prot · G809134 · 1984-12-31 00:00:00 — Det kan gälla utformningen avstatsbidrag, riktlinjer för hälso- och sjukvården, fördelningen avfinansieringsansvaret mellan den boende och kommuner och landsting, osv. Det är mot denna bakgrund olyckligt att inte fårmöjlighet att vid ett och samma tillfälle diskutera och ta ställning till ensådan politik. kommer frågorna upp styckevis och delt, har vi att taställning till regeringens förslag i budgetpropositionen beträffandestatsbidrag till den sociala hemhjälpen m, m. kommer riksdagenatt få behandla en proposition om de äldres boende. under vårriksdagenskall också ta ställning till riktlinjerna för hälso- och sjukvården,vilket bl, a, berör långvården, och har aviserats en propositionbeträffande differentierade vårdavgifter m, m. Det hade varit i högsta gradönskvärt att regeringen kunnat samla sig till en sammanhållen politik för deäldres omsorg och boende. har justerat ettyttrande till bostadsutskottet med anledning av propositionen om de äldresboende. Där har utskottet enhälligt förordat att den boendeform somålderdomshemmen representerar skall finnas kvar också i framtiden.Konkret betyder det att statliga bostadslån skall kunna användas för att manskall kunna bygga om ålderdomshem men ändå låta dem förbli sådana att demöjliggör ett boende med dygnet-runt-omsorg. Vi behöver nämligen en boendeformmellan de nuvarande servicehusen och långvården. Annars är risken att alltförmånga äldre hamnar på just långvården. Med denna enighet som grund hade vi också bort kunna bliöverens om den fråga som är aktuell, nämligen statsbidragen till densociala . är det så, att kommunerna inte fårstatsbidrag för den personal i den sociala som har sitt arbeteförlagt till ett ålderdomshem. Om vi nu är överens om att denna boendeform börfinnas kvar men successivt omvandlas till ett eget boende, blir det mycketegendomligt att i fråga om statsbidragen särbehandla personalen som arbetardär. Jag tror att om vi hade behandlat dessa frågor , hadeförutsättningarna att bli överens också på denna punkt varit stora. Jag hoppasatt majoriteten nu kan inse detta och att vi förenar oss i ett bifall tillreservation nr 2, Det innebär inte ökade kostnader för staten, men en riktigareprincip för fördelningen av statsbidragen. Ett viktigt komplement till enomsorg och sjukvård som sker på de äldres villkor är att de anhöriga gesmöjlighet att hjälpa och bistå. För detta behövs en rätt till ledighet för vårdav anhörig. Ett sådant förslag har legat som utredningsbetänkandei . Regeringen bör utan dröjsmål lägga fram det för . Jag yrkardärför bifall till reservation nr 7, I det nu aktuella betänkandet behandlas också statsbidragentill färdtjänst och till särskolan. På dessa båda punkter har moderatasamlingspartiet yrkat Omsorg om äldre och handikappade Omsorg om äldre och handikappade på väsentliga neddragningar av statsbidragen. Frånfolkpartiets sida kan vi inte biträda dessa besparingsförslag. Motivet förbesparingsförslagen är enligt det statsfinansiella läget. Det måstebetyda att man inte heller anser att det finns det ekonomiska utrymme hoslandsting och kommuner som skulle behövas för att ett bortfall av statsbidragskall kunna kompenseras. I så fall skulle nämligen den totala omslutningen avden offentliga verksamheten bli oförändrad. utgår ifrån att det ärannan verksamhet som får maka på sig. Det naturliga vore att lägga denna besparing på degenerella statsbidragen till kommunerna. Att föreslå neddragning avstatsbidragen till färdtjänst och särskolan kan rimligen inte uppfattas påannat sätt än som en signal till besparingpå just dessa områden. Om man villundvika det, måste en ändring av statsbidraget föregås av överläggningar mellanstaten och landstingen/ kommunerna, i vilka man träffar överenskommelse om attett totalt lägre statsbidrag inte får denna effekt. Den uppläggning sommoderaterna här har valt skulle otvivelaktigt komma att gå ut just överbiståndet till äldre och handikappade, dvs. de svagaste grupperna i vårtsamhälle. En sådan besparingspolitik kan inte ge sitt stöd. Det ärden omvända uppläggningen vi vill ge en sanering av statens affärer: dvs. attlåta besparingarna bäras av de breda starkare grupperna, medan vi vill kupahanden över de redan svaga och utsatta. Jag yrkar avslag på de reservationer som jagnu har berört, bifall till reservationerna 2 och 7 och i övrigt till utskottetshemställan. 