prot · G809114 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:114 Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen, 1984/85:18 omaluminiumförsörjningen och 1984/85:20 ommineralpolitik (prop, 1984/85:100 delvis), AnL135 TREDJE VICE TALMANNEN: Näringsutskottetsbetänkanden 18 och 20 kommer att debatteras i tur och ordning. Voteringarnaäger rum i ett sammanhang efter avslutad debatt. Först upptas alltså näringsutskottets betänkande 18om aluminiumförsörjningen. AnL136 (): betänkande 18 är föranlett av en vpk-motion, där manvänder sig till med en begäran om förslag till handlingsprogram påaluminiumområdet, med syfte att trygga en nationell försörjning oberoende avmultinationella intressen och med hänsynstagande till energi, miljöaspekter ochregionalpolitiska behov, Ioch för sig skulle inte vpk-mofionen föranleda något inlägg från moderat sida,eftersom det är allom bekant att hävdar att statlig styrning ochstatliga ingrepp bara leder fill en ökad belastning för de svenskaskattebetalarna och även bidrar till ett mindre lönsamt och konkurrenskraftigtnäringsliv. Det som emellertid ger mig anledning att begära ordet i dennadebatt är utredning beträffande ett eventuellt smältverk i . Aluminiumindustrini är - när det gäller tillverkning av primäraluminium - koncentreradtill en enda anläggning, nämligen Aluminiums anläggning i ,där man producerar . Elkostnaden är en mycket betydande delav framställningskostnaden och uppgårfill inemot av framställningskostnaden. Vattenfallsutredning beträffande ett smältverk i - där smältverket skulle ha likastor produktion som i - visar att dels är villigt attsatsa 150 milj. kr. av de 600 milj, kr, som är planerade som eget kapital försmältverket, dels är berett att ta ut ett pris för elenergin som motsvarar 17 %av marknadspriset. Det innebär, herr talman, att elpriset kommer att sjunka närvi har lågkonjunktur och att man kommer att ta ut mera när det är högkonjunkturoch priserna på aluminium är höga. Aluminiumindustrin uppvisar internafionelltsett en betydande överkapacitet, och det kan ge anledning förmoda att deinternationella aluminiumpriserna inte kommer att vara särskilt höga framöver. Detfinns alltså all anledning att förmoda att kommer att ägna sig åt ensubventionering av elen till del tänkta smältverket i , Det kan varaintressant att notera att den el som kommer att förbrukas motsvarar en halvorörd Norrlandsälv eller ca 1 1/, Den subventionering som detuppenbarligen kommer att bli innebär en störning av konkurrensen inomaluminiumindustrin i , och den kommer också att utgöra ett hot motanläggningen i , som är en gammal anläggning som i längden inte pånågot sätt kan konkurrera med en helt ny anläggning i , Piteåverketkommer i bästa fall - om det realiseras - att vara klart , senare, år2010, kommer vi att uppleva den definitiva avvecklingen av kärnkraften, omsocialdemokraterna och får bestämma. En avveckling av kärnkraften år2010 kommer att leda fill en successivt stegrad elbrist, kanske redan från år1995, Detta kommer att leda fill högre elpriser och fill en försämradinternationell konkurrenssituafion för den svenska primärindustriproduktionen. Detär värt att notera att det i utskottets betänkande sägs att särskiltproducenter av primäraluminium som saknar fillgång fill billig elkraft harhamnat i en utsatt position. Det finns all anledning att ställa frågan vad vihar för garanfier för en billig elkraft. Socialdemokraterna har visat enobetvinglig lust att belägga elen med mer och mer skatt. vill gärna fåupp elpriserna, så att andra energialternativ bhr attraktiva. Har vi då platsför ett aluminiumsmältverk i ? Med moderat energipolitik har vi det, menicke om de andra parfierna får bestämma. Denlogiska konsekvensen av den kärnkraftsaweckling som förestår skulle vara från utskottets sida uttalade sig emot en energikrävande industri medtvivelakfig lönsamhet. Det är därför, herr talman, enhgt min mening förvånandeatt inte utskottets majoritet är beredd att uttala sin tveksamhet till denprissättning som tänker sig för den elenergi som man skall levereratill , Utskottet har, trots allt, ansvaret för riktlinjerna på detenergipolifiska området. Meddetta, herr talman, vill jag yrka bifall till den moderata reservation somfinns fogad till näringsutskottets betänkande nr 18, AnL 137 JÖRNSVENSSON (vpk): Det finns flera vägande skäl fill att Sverigebör utforma en långsiktig nationell aluminiumpolitik. Den internafionellaaluminiummarknaden domineras av ett fåtal multinafionella storföretag, som äri stånd att starkt påverka pris- och marknadsvillkor. Förhållandet liknar detsom råder när det gäller en mängd andra industriellt vitala material ochråvaror. Aluminium och dess basvara är en industripolitiskt settstrategisk typ av produkt och därmed i känsliga lägen utsatt för sårbarhetsrisker.Det har blivit allt vanligare att man, speciellt från amerikansk sida, räknarmed att i krislägen reservera tillgång till sådana varor för en begränsad kretsav nationer inom den egna intressesfären. Aluminiumframställningen i behärskas av en endastor privat industrikoncern, och även när det gäller potentiella inhemskaråvarutillgångar ligger utvecklingen på det hela taget utanför samhälleliginsyn och samhälleligt inflytande. Det är en allt annat än tillfredsställandesituation. Aluminiumframställning är en starkt energikrävande ochstarkt miljöstörande typ av industriell tillverkning. Sedd utifrån modernamiljökrav och utifrån den allmänt allt allvarligare miljösituationen är den ilikhet med andra tyngre processer en efterbliven sida av den industriellaekonomin. En ond cirkel råder inom vilken pressad lönsamhet och modernamiljökrav har ytterst svårt att samsas och där följden är en eftersläpning iden teknologiska förnyelsen. Skall man komma ur en sådan situation, är ett övergripandesamhälleligt ansvar för utvecklingen i en eller annan form nödvändigt. Frågan om teknologisk förnyelse och kamp motmiljöproblemen koncentrerar sig i hög grad till en snabb utveckling i fullskala av den s. k. Toth-metoden. Denna har provats i stor laboratorieskala ochinnebär en grundläggande förändring i produktionsvillkoren. Processen försiggårunder betydligt lägre temperaturer än andra processer och innebär redan därmedfördelar från energi- och miljösynpunkt. Den bygger också på recirkulation ochär alltså vad man kallar en sluten metod, vilket i avgörande grad påverkarmiljöskadorna. skall debattera frågan omregionalpolitiken. Den för framtiden hotande situationen i övre kommerdå starkt i blickpunkten. En mångårig svag konjunktur, en ensidigtråvaruberoende ekonomi med svåra bakslag och strukturkriser riskerar nu attkombineras med en stagnation i utbyggnaden av samhällssektorn, som annarsbetytt så mycket för norra . Det är då viktigt att något görs för attbryta den olyckliga kombinationen av strukturkris, energislöseri och rovdriftsom varit den norrländska ekonomins förbannelse. Tillvaratagande avråvarutillgångarna i den redan exploaterade Aitikgruvan tillsammans med enhögmodern teknologi skulle kunna inleda en utveckling i ny riktning. har gjort en i och för sig grundlig ochförtjänstfull studie av den här frågan. Men man har därvid koncentrerat sigtill planerna på det nya aluminiumsmältverk i som och Vattenfallär intressenter i. Enligt vår mening räcker det inte med att staten nöjer sigmed att från sidan betrakta vad dessa intressenter eventuellt kommer fram till.Det är den långsiktiga aluminiumpolitiken, energibesparingen,teknologin och miljön som borde komma i blickpunkten, och allt detta påkallaren aktivare hållning. Det är av betydelse för övre framtid om dengamla näringsstrukturen kan förändras och dess ekonomi få inslag av en nyteknik, som i energibesparingens och resurshushållningens tidevarv kan verkainternationellt vägledande. Därtill är de privata intressenterna inte framsyntanog. Och , som ju till sin hela natur är ointresserat avenergihushållning, torde inte heller vara den lämpliga företrädaren för detnationella intresset i detta sammanhang. Därför har vpk reserverat sig för enaktiv aluminiumpolitik från statens sida, och jag yrkar bifall till reservation2. Låt mig litet kommentera anförande, somjag finner innehålla en del kuriösa påståenden. Han börjar med en allmäntdogmatisk proklamation om att överallt där staten ingriper går det illa, därförsämras förutsättningarna för näringslivet. Om detta kan man naturligtvisdebattera en hel kväll, det skall jag inte göra. Jag skall bara erinra om denpåtagliga förtjusning som partiledare, , alltidvisar när den japanska ekonomin kommer på tal, en ekonomi som han menar iviktiga avseenden - enligt vad han offentligen har uttalat - borde vara ettmönster också för svensk företagsamhet, för svenskt näringsliv och för svenskekonomi. Det hör till saken att i är staten när det gäller vägledandeinvesteringar och styrning av investeringarna och bankkapitalet betydligtaktivare än vad den är i . Veterligt har det i alla fall inte haft någonnegativ effekt på det japanska näringslivet, tvärtom har det i hög grad legatbakom industriella expansion . Därmed inte sagt attdet är en bra expansion. Den har ur vissa synpunkter en mycket felaktiginriktning. Men ur det privata näringslivets synpunkt har det varit en fördelatt staten har agerat på det här sättet. Sådana dogmatiska uttalanden som attöverallt där staten går in måste det privata näringslivet maka åt sig är heltfelaktiga. Det beror alldeles på vilken statlig politik man för. Statligpolitik lika väl som privat näringspolitik kan vara bättre eller sämre. Jag tycker också att reservationen nr 1, som uttrycker oroför att skall gynna en viss producent med rabatterade priser påelkraft, är något malplacerad. Jag har aldrig hört på något sättklandra den snedvridning av konkurrensförhållandena mellan små och storaföretag som kommer sig av att elproducenterna rabatterar de stora förbrukarnaav elkraft. Slutligen vill jag också göra den kommentaren attPer-Richard Molén gör investeringar i svensk aluminiumproduktion på något sättberoende av huruvida man skall kunna behålla kärnkraften. Det ärnågot säreget, för det betyder ju att förutsätter att densvenska industriproduktionen skall vara lika energislösande och smutsig år 2010som den är . AnL138 () replik: Det skulle vara rätt värdefullt att få enexemplifiering på statlig företagsamhet på det industriella området som visatsig lika fram- gångsrik som privat företagsamhet. När tarupp som ett exempel vill jag säga att man där - och det är jag övertygadom att är fullt medveten om - har ett helt annat system, därnäringsliv och stat agerar och har intressen, som sammanfaller på ett heltannat sätt än i , undviker att tala om hur vpk:senergiekvation skall gå ihop framöver. Vpk är ändock motståndare tillkärnkraft, kol och utbyggnad av vattenkraften. Kan det vara riktigt att med etthot om ransonering för de enskilda konsumenterna fillåta en utbyggnad avenergikrävande industri, där lönsamheten förmodligen inte kommer att varasärskilt lysande? AnL 139JÖRN (vpk) replik: Det finns naturligtvis mycket att säga bådeför och emot den japanska näringspolitiken. Vi skall inte fördjupa oss i detämnet. Vad jag med mina små anspråkslösa kommentarer ville var bara att visaatt man skall akta sig för att göra svepande påståenden om att överallt därstaten ingriper går det illa och att det överallt står i motsättning till enrationell och konkurrenskraftig produktion. Så är det inte; det beror på vilkentyp av statlig politik man för. Det är ju obestridligen så att i den modernaoch mycket komplicerade industriella ekonomin med dess avancerade och oftaoerhört dyra teknologi, som det tar mycket att ta fram nya former av,har det privata näringslivet ofta ett alltför kort perspektiv. Många investeringari ny teknologi är för långsiktiga till sin natur. De är också ofta för dyra,och de därför inte av det privata näringslivet med mindre än att detallmänna går in. Sedan kan man diskutera i vilken form det skall ske och vilketförhållande som skall råda mellan stat och privat näringsliv, osv. Det är ändåett obestridligt faktum att även den moderna kapitalismen har ett oerhört stortbehov av olika typer av statliga stöd och olika typer av statlig assistans föratt kunna utvecklas på ett tidsenligt sätt. Sedan återkommer också tillenergibalansen , En poäng i det som vpk kräver är att man skall satsa påden nya typ av energibesparande teknologi som håller på att tas fram på dettaområde, så alt den kan komma i bruk . Det är ju en åtgärdsom skulle kunna bidra till att klara energibalansen , Men vad Per-RichardMolén tycks förutsätta, eftersom han inte alls uttalar sig i den frågan, är somjag sade tidigare att processtekniken här i skall vara lika energislösaktigoch lika smutsig som den är . Det är väl ändå en orimlig tanke. Såpass stora framsteg skall väl ändå kunna ske till dess att situationen ändras. AnL 140 () replik: När det gäller kommunistisk energi- ochnäringspolitik kan det väl i all korthet vara värt att notera att i desocialistiska länder som utgör föredömen för vpk:s politik är den statligaföretagsamheten inte speciellt lönsam. AnL 141 (vpk) replik: Med risk att gå litet utanför ämnet vill jagsäga atl den östeuropeiska ekonomiska politiken också den är någonting som viskulle kunna ha ett långt kvällsseminarium om. Jag vill bara i korthet erinraPer-Richard Molén om tre saker. För det första är inte de östeuropeiska ekonomierna någotmönster eller föredöme för oss. För det andra är dessa östeuropeiska ekonomier sinsemellanmycket olika - mycket olika typer av planekonomi som visat mycket växlanderesultat. För det tredje är det trots en del bakslag, allvarligast iPolen, dock så enligt FN-statistiken, som går att få på referensbiblioteket häri , att dessa ekonomier har en högre tillväxttakt än vad deindustriella ekonomierna i väst har haft . Därmed är inte sagt att länderna i fråga har bra ekonomiereller att jag på något sätt vill försöka framhäva dessa - det har begåttsmycket allvarliga misstag i dessa länders ekonomiska politik. Men man skallinte framställa västekonomierna som präglade av lysande tillväxt, medan däremotÖsteuropa skulle befinna sig i något slags ekonomisk stagnation. Det är enfalsk verklighetsbild. Vill man göra en rättvis analys får man nog tillämpalitet mer av urskillning och inte vara så svepande dogmatisk. AnL 142KARL-ERIK HÅLL (s): I näringsutskottets betänkande nr 18behandlas vårt lands försörjning med aluminium. Av betänkandet framgår attläget på den internafionella aluminiummarknaden förändrats . Den tidigare ständigt ökande konsumfionen har upphört, ochdetta har medfört svåra strukturproblem. utnyttjas avvästvärldens produktionskapacitet. Ökade energipriser har inneburit attproducenter av primäraluminium som saknar tillgång på billig elkraft har kommiti en besvärlig situation. Det framgår vidare att är helt beroende av attimportera råvara för aluminium och att vår egen produkfion av primäraluminiummotsvarar cirka två tredjedelar av vår nuvarande förbrukning. Som råvaraanvänds främst importerad bauxit. Undersökningar har skett i syfte att utröna möjlighetentill att utvinna aluminiumråvara som biprodukt till annan mineralutvinning inomlandet. Tyvärr har dessa undersökningar inte givit något ekonomiskt alternativtill den importerade bauxiten. Vid i utanför Gällivarebedriver man dock försök med att utvinna aluminiumråvara ur anrikningssanden. Vårt lands produktion av primäraluminium sker, som nämntstidigare, vid en anläggning i tillhörande AB Aluminium, ettföretag som ingår i Electroluxkoncernen. gjorde SIND på regeringens uppdragen studie av behov av ökad produktion av primäraluminium.Slutrapporten från denna studie visade att vi inte vare sig urförsörjningsynpunkt eller av hänsyn tillsysselsättningen var beroende av en ökad produktionskapacitet. I december 1984har ledningen för Aluminium beslutat företa en utbyggnad av den gamlaverksdelen till en kapacitet av 20 000 årston. Sedanbörjan av studerade man vidare förutsättningar för att bygga ettnytt verk med en årskapacitet av . Dessa planer lades ner, och 1984påbörjade en utredning av möjligheten att bygga ett nytt aluminiumverk i . En rapport lades fram , och vattenfallsverket begärdehos regeringen att få utreda möjligheterna att bilda en ägarkrets till dettaPiteåprojekt. Regeringenbiföll denna framställning . Statsrådet framhölldärvid nödvändigheten av att projektet skulle kunna genomföras på normalaföretagsekonomiska grunder. Imotion 1983/84:456 har vpk krävt en samlad statlig politik påaluminium-försörjningens område. I motionen kräver man också att staten skallöverta , Utskottetsmajoritet konstaterar att frågan om en utbyggnad av smält-verkskapacitetén iSverige är i ett utrednings- och förhandlingsskede och att utskottet därförinte nu vill ta ställning till om skall genomföras eller inte.Vidare utgår majoriteten i utskottet från att på nytt kommer att fåbehandla ärendet därest staten skall gå in i något slags ägararrangemang. Demoderata ledamöterna i utskottet har i reservation nr 2 till betänkandetuppställt villkor för vattenfallverkets leveranser av elenergi till etteventuellt aluminiumverk i , Utskottsmajoriteten utgår ifrån att aluminiumverketsbehov av elenergi blir tillgodosett genom sedvanlig affärsmässig upphandling ochfinner ingen anledning att nu gå in på denna fråga. Låtmig, herr talman, foga några kommentarer till det som har sagts, talade om utvecklingen av en ny teknologi på detta område. Jag är intekapabel att föra en debatt med honom om den nya teknologin och avstår därförfrån att göra det. Jag beklagar i sammanhanget att försöken till utvinning avaluminiumråvara i vår övriga bergshantering inte har givit goda resultat. vill jag säga att jag är mycket betänksam inför den moderatareservafionens innehåll. Till en del har den kommenterats av , menlåt mig säga, att om och menar att Vattenfallsförsäljning av elenergi till ett eventuellt aluminiumverk i skulle göras tillföremål för prövning, kommer det att gälla en helt ny princip. Jagförutsätter att när - som av naturliga skäl kanske liggerPer-Richard Moléns hjärta närmast - gjorde sin upphandling av elenergi skeddedet på sedvanligt affärsmässigt sätt. Jag måste fråga: Är det moderaternasmening att när offererar elleveranser skall dessofferter prövas av ? Det skulle i så fall vara någonting helt nytt. Närman talar om år 2010- har vidrört detta - måste jag säga att detär förvånande om man menar att den elkonsumtion som krävs vid aluminiumframställning kommer att vara precis densamma såpass långt som den är . Även där tror jag att modern teknik m.m. skall kunna fylla en väsentlig uppgift. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan på samtliga punkter och avslag på reservafionerna 1 och2. AnL 143 (vpk): Jag skall inte onödigtvis söka sak medKarl-Erik Häll. Utskottets betänkande är nämhgen inte negativt. En bättrebeskrivning är att säga att det är avvaktande och håller vissa möjligheteröppna- det har inte på något sätt slutit dörren. Vad vi i vpk emellertid har velat hävda - och där kommervi in på en fråga som är av stort intresse inte bara för oss utan rimligtvisockså för det parti som representerar här i kammaren - ärbetydelsen av frågan om vilken typ av samhälleligt engagemang och samhälleliginsyn som man skall ha på vitala industriella utvecklingsområden. Kort sagt:Vad är utgångspunkten för socialdemokratins industri- och teknologipolitik?Vad är ideologin bakom den? Det har blivit alltmer uppenbart att bådesnabbheten i den teknologiska förnyelsen och framför allt denna teknologiskaförnyelses själva form och innehåll, inte bara dess ekonomiska verkningar utan desssociala och humana verkningar, dess verkningar för människorna, inte är givnaen gång för alla. Det är inte så att den teknologiska utvecklingsprocessenfortgår ovanför människornas huvuden som någon sorts automatisk process, däralltid det bästa, det fördelaktigaste och det mest framsynta kommer fram. Vadsom kommer fram ur den teknologiska utvecklingen är i mycket hög grad enmaktfråga, beroende på vem som styr och naturligtvis beroende på hur samhälletaktivt går in för att påverka denna process, tar hand om delar av den, styr deni en för samhällskollektivet, för människorna och för miljön osv. så gynnsamriktning som möjligt. Det ger naturligtvis annorlunda utslag och en annorlundateknologisk utveckling än om man bara låter kortsiktiga vinstintressen drivafram utveckhngen. På det sättet kan man påverka situationen. Vad som är en vital fråga är vad arbetarrörelsen i Sverigeskall göra i en sådan här situation, där dessa olika valmöjligheter framstårsom allt klarare kontraster till varandra. Vi menar att detta är ett område därdet föreligger teknologiska möjligheter för en typ av förnyelse som i myckethög grad är i folkflertalets intresse. Det är därför vitalt att de samhälleligaintressena får komma in och ta vara på de möjligheterna. Alternativet kan dåvara att man inte får den snabba utveckling som behövs eller att man får enutveckling i ur energipolitisk och miljöpolitisk synpunkt icke önskvärdriktning. Det är ett mycket vitalt problem, som man - inte minst när det gällernäringspolitiken i - bör ta fasta på och försöka lösa. AnL144 (): Det är värt att notera att att av kapacitet på primäraluminiumområdet är utnyttjad. Det finnsalltså en betydande överkapacitet, och jag förstår därför att man inte gärnavill diskutera det subventionsinslag som ändå är häftat vid den utredning som Vattenfallhar presenterat. Vi moderater vill ingenfing hellre än få en aluminiumindustrii , och det klarar vi med vår moderata energipolifik. Menär det rikfigt, , att satsa på en Piteåanläggning med detenergiscenario vi har framför oss och fram ? Är detriktigt att skall få billigare el än verket i ? Varförvill inte näringsutskottet hävda att det bör vara likvärdiga förutsättningarför och ? Det kommer inte att bli det, eftersom elpriset tillPiteåanläggningen - som jag tidigare nämnde - kommer att vara relaterat till av marknadspriset, medan elenergins andel av produkfionen ligger på . Jaghar en sista fråga, som jag också gärna vill få svar på: Är det Vattenfallsuppgift att ge sig in i aluminiumbranschen? AnL 145 (): Låt mig börja med att säga till att det naturligtvis ären mycket vid fråga som han tar upp i den här debatten när han talar om denallmänna socialdemokratiska inställningen fill hur samhällets engagemang skallse ut inom vitala områden. Om vi håller oss fill det ärende vi har att behandlai dag, menar jag att vi - genom det som utskottet säger, det som regeringen hardeklarerat och genom engagemang i frågan -såsom jag ser det harförutsättningar att få upp ärendet till diskussion igen, om det eventuellt bliraktuellt att staten skall gå in som ägare. Och om staten gör det får mannaturligtvis mycket stora förutsättningar att styra utformningen av den härindustrin och påverka utvecklingen av den framtida teknologin på det härområdet. Jaganser också att har förutsättningar- därest man kommer att vara medsom delägare och medansvarig i det här projektet - att utveckla tekniken mycketväl. Per-RichardMolén talar enträget om en subvenfionerad elkostnad. Vi har inte i utskottetkunnat finna något belägg för det påståendet. har offererat strömtill en kostnad som, enligt den här modellen, är knuten fill priset påaluminium. Jag kan inte - och jag tror inte att heller kandet - leda i bevis att det påståendet är riktigt. Vi konstaterar alltså för vårdel att har träffat en affärsmässig uppgörelse, lämnat en offert somär fullt försvarbar - enligt vad vi kan se. Utskottethar konstaterat, att det finns överkapacitet i världen när det gällerframställning av primäraluminium, och om man tar det som intäkt för att redannu döma ut kan det bara ha sin grund i en sak, nämligen att manfill alla delar slår vakt om den gamla produktionskapacitet som finns iSundsvall. Och har man litet klena trådar att hänga upp sitt resonemang på -om man sedan måste ta ett våldsamt skutt fram för att hittaargument för att undvika att etablera sig i . 9 protokoll 1984/85:113-114