, som skall leda framtill en förändring. Man kan då ställa frågan om det egentligen behövs någonöversyn. Man kunde lika gärna få gå rakt på sak och tala om vilka högskolorsom, ur denna synpunkt, bör plockas bort och omfattas av en annan organisationmed decentraliserad utbildning. Det skulle kanske gå fortare än om man gör enöversyn. Vidare kommer in på att de vill se över linje-och sektorsindelningen. Det är ingenting att säga om det - sådana översynermåste självfallet göras - men utskottet tycker illa om uttalandeatt man skall avskaffa sådana linjer som inte svarar mot en klart definieradyrkeskrets. Ett ställningstagande kan naturligtvis hänga på vad som menas med"en klart definierad yrkeskrets". Det framgår inte särskilt väl, menjag tycker att i det moderata ordvalet ligger en ganska snäv tolkning avbegreppet "klart definierad yrkeskrets". Vi andra tycker att det, vid sidan av de linjer som är mersnävt yrkesinriktade, skall få finnas linjer som pekar mot litet bredare yrkes-eller arbetsmarknadssektorer. Jag använde inte uttrycket "snävtyrkesinriktade" i någon nedsättande mening. Jag konstaterade bara attvissa linjer kanske måste vara mer snävt yrkesinriktade men att alla inte kanvara det - och att det ändåkan vara vettigt att ha sådana. Det bör då också vara självklart att de fårbyggas upp på litet olika sätt. Det kan väl exempelvis vara av värde att det också på detsamhällsvetenskapliga-humanistiska området finns linjer som ger en allmänkunskap- även om de inte riktar sig till varje speciellt yrke. Låt mig erinraom den gamla pol.mag.-utbildningen, som hade en del av linje över sig och somansågs vara relativt bra - jag skall inte ta till överord. Den pekade inte moten klart definierad yrkeskrets men väl mot vissa ganska bredaanvändningsområden. Jag tycker således att här gör en för snäv tolkningav begreppet. Självfallet skall en revidering av dessa linjer göras mednågot slags hänvisning till arbetsmarknaden och dess behov. Det har f. ö. skettexempelvis när det gällde de medellånga vårdutbildningarna. Det skedde också inågon mån när det gällde de ekonomiskt-administrativa områdena. När det sedan gäller diskussionen om längre och kortarekurser - som ofta blir en diskussion om fördjupning- erinrarutskottet om vad vi fidigare har anfört, nämligen att det är viktigt med enbalans mellan korta och långa kurser. Jag skall gärna hålla med om att under endel år fanns en tendens att förbise fördjupningsaspekterna. Jag tror att deaspekterna nu är ganska väl uppmärksammade inom högskolan, som själv jobbar meddessa frågor. Det pågår alltså en viss omorientering, som jag tycker ärpositiv. Det gäller ju just att hålla balansen! Men låt mig då litet stillaerinra om att det inte heller är så bra att tyngdpunkten går över åt andrahållet. Det måste finnas kortare kurser också. Utskottsmajoriteten utgår från att UHÄ;s översyn avutbildningsplanerna rent allmänt beaktar fördjupningsaspekterna. Därför tyckerinte utskottet att man skall tillstyrka detta krav. Sedan tog upp frågan om arbetsfördelningen iallmänhet mellan högskoleenheterna. Han sade att allt inte kan finnas på allahåll. Det kan jag instämma i, och den frågan var inte heller föremål för debatti utskottet i detta sammanhang. Det är i viss mån en annan frågeställning,nämligen på hur många ställen vi har råd att ha en smal utbildning. Jag tänkerinte därvidlag endast på distinktionen stora högskolor med forskningsresurserkontra mindre högskolor utan lika mycket på arbetsfördelningen mellan de s. k.stora högskolorna eller universiteten. Även där får vi kanske tänka oss att deti framtiden blir en litet annorlunda arbetsfördelning än nu - för att ta tillvara resurser och kvalitet. I en reservation - nr 4 - har framfört ettönskemål om att det skall utarbetas en strukturplan; det har man ocksåargumenterat för här. Jag tror att utskottet är ense med reservanterna så långtatt det anser att det behövs en planering parallellt. Mankan väl säga att UHÄ diskuterat i liknande termer i sina anslagsframställningarde . Det förefaller mig som om vi egentligen var mest oense om hurden här planeringen skall göras - jag tror att vi ganska långt är ense om attden behövs. Utskottsmajoriteten anser att de sammanhållna bedömningarsom görs från berört ämbetsverk i samband med de årliga anslagsframställningarnai realitetenfungerar som ett slags långtidsbedömningar. Så har UHÄ t. ex., som vi påpekar,i sin anslagsframställning /86 lagt fram ett förslag om lärarutbildningarnasom har karaktär av den långtidsbedömning som motionärerna efterlyser. Sedan bedrivs det både på regional och på lokal nivåarbete med mera långsiktiga bedömningar. Den som har erfarenhet frånregionstyrelse eller högskolestyrelse kan nog instämma i att man försöker görasådana. Sedan är det naturligtvis klart att det, vare sig man kallar det