prot · G80989 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:89 1 § Justerades protokollet för den 15 innevarande månad. 2 § Talmannen meddelade att till kammaren inkommit läkarintyg förMarie-Ann , som var sjukskriven den 18 februari-den 13 april. Talmannen anmälde att (vpk) fr. o. m. den25 februari skulle tjänstgöra som ersättare för . 3§ Svar på interpellation 1984/85:91 om elförsörjningen har till mig ställt vissa frågor om elförsörjningen. Jagtar först upp problemet med elbelastningens temperaturkänslighet. Det är utantvivel så att den ökande andelen elvärme i princip innebär att efterfrågan påel blir mer beroende av växlingar i temperaturen. Jagvill emellertid här framhålla skillnaden mellan konventionell användning av elför uppvärmning och den användning som har blivit allt vanligare under senareår. En betydande del av denna användning sker i form av avkopplingsbara ochavbrytbara leveranser för uppvärmning av flerbostads-hus och lokaler. Dessaleveranser slås ifrån när så behövs av kraftsystemsskäl och minskar såledeselförsörjningens temperaturkänslighet. Devärmepumpar som används i fjärrvärmesystemen och i industrin har i flertaletfall hög utnyttjandegrad. Detta innebär att dessa värmepumpar går med fulleffekt en stor del av tiden, varför extremt låga utetemperaturer inte medförnågra ökningar av eluttagen utöver det normala. Enbetydande andel av den ökade användningen av elvärme i småhus sker numera ianläggningar för kombinationsdrift med olja eller ved. Desäsongsdifferentierade tariffer som kraftföretagen börjat införa gör det ekonomisktmotiverat att använda el för uppvärmning då elbelastningen är låg och bränslenför uppvärmning då elbelastningen är hög. Sammanfattningsvismedför de slag av elanvändning jag här har redovisat inte någon allvarlig ökningav elförbrukningens temperaturkänslighet. Totalt sett torde den tillkommandeanvändningen av el inom uppvärmningsområdet endast till begränsad del ökatemperaturkänsligheten under höglasttid. Den tillkommande elanvändningenförsämrar således inte leveranssäkerheten för elabonnenterna. Beträffandeekonomin för elvärmehar denna fråga analyserats i olika sammanhang, bl. a. av1981 års energikommitté. De leveranssäkerhetsmässi-ga konsekvenserna av ökadelvärme ingår som en styrande faktor i kraftföretagens löpande planering. Somsvar på den tredje frågan vill jag hänvisa till den energipolitiska propositionsom lades på bord. Den goda tillgången på el bör underen övergångsperiod användas för att ersätta olja och kol, främst för uppvärmningsändamål.Den el som övergångsvis utnyttjas på detta sätt skall i ett längre perspektiversättas genom sparande, övergång till inhemska bränslen, naturgas, solvärmeoch annan ny teknik för uppvärmning. Ny elvärme får alltså i allt väsentligtendast användas i omställbara, flexibla och utveckhngsbara system eller ikombination med extremt energisnål teknik. Den pågående utredningen om el ochinhemska bränslen har i uppgift att bl. a. överväga vilka ytterligare krav sombör ställas på användningen av el för uppvärmningsändamål. Beträffandeden fjärde frågan kan nämnas att vattenfallsverket har jämfört byte avånggeneratorerna i med att byte inte görs. Investeringskostnaden förbytet beräknas vara återbetald . En förutsättning för bytet ärgivetvis att det godkänns av säkerhetsgranskande myndigheter. Anf.2 (): Jag tackarenergiministern för svaret. Itorsdags hade jag anledning att tacka energiministern för ett bra och mycketpositivt svar avseende satsningen på vindkraft. Dagens svar ger inte anledningtill motsvarande positiva omdöme. Jag vill beteckna svaret som lättvindigt ochutan något försök att analysera de verkhga problemen. Det är en kopia av destandardsvar som kraftbolagen har på dessa frågor, svar som är vältillrättalagda för att gynna kortsiktiga partsintressen. Det bekymrar mig attenergiministern tycks ha gått på denna förenkling av problematiken. Förstvill jag ge en kort bakgrundsbeskrivning. Den slutliga elanvändningen exkl.förluster uppgick