prot · G80917 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag tänker då iförsta hand på den utkomna boken , där några ekonomer har uttryckt sin uppfattning främst beträffande- eller i varje fall mest uppmärksammat - den svenska jordbruksprisregleringen.De lärde förespråkade ju som bekant ett slopande av jordbruksprisregleringenoch en mera abrupt avveckling av livsmedelssubventionerna. Konsekvenserna avdetta blir självfallet betydande. Jag har ingalunda anledning att förmena författarnaBohlin, Meyersson eller att ge uttryck för de uppfattningar som framförtsi boken. Jag vill dock på ett par punkter bestämt anmäla en annan och kritiskmening. För det första hade det från mina utgångspunkter varit ensjälvklarhet att författarna om än aldrig så kort hade berört anledningen tillatt vi fortfarande har den nu 50-åriga jordbruksprisregleringen. Somargumentationen nu förts mot denna reglering kommer hela regleringssystemetnärmast att framstå som ett fånigt påhitt som politiker av oengagemang ellerrent av lättja inte kommit sig för med att avskaffa- något som ligger långtifrån sanningen. Men det ligger ingen konflikt i att försvara den svenskajordbruksprisregleringen om man känner till motiven. Man kan samfidigt ha denuppfattningen att vi -i takt med att skyddet i våra umgängesländers jordbrukminskar - också deltar i en diskussion om en lämplig avreglering av svensktjordbruk. Med risk för att onödigt länge uppehålla migvid denna bok, vill jag ändå på ytterligare en punkt kritisera den. Den presenteradesmindre än innan livsmedelskommittén skulle lämna sittslutbetänkande. Debatten gagnas inte av sådana hypotetiska resonemang som finnsi denna bok. Enligt min mening skulle långt större värde fästas vid inlägg avmera realpolitisk karaktär. Det kan rimligen inte ha föresvävat författarna attderas bok, som den presenterades och den framfördes, skulleuppfattas som ett realistiskt inlägg i debatten om hur svensk jordbrukspolitikskall formuleras efter . Vår strävan till avreglering har på denna punkt kommitnågot i skuggan, men den skall för den skull absolut inte ifrågasättas utan äralltjämt en viktig del i moderata samlingspartiets arbete. På andra områden,såsom förvävs-lagstiftningens och jordlagstiftningens områden i övrigt, har visannerligen inte satt ljuset under skäppan. Moderata samlingspartiet har ett brett stöd för denståndpunkt vi har fört fram här i . Detta ges uttryck i motioner somhar väckts till vår partistämma, som f. ö. hålls i detta hus . Utanatt ha fått partistyrelsens tillstyrkan, kan jag ändå inte underlåta att nämnaatt förslag som kräver slopande av jordförvärvslagen, avskaffande avlantbruksnämnderna m. m. finns i de jordbrukspolifiska motioner som vår stämmahar att ta ställning till. Jag nämner detta enbart därför att det då och då görsgällande att vi beträffande avreglering driver en polifik av opportuna skäl somicke skulle gagna det svenska jordbruket. De motioner vi har att ta ställningfill på vår partistämma ger vältaligt stöd för att riksdagsgruppen isin strävan att modifiera dessa ståndpunkter sannerligen inte går för långt.Jag bedömer att vi är på rätt väg och har starkt stöd från svenskt jordbruk idessa frågor. Jag vill också ta upp ytterligare en frågasom har fått stor aktualitet, nämligen frågan om det framtidaskördeskadeskyddet. Det är nu skördeskadeutredningen lämnadeett förslag till komplettering av det gamla - i och för sig ganska dåliga -områdesskyddet. Regeringarna har haft olika sammansättning, menresultatet har för skördeskadeskyddets vidkommande blivit detsamma - ingentinghar gjorts. Det något paradoxala förhållandet denna höst har varit attenskilda företagare har tagit in mycket stora och goda skördar somandra brukare har drabbats av mycket stora skördeförluster. Med den struktursom skördeskadorna har just , har vårt skördeskadeskydd inte mycket atterbjuda. Jag förutsätter nu att improvisafioner också kommer att gede värst drabbade möjligheter till ekonomisk överlevnad - men detta är i såfall inte skördeskadeskyddets förtjänst. Jag hörde i en frågedebatt här i för ett pardagar sedan, att den typ av improvisation som är nödvändig med det nuvarandedåliga skördeskadeskyddet också har övervägts av jordbruksministern vid dettatillfälle. Jag vill tacka för det. Den komplettering som har diskuterats ärnödvändig, tills