förstruktui-planer eller långsiktsbedömningar, inte finns någon hundraprocentiggaranti för att man sedan kan följa dem. Världen är för komplicerad för det -tyvärr, eller gudskelov, kan man säga, beroende på vilket synsätt man har. illustrerade det här önskemålet med deförslag som tidigare kom om lakar- och tandläkarutbildningarna. Han sade attUHÄ hade ett förslag, regeringen hade ett annat förslag och fattadeett tredje beslut. Det illustrerar litet av svårigheterna. Om man får framdokument som kallas strukturplaner är jag inte övertygad om att de skullehindra sådana övningar som vi hade för oss när det gällde lakar- och tandläkarutbildningarna.Det är som sagt tyvärr mer komplicerat än så. Det vore olyckligt om vi fastnade i diskussionerna ometiketter pä saker och ting. Vi är överens om att en viss långsiktigframförhållning behövs för att göra vettiga både neddragningar och uppåkningarnär det behövs. och har, som vi här har hört,förenat sig i en reservation om förvaltningsnämndernas sammansättning -reservation 5. Att utskottet inte vill biträda det förslaget beror på attavsikten med förvaltningsnämnder var att de skulle avlasta högskolestyrelsernaen del arbete. Om man då har allmänna representanter i högskolestyrelserna ochsedan skyfflar över rätt mycket jobb på förvaltningsnämnderna innebär detrealiter att de allmänna representanterna kommer att stå utanför ganska mycketav beslutsfattandet. Man undandrar alltså dem möjligheten att vara med, och detvill inte utskottet ställa upp på. - Det är den egentliga skillnaden i sak. I en sjätte reservation menar att man under vissabetingelser skall pröva om inte avgifter skulle kunna tas ut i högskolan. Detförslaget avvisar utskottet. Frågan till är hur man i praktiken skallavgränsa dem som läser för rent personlig förkovran, som man uttryckt sig, fråndem som läser för fort- och vidareutbildning. Det är självklart att det finnssolklara fall på ömse håll, men som vanligt är det gränsfallen som ärintressanta. har inte gjort sannolikt att de gränsfallen är så få. Erfarenheter från många områden i livet visar att intesällan när man inför gränser av något slag - kanske framför allt sådana som harekonomisk innebörd - blir intresset kring gränsfrågor mycket stort. Därmedtilldrar sig gränsdefinitionsdiskussionerna ett oerhört stort intresse. Jagtror att bestämmelser av det här slaget - det måste man såvitt jag förstår ha,om man menar allvar med förslaget - skulle öka byråkratin. Dessutom skulle detutsätta de studerande för en utfrågning - det är ju de som skall tala om hur devill ha det - som de kan uppleva som litet närgången. Vidare tycker jag att UHÄkanske har angelägnare uppgifter än att pröva det här förslaget. Om avgifterna, som sade i sitt anförande, ärtill för att förhindra att man lägger ned enstaka kurser på vissa enheter måstedet väl innebära att rätt betydande avgifter skall införas. Om det är centernssyfte och önskan att göra parad mot detta - jag kan förstå, sett ur centernsvärderingssynpunkter, att man vill förhindra detta - då är det ganska stora,avgifter man måste ta till. Jag tycker att det framgick av att detta var syftet. Det framgår inte lika tydligt av reservationstexten. I reservation 7 vill vpk avskaffa kårobligatoriet. Man kansäga att från mycket strikt principiella utgångspunkter kan det vara enståndpunkt att vara positiv fill. Men är det så att sådana här striktaprincipiella utgångspunkter måste vägas tillsammans med andra punkter ochfaktorer. I det här fallet är det de ekonomiska faktorerna som har fått spelaen ganska stor roll. Det kan man tycka bra eller illa om beroende på vad manhar för utgångspunkt. Det är att konstatera att trots ett ganska långvarigtutredningsarbete om kårobligatoriet lyckas man inte hitta en vettig lösning,såvida man inte är beredd att gå in med betydande statligt bidrag till denverksamhet som kårerna bedriver . Det är möjligt att vpk är berett tilldet, men de andra partierna är det inte. fattade ett beslut här, som har sagts, 1978/79.Det här prövades på nytt 1982/83, och någonting nytt har inte tillkommit sedanprövningen 1982/83 som gör att utskottet nu kan göra en annan bedömning än mangjorde då. Inte minst är det statsfinansiella läget sådant att man inte kangöra det just . Sist och slutligen: har i reservation 8 yrkatatt man förutsättningslöst skall pröva huvudmannaskapet förvårdyrkesutbildningen inom högskolan. Den prövningen gjordes avhuvudmannaskapskommittén. Vid /82 avgjordes frågan så, attvårdutbildningarna blev kvar som kommunala. föreslogju - de som kan ärendet känner till detta - att det skulle vara statligthuvudmannaskap. När nu säger i sin reservation att inte några somhelst ekonomiska beräkningar gjordes är det väl att handskas litet vårdslöstmed sanningen. Vid riksdagsbehandlingen förelåg som bakgrundsmaterial bl. a.huvudmannaskapskommitténs betänkande, och där fanns faktiskt vissaberäkningar. De gav vid handen följande. Samhällsekonomiskt skulle det inte kosta någonting attflytta över all högskoleutbildning till staten från kommunerna. Det sade ocksåRune här. Det är riktigt. Statsfinansiellt däremot skulle det betydaökade kostnader för staten, vilka vi då uppskattade till mellan 305 och 335milj. Det här spännet mellan 305 och 335 miljoner beror på hur man värderarkostnaderna för praktikplatser. Bortsett från denna lilla variation beroende påprakfikplatsberäkningarna, som innebär en viss osäkerhet på den delposten, ärdet klart att sådana beräkningar alltid vidhäftar stora osäkerheter. Jag trorinte att man skulle kunna göra säkrare uppskattningar änhuvudmannaskapskommittén gjorde . Summorna skullenaturligtvis nominellt vara annorlunda. Det är självklart. Kvar står att det statsfinansiellt rör sig om ett ickeförsumbart belopp, för att uttrycka sig mycket försiktigt. Därför tycker inteutskottet att det är rimligt att föreslå en ändring. Det skall tilläggasockså, om man skall vara fullständig, att huvudmannaskapskommittén fann att detvar övervägande skäl som talade för statligt huvudmannaskap. Men det betyderinte att alla skäl talade för ett statligt huvudmannaskap. I ett läge då denekonomiska aspekten kom att väga tungt, och det gjorde den redan när vi prövadedet här första gången, användes den naturligt nog av den dåvarande regeringen.Så gör de flesta regeringar; det är ingenting att hyckla med. Det gäller i höggrad också. Detta gör att utskottet heller inte gjort en annan bedömningnu. Jag skulle egentligen inte säga mer, men jag skall ge enkort kommentar till textillärarutbildningen, eftersom tog uppfrågan. Vi är överens i sak om att det är viktigt med den kompetens somföreslås. Vi var också helt på det klara med och överens om att det intetillkommer att gå in på de särskilda behörigheterna. Jag blev bara en aning orolig när sade attriksdagen inte normalt går in i de särskilda behörigheterna. Jag hoppas att ordet "normalt" inte förekommer idetta sammanhang. Det är faktiskt så att inte sysslar med desärskilda behörigheterna. Vill gå in och börja göra det, vilket juingen föreslagit här, måste man ändra några andra spelregler först. Man måstebörja i rätt ordning om man vill ändra spelregler. Man kan ha olika uppfattningar om huruvida det är vettigtatt skall gå in och börja lägga sig i de särskilda behörigheterna.Med den erfarenhet som jag har från behörighetsarbete skulle jag vilja kraftigtvarna för att ge sig in på detta. De särskilda behörigheterna är enganska risig materia, och det skulle nog ta oerhört mycket tid i anspråk. Jagtror att det är en ganska vettig fördelning vi har mellan riksdag, regeringoch centralt verk när det gäller de här sakerna. Med detta vill jag yrka bifall tillhemställan i betänkandet 2 och avslag på samtliga reservationer. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 64RUNE () replik; sade på sitt lågmälda ochkunniga sätt att vi hade definierat ordet yrkeskrets alltför snävt. Ja, det ärmöjligt att vi har gjort det, men det är i så fall en av anledningarna till attvi vill att frågan om linjesystemet på högskolan skall utredas närmare. Vi tror oss veta och har sett tecken på att man har enalldeles för snäv indelning i yrkeskategorier när det gäller knytningen till deolika linjerna. Enligt vår uppfattning vore det bättre och riktigare att ha ettflexiblare system, där studenterna själva genom olika enstaka kurser flckplocka samman de ämnen de känner intresse för och som syftar till en utbildningpå de områden där de senare kommer att välja yrke. Det skulle automatiskt leda till ensnabbare och mer flexibel anpassning till det förändrade läget påarbetsmarknaden. Dagens linjesystem konserverar tyvärr arbetsmarknadens strukturgenom att vara oflexibelt. Vi vet också att linjesystemet inom den humanistiskafakulteten har fungerat utomordentligt dåligt i detta sammanhang - för attuttrycka sig milt. Det är helt klart att man, som ocksågjorde, kan säga att pol. mag.-systemet fungerade bra . Det ärmöjligt att man borde försöka behålla några av de linjer som finns inom fil.fak.-området. Vidare tog upp frågan om hur vi definierarde mindre högskolorna. Låt mig då konstatera att och jag nog äröverens om att decentraliseringsbeslutet gick för långt. Vi moderater har tidigare i tagit ställning motinrättandet av högskolan i och den i . Vi reserverade oss idessa två fall, och därför är det inga problem för mig att nämna dem. När det gäller de fyra ursprungliga filialerna är vårtställningstagande entydigt och klart: de skall finnas kvar, och vi menar att deockså skall ha en särställning. Vad gäller de övriga högskolorna är problemet svårare. Därär vi f. n. inte beredda att göra någon definition av hur långt man kan gå iden ena eller andra riktningen.