till . Fördelningen var följande: industri 44TWh, övrig sektor förutom lippvärmning , bostadsuppvärmning ochavställningsbara pannor . Konsekvensutredningenredovisade en prognos för ett aweck-Ungsalternativ på 1990samt faktisk förbrukning 1978. Medeltalet däremellan anger en ungefärligprogrios . Prognosen visade attindustrin och sektorn övrigt skulle tillåtas förbruka 81 Det kan jämföras medden faktiska förbrukningen . För planerad elvärme var prognosen för1978 års förbrukning och för . Detta visar att 1984 årsförbrukning för industri och sektorn övrigt exkl. värme har varit lägre änenligt avvecklingsalternativet. Detär viktigt att konstatera att konsekvensutredningen ansåg att denna lågaförbrukning endast kunde uppnås genom prishöjningar på och omfattandeingrepp i ekonomin. Verklighetenvisar alltså att konsekvensutredningens awecklingsalterna-tiv skulle ha varitfullt möjligt att genomföra utan extra prishöjningar och större ingrepp iekonomin. Den ökning avelanvändningen som skett är i allt väsentligt en ökningav elvärme. har bostadsuppvärmningen ökat med ,enligt Samkraft. Huvudsakligen beror detta på prissättningen och på en medvetensatsning på el på grund av elöverskottet. Om elvärmeförbrukningen hade stannatpå nivå, , skulle vårt elbehov 1984 ha varit . Denna elförbrukning plus förluster skulle vi ha klarat av med vattenkraft somskulle ge , kärnkraft - lika mycket som 1978 , kraftvärme ca 10TWh samt genom mindre inslag av kondenskraft och import under toppbelastning. Dennaredovisning har jag gjort för att visa hur realistisk den avvecklings-plan varsom linje 3 förespråkade. Denavveckling som vi nu har framför oss kommer att bli betydligt mer problemfylldom vi inte förbereder och underlättar den. Föratt inte göra denna debatt för lång och svår att få sammanhang i kommer jag attkoncentrera mig på två tre frågeställningar. Förstkonstaterar jag att energiministern anser att all elström som kan producerasfrån t. ex. ett ombyggt skall säljas som avkopplingsbar elleravbrytbar el. Jag godtar detta, och det förenklar de överslagsberäkningar somjag vill redovisa som bakgrund till en konkret fråga. Imedeltal ligger råkraftspriset på /kWh. Renodlar vi de avbrytbaraleveranserna blir medelpriset väsentligt lägre. En sannolik siffra är 11 öre.Ringhals 2 skall konkurrera med billigaste tillgänghga el påkraftbörsen. De direkta kostnaderna för elproduktionen - bränsle, personal,löpande underhåll och slutförvar - är /kWh. Det återstår alltså ca 3öre/kWh för att täcka den kapitalkostnad som bytet av ånggeneratorerna för medsig. Kostnaden har angetts till 1,2-1,5 miljarder. Det är knappast realistisktatt räkna med att det finns utrymme på den konkurrensutsatta värmemarknadenför från . Det ger med detta antagande ett bidrag tillkapitalkostnaderna på 120 miljoner. Det är högst på investerade pengar.Det krävs mycket stora elprisökningar för att denna affär någonsin skall gåihop. Jag har bortsett frånbehov av reserveffekt o. d., då jag utgått från att all ström skall säljas somavkopplingsbar el. För användarna av elen kvarstår dock den kostnad somuppstår genom att man alltid skall hålla prima effekt som reserv för avbrytbaraelleveranser. Det samhällsekonomiskaalternativet till ökad elvärme är ökad använd- ning av biobränsle. Vi kan med stor säkerhet konstateraatt vi för samma pengar som det kostar att byta ånggeneratorerna på 2kan konvertera minst samma effekt från olja till biobränsle ute iblockcentraler, mindre fjärrvärmenät och enskilda fastigheter. För att ta till vara elen från krävs elpannoroch vissa förstärkningar av ledningsnätet. Kostnaden för detta är säkerligenstörre än de investeringar som krävs för att öka produktionen av biobränsle med4 TWh. Summan av detta resonemang blir att vi med storsannolikhet kan producera värmen billigare genom satsning på biobränsle ängenom att byta ånggeneratorerna på . Fördelarna är uppenbara. Vi påbörjar redan nu denomställning som vi är överens om ändå skall ske. Vi får mindre avfall som skall tas om hand, bevakas ochbevaras . Vi undviker de risker som det alltid finns meddrift av kärnkraftverk. Vi behöver inte låta hundratals människor utsättas förmaximal stråldos i samband med byte av ånggeneratorerna. Min fråga till energiministern är: Anser energiministerndet trovärdigt att tala om kärnkraftsaweckling och plädera för byteav ånggeneratorerna på ? Den andra frågeställning som jag vill ta upp ärutbyggnaden av den traditionella elvärmen. Energiministern säger i sitt svaratt enbart elvärme tillåts endast i kombination med extremt energisnål teknik.Är detta sant? Har regeringen beslutat om skärpning av de regler som gäller fördirektver-kande el? De beslut som har fattats i talar såvitt jag kanerinra mig verkligen inte om någon extremt energisnål teknik. Snarare är det såatt praktiskt taget all nyproduktion sker eller bör ske på sådant sätt att dekrav på energihushållning som ställs för direktverkande el uppfylls. Någonspärr för elvärmen finns det inte, såvida inte regeringen har fattat någotbeslut som jag inte känner till. Det är mycket angeläget att energiministernger besked på den punkten här . Svaret på dessa två frågor är avgörande för huruvida detfinns anledning att fortsätta dagens debatt om elsystemets köldkänslighet ellerom vi kan förvänta oss en förändring därvidlag. Jag vill avslutningsvis bara påminna energiministern omett uttalande som hon gjorde i en debatt vi då hade om hurvi effektivare skulle använda vår elenergi. Energiministern sade då: "Vi har frånsocialdemokratisk sida gång på gång krävt en rad olikaåtgärder för en skärpt elpolitik, för att kunna reservera elen för de mesteffektiva användningsområdena och kunna använda den för att minskavårt oljeberoende utan att binda oss för kärnkraften . Vi harkrävt åtgärder i den riktningen. Det gäller sådant som en effektivisering avkommunernas planering, skärpta regler när det gäller elanvändningen föruppvärmning osv." Jag slutar här och avvaktar svaren innan jagfortsätter debatten. Jag konstaterar inledningsvis att och jag numera harprecis samma uppfattning beträffande behovet av extra prishöjningar på el föratt åstadkomma en riktig elanvändning. Vi har tidigare förgäves försökt fåcentern att förstå att det går att klara en riktig elanvändning ochhushållningspolitik utan en onormal elprissättning, men har hittillskrävt prishöjningar. Jag utgår ifrån att det efter de uttalanden som IvarFranzén nu har gjort kommer att vara slut med dessa krav från sida,och det välkomnar jag. Såtill frågan om hur vi skall bete oss för att på ett riktigt sätt kunna användaoss av el och förbereda kärnkraftsavvecklingen. Jagvill då till att börja med påminna om att i de beslut som fattadeefter folkomröstningen och i det alternativ som linje 2 företrädde låg att viutöver kärnkraftsavvecklingen också skulle klara att snabbt få fram enoljeersättning. Det var fullständigt grundläggande för linje 2 och sedermeraockså för riksdagsbeslutet, eftersom linje 2 ju var det alternativ som samladeflest röster i folkomröstningen, att vi skulle använda oss av den godatillgången på billig och säker el för att ersättabehovet av olja och kol. Det var nödvändigt såväl av ekonomiska skäl som avmiljöskäl att snabbt minska oljeanvändningen och att göra kolbehovet så litetsom möjligt. Att ersätta behovet av olja och kol var dessutom nödvändigt föratt få en tryggare energiförsörjning i . Ibotten på det resonemanget låg att elen både nu och i första handskall förbehållas de s. k. elspecifika områdena, dvs. de områden där el integår att ersätta med annat. Dit räknar vi framför allt industrins behov, men detgäller också trafikområdet och förbrukningen av hushållsel. Underövergångsperioden skall den el som därutöver finns användas för att ersättaolja och kol, och detta skall då ske i omställningsbara och flexibla system, därförbrukningen av el senare kan minskas genom hushållning eller med nyvärmeteknik. Dettaär den strategi som kännetecknar dagens politik och som ligger till grund förden proposition som regeringen förelade . Jagvill erinra om att utan den nu mycket omfattande elanvändningen föruppvärmningsändamål skulle vårt oljeberoende och vårt behov av kol varaväsentligt mycket större. Den väg vi valt kan synas vara en omväg -jag harförstått att det är ett pedagogiskt problem att förklara hur det kan komma sigatt man skall börja med att använda kärnkraftsel för att därefter avveckla den- men motivet är att vi kan göra sådana oerhörda vinster, både ekonomiskt ochmiljömässigt, genom att minska vårt behov av olja och kol. Bland de största framgångarvi kan redovisa i propositionen är att vi med de senaste årens politik, variingår en medveten elanvändning, har kunnat minska behovet av olja ochatt behovet av kol uppgår till mellan en tredjedel och hälften av vad mannyligen räknade med. Det är mycket väsentliga resultat, som icke skulle hakunnat nås om vi inte på det sätt som linje 2 föreslog och som ocksåhar beslutat om använder oss av den kärnkraftsel vi har tillgång till.Den användningen sker naturligtvis hela tiden med beaktande av de ytterligt stränga säkerhetskravvi ställer. När det gäller frågan om reglerna för att utnyttja el föruppvärmning så har vi nu de regler som fastställdes efter folkomröstningen.Sanningen är att praktiskt taget all nyproduktion klarar de strängareregler för att få använda direktverkande el som då fastställdes. Det är mycketvanligt att man använder el i nyproduktionen, antingen därför att man klararkraven för att få installera direktverkande el eller därför att el används iflexibla omställningsbara system. Men vad som har tillkommit och som framförallt står för den stora omfattningen är el som används i avkopplingsbaraelpannor, i fjärrvärmesystemen, i andra kollektiva system och i värmepumparna. ställde en fråga till mig om vad det är förnya regler som skall gälla för att man skall få använda sig av el föruppvärmning. Jag förstår att ställde den frågan i pedagogisktsyfte, eftersom jag svarade på samma fråga vid den överläggning mednäringsutskottet som jag hade efter det att propositionen hade lagtsfram och då var närvarande. Därför skall jag gärna för denoffentlighet som här åtminstone formellt finns representerad upprepa det svarjag då gav. Vi anser att man behöver skärpa reglerna förenergihushållning i allmänhet och elanvändning i synnerhet. Vi har inte i detunderlagsmaterial som av ansvariga myndigheter och remissinstanser harpresenterats inför propositionsarbetet funnit några metoder som ärtillräckligt bra som mått för detta. Därför har vi också gett utredningen om eloch inhemska bränslen i uppgift att med förtur behandla den frågan och i endelrapport, som kommer senast , redovisa förslag till sådanaregler. På grundval av de förslagen kommer vi möjligt att precisera osspå den punkten. Detta finns i själva verket också beskrivet i propositionen,men det kan ju vara bra att ställer denna retoriska fråga ipedagogiskt syfte, så att vi i detta sammanhang får klargöra hur det förhållersig. När det gäller är det på det sättet att sålänge som regeringen inte haft möjlighet att granska vare sig säkerhetsfrågornapå grundval av säkerhetsmyndigheternas bedömning eller den företagsekonomiskafrågan på grundval av en direkt ansökan från så kan jag inte i någondel kommentera de frågorna. 4IVAR (): Låt mig göra ytterligare en liten kommentartill detta om prishöjningarna på el. Jag kan inte tänka mig att energiministernhar undgått att notera hur jag och gång efter annan har pläderat föroch redovisat hur en mer effektiv energianvändning och framför allt en effektivanvändning av el skulle resultera i ett lägre elpris . Att man somstyrning i något fall kan ha fördel av en prissättning som är mer anknuten tillde faktiska kostnaderna än vad de realisationspriser är som vi har berorpå de låsningar som vi skapar genom det sätt på vilket vi till stor delanvänder elen. Något som också bör upprepas - jag kan inte tänka migannat än att energiministern måste ha stött på det gång efter annan - är attdubbelinvesteringar förekommer. Även om elen i vissa situationer - jagförnekar inte att så kan vara fallet - användsväldigt ekonomiskt, finns det otaliga exempel på dubbelinvesteringar somgör att vi åderlåter värmeabonnenternas plån-. böcker två gånger om. Densnabba övergången från olja är positiv. Vi har precis samma uppfattning på denpunkten. Vi bör alltså ersätta oljan. Låt oss ändå försöka sätta dessa saker påsin plats. Oljeförbrukningen har minskat, från ungefär 30 miljoner m-* tillungefär 17 miljoner m-'. Oljeförbrukningen har således minskat med ungefär 13miljoner m-*. Därav kan maximalt 3 miljoner m-* tillskrivas den ökadeanvändningen av el för uppvärmning. framställs det hela så, att dettaskulle vara det helt dominerande och avgörande när det gäller oljeersättningen.Så är det definitivt inte. Det är framför allt en effektivare energianvändningoch en ökad användning av inhemska bränslen . som är avgörande i dettasammanhang. Detpedagogiska problemet när det gäller att "utveckla för att avveckla"kommer nog att vara evigt. Vi kommer inte att lösa det problemet heller.Jag är helt övertygad därom. Men står vi inför problemet - det är därför somjag tog upp frågan om - att vi direkt kan se hur en investering ibiobränsle kan ersättas med samma, eller med bättre, effekt än en investeringsom ännu inte är definitivt. beslutad och som innebär ytterligare utveckling avkärnkraften. Det är det som min fråga handlar om. Det behövs inte någrasäkerhetsstudier, och ingenting annat heller, för att energiministern skallkunna svara på den frågan. Det är ett rättmätigt krav att energiministernsvarar på den frågan. Jag kräver inte att energiministern utan vidare skallsäga att de siffror som jag här nämnt är helt riktiga. Men om det skulle visasig att den analys som jag har gjort är riktig, skulle energiministern ändåvara beredd att medverka till att får nya ånggeneratorer och därmedmedvetet medverka till att förlänga avvecklingen av kärnkraften och attförsvåra denna? Vad jag vill ha är ett principsvar på den frågan. Det skullevara mycket välgörande för debatten. Vadgäller enbart elvärmen tolkar jag energiministerns svar så, att vi tyvärr fårvänta ytterligare innan vi får den skärpning som hade varit på sinplats redan för något, eller kanske t. o. m. ett par, år sedan. Från centernssida har vi regelbundet motionerat om en sådan skärpning, men våra motioner haralltid avslagits. Överläggningen var härmedavslutad. 4§ Föredrogs men bordlades åter Konstitutionsutskottetsbetänkanden /85:22 och 24-26 betänkande 1984/85:10Skatteutskottets betänkanden /85:27, 29 och 31 Justitieutskottetsbetänkande /85:14 betänkande 1984/85:12 Trafikutskottetsbetänkanden /85:8-10 betänkande 1984/85:16 5 §Anmäldes och bordlades Proposition 1984/85:128Förslag till lag om ändring i lagen (1942:350) om fornminnen 6 §Anmäldes och bordlades Förslag 1984/85:22 Fullmäktiges i förslagom ändring i lagen (1982:1158) om samt komplettering avanslagsframställning för /86 7 § Meddelande ominterpellationer Meddelades att följandeinterpellationer framställts 1984/85:103av () till industriministern om tillgången på skogsråvara iNorr- och : Ett krig om den knappa tillgången på skogsråvarahar brutit ut i Norr- och . Insatserna i dessa"krigshandlingar" är mycket höga, eftersom det i slutet avoperationerna avgörs vilka skogsindustrier som har möjligheter att överleva iframtiden. Stridshandlingarnastartade med att statliga backade ur den gemensamma uppköps- ochförhandlingsorganisationen som företaget ägt tillsammans med MoDo, SCA ochBowater. Berörda av det därpå följande kriget om råvaran är dock inte baradessa stora skogsföretag utan alla träförädlande företag. Stora som små kännerverkningarna av det. Särskilt illa klämda blir de mindre s. k. köpsågverken,som är etablerade i och inland med en mera lokaltanpassad råvaruförsörjning. Dessa köpsågverk, utan egen skog, är av störstabetydelse för sysselsättningen i de områden där de är etablerade, de har nurimliga ekonomiska förutsättningar för att leva vidare men de saknarnaturligtvis resurser och ekonomisk uthållighet för att delta i ett priskrigsom ofelbart slår ut de mindre enheterna. Sårbarheten hos de mindre företagenär också särskilt stor i dagens läge med vikande efterfrågan och fallandepriser på sågade trävaror. Dethela har sin upprinnelse i att statliga inte längre vill vara med på detgemensamma uppköpsavtalet efter att domänverket dragit ned sina leveranser ochföretaget därmed måste öka sin virkesförsörjning från den privata marknaden.ASSI:s stora virkesbehov hör också samman med den stora kapacitetsutbyggnad somASSI kunnat göra genom det ägartillskott på ca som statentillskjutit. Med utgångspunkt ilänsprogram 1980 ser tillgången på skogsråvara i Norrbottenut på följande sätt: milj m-* f ub Utöver dessa volymer kan detmöjligen gå att öka uttaget klena träd och toppar samt ökad gallring med 0,5miljoner m f ub, en stor andel av denna kvantitet som löv. Mot dessa siffror skall sedan ställas industrins behov iBD län, och som illustration till den kapacitetsutbyggnad som skett tar jagockså med siffror: Industrins totala behov av timmer milj m-* f ub Industrinstotala behov av barrmassa (inhemsk) " Industrinstotala behov av lövmassa Av lövmassan går 0,2-0,3 till MoDo i . har sålundabehovet av timmer till industrin ökat med 150 000 m f ub samt med ca 1 miljonm-* f ub barrmassaved. Koncessioner har också beviljats för denna ökning,trots att det långsiktigt varit en brist på både timmer ochbarrmassaved. Det går naturligtvis att göra vissa varianter på dessa siffror.Således finns det i massasortimentet 380 000 m f ub virke som kan sågas som"timmer". Bristen på sågtimmer, inhemskt, skulle då varahögst 740 000 m f ub och minst 360 000 m' f ub. Om man räknar med att"timret" i massaveden ligger kvar i massavedshö-gen blir dåunderskottet i inhemsk barrmassaved: 3,51 1,94 0,20 0,46. Industrinsbehov milj m- f ub Klenved av 500 000 m' f ub Flis ochspän på 1 160 000 m' f ub Brist att täckas in/import 0,910 Ökas uttaget av timmer från 1,16miljoner m f ub till 1,54 miljoner blir bristen av barrmassaved ännu störreeller 1,15 miljoner m f ub vid kapacitetsgrad av befintlig industri. När man bedömer virkesåtgång i befintlig industri ijämförelse med tillgång på råvara kan man inte ensidigt stanna vid t. ex.länsgränser. Situationen i berör naturligtvis i största utsträckningVästerbotten och också i mindre utsträckning . I råder en förhållandevis god balans mellanbehov av råvara till skogsindustrin och råvarutillgång. Beträffande tillgångenpå sågtimmer, som till betydande del förädlas i inlandet, är balanssituationeni stort sett tillfredsställande. Skall emellertid det kompletterandeindustribehovet av skogsråvara i exempelvis fyllas genom att ASSIpriskrigar om råvaran i , kommer detta att ha en förödande inverkanpå de mindre sågverken i inlandet och därmed också på sysselsättningsläget. De problemsom jag skissartat berört i denna interpellation är mycket allvarligaoch måste på något sätt tacklas innan hela situationen går över i en direktkris. Situationen är utomordentligt allvarlig för skogsindustrin i sin helhetmen särskilt hotande är den för köpsågverken i och Västerbotten.Köpsågverkens betydelse visas bl. a. i det förhållandet att i Västerbottensvarar dessa för en förädlingsdel på och i för dryga avsågade trävaror. Största antalet köpsågverk är lokaliserade till desysselsättningssvaga delarna i de båda länens inland. Stora stormfällningar i Nordfinland och hargjort att virkestillgången tillfälligtvis varit rätt god , mendenna tillfälliga extra resurs är nu förbrukad och fr. o.m. den kommandevirkessäsongen blir råvarubristen akut. har f. n. stora ekonomiska resurser uppbyggda genomden billiga kapitalförsörjning till investeringarna som statens ägarbidragutgör - investeringar som på ett drastiskt sätt ökat deras industrikapacitetoch därmed också det direkta behovet av skogsråvara. har tydligen självinsett gapet mellan kapacitet och tillgång på skogsråvara och bygger f. n. uppför en offensiv på inköpssidan.