vi kommer fram till en bättre tingens ordning. Vi är heltöverens på den punkten. Något som har varit synnerligen illavarslande,, är den departementspromemoria som upprättades av en särskiltförordnad utredningsman. Denna promemoria innehöll som ett av sina merauppmärksammade drag att utredaren inte uteslöt att staten - om jag får uttryckamig så - skulle stjäla skördeskadeskyddets fonderade'medel, i storleksordningen600 milj. kr. Detta var sannerligen inget bra handtag till jordbruket utan enprodukt mer utformad för att ge möjlighet för staten att kallt ta sin hand frånskördeskadeskyddet. Redan vid utredningstillfället tog jagställning för - det fanns skäl som talade härför - att staten trots allt ävenfortsättningsvis skulle vara huvudman för skyddet. Den frågan kan naturligtvisdiskuteras, och så görs ju. Än mera viktigt än huvudmannaskapet är emellerfid,inte som utredningsmannen föreslog, att fonderade medel tas ifrån skyddet, utanatt skyddet - oavsett hur frågan om huvudmannaskapet löses - får den start somdet förtjänar. Det måste också ha den ekonomiska trygghet vid starten som defonderade medlen onekligen utgör. Detta är för moderata samlingspartietsställningstagande en utomordentligt viktig del. Inom vårt parti anser vi fortfarande att det låne- ochbidragssystem som skördeskadeutredningen framförde som ett komplement tillområdesskyddet äger sådana företräden att det kan stå på egna ben som ettsjälvständigt system. Höstens situation ger vältaligt uttryck för att detta ären viktig angelägenhet som trots en rad goda skördeår ändå måste få sin lösningmed det snaraste. Jag hoppas att jordbruksministern känner trycket från svenskt jordbruk så, att det faktiskt kommer någonting ut avdetta. Svenskt jordbruk behöver denna del av skyddet. Med hänvisning till den ärendeindelning somjag inledningsvis redogjorde för skall jag inte tala om de miljöpolitiskafrågorna. Dock vill jag gärna helt kort nämna att den inledningsvis gjordabeskrivningen av socialdemokratins strävanden för att få en god miljö nästangjorde att det framstod som om socialdemokratin ensam tidigt insåg att detmoderna industrisamhället var en stor miljöfara och slogs för denuppfattningen. Jag utgår ifrån, , att vi kan vara överens omatt när vi en gång i fiden övergick från naturahushållningens samhälle, då sågman från många partiers sida nästan varje fabriksbyggnad och varje rykandeskorsten som ett tecken på välstånd i . Och det innebar välstånd. Vi övergick från en annan typ av samhälle till ett industrisamhälle,och då innebar en rykande skorsten eller en fabriksanläggning där det tidigareinte legat någon anläggning tillgångar som gav sysselsättning och störremöjligheter för befolkningen. Dess värre insåg vi först - kanske alltförsent - att industrisamhällets intåg medfört negativa effekter. Det är dem vi nudiskuterar, och detta kommer säkert förnämligt att utveckla. Jagvill emellertid gärna ha gett denna bakgrund. Så som anslaget i jordbruksministernsanförande kom att utformas verkade det som om ni -redan från denförsta rykande skorstenen - varit motståndare, tidigt insett och varnat för attdet fanns en konflikt mellan dessa förhållanden och det välstånd somindustrisamhället trots allt har gett svenska folket. Jag hoppas faktiskt attdet inte var menat på det sättet. 48Andre vice talman (): Jag skall naturligtvis inte sitta som domaremellan i och jordbruksministern. I rättvisans namn fåremellertid sägas att nog upptäckte socialdemokraterna de här miljöproblementidigare än . Det är alldeles uppenbart. Låt mig, herr talman, med anledning av vadjordbruksministern sade om besvarandet av interpellafioner säga följande. Detkunde för kammarens ledamöter möjligtvis framstå så, att interpellanterna intevarit villiga att ta emot svaren här . Så är det förvisso inte. Att föraen interpellationsde-batt stämmer bara så illa med debattreglerna somgäller för den allmänpolitiska debatten. I så fall skulle man på talarlistan ha varit tvungen att föra upp sju centerpartister i följd, vilket andrapartier kanske inte hade funnit populärt. Dessutom skulle interpellanterna hafått nöja sig med två repliker. Det var inte med avsikten att man skulle få taemot svaren under tidsnöd som interpellationerna framställdes. Vi tog upp sakeni interpellafioner för att vi skulle få diskutera den och ha god tid till