115BLENDA LITTMARCK (m): Det är alldeles riktigt att vi behandlar ettav de viktigaste ärendena från socialutskottet just . Men jag skall ändåförsöka fatta mig ganska kort. Från moderat sida har vi år väckt motioner somhar syftat till respekt för de äldre, hänsynstagande till deras behov, ett bramycket större engagemang - och jag är glad över att har följtefter. Vi har från moderat sida avgivit några reservationer. Denförsta gäller utbildning av hemvårdspersonal. Allt fler skall ju , med denmoderna åldringsvården, stanna hemma allt längre. Då behövs det en ordentlignyutbildning, som är anpassad till de betydligt större krav som kommer attställas. Vi behöver en attitydförändring. Det kan inte hjälpas att det saknasen del förståelse för de äldre och deras rätt att bestämma över sig själva ochöver sitt hem. Jag har läst en utredning. Hemservice, författad av entidigare ledamot av , . Hon hör nog till dem somhar den allra största erfarenheten på det här området, och hon var med om attskapa den öppna åldringsvården . Hon har sett efter hur det går tillnu - och hur det kan gå till. har givit ut en rekommendation, där mansäger att all hemtjänst skall förenas med aktivering. Det betyder att här stårnu unga flickor, som är ute på hemtjänst , och gläds åt att seen gammal dam dammsuga därför att hon skall aktiveras. också attnågon säger: "Det är bättre att jag dammar överdelen på tavlan, så får dudamma nederdelen av ramen, eftersom du skall aktiveras." I utbildningen måste man t. ex. lära sig att iaktta enkommande senilde-mens. Man skall kunna se när en människa måste komma tilldoktorn. Och det är en hel massa annat som måste tas in i utbildningen, om denhär utbyggda i kombination med hemsjukvården skall få den effektsom vi alla hoppas att den skall få. Den andra reservationen, som gäller statsbidrag tillålderdomshem, har redan talat om, så den behöver jag intevidare kommentera. Reservation nr 3 gäller den enskildes ställning inomäldreomsorgen. Det är egentligen ganska märkligt, herr talman, att det skallbehövas en särskild påminnelse om den saken. Det är här fråga om en stor gruppmyndiga människor. Men enligt Spris undersökning visadedet sig att den ena människan efter den andra blev flyttad från en institutiontill en annan utan att vara tillfrågad och utan att vara förvarnad. Vi vetockså att många av dessa människor försöker få igenom vad de önskar på deninstitution där de hamnar. De som har övertaget är de anställda.Personalen som är på institutionen i fråga har MBL atttillgå i varje fråga, medan de som bor på institutionen egentligen nästan aldrigkan göra sig hörda. Även i detta avseende har aktiveringsflugan gjort siggällande. Aktiveringen kan ibland vara helt befängd. På ett ålderdomshem som jag mycket väl kan namnge, men detär kanske onödigt, lät man tills alldeles de äldre få kaffe och ensmörgås på sängen kl, 8 . fick de en större frukost.Men sedan har man bestämt att folk skall aktiveras. Då gör man så, att mandukar fram kaffe och smörgås i korridoren. Därefter får alla gå och hämta vadde skall ha. Där kommer människor i gamla pyjamas, på vilka man kan se spår avinkontinens. En del har gamla morgonrockar eller bara underkläderna på sig.Patienterna får således själva hämta sitt kaffe. Sedan får de gå till sitt rumskvalpande med sitt kaffe - allt i den heliga aktiveringens namn! Jag skullekunna förlänga debatten ännu mera - det finns enormt många exempel att anföra -men jag skall inte göra det. Jag vill bara framhålla att det är viktigt attbifall yrkas till reservation nr 3, där vi reservanter tar fasta på detta medden enskildes ställning inom äldreomsorgen, Reservafion nr 4 gäller behovet av god akutsjukvård. Engod hemsjukvård kräver nämligen enligt vår bestämda uppfattning en godakutsjukvård, alltså på sjukhus - det må vara länsdelssjukhus, länssjukhuseller annat sjukhus. Man måste snabbt kunna lämna hemsjukvården för att sedanockså snabbt kunna återgå till denna. Vi tror dock att den nya äldreomsorgenmed hemsjukvård och hemtjänst kommer att ställa ännu större anspråk påakutsjukvården . Vidare anser vi att det är ociviliserat att väntetidernapå operation är så långa. Människor får gå och ha värk i höfter ellerknän utan att få någon hjälp. Jag tror inte att de nya pensionärerna, herrtalman, kommer att finna sig i att det är så långa väntetider. Inte hellerkommer de att finna sig i Omsorg om äldre och handikappade Omsorg om äldre och handikappade den sorts behandling som många människor så länge fåttnöja sig med. Vi anser också att vården borde kompletteras medfristående vårdalternativ. Vi menar att kommuner och landsfing faktiskt skallåläggas att pröva om verksamheten kan bedrivas bättre och effektivare av någonannan.huvudman. Vi tror att vi därigenom skulle få de många små institutionersom behövs, där vården och servicen kan bli både billigare och personligare, kritiserade våra båda motioner som handlar dels om bidragen tillfärdtjänsten, dels om bidragen till särskolan. Men, herr talman, det ärjustaten som har dålig ekonomi. Kommunerna har god ekonomi. Det är den främstaståndpunkten i detta sammanhang. Kommunerna har råd att göra något åt det här.Dessutom är t, ex, färdtjänstbidraget ett stimulansbidrag, och så har detvarit i tillräckligt för att den här verksamheten skall anses varaklart förankrad ute i kommunerna. Någon risk att bli utan bidrag för den sombehöver sådant anses således inte föreligga. Vi anser att särskolan börbekostas av landstingen, utan statsbidrag. Den verksamheten skall inte, enligtvår uppfattning, vara beroende av särskilt specialdestinerat bidrag. Det ärdärför som vi med fullt förtroende överlåter frågor som gäller dessa två mycketstora och viktiga verksamhetsområdena på resp, kommun. Jag yrkarbifall till reservationerna 1,2,3,4,5,9 och 11 samt i övrigt till utskottetshemställan. 116ROSA ÖSTH (c): Det är en angelägen uppgift att tillse attvåra äldre och handikappade kan erbjudas en god omsorg. Eftersom det också ären ekonomiskt tung uppgift behövs en långsiktig och noggrann planering, för attinte kvaliteten i omsorgen skall gå förlorad. Eftersom det inte är fråga omnågon homogen grupp, behövs det en mångsidig verksamhet. Utgångspunkten måstei all omsorgsverksamhet vara att det är den enskilde själv som skall väljaboendeform och hjälpinsats. Äldre- och handikappomsorg behöver inte betyda - det är vialla numera överens om - att man tas om hand för institutionsvård. Nej, mycketofta betyder sådan omsorg numera att man fortsätter att bo kvar i det egnahemmet, men med stöd av olika slag, i form av hemhjälp, färdtjänst, sjukvårdosv. kan en anhörigs hjälp vara det allra lämpligaste alternativet. Detkan ge en alldeles speciell trygghet, det är praktiskt och det är dessutom församhället en billig omsorgsform. Men det får naturligtvis inte innebära att vigår tillbaks till det gamla hemmadottersystemet. Tyvärr har anhörigvårdaren inte alls den trygghet i sin situation som hon eller han har rätt till. Som påpekas i motion nr 1778 av (c) ger inteanhörigvård lagstadgad rätt till tjänstledighet från förvärvsarbete. Det ärnaturligtvis mycket otillfredsställande. Inte minst kan det påverka relationenvårdare-vårdtagare på ett negativt sätt. Vårdaren oroas av ovissheten omframtida arbetsmöjlighet, och den äldre eller handikappade kan uppleva att hanär en belastning långt mer än vad som skulle behöva vara nödvändigt. Anhörigvårdarenborde också ha en självklar rätt till utbildning, information och, inte minst,avbytare. Flera kommuner har på ett förtjänstfullt sätt ställt upp i det härsammanhanget, men några allmänna riktlinjer finns inte, föreslog i sitt betänkande en radåtgärder som skulle förbättra anhörigvårdarens situation. Det har gått långtid , men någon åtgärd från regeringens sida har vi ännu inte sett,och inte heller har någon proposition aviserats. Utskottsmajoriteten avvisarmotionen med hänvisning till att betänkandet fortfarande bereds inom regeringskansliet.Eftersom det inte förefaller som om frågan har någon hög prioritet inomregeringskansliet, anser vi från att ett uttalande från i dagär synnerligen påkallat. Jag yrkardärför bifall till reservation nr 7, För många fungerar inte boendet i den egna, gamla bostadensom man önskar, utan man söker sig till andra boendeformer. Anledningen kanvara att man vill bo mer centralt, att man söker mer av gemenskap med andramänniskor eller att man vill känna större trygghet dygnet runt, I många fall ärdagens moderna svaret på önskemålen. Men fortfarande efterfrågarmånga äldre den boendeform som våra, så i dagligt tal kallade, ålderdomshemrepresenterar. Att just denna form, som är en kombination av egen bostadoch vissa kollektiva utrymmen, behövs och är lämplig har varit helt enigom och uttalat sig för . Så sent som när beslutet om nyaregler för statsbidrag till social hemhjälp togs begärde , påsocialutskottets förslag, att regeringen skyndsamt skulle redovisa sinaöverväganden beträffande ålderdomshemmens finansiering, i syfte att minska denekonomiska styrningen av den kommunala äldreomsorgen. Någon sådan redovisninghar vi inte sett, I stället har socialministern talat om att han inte har föravsikt att medverka till något statsbidrag fill ålderdomshemmen. Även om nuvarande bidragssystem är mindre styrande än detförra, är det fortfarande långt ifrån neutralt. Med tanke på den ansträngdaekonomi många kommuner har finns det därför risk för att antalet platser iålderdomshem minskar så kraftigt att alternativet för dem som behöver mer vårdän vad som är normalt i är långvården. är det tyvärr ettfaktum på flera håll. Den här frågan har tagits upp i en centermotion av EllaJohnsson m, fl, Det är inte av snålhet eller missunnsamhet som vi från centerndriver den här frågan utan tvärtom av omtanke om de äldre. Vi vill kunnaerbjuda den mest ändamålsenliga boendeformen för varje individ och för varjevårdbehov. Jag yrkar därför bifall till reservation nr 2, Jag vill också ta upp den fråga som aktualiserats icentermotion nr 2306 av m,fl,, och som gäller äldre invandrare.Vi kommer i att få en allt större grupp äldre invandrare. Det beräknasatt vi kommer att ha ca 125 000 utrikes födda personer över 65år. Det ställer extra stora krav på såväl sjukvården som den kommunalaäldreomsorgen. För att invandrarna skall kunna få den vård som uppfyller allaställda kvalitetskrav, behövs det dels generella, dels invandrarpolitiskaåtgärder. Det behövs bättre språkkunskap hos personalen, och det behövs större Omsorg om äldre och handikappade 9 protokoll 1984/85:133-134 Omsorg om äldre och handikappade kunskap om invandrarnas bakgrund. Behovet av tvåspråkigpersonal blir speciellt uttalat när det gäller de äldre invandrarna, eftersomde kunskaper i svenska som förvärvas sent i livet ofta faller bort. Att det härverkligen är ett problem har kommit fram vid en pilotstudie som invandrarverketutfört. En förutsättning för att huvudmännen skall kunna göra engod planering på det här området är att det finns en bra och rättvisandestatistik att utgå från. Det finns det inte . Den generella statistikenskiljer endast på utländska medborgare och svenska. Flertalet av invandrarna iden aktuella åldersgruppen är svenska medborgare som alltså inte blirredovisade som invandrare. Därför krävs det en bearbetning av befintligstatistik för att man skall kunna få fram antalet äldre i olika språkgrupper.Med stöd av vad jag här har sagt yrkar jag bifall till reservafion nr 6. Avslutningsvis vill jag säga att om man menar allvar medmålsättningen att äldre och handikappade så länge som de själva önskar och somdet över huvud taget är möjligt skall kunna bo kvar i den egna bostaden är detnaturligtvis helt oacceptabelt att så som föreslår drastiskt minskapä statsbidragen fill färdtjänsten. En neddragning av färdtjänsten, som detutan tvivel skulle leda fram till på flera håll, skulle dessutom bidra tilllösningar som är mer kostnadskrävande för samhället. Samma sak gäller också förbidraget till särskolan. Jag yrkar bifall tillreservation 2, 6 och 7och i övrigt till utskottets hemställan. 117INGA (vpk): Handikappolitiken berör i djupaste mening frågornaom demokrati och solidaritet - om varje människas rätt att kunna delta isamhällslivet och också om samhällets skyldighet att utgöra garant för detta. Det finns vissa mindre handikappgrupper som, just därföratt de består av relativt få individer, ofta kommer i skymundan när frågorna omhandikappades villkor behandlas. Vi är så vana att förknippa begreppet handikapp medrörelsehinder samt syn- och hörselskador att vi lätt glömmer att det ocksåfinns andra handikapp. Vissa handikapp är också särskilt lätta att glömma,därför att de inte syns och därför att det är svårt att inse vad de innebär.Exempel på sådana grupper är blödarsjuka, njursjuka, mag- och tarmsjuka,stomiopererade samt personer med epilepsi eller cystisk fibros. Om just dessamindre handikappgrupper måste kunskaperna vidgas, och deras förhållanden måstekartläggas. Utskottet skriver också att just en kartläggning av dessa grupperär angelägen. Vad som har hänt sedan förra gången en liknande motion avvpk behandlades är att nu i en s. k. pilotstudie avser attbeskriva dessa små handikappgruppers problem med boende, fritid, arbete m.m.Pilotstudien skall dels öka kunskaper, dels ha ett rentinformationssyfte. Men en pilotstudie är en pilotstudie, dvs. Det betyder att den borde följas av en annan studie, en annanutredning. Vpk har iår just på grund av denna studie ingen reservafion i anslutning till Vi har bara följt upp motionen med ett särskilt yttrande för att fästauppmärksamheten på att det är viktigt att gå vidare med ytterligare utredning.Vpk förutsätter att både pilotstudien och den vidare uppföljningen av dennagörs i nära samarbete med berörda handikapporganisationer. Idetta betänkande behandlas också två socialdemokratiska motioner, som vpk harföljt upp med reservationer. De rör färdtjänst och hemtjänst. I motion 1764 avIngvar och vill motionärerna utjämna de stora ekonomiskaskillnaderna i kommunernas taxesättning beträffande färdtjänst och hemtjänst.Jag tycker att denna motion är riktig och förtjänar stöd. Åtgärder måste vidtasför att uppnå en hög och jämn servicenivå inom färdtjänst och hemtjänst i helalandet. Största möjliga ekonomiska jämHkhet bör råda mellan handikappade ochandra. Taxesättningen borde vara Hka hög och inte som olika hög beroende påi vilken kommun man råkar bo. Inom både färdtjänsten och ärskillnaderna mellan olika kommuner orimligt stora. Utskottetavstyker dessa motionsyrkanden med hänvisning dels till den kommunalasjälvstyrelsen, dels till en kartläggning som håller påmed och som syftar till inte att få ner de enskilda handikappades kostnader förfärdtjänst eller hemtjänst utan bara att ge en bättre belysning av de enskildahandikappades kostnader. Närdet gäller kan taxan variera från O till , alltefter omsorgsnivå. Denna omsorg borde givetvis vara kostnadsfri för denenskilde, om vi menar allvar med att kunna erbjuda äldre människor vård ihemmet vid sjukdom och att bo kvar i vanliga bostäder . Omriksdagen menar allvar måste, anser jag, byggas ut bådekvantitativt och kvalitativt och göras kostnadsfri för den enskilde. Därförtycker jag att har ett ansvar att uttala detta. Att vackert tala omatt bo kvar hemma men att sedan individualisera hjälpen för att förverkligadetta, tycker jag haltar i trovärdighet. Med det yrkar jag bifall till vpk-reservationerna, nr 8 och 10, viddetta betänkande. Omsorgom äldre och handikappade 118 (): Jag vill börja med att yrka bifall till socialutskottets hemställan ibetänkande 1984/85:22 vad gäller anslag till omsorg om äldre. Jag yrkar ocksåmed en gång avslag på reservationerna som fogats till betänkandet. Vidare yrkarjag avslag på de motioner som väckts i anslutning till proposition 1984/85:100bil, 7 samt på de motioner som väckts under allmänna motionstiden i ämnetäldreomsorg. Frågorna på handikappområdet kommer att ta upp i sittanförande, 1983publicerade ett underlag för utbildningsplanering beträffandebl, a, omsorgen om äldre och handikappade. Där framhölls att de ökade krav somställs på hemhjälpspersonal medför ett behov av bättre utbildning. Där angesockså särskilt att det krävs att personalen känner till vilka oHka hjälpmedelsom finns och ser till att dessa används på rätt sätt. har föravsikt att utarbeta allmänna råd till kommunerna Omsorg om äldre och handikappade vad gäller hemhjälpspersonalens arbetsuppgifter, kompetensoch utbildning. Dessa allmänna råd skall utarbetas efter synpunkter somsocialstyrelsen inhämtat från kommunerna. räknar med att dessa allmänna råd skallvara klara , Men jag vill påpeka att redan nu utbildasvårdpersonalen inom i de flesta kommuner, I min hemortskommun fåringen vårdpersonal ordinarie tjänst inom hemservicen utan att ha genomgåttkommunens vårdutbildning. Utskottet understryker också enhälligt starktangelägenheten av att utbildningsfrågorna uppmärksammas i det fortsatta arbetetmed att utveckla och förnya den sociala hemhjälpen. Det krav som moderaternaställer i reservation 1, att regeringen skall ges till känna att det behövs enöversyn av utbildningen av hemtjänstpersonal, anser jag och utskottetsmajoritet redan vara tillgodosett, varför jag yrkar avslag på reservationen. Utskottet har tidigare behandlat frågan om de äldreslevnads- och boendeförhållanden, senast i betänkande nr 14,Utskottet, som var enigt, påtalade det angelägna i att omsorgen om äldremänniskor anpassas till individuella behov och värdet av en väl utveckladsamverkan mellan berörda huvudmän, så att en individuell prövning av insatserverkligen kan göras. Vägledande bör vara att de äldre själva skall få bestämmahur de vill leva och bo - och vilken hjälp de vill ha av samhället. Utskottet konstaterar nu att när det gäller inriktningenav äldreomsorgen råder det, som jag sade, en bred politisk enighet. Äldre skallfå möjlighet att leva och bo självständigt och ha en aktiv och meningsfulltillvaro. De som behöver stöd och hjälp skall få den service de behöver. Men menar vi allvar med att de äldre skall leva och bo påegna villkor skall vi inte konservera de gamla utslitna ålderdomshemmen, där degamla i bästa fall disponerar ett litet rum utan möjligheter att ta emot gästeroch bjuda dem på kaffe. De kanske inte har egen dusch, inte ens en egentoalett. Så vill i varje fall jag inte bo när jag blir så gammalatt jag inte klarar mig själv. Men jag är medveten om att det även i framtidenkommer att finnas åldringar som har stort behov av vård och tillsyn utan attför den delen behöva vårdas inom långtidssjukvården. Jag är också medveten omatt förändringarna och avvecklingen av ålderdomshemmen inte får ske för snabbt.Gamla som kanske vistats på ålderdomshem kan uppleva en flyttning tillservicehus väldigt jobbig. Därför har kommunerna också möjligheter att användastatsbidraget till social hemhjälp för att göra ålderdomshemmen så bra sommöjligt så länge de finns kvar. De flexibla lösningar som reservanterna efterlyser och somde vill ge regeringen till känna är tillgodosedda med vad som anförsutskottsbetänkandet. Jag yrkar återigen avslag på reservationerna 2, 3 och 4som behandlar likartade ämnen. Vad gäller reservation 5 vid mom, 6 i hemställan angåendefristående vårdalternativ vill jag bara referera till vad utskottet sade ibetänkandet 1983/84:1,Jag läser här ur betänkandet: "I vilka former och genom vilkenvårdhuvudman vård skall erbjudas måste emellertid avgöras av de för vårdenytterst ansvariga kommunala huvudmännen," Utskottet har inte ändrat sin bedömning från förra året.Jag yrkar avslag på reservation 5, Utskottet har tidigare vid ett flertal tillfällenbehandlat frågan om invandrarna och äldreomsorgen.