prot · G809155 · 1984-12-31 00:00:00 — För socialdemokraterna harregionalpolitiken delvis gjort halt vid de vackra orden och def egna skrytet, Ipraktiken är det mindre som manifesterar förnyelse och framgång, I självaverket är det väl så aft både befolkningssiffrorna och arbetslöshetssiffrorna iglesbygdslänen är en effektiv dementi på att regionalpolitiken fått enförnyelse fill något bättre. På samma sätt som i sagan Kejsarens nyakläder, där folket inte såg några nya kläder, frågar sig säkert många var denförnyade regionalpoHtiken finns. Den syns i varje faH infe. Alternativet till socialdemokraternaskoncenfrationspolitik står att finna i en radikal decenfraliseringspolitik, somcentern förordar. Från har vi därför krävt ett riksdagsuttalande om attkonkreta politiska ställningstaganden på alla områden allfid skall utgå frånett decentralisfiskt synsätt. Inte heller detta har vi fått gehör för iutskottet. Den socialdemokratiska utskottsmajoriteten säger att ettdecentralisfiskt samhälle endast är möjligt i en agrar samhällstyp. Så lågt hardagens socialdemokrater sjunkit i ambitionsnivå inom regionalpoHtiken, En sådanbegränsning gör man. Och på s, 35 i utskottsbetänkandet skriver socialdemokraterna:"När ett samhälle av vårt nuvarande slag växer fram, där det framför alltär industrin och andra näringar som svarar för sysselsättningen, följer ocksåautomatiskt en ökad koncentration inom den regionala strukturen. Detta ärmarknadsekonomins sätt aft fungera," Ett sådant uttalande av socialdemokraternatrodde jag mig aldrig få läsa , Det är att underkasta sigmarknadskrafterna på ett sätt som inte ens moderata samlingspartiet har kunnatskriva under på utan reserverat sig emot. Och def, herr talman, vill inte sägalitet! Socialdemokraterna kapitulerar nu inför marknadsekonominskrafter och sforsamhällefs övermakt. Man slåss inte längre för aft förändra,för atf styra och vrida utveckHngen rätt. överlåter socialdemokraternai arbetsmarknadsutskottet åt marknadskrafterna aft ohämmat styra utvecklingen.På annat sätt kan jag infe tolka skrivningen. Då är det inte heller underligtatt koncentrafionsutvecklingen fått ny fart , Medan vill ha en spridd bebyggelse, fungerande ochlivskraftiga företag över hela landet, fungerande kommunikationer, närhet tillvård och utbildning, så tycker socialdemokraterna att politiken inte skall utgåfrån eft decentralisfiskt synsätt. Måtte väljarna i årets val lösa socialdemokraterna frånfortsatt ansvar för regionalpolitiken! I reservation 7 tar vi från upp frågan om eftutveckHngsprogram för landsbygden. Landsbygdens problem och framtidsfrågor behandlas endastsporadiskt eller inte alls i samhällsarbetet. Den närings-, bostads- ellerufbildningspoli-fiska planeringen tar inte hänsyn till behovet av en positivbefolkningsutveckling på landsbygden. För att kunna skapa en levande landsbygd behöver vien bättre samverkan mellan olika sektorer i samhället, Def måste finnas enhelhetssyn för landsbygden. En sådan helhetssyn finris inte . Detär därför som vi har föreslagit att skall fa initiafiv till ettutvecklingsprogram för landsbygden, LämpHgen bör glesbygdsdelegationen vara medoch forma eft sådant program. Enlevande landsbygd har betydelse för långt fler än dem som är direkt engageradei jordbruket och de areella näringarna, Def gäller alla som är bosatta pålandsbygden, Även stadsbygden drar fördelar av en levande landsbygd. Deförädlingsindustrier som bygger sin verksamhet på landsbygdens resurser ochråvaror är ofta lokaliserade fill stadsbygden. Det är med andra ordlandsbygdens råvaror som skapar sysselsättning och trygghet för många utanförlandsbygden - dvs. Ett utvecklingsprogram förlandsbygden bör kunna uppta följande: Jord- och skogsbruket måste stärkas. SmåförefagsutveckHngenstimuleras och kombinationssysselsäffningar-na utnyttjas. Även möjligheternatiH deltidssysselsättning måste utnyttjas i större utsträckning. Kommunikationerna måste förbättras.När def gäller resurstilldelningen till kommunikationerna måste man prioriteralandsbygden och utpräglad glesbygd. Inflyttningen till landsbygdenmåste sfimuleras genom bl. a. minskade hinder för byggande och bosättning. Vård-och omsorgspolitiken måste ges en ny inriktning. Enbart tillkomsten av en ny familjepolifik med vårdnadsersättning skulle säkert upplevas som en viktig pusselbit i en rättvis fördelningspolitik för lands bygden. Detta är alltså några punkter som bör ingå i ettoffensivt utvecklingsprogram för landsbygden. Så över till någrakonkreta regionalpolitiska åtgärder och stödformer. Föratt vi skall kunna skapa regional balans och eff decentraliserat samhällekrävs, som jag har sagt, åtgärder inom många områden. Det handlar inte bara omnågra budgetposter i industridepartementets huvudtitel. Def handlar omtrafikpolitiken, liksom skolan och vården samt hela servicesektorn. Dessutombetyder den kommunala skatteufjämningen , mycket, liksom näringspoHtikens inriktningi stort. Detta kommer andra talare från aft utveckla. Denregionalpolifiska medelsarsenalen omfattar eft flertal olika stödformersom för många som berörs är svåra aft hålla reda på. Många företagare som skallsöka regionalpolitiskt stöd orkar infe tränga igenom . Tidenär därför inne att börja gallra i denna stödflora. Från menar vi attdet är rimligt atf t. ex. lokaliseringslånen hanteras direkt av bankerna ochaft staten i stället har kreditgarantier. Då skulle företagen direkt få sittstöd via de banker man normalt använder. Till samma slutsats har riksrevi- sionsverket kommit i en utredning. Tyvärr har inferegeringen lyssnat på dess förslag - lika litet som den lyssnat på vårtförslag. I ett läge där vi bör kräva ökat ansvar för bankerna envisassocialdemokraterna med aft behålla lokaliseringslånen. Socialdemokraterna envisas också med att skapa ökadesvårigheter för utvecklingsfondernas arbete. Jag tänker på det regionalautvecklingskapita-lef, som enligt socialdemokraternas mening skall tUlförasutvecklingsfonderna via länsstyrelserna. Från sida accepterar vi infeden lösningen. I stället vill vi att det regionalpoHtiska utvecklingskapifaletdirekt skall gå till utvecklingsfonderna - de skall inte behöva ha en tredjepart att förhandla med. Och vi vill i motsats till regeringen öka anslagen. Viföreslår ytterligare 30 milj, kr, i anslag till utvecklingsfonderna. Ett väsentligt inslag i regionalpolifiken måste också blisänkta socialavgifter. Jag vill erinra om att det var på initiativsom beslutade om sänkta socialavgifter för de fyranordligaste kommunerna. Åtgärden omfattade då all verksamhet med undantag förstafliga och kommunala myndigheter. Tyvärr förändrade socialdemokraterna principernaför de nedsatta socialavgifterna, I stället för atf använda sänktasocialavgifter i de svårast utsatta områdena, bredde man ut samma stöd överhela , men begränsade stödet till aft endast omfatta vissverksamhet - en selektiv stödpolitik, med andra ord. Vi menar att det är fel att begränsa nedsättningen tillenbart vissa verksamheter, innebär def atf den som bedriver jord- ochskogsbruk, trädgårdsskötsel, entreprenadverksamhet, serviceverksamhet osv, intefår någon sänkning. Och det är ändå den typen av företag som dominerar iglesbygdskommunerna. Däremot slår socialdemokraterna vakt om stadshotellm, fl, hotellföretag i de största kustkommunerna i . anser aft det nuvarande systemet i sänktasocialavgifter bör gälla hela stödområde A samt de kommuner i länsom tillhör stödområde B, Då skulle de inre delarna av ochJämtland, som har stora problem, gynnas. Jag vill fråga socialdemokraterna: Vad finns det för skälatt sänka socialavgifterna för men inte för eff småföretag iVilhelmina? Varför ställs hårt utsatta inlandskommuner utanför detta stödmedan kustkommunerna gynnas? Med den socialdemokratiska modellen och denna princip försänkta socialavgifter vill jag påstå att den regionalpolifiska profilen hargått förlorad. På samma sätt som vi tidigare krävt bör avgiftsbefrielseni omfatta alla företag och infe enbart eft fåtal nytillkommandeföretag. Först då får den s, k. frizonen verklig betydelse. Från vill vi också atf den regionalpolitiskautredningens enhälliga förslag om nivåer för sysselsättningssfödef skallfastställas. Detsamma gäller högsta nivå för glesbygdsstödet till företag, IKSoch uthyrningssfugor. viH jagpåstå att socialdemokraterna gör ett stort avsteg från vad en enhälligregionalpolifisk utredning föreslagit. Med hänsyn fill kostnadsutvecklingen och def behov somfinns aft stödja investeringar i glesbygden bör utredningens förslag om 300 000kr. och , till företagsstöd resp, IKS och uthyrningssfugor fastsfäHas, När det gäller stödet till uthyrningssfugorna varsocialdemokraterna mer ambitiösa . Då föreslog de ,som högsta stödnivå, lår har man stannat vid , På samma sätt som manskrev ned kronans värde vill man nu skriva ned ambitionerna för glesbygden. Såblev det när socialdemokraterna återkom till kanslihuset och fick hand omregionalpolitiken, IKS-sfödet har visat sig vara ett effekfivt stöd för attsysselsätta lokalt bunden arbetskraft, men dess värre begränsas det nu tilläldre personer. Det finns skäl att, som vi föreslagit, ändra på det och göraIKS-stödef fill ett mer långsikfigt regionalpolitiskt instrument. När det gäller medelstilldelningen fotalt till regionalautveckHngsinsatser visar regeringen inte några stora tag. Vi minns attsocialdemokraterna reserverade sig mot en höjning av länsanslaget. Ävenom man har föreslagit en viss uppräkning, präglas ändå deras förslag avnjugghet. Dessutom finns det en vilja atf hålla inne med belopp hos regeringeni stället för aft fördela hela anslaget ut fill länen. Jag vill säga: Det finnsinget skäl för att regeringen skall behålla en del av eft redan begränsatanslag. Jämfört med regeringens förslag innebär centernsalternativ att vi tillför ytterligare 112 milj, kr, till regionalautvecklingsinsatser, förutom de pengar som vi vill anslå tillutvecklingsfonderna. Slutligen något om näringslivet i malmfälten som tas upp ien av reservafionerna. Motivet med malmfältsutredningen, som tillsattes av NilsG, Åsling, var behovet av långsiktiga näringspolitiska satsningar i malmfälten,vilket är ett nafionellt intresse. Trots atf utredningen slutfördesvåren har regeringen inte åstadkommit mycket. Av malmfältsutredningenstretfiof al förslag är det endast fyra som regeringen har en mer uttalad meningom i proposifionen, I övrigt hänvisas fill nya utredningar, Inga särskildaresurser anvisas heller för eft genomförande av förslagen. Enligt mening krävs det omedelbar handling föratt få en ekonomisk utveckling med ökade sysselsättningstillfällen som följd.De förslag malmfältsutredningen presenterat utgör ett tillräckligt beslutsunderlagför konkreta åtgärder. krävs det handling och infe förlängda utredningar. För att bereda alla oavsett bostadsortarbete, trygghet, god miljö och en bra service behövs def en offensivregionalpoHfik, Koncentrationen måste brytas. Även om vårt land har problemmed statsfinanserna, får inte detta tas till intäkt för att inte driva enoffensiv regionalpolitik. Det är för atf få bättre ekonomisk utveckling totaltsett i landet som vi behöver en kraftfullare regionalpoHfik, Def är detta somcenterns politik syftar till och som förslag i regionalpoHtiska ochandra sammanhang leder till. Regionalpolitiken m. m. 3 protokoll 1984/85:155-156 Regionalpolitiken m. m. Jag yrkar med detta bifall tiH dereservationer som har undertecknat i arbetsmarknadsutskottetsbetänkande, 38 (): har ett antal gångerfått ta ställning till oHka regeringars förslag om regionalpolitik, I dagensbetänkande ges en redovisning av viktiga årtal för de milstolpar som kannoteras i den regionalpoHtiska historien. Under har regionalpolitik i egentlig meningbedrivits i , I historiskt perspektiv är def en . Ändå kan man säga aft det har skett betydande insatser från statsmakternas sida, både inom och utom regionalpolifiken, på dessa , ' Regionalpolitiken har haft en fortlöpande utveckling,uppföljning och översyn. Ofta - det gäller - har det varitomfattande utredningsarbeten inför de större besluten, och så är det ocksådenna gång. Man skulle kunna tro eller ana aft de många regeringsskiftenaskulle ha inneburit tvära kast i regionalpolitiken. Så har emellertid infevarit fallet. Man kan fastmer fala om en relativt rakt utstakad väg, dåregionalpolitiken har formats. Det omdömet kan också ges den här dagen. Jag har för egen del ofta påstått att regionalpoHtik ärsvårt. Ingenstans i världen finns def någon färdig modell. Varken praktiskteller teoretiskt finns det något facit att gå tillbaka till. Inte heller ländermed klart mindre regionalpolitiska problem har kunnat peka på någon långsikfig,färdig lösning, Atf sedan klara de inbyggda motsättningarna är inte hellerenkelt. Det handlar om atf inom marknadsekonomin hitta en balanspunkt som kanta bort de olikheter som glesbefolkade områden, stora avstånd och kyligt klimatger, samfidigt som social och ekonomisk rättvisa skall upprätthållas. En högarbetslöshet, som vi haft - har inte förenklat den ekvationen, I likhet med arbetsmarknadspolitiken är regionalpolitikenett komplement till den samhällsekonomiska styrningen och de näringspolitiskaförhållandena. Regionalpolitiken kan aldrig neutralisera en sjuksamhällsekonomi eller ta bort vådorna av en felaktig näringspolitik. Därför ärdet så viktigt aft vi har både en ekonomi i balans och en näringspolitik somfungerar. Även om vi inte skall hänge oss åt någon övertro när detgäller regionalpolifiken, får vi för den skull inte underskatta den betydelsesom regionalpolitiska insatser har inneburit. Av regeringens proposition 115 får man lätt intrycket atfdet sedan regeringsskiftet har hänt verkligt stora saker,.Industriministern följer upp den tesen i sin artikel i från itisdags, då han under rubriken försöker hävda propositionens propagandistiska avsnitt. Men egenfligen är detbara rubriken som tyder på förnyelse. Varken artikeln eller propositioneninnehåller egentligen så mycket nytt. Att regionalpolifiken skall inriktas på aft tillvarata deförutsättningar för utveckling som finns i skilda regioner och att stödja nyteknik är ju infe något helt nytt, vilket man kanfå intryck av när man läser propositionen. Den senare uppgiften - tekniskutveckHng i ett regionalpolitiskt sammanhang -har Norrlandsfonden haft sedanlänge. Dessutom tillkom de regionala utveckHngsfonderna redan under deborgerliga regeringsåren, HärfiH kommer den projektverksamhet som bedrivs iaHt större omfattning i länen och som bUdat inkörsport till den ökade satsningpå teknikutveckling som sker. Denna verksamhet introducerades iregionalpolitiken under /78 och fick sin egentliga bas genomden regionalpolitiska proposition som den dåvarande folkparfiregeringen ladefram 1979, Då fillkom ett särskilt anslag för länsplaneringens genomförande,vilket utgör grunden för det nuvarande länsanslaget. Under den här periodenblev def också möjligt att ge särskilt stöd för t, ex, produktutveckling. Ettannat viktigt inslag proposition var det samlade grepp som togs överglesbygdspolitiken. De oHka stödformerna, som tidigare hade varit spridda påmånga händer, fördes nu samman under ett tak med i resp. län sombeslutsinstans. För övrigt kan det erinras om att förslag om det förstaseparata utvecklingsprogrammet för en region sedan regionalpolitiken inleddespå också lades fram av folkpartiregeringen . Det gällde dåNorrbotten - det s. k. Norrbotfenspakefet. Närindustriministern i sin vill framställa t. ex. program förNorrbotten som något unikt, tyder det närmast på att industriministern.antingen är historielös eller försöker förtränga tidigare regeringarsinsatser. Däremotville jag gärna instämma i den förhoppning som industriministern harbeträffande optimism om en mer balanserad regional utveckling. Tyvärr talar dockväldigt mycket emot en sådan positiv framtid för våra glesbygder.Arbetsmarknadsutskottet uttalade sin oro för aft tillväxten påtjänste- och servicesektorn kommer andra delar av landet tiH godo än just desvaga glesbygderna. När det gäller de nya teknikerna - t, ex. elektronik ochdata - är det påfallande hur stark koncentrationen är just till storsfädernascityområden eller deras omedelbara närhet. Statsmakten- och med "statsmakten" skall i detta fall förstås socialdemokrateroch moderater i skön förening - lägger själv lök på laxen. Trots riksdagenslöften om utlokalisering av ny statlig verksamhet gick så sent som för tvådagar sedan socialdemokrater och moderater emot dessa uttalanden. Ivalet mellan och när det gäller lokaliseringsort för detnya AMU-kansliet prioriteras storstaden framför glesbygdslänet. Här kan mantala om regionalpolitik med förhinder! Befolkningsströmmarnaär också intressanta att iaktta. och framåt skedde deten utflyttning från storstäderna. 1981 inträffade emellertid ett trendbrott.Det är ånyo en ökad inflyttning till de befolkningsstarka länen, ochlänsstyrelsernas prognoser tyder på att de regionala obalanserna kan komma attöka. Därför är det viktigt med både en hög regionalpolitisk akfivitet och enkonsekvens däri. Det är en styrka om kan samla sig till aktivapositiva insatser för de svaga glesbygdslänen. Insatserna får inte bli ryckigaeller kortsiktiga utan måste vara långsiktiga och slitstarka. Därför är det enstyrka att regionalpoHtiken trots Regionalpolitiken m. m. sinabrister och tillkortakommanden har kunnat förankras med en betydande enighet iSveriges riksdag. Moderaternasalltför ensidiga betoning av de generella insatserna håller inte i denregionalpolifiska verkligheten. Även om de generella medlen skall vara grundenoch utgångspunkten, är det just regionalpoHtikens väsen att korrigera deskillnader som finns i klimat, avstånd och befolkningstäthet i olika områden. Regionalpolitikenmåste också koncentreras till de områden som har det svårast. Därför kan inte stödområdetsmetas ut till långt ner i . Där har en förtjänstfull tillnyktringskett hos , som 1979 gjorde en utflykt i stödområdesfrågan.Detsamma gäller socialdemokraterna, som 1982 förordade en kraftig utökning avde nuvarande stödområdena, en s. k. grå D-zon. Om vi har en betydande enighet om de regionalpolifiska målen, är detviktigt aft vi inte gör dessa orealistiska. De regionalpolitiska medlen måsteha en rejäl chans att dämpa avståndet mellan de högtidliga talen omregionalpoHtiska mål och de åtgärder vi sätter in. Envikfig resurs har varit det s. k. länsanslaget. Inte minst genom sindecentraHstiska uppläggning har länsanslaget kunnat nå ut på ett sätt som detinte är möjligt för en central myndighet att överblicka. Den regionala ochlokala kunskapen om både behov och möjligheter har inneburit aft relativt småmedel har kunnat göra stor nytta. Detär förbluffande hur många av de mofioner som väckts i samband medregionalpolitiken yrkar på förstärkta länsanslag. Detta gäller infe baraopposifionen, utan det gäller i hög grad de socialdemokratiska ledamöterna.Därför är det att beklaga att def majoritetsförslag som föreligger förordardet lägsta av de föreslagna anslagen. Alla oppositionspartier har förordatstörre eller mindre uppräkningar. För egen del hade jag sett det angeläget attriksdagen hade gjort en s, k, öppen beställning till regeringen att ytterligarese över behoven i de olika landsdelarna för att på tilläggsanslagkunna medverka till en förstärkning av det synnerligen viktiga länsanslaget.Jag skulle vilja uppmana industriministern atf mycket aktivt följa den härutvecklingen och kanske rent av återkomma till med förslag omtilläggsanslag. Närdet gäller nedsättning av socialförsäkringsavgifterna har socialdemokraternabåde i sak och när def gäller den tekniska modellen ändrat ståndpunkt och valten bättre väg. Från början var ju socialdemokraterna emot, och sedan ville manha ett slags återbäring. Som väl är har man övergett den modellen. Även omregeringens nuvarande tekniska metod är bättre finns det anledning att görainvändningar mot regeringens uppläggning vad beträffar den geografiskaindelningen. Regeringen har ensidigt valt att satsa på hela . Detinnebär ett måttligt stöd i de inre, svårt utsatta delarna och ett relafivtsett kraftigt påslag i den starka Luleåregionen, Det kan inte vara riktigt attKiruna och , som har två och en halv eller så hög arbetslöshetsom , skall jämställas med när det gäHer detta regionalpolitiskastöd. måsteprioritera de delar av landet som har de svåraste problemen. Det är uppenbartatt det är större bekymmer i t, ex. och kommuner i Jämflands ochVästerbottens inland än i Luleåområdet, Det är heHer inget tvivel om attsvårigheterna är uppenbart större i kommundelen i än i ,Därför anser folkparfiet att avgiftsnedsättningen bör gälla hela stödområde A,någonfing som skulle komma bl, a, det krisdrabbade i tilldel. Andrainsatser som folkparfiet anser angelägna är att öka det högsta beloppet för defs, k, IKS-stödef, Regionalpolitikär infe något som kan verka i ett lufttomt rum. Därför måste regionalpolifikenvara i harmoni med den poHfik som främjar den allmänna tillväxten. Regeringensdeklarafion att regionalpoHtiken skaH vara en integrerad del av den ekonomiskapolitiska strategin är en riktig utgångspunkt. Närpåståendet sedan kommer att den ekonomiska politiken har varit framgångsrik, såär det ett uttalande i proposifionen som framstår som nog så historiskteller - skall vi säga - utopiskt. Industriministern säger att den långsiktiga obalansenskall rättas till och aft den ekonomiska inriktning som regeringen talade om ipropositionen skall ligga fast. Mennu har regeringen korrigerat sig själv i den senaste av finansministernavlämnade ekonomisk-politiska propositionen. Därför saknar regeringenspåstående att utvecklingen går i rätt riktning grund.Propositionens tal om att allt var bra och att allt har blivit bättreefter 1982 framstår som väl naivt för atf vinna tilltro. Denrekordhöga arbetslöshet som vi haft under den senaste mandatperioden talarsitt tydliga språk om att den fulla sysselsättningens politik inte har kunnatförverkligas. Enframgångsrik regionalpolitik måste också se upp med den inomregionalaobalansen. Viktigt är atf näringspolitiska insatser utanför stödområdet intekommer i konflikt med de regionalpolitiska målen. Regionalpolitiken bör ha ettså fast regelsystem som möjligt, Def är att föredra jämfört med ettföretagsstöd som beslutas i varje särskilt fall. Nuär jag, herr talman, trots aHt optimistisk. Regionalpolitiken i vid mening harbred förankring i , skriver industriministern i sin krönika. Så långtär påståendet riktigt. Men jag tror det är viktigt aft vi som regionalpoHtikerhär i är medvetna om de ökade problem som def kan innebära med en nystark koncentration till storstadsområdena och en uttunning avglesbygdsområdena. Ävenom man inser regionalpolitikens begränsningar, har dess framväxt med starktpolitiskt stöd i kunnat utgöra en plattform för ett vidare arbete.Från den synpunkten kan man hysa en berättigad tillförsikt. Bekymren gällerfast mer den förda ekonomiska politiken. Den är på väg att haverera, och det ärillavarslande, inte minst för de områden som regionalpolitiken omfattar. Jag ber beträffande arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 13 att fåyrka bifall till de reservationer där medverkar och i övrigt tillutskottets hemställan. Regionalpolitiken m. m. Anf.39 (vpk): Den 1 juH är det 20-årsjubileum för regionalpolitiken. Det kan geskäl att värdera den och att ställa några grundläggande frågor. Vadär det som orsakar regional obalans? Vad har regionalpolitiken betytt och vadkan den betyda för att påverka denna obalans? Regionalaobalanser finner man i alla med någorlunda jämförbara länder. Man kaninte förklara sådana obalanser méd atf vissa regioner t, ex, har sämreföretagaranda eller att de har kallare kHmat än andra, att de är dyrare änandra eller att de ligger långt borta, I många fall kan man hitta exempel påatt de här regionerna är både varmare än andra och billigare än andra och attde i ett tidigare skede av utveckHngen varit expansiva. Dessutom är mångaområden, t, ex, i , mycket centralt belägna, så det räcker inte som enförklaringsgmnd.