vårtförfogande. Jordbruksministerns allmänna beskrivning av miljöproblemenfinns det ingenting att säga om. En nyhet är möjligtvis att jordbruksministernnu såvitt jag kan påminna mig säger att det ligger en utmaningi att synkronisera ekonomi och miljö. Det har jag aldrig hörttidigare. Så lät det aldrig när jordbruksministern var i opposition ochanklagade mig för att jag inte ville göra någonting. Då var det aldrig fråga omhuruvida det fanns pengar. Det handlade alltid om en vilja. Jordbruksministernanklagade mig för ovilja. Jag är nu glad över att jordbruksministern har insettatt det finns ekonomiska aspekter på denna fråga. Man kan också dra motsattaslutsatser av jordbruksministerns exempel om sysselsättningen och skyddet av defjällnära skogarna. Man kan säga så här: Räddar man inte miljön finns det ingaförutsättningar för en ekonomi. Det här är kanske den stora frågan , herrjordbruksminister. Jag lyssnade med intresse på vad jordbruksministern sade,och jag har ingenting att invända mot de tio punkterna som jordbruksministernräknade upp. De verkar bra. Jag vill fråga var aktionsplanen för att förverkliga dethär är. Jag vill vidare veta var tidsplanen för att sätta i gång jobbet finns.Det är väl bra att ha tio budord att leva efter, men det är ännu bättre om manlever upp till vad som står i dem. Jordbruksministern nämnde inget om det. Försurningsfrågan har nått den punkt då det inte längreråder någon - i varje fall avgörande - oklarhet om vad som är orsaken. Det ärförbränningen av fossila bränslen som orsakar utsläpp av svavel, och dethandlar vidare om kväveoxider från egentligen all förbränning och särskilt densom äger rum i bilmotorer. Vi vet tillräckligt mycket om luftföroreningarnasförödande verkan för att kunna ta krafttag mot utsläppen. Professor , som kan kallas för försurningens väckarklocka, gjorde redan i slutet av1960-talet en förutsägelse om vad försurningen skulle leda till. Han varnadeför döda sjöar, markskador, sämre tillväxt, död skog, hälsorisker, rostskadorsamt vittrande byggnadsmaterial och fornminnen. Han drog sina slutsatser frånett interna-fionellt nätverk av stationer som registrerade nederbördens ochluftens kemiska sammansättning. Han drog också slutsatser från ryska undersökningarom att även och östra skulle drabbas. kan vi se alla de skador som professor . Han hade bara fel på en punkt: Skogsdöden kom änvad han förutsåg. Felbedömningen berodde på att han trodde att marken förstmåste försuras för att skogen skall skadas. Men marken har inte den primära betydelsen. I stället ärdet oxidanter i luftföroreningarna som bryter ned barrens klorofyll. Detta ärpå gott och ont. Skadorna kommer tidigare, men kan reningsåtgärder gesnabbare resultat. Det gäller att ta vara vi har. varnar professor ånyo. Han säger att det inom femår kommer att finnas kemiska öknar med död skog - fläckvis i södra ochmellersta . Situationen är betydligt mer allvarlig än vad man tidigarehar trott. Den inventering av skogar som görs visar på minsten fördubbling av skogsskadorna i . Enligt de uppskattningar som gjorts i avskogsskadorna har man nu i hela 50-procenfiga skador. berg, somär den svårast skadade delstaten, är siffran . Det finns många oroandetecken i den tyska undersökningen, t. ex. att man funnit skador i mycket ungabestånd och på plantor. För del är det också oroande att se attförsurningsskadorna drar sig norrut. Skillnaden i omfattningen av skador mellansödra och norra har exempelvis minskat. gäller det, herr jordbruksminister, att göra någonfing.Det är av oerhörd vikt att man internationellt inser nödvändigheten av attåtgärder snabbt vidtas. De kemiska öknar som finns i vittnar om attdet krävs gemensamma krafttag. I finns det, har det sagts, 60000 ha död skog och 150 000 ha skadad. I länder med svagare ekonomi riskerar miljöfrågorna atthamna långt ner på den politiska prioriteringslistan - det harjordbruksministern själv framhållit här - eftersom det finns ett sambandmellan ekonomi och miljö. Jag anser att måste medverka till att få tillstånd en internationell katastroffond - kalla det SONOX-fond eller vad ni vill,men jobba för att en sådan kommer fill stånd - för att finansierareningsåtgärder i de länder som har svaga ekonomier. Vi vet att det finnssådana länder - jag vill inte här peka ut dem - och vi vet att de ställer fillstora miljöproblem. Jag sade tidigare att ligger långt framme.När det gäller bilavgaserna vill man där ha en lagstiftning om en övergång fillkatalyfisk rening . Detta relativa sena årtal beror naturligtvispå den gemensamma marknaden, EG. Sådana restrikfioner har vi inte här iSverige. efterlyste i går uppgifter om närregeringen tänker framlägga ett förslag om blyfri bensin. Vi har sagt att detär inget som hindrar att det finns blyfri bensin tillgänglig i 1986.Men trots jordbruksministerns långa och välmenande anförande här har detinte framkommit någonting om dels när regeringen tänker framlägga förslag omblyfri bensin, dels när vi får katalytisk eller motsvarande rening avbilavgaserna, dels när vi får skärpta bestämmelser för utsläpp frånindustrierna - det är ju inte bara fråga om kväveoxider. Jag ställer dessa frågor därför att statsministern berördedetta i sin regeringsförklaring. Men har jordbriiksministern inte sagt merom det här än att man funderar. Det är väl bra att man funderar, men funderainte för länge - då rinner tiden ifrån oss allesammans! Jag måste beklaga att den är så inaktivnär det gäller arbetet med försurningen. Jag beklagar att jordbruksministerninte finner fiden mogen att föreslå åtgärder vare sig påden nationella eller på den internationella sidan. Det vore en fruktansvärdhistoria om den situation som råder i skogar om några årskulle råda i . Jag träffade på min resa i tyska skogsmän somvistas i både sommar och höst. Efter att ha vistats i i fyraveckor sade de med stor bestämdhet: Det vi ser i , detsåg vi i . kommer ni själva i Smålandatt se dessa resultat. Det är ganska förskräckligt, herr jordbruksminister, omvi då fortfarande sitter här med armarna i kors. tern och regeringen litet på det internationella planet,men i övrigt kommer man inte med några bestämmda förslag. Kanske har vi ännu tid att rädda vår miljö, men klockan ärmycket slagen. Miljöfrågorna måste på nytt bli centrala i den politiskadebatten. Det är nu mycket bråttom. Jag och har för länge sedan räcktut handen till jordbruksministern och sagt att vi ställer upp i denna fråga,eftersom den är så stor och så viktig både nationellt och internationellt attdet behövs ett samarbete. Men vi i kan naturligtvis inte väntahur som helst på åtgärder från jordbruksministern och regeringen. Vill niha ett samförstånd och samarbete, måste ni också agera med, om inte annat sååtminstone acceptera de förslag som vi har framlagt i motioner och på andrasätt. Jordbruksministerns angrepp från denna talarstol på vårledamot i livsmedelskommittén var anmärkningsvärt. Såvitt jag vet är allaexpertkommittéers arbete offentligt. Expertkommittéerna har ju trycktomfattande promemorior och redovisat sina resultat kontinuerligt under den tidsom livsmedelskommittén har arbetat. Av dessa expertkommittéers promemorior kan man draslutsatser. Det är inte svårt. Det var inte heller svårt att dra slutsatser omvad utredningen skulle resultera i, när hade skrivitdirektiven till utredningen. Det var ännu lättare att dra slutsatser omutredningens resultat, när man hörde i tala om terapibönder.Slutsatsen blir helt uppenbar, när samme LO-ordförande för iJämtland uppmanade de jämtländska bönderna att sluta odla sin jord och i ställetröja vandringsleder åt utländska och svenska turister. Förvånar det då herrjordbruksministern att vi är oroliga över vad som håller på att ske? I varje fall i opposition förklaradejordbruksministern att det är vikfigt att föra en jordbrukspolitik som omfattasmed förtroende av både konsumenter och producenter. Tror verkligenjordbruksministern att det som håller på att ske efter alla era uttalandenoch utspel innebär en jordbrukspolitik, som omfattas med förtroende av bådekonsumenter och producenter, när den leder till att stora delar av vårt landslås ut och äventyrar vår försörjning i en avspärrningssituation? 49ARNE i () replik: Jag vill med anledning av den senaste delenav andre vice talmannens anförande säga att jag inledningsvis deklareradeatt någon debatt om vad som förekommer i livsmedelskommittén rimligen inte kanäga rum här. Därför förvånar det mig att f. d. jordbruksministern ändå berörden saken. Så initierad som ändå är, trodde jag att i varjefall han kunde hålla isär vad som är expertgruppernas synpunkter och vad som ärkommitténs ställningstagande. Då hade det inte varit nödvändigt med den härtypen av slängar. Det förekom slängar också inledningsvis, där AndersDahlgren fann skäl att recensera vem som är duktigast i miljödebatten,moderater eller socialdemokrater. Det var väl betecknande att han inte sade ettord om duktighet i detta avsnitt. Vad gäller recensioner av den typen kanske vi kan tackaför hjälpen, men vi uppskattar dem precis till det värde som de har -ingenting. 50 vice talman () repiik: Herrtalman! Såvitt jag kommer ihåg och enligt vad som framgår av mitt manus nämndejag inte i mitt anförande. Jag gjorde inte det, för jag har fattatav i inledningsanförande att den moderatajordbrukspolitiken får vi diskutera när det finns en sådan. Om jag fattade i rätt, kommermoderaterna att diskutera den på sin stämma . Det finns väl dåanledning att återkomma i ett senare skede. 51 i () replik: Kammarens protokoll är kanske intetillgängligt , men förmiddag kan vi finna att det meravältaligt skildrar vad sade inledningsvis än vad möjligenmanuskriptet berättar om. Jag tackar inte för den jämförelse gjorde,för den hade ingenting med miljöengagemang att göra, utan det var eneftersläng som jag inte tycker hör hemma i sammanhanget. Anf.52 vice talman () replik: Herr talman! Det är alldelesriktigt att jag började med att betygsätta miljöpolitik. Men detvar inte detsamma som deras jordbrukspolitik, eftersom den sistnämnda ännuinte fanns, enligt i . Jag hade ursprungligen planerat att avvaktainläggen från de övriga partiernas företrädare innan jag gick upp i debattenigen, men jag tyckte att det som framfördes av andre vice talmannen blev såpass kraftigt att jag måste replikera. påstod att jag har angripit dencenterpartisfiska ledamoten i livsmedelskommittén. Jag skall be att få läsaupp för vad jag sade, så att vi på den punkten är klara medvarandra. Jag tar det direkt ur mitt anförande: "När jag läser vad som sägs och skrivs i första handfrån centerpartistisk sida om det arbete som pågår och om hur man innanutredningen lagt fram sina förslag redovisar socialdemokratiska ståndpunktersom inte föreligger, förstår jag att här är andra intressen ute och går änomsorgen om jordbruksnäringen och möjligheterna till en livsmedelspolitik somkan mötas med förtroende av både producenter och konsumenter." Vad jag sade var ungefär det som också var naturligt attsäga efter inlägg, för han upprepar påståendet att experternasrapporter är uttryck för socialdemokratiska ståndpunkter. Utredningensledamöter har inte intagit de ståndpunkter som man mycket tidigt ville pådyvlasocialdemokratin. Skall vi få en saklig debatt i dehär frågorna, bör man ändå vänta med att diskutera vad som är de socialdemokratiskaståndpunkterna till dess de föreligger. När utredningen har redovisatresultatet av sitt arbete, är det för att angripa desocialdemokrafiska ståndpunkterna. När det sedan gäller miljöpolitiken talade passivitet i det internationella samarbetet, om vi börjar med det. Detföreföll mig som om inte har lyssnat. Det är märkligt. Jag harnu deltagit i åtskilliga överläggningar på ministernivå på det internationellaplanet, konferenser och i seminarier samt haft bilaterala kontakter under de årsom gått. Jag skall i all blygsamhet säga att vid den konferens vi hade iOttawa -där vi fick uppslutning av de tio första länderna bakom det nordiskaförslaget som den socialdemokratiska regeringen tagit initiativet till -inledde man med att rikta ett tack till den för denaktivitet den utvecklat i dessa frågor. Det är på något sätt genant att det man vet påinternationell nivå om den politik känner inte den svenskacentern till. Endera beror det på okunnighet, eller också på illvilja - jagutgår ifrån att det beror på okunnighet. Det beklämmande är, , att om man försökerskapa en föreställning på grundval av ovederhäffiga påståenden om den socialdemokratiskaregeringens inakfivitet, kan omvärlden få den uppfattningen attdet arbete vi lägger ner i internationella sammanhang inte är trovärdigt ochingenting att bry sig om, eftersom de partier som står regeringen närmare, dvs.på nationell nivå, säger att detta inte betyder någonting, detta menar inte densvenska regeringen. Jag har den inställningen för min del att vi är ense omtagen och vet vad det internationella samarbetet betyder. Detta har ocksåAnders betygat. Då är det utomordentligt angeläget att man inte på ettovederