prot · G80923 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:23 1§ Svar på fråga 1984/85:146 om innebörden av vissa uttalanden avdepartementstjänsteman I anledning av att statssekreteraren dementerat uppgifter imassmedia att säkerhetspolisen skulle ha verifierat påståenden i en bok rörandespionage av tjänstemän vid en ambassad har frågat mig dels om jagdelar statssekreterarens uppfattning, dels om jag anser att uttalanden av dettaslag innebär att visar den fasthet och integritet i relafionerna medfrämmande makt som är nödvändigt. Viskall självfallet visa fasthet, integritet och saklighet i våra relationer medfrämmande makt, bok utgiven av ett förlag ägt av bl, a. Svenska arbetsgivareföreningenutpekas ett stort antal tjänstemän vid den sovjefiska ambassaden som anställdaoch verksamma underrättelseofficerare. Detta är naturligtvis en allvarliganklagelse som blir särskilt allvarlig när det skapas intryck av att densvenska säkerhetspolisen bekräftar påståendena. Kan det visas att uppgifternaär riktiga, måste regeringen vidta åtgärder, I detta läge tog statssekreterareUlf , som är ansvarig för säkerhetsfrågorna i ,kontakt med chefen för säkerhetspolisen för att utröna de faktiskaförhållandena. Det klarlades att påståendena om personalen vid den sovjetiskaambassaden icke kan bekräftas av säkerhetspolisen. Detta redovisadesoffentligt av såväl statssekreterare som chefen för säkerhetspolisen.Det var nödvändigt och riktigt. förlag och andra får självfallet publicera vilkauppgifter de vill. Tryckfrihetsförordningen kan emellertid inte anses förhindraföreträdare för statsförvaltningen att inför allmänheten klarlägga förhållandenav betydelse för landets säkerhet och förhållandet till främmande makt. Om innebörden av vissa uttalanden av departementstjänsteman 2ANDERS (): Jag ber att få tacka statsministern försvaret på min fråga. Det är dock enligt min mening ett otillfredsställande svarsom har lämnats. Den oro som många känner inför statsrådsberedningens handlandei olika sammanhang har snarare stärkts. Jag kan säga att vi ikonstitufionsutskottet har diskuterat frågan om en granskning avstatsrådsberedningens olika akfiviteter och ställning under senare fid. Det har, herr talman, kommit ut många böcker under årenslopp och skrivits många artiklar om att t. ex. den sovjetiska ambassadensysslat med olovlig underrättelseverksamhet. Det har emellerfid varit enbestämd princip från regeringens sida att inte kommentera innehållet i sådanaböcker och tidningsartiklar. I och med att bokIndustrispionage har kommit ut bryter regeringen mot denna praxis. Påregeringens vägnar går statssekreterare ut och säger bl, a. "att det är allvarligt att det riktas anklagelser mot prakfiskt taget enhel ambassad". Det här, herr talman, är något nytt för svensk debatt. På sovjetiska ambassaden i är man mycket belåtenöver hjälp. Pressattachén förklarar att han är nöjd medatt den representant klargjort "att boken bygger pålögner". uttalande kommer, oavsett vad syftet harvarit, att uppfattas som en varning till författare och journalister sombedriver undersökande journalistik vad avser den sovjetiska ambassaden. Densvenska regeringen är uppenbarligen numera beredd att granska, inte ambassadensi första hand, utan dessa journalisters verksamhet. Risken är att en tystnadenskonformism sprider sig över i fråga om underrättelseverksamhet sombedrivs av vissa ambassader. Jag sade inledningsvis att jag tycktestatsministerns svar var otillfredsställande. Han går förbi en del avfrågeställningarna. Jag vill därför för klarhets vinnande ställa trekompletterande frågor, 1, Avserregeringen i fortsättningen att gå ut och kommentera böcker om sovjetiskunderrättelseverksamhet i ? 2, Om så ärfallet, får då en eventuell tystnad från regeringens sida om vissa böckertolkas så att uppgifter som där förs fram är korrekta? 3, Anserstatsministern att uttalande ökar riskerna för framtida sovjetiskakrav på regéringsuttalanden mot misshagliga svenska författare? Det är mycket vikfigt att få ett fullständigtsvar på dessa frågor med tanke på den fortsatta debatten om sådana här viktigafing i vårt land. Det är visserligen sant att vi inte brukaruttala oss om alla böcker, men i det här fallet var det anklagelser ombrottslig verksamhet, som enligt massmedia bekräftades av säkerhetspolisen, somledde till en rad krav på och frågor till regeringen. I det läget måste mansjälvfallet ge besked - kan påståendena om brottslig verksamhet bekräftas ellerej? har sagt sanningen. Jag frågar mig: Är det fel att säga sanningen? Villmoderaterna förbjuda tjänstemän i att säga sanningen när defår frågor från allmänhet och massmedia? kampanj i denna fråga ärbeklämmande. AndersBjörck påstår i radion att har gjort gällande att ärolämplig. Det är såvitt jag kunnat utröna en ren lögn. Något sådant har Larssonicke sagt. Demoderata tidningarna går till oresonliga personangrepp på :"krypande, servil, undfallen", "blidka ". säger: "Statssekreterare löper stor risk att blibehandlad som en svensk i fortsättningen. Så långt som att påståatt är köpt av ryssarna vill vi självfallet inte gå. Vi vill inte enstro att han är det. Men nog måste förstå om folk börjar undra. handlande fallerväl in i bilden av en åsiktsspion." Påmoderatstämman blir angreppet på en av huvudpunkterna iföredragningen om säkerhetsfrågor. Vid föredragningen görs jämförelser medförhållandena under som förmodligen skall ge intrycket attLarsson är en anpassling, en medlöpare. Han är ansvarig för säkerhetsfrågor iregeringskansliet. Vilket är hans brott? Hanhar på förfrågan redovisat sanningen. Moderaternaskampanj är otillständig. Den visar det totalt förgiftade klimat som råder i densäkerhetspolitiska debatten inom moderata samlingsparfiet. hargrävt en djup förtroendeklyfta i dessa frågor. Det är tveksamt om den överhuvud taget kan överbryggas. Ominnebörden av vissa uttalanden av departementstjänsteman Anf.4 (): Om det råder en förgiftad debatt i i säkerhetspolifis-kafrågor, så är skulden framför allt . Hans vildsinta anklagelser,hans oförsikfighet med orden, hans benägenhet att sätta efiketter på folk -detär där orsaken ligger till att vi har fått en förgiftad debatt i , somjag tror alla ansvarskännande politiker och medborgare beklagar. Skulden ärframför allt . Sedanär det riktigt att man skall säga sanningen - men gör det då konsekvent, OlofPalme! Varför uttalar man sig plötsligt om den här boken, när man inte hargjort så tidigare? Det är den frågan jag försöker få ett svar på. Vad är det ijust denna bok som gör att statssekreterare måste gå ut och uttala sig?Den här typen av anklagelser har ju kommit ganska tidigare, och dåhar regeringen konsekvent undvikit att kommentera. Vad nu gör, genomUlf , är att ge dem som inte vill ha någon debatt utan vill lägga locketpå en hjälpande hand. Förnöjelsen på den sovjetiska ambassaden är också storöver uttalande. Det framgår av tidningskhppen. Dessutom harfaktiskt ett antal socialdemokrafiska tidningar sagt att bokär utomordentligt värdefull. Det gäller t. ex. Det finns även ytterligare tidningar som har sagt detsamma.Jag skall inte ta upp tiden Om innebörden av vissa uttalanden av departementstjänsteman med atthär citera vad de har skrivit. Det är typiskt för att han i sitt svar sägeratt det är en bok av . Jag kan upplysa om attdet socialdemokratiska i har beslutat ge ut precis sammabok. Skall nu ta avstånd också från partivännerna i ? I massmedia uppgavs: Den svenskasäkerhetspolisen säger att uppgifterna är i stort sett korrekta. I det lägetställdes frågorna till regeringen. I det läget måste man svara. Det är denenkla förklaringen. Jag konstaterar: främste konsfitutionelleföreträdare, som väl skall vara, lämnar rent lögnaktiga uppgifterför att komma åt . Den moderata pressen överöser honom med smädelser. Enav dessa moderata tidningar jämför med och en åsiktsspion.Moderaternas säkerhetspolitiske expert antyder att nog är något av enmedlöpare och anpassling. Minafrågor är två: Varför talar icke sanning i radion när hanskall angripa ? Den andra, och i och för sig intressantare frågan, lyder;Varför får icke tala sanning? Han har inte gjort något annat änredovisat sanningen - att påståendena om brottslig gärning icke kan bevisas.Får icke en statstjänsteman tala sanning? 6 (): Det vore bra om statsministern svarade på detre frågor som jag har ställt, i stället för att rikta en mängd frågor tillmig. Vi vet från tidigare agerande att han vill kontrollerariksdagen, och mycket annat. Men det ärriksdagens kontrollmakt som det handlar om. Herr statsministern kontrollerarinte . Glöm inte bort det! Det är viktigt. Jag har inte sagt några felaktigheter i ,som påstår. Jag har en utskrift från vad som sades, eftersom jagvisste att detta skulle komma upp. Vi vet ju hur statsrådsberedningen agerar isådana här sammanhang. är slarvig med citatkonsten. Enligt denutskrift som jag här har frågade jag i Ekot - ordagrant - om statsministerndelade uppfattning att bok är olämplig. Det minsta man kan säga är väl att harpåstått att boken är olämplig. Han har ju fällt en rad förklenande omdömen omden. Svara nu på mina tre frågor, som jag ställde imitt första inlägg! Det vore faktiskt bra för debatten. Jag har också en utskrift av i radio. Där säger han att har uppfattningen att CharlieNordbloms bok är olämplig. har över huvud taget inte yttrat sig omhuruvida boken är lämplig ellerinte. Han har sagt att det är allvarligt om ambassadtjänstemän beskylls för enbrottslig gärning. Självfallet är det så, för om beskyllningen är riktig skallambassadtjänstemännen utvisas. Minfråga kvarstår: Varför talar icke själv sanning? Han företräderändå konstitufionsutskottet. Några sanningskrav bör man väl ställa på sigsjälv. AndersBjörcks frågor har jag redan besvarat. Mina frågor är: Får icke en svenskstatstjänsteman tala sanning, även om det skulle beröra förhållandet fillSovjetunionen? Av vilket skäl utsätter ni för dessa oförskämdheteroch denna kampanj, när han endast - på förfrågan - har talat sanning? Ominnebörden av vissa uttalanden av departementstjänsteman Anf.8 (): Jag börjar med att upprepa mina frågor fill , så får jag kanskesvar på dem. Fördet första; Avser regeringen att i fortsättningen gå ut och kommentera kommandeböcker om sovjetisk underrättelseverksamhet? Fördet andra: Om så är fallet, får då en eventuell tystnad från regeringens sida ifråga om vissa böcker tolkas så, att uppgifter som förs fram i dem är korrekta? Fördet tredje; Anser statsministern att uttalande ökar riskerna förframfida sovjefiska krav på regeringsuttalanden mot misshagliga svenskaförfattare? Låtmig också fråga; Vad har sagts i TV om sanningshalten i de uppgifter som lämnasi boken? Jaghar en utskrift också av det. Säpos representant sade ordagrant följande i TVden ; Ja, i princip kan man säga att det är rikfigt. Den företeelsesom beskrivs där är den verklighet som vi har att arbeta med. Är inte det, om något, ettklart besked? Det redovisade uttalandet dementerades av säpos chef, liksom uttalandeti . Däri ligger också svaret på frågor. Skälettill statssekreterare uttalande var ju att säkerhetspolisen uppgavsbekräfta anklagelserna i boken. Vi uttalar oss inte om böcker, men i det härfallet var det nödvändigt. Närdet gäller förhållandet fill vill jag säga att saklighet är detsom gagnar . Minatvå frågor fill kvarstår. De är ganska allvarliga och börjar bliallt allvarligare. HerrBjörck har deltagit i kampanjen mot statssekreterare , Jag har ikammarens talarstol belagt att icke har förmåtts tala sanning. Hanhar pådyvlat en uppfattning om boken som denne absolut icke hargett uttryck för. Jag frågar: Skall man inte tala sanning själv, innan manuppträder med stora låter? Så fill min andra fråga.Vi har konstaterat att har sagt att Om innebörden av vissa uttalanden av departementstjänsteman anklagelsernamot dessa ambassadtjänstemän för brottslig gärning icke kan bekräftas avsäkerhetspolisen. Detta är alltså sanningen. Får icke en svensk statstjänstemantala sanning, om detta irite passar propaganda? 10 (): Svenska, statstjänstemän inte bara får, utanskall tala sanning. Problemet är emellerfid att man vägrar att kommentera ochuttala sig om vissa företeelser, medan det i andra fall tydligen anses mycketvikfigt att gå ut och säga s. k. sanningar. Det är detta manipulerande medsanningen som många reagerar mot. Åter till vad jag har sagt. Jag sade ordagrant: Ja, jaghar frågat statsministern om han delar statssekreterare att bok är olämplig och att man där riktaralltför generella anklagelser mot en hel ambassad. Det minsta man kan säga är väl att har hävdatdetta. Han säger att anklagelserna är allvarliga, att de får stå förförfattarens egen räkning, att det är påståenden som regeringen inte kan låtastå oundersökta etc. Visar icke detta, om någonfing, herr talman, att man kankonstatera att har menat att boken är olämplig? Statsministern har icke svarat på min sista fråga,nämligen om detta kommer att få konsekvenser för våra möjligheter att stå emotkrav från sovjetiska ambassaden i fortsättningen. Våra möjligheter att stå emot krav ökar, omvi är sakliga och håller oss till sanningen. Det är nu konstaterat att har farit medosanning om . Detta är klart och entydigt konstaterat. att kanske hade något slags mening. Det är nu konstaterat -och det är bra att detta blir inskrivet i protokoll - vad det ärfråga om. Det andra är följande: Vi fick frågor i regeringskansliet.De ställdes efter säkerhetspolisens uttalande i TV, i , iVästernorrlands Allehanda och här i av etc. Då gick manut och redovisade de faktiska förhållandena. Det som så att säga tände intressetvar att polisen ansågs bekräfta uppgifterna. Detta är sanningen, och uppenbarligen moralisk förmåga att klara ut det - han kallar det förmanipulafioner. Därför kvarstår min fråga: Är det således icke möjligt för ensvensk statstjänsteman att uttala en sanning som händelsevis inte stämmer medmoderaternas propaganda? 12ANDERS (): Jag vet inte för vilken gång i ordningen jagförsöker förklara för att visst skall statstjänstemän tala sanning.Men frågan är ju, ; Om det eller övermorgon kommer en ny bokeller tidningsartikel som innehåller uppgifter som säkerhetspolisen inte kan bekräfta,tänker skicka ut då också? Om inte gör det,vad blir då resultatet av vad som har hänt? Ja, då måste ju varje tänkandemänniska konstatera att uppgifterna är riktiga, eftersom inte gårut och uttalar sig i frågan. Det är detta som är så orimligt. inte eller vill inte erkänna vad har ställt till med. Dettaleder till en orimlig situation . Vi har redan kunnat se vad som har hänt. På sovjetiskaambassaden är man mycket nöjd, går ut i massmedia och säger: Vi tackar herrLarsson och den för att de konstaterat att vi sannerligeninte bedriver någon sådan här olovlig verksamhet. Om innebörden av vissa uttalanden av departementstjänsteman Svaret på frågan varför den här kommentarengjordes har getts minst tio gånger: Det var på grund av säkerhetspolisensuttalande i' massmedia. Men - och det är därför jag driver denna debatt vidare -jag konstaterar att far med osanning. Jag konstaterar att när ensvensk statstjänsteman bara redovisar fakta som svar på frågor i tidningar, iriksdagen och till alla departementen, då jämför den moderata pressen honom meden åsiktsspion och kallar det för kryperi. Ni gör det fill ett huvudnummer påer stämma. Ni förmenar honom att tala denna sanning. Det är utomordentligtviktigt att denna ytterligt otillständiga och oförskämda kampanj på detta sättavslöjas, för det gäller att slå vakt om en rejäl och fillförlitligstatstjänsteman, och det gäller att slå vakt om fastheten och sakligheten isvensk säkerhetspo-lifik. 14 (): Jag är ledsen om jag gör både ochUlf besvikna. Ingen av er var någon sorts huvudnummer på moderatasamlingspartiets stämma - det kan jag försäkra. Även om ni kanske tror att nispelar en sådan roll på våra parfistämmor, så gör ni det faktiskt inte. Niberördes mera en , som sig bör. är det emellertid på det sättet, , att niinte svarat på min fråga. Ni har inte svarat på frågan: Vad händer när detkommer en ny bok? Och det kommer att skrivas många böcker om det här, förverksamheten fortsätter. Kommer då själv eller någon annan att gå utoch bekräfta eller dementera? Svara, , så att vi vet vad som gäller. Sedan försöker påstå att jag har farit medosanning. Jag har sagt i ett Eko-inslag att jag undrar om uppfattningen att har sagt att boken är olämplig. Det är väldet minsta man kan konstatera att har hävdat med alla deokvädningsord som han har spritt. Överläggningen var härmed avslutad. Om värderingen av fastigheter och aktier vid beräkning avarvsskatt 2 §Svar på fråga 1984/85:74 om värderingen av fastigheter och aktier vid beräkningav arvsskatt har frågat justitieministern omregeringen avser att framlägga förslag, som innebär ettslopande av kravet att på visst sätt styrka värdet på fasfighet resp.börsnoterade aktier och obligationer m. m. vid arvs- och gåvöbeskattningen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på frågan. För att värdera tillgångar vid arvs- och gåvobeskattningenbehövs ett tillförlitligt underlag. Avskaffas nuvarande ordning för att ta framsådant underlag måste uppgifterna i stället tas in av tingsrätter ochlänsstyrelser. En avvägning måste således ske mellan det besvär somuppgiftslämnandet f. n. medför för de enskilda och den ökade arbetsbelastningför myndigheterna som skulle följa av en omläggning. kommeratt behandlas vid den översyn av lagstiftningsområdet som pågår i arvs- ochgåvoskattekommittén (Fi 1984:02). Mot den angivna bakgrunden blir mitt svar till RuneTorwald att regeringen inte avser att nu föreslå sådana ändringar som hanefterlyser. Anf.16 (): Jag ber först att få tacka finansministern för svaret påmin fråga. Låt mig ge en liten bakgrund till frågan. I lagen om arvs-och gåvoskatt föreskrivs i 26 § att till upplysning om värde av fast egendomskall företes taxeringsbevis. Till ledning för värdering av aktier ochobHgationer skall företes intyg av bank, mäklare, etc. Dessa bestämmelser ärmycket gamla. Man kan förstå att det då det inte var så lätt attskaffa in sådana här uppgifter kanske var naturligt att man skulle bifoga demvid arvsskiften och gåvohandlingar. Innehav av framför allt obligationer var inteså vanligt, det var ganska få dödsbon som hade sådana. Men är situationen en helt annan, och den äregentligen helt orimlig. Den som upprättar en bouppteckning skall förstinförskaffa ett taxeringsbevis från den lokala skattemyndigheten som sedanskall bifogas bouppteckningen. När det gäller obligationer och börsnoteradeakfier måste man ge sig i väg till en bank eller en mäklare och skaffa ettliknande intyg. Jag kan förstå att situationen är litet annorlunda när detgäller icke börsnoterade aktier- då kan man vara tvungen att gå tilllänsstyrelsen för att skaffa fram ett dagsvärde på dessa aktier. Men jag tänkernärmast på de börsnoterade aktierna, för vilka det ges utbörsnoteringar. Som dessa bestämmelser nu fungerar har de egentligen bara tvåeffekter - de sysselsätter en rad tjänstemän och även privatpersoner, och deger bankerna en hel del inkomster, inkomster som jag inte anser är motiverade.Dessutom blir den totala arbetsvolymen onödigt stor. Visserligenär svaret negativt, men eftersom finansministern hänvisar till den översyn av lagstiftningsområdet som pågår i arvs- ochgåvoskattekommittén, ser jag ändå en viss öppning. Jag försäkrar att jag skall återkomma underden allmänna motionsfiden med denna fråga, eftersom det finns all anledning attsnabbt och effektivt söka eliminera onödig byråkrati som dessutom vållar medborgarnabåde tidsspillan och kostnader. Överläggningen var härmed avslutad. Om prismärkningen på varor 3 § Svar på fråga 1984/85:100 om prismärkningen på varor har frågat mig vilka åtgärderregeringen är beredd att vidta i syfte att hävda konsumenternas intressen inomdagligvaruhandeln. Bakgrunden till frågan är den förändring i prismärkningenpå varor som kan förutses i anslutning till datorisering inom handeln. Det är uppgift att ta till varakonsumenternas intressen och stärka deras ställning på marknaden. Verketarbetar med stöd av bl. a. marknadsföringslagen (1975:1418) enligt vilkennäringsidkaren kan åläggas att lämna information som har särskild betydelsefrån konsumentsynpunkt. och handelns organisationer har sedan år1977 förhandlat om prisinformation i dagligvarubutikerna. Anledningen harfrämst varit införandet av s. k. datakassor. enades man omgrundläggande regler för prisinformation i butik och på kassakvitto.Utgångspunkten för parterna var att konsumenterna skulle tillförsäkras entydlig och otvetydig prisinformation. har det från flera hållpåpekats att prisinformationen är bristfällig. har f. n. diskussioner med handeln ochandra berörda parter om den mer detaljerade utformningen av prisinformationen ibutikerna. Frågan behandlas f. n. i verkets styrelse. Utredningsarbete och förhandlingar pågår således. Jag villdessutom framhålla att - om skulle finna att konsumenterna intefår fullgod prisinformation - ärendet kan föras vidare till . Jag har f. n. inte anledning atttro annat än att frågan kommer att lösas på ett för konsumenterna väl avvägtsätt. Det är därför inte aktuellt för regeringen att vidta åtgärder. 18NILS (vpk): Dagligvaruhandeln har genomgått och genomgårstora förändringar. Butiker i glesbygden har lagts ned, men inte bara iglesbygderna utan också i stadsdelarna. Stora livsmedelshallar växer upp istädernas centrala delar. Avståndet till livsmedelsbutiken ökar. Trängsel ochjäkt sätter sin prägel på handeln. I butikerna sker ständiga förändringar. Den manuellabetjäningen ersätts av varudiskar och montrar med färdigpaketerade varor. Om begränsningarna i handel m. m. på färjorna mellanSkåne och skall också prislapparna på varorna ersättas meddatamärkning. Från det att kunden har tagit varan från hyllan och till desskunden passerat kassan, där priset avläses elektroniskt, går det inte att sevad varan kostar. Jag har läst många hyllningsartiklar för detta system ibranschens fidskrifter. Det blir rationellt, tillförlitligt, ekonomiskt lönsamtosv. Men en sak verkar man blunda för: kundens situation -särskilt om kunden råkar vara äldre och ha svårigheter att anpassa sig tillnymodigheterna. Prismärkningen på hyllkanten kommer inte att vara så lättatt avläsa som det påstås. Det går inte att kontrollera hur mycket det manplockat i kundvagnen kostar. Ett system med tydligare kassakvitton, som utlovas, behövsäven med nuvarande prismärkningssystem. Det föreslagna prismärkningssystemet kommer att göra detsvårare att överblicka inköpen i butiken. Arbetstillfällen i handeln försvinner, och i takt därmed försämraskundservicen. Jag har frågat finansministern vilka åtgärder regeringenär beredd att vidta i syfte att hävda konsumenternas intressen inomdagligvaruhandeln. Jag tackar finansministern för svaret. Tyvärr begränsardet sig dock till att hänvisa till pågående utredningsarbete och förhandlingar.Finansministerns tro att "frågan kommer att lösas på ett för konsumenternaväl avvägt sätt" motsägs av branschens iver att tillbakavisa all kritikmot förslaget. Naturligtvis finns det parter som förhandlar. Men när nuhela frågan om dagligvaruhandelns prismärkningssystem är uppe till debatt, voredet bra med ett uttalande från en regeringsföreträdare om att man vill värna omkonsumenternas intressen. Har inte finansministern något att säga om detta? Överläggningen var härmed avslutad. 4§ Svar på fråga 1984/85:103 om begränsningarna i handel m. m. på färjornamellan och avslog en motion av PerStenmarck m. fl. om en liberalisering av "" men uttaladesamtidigt att det kan vara motiverat att i lämpligt sammanhang ta upp även defrågor motionärerna aktualiserat på det nordiska planet för att åstadkommaregler som bättre överensstämmer med dem som gäller i fråga om annan nordiskfärjetrafik. Mot denna bakgrund har Per Stenmarck frågat mig i vilket nordisktsammanhang frågorna tagits upp och vilka resultat jag hoppas kunna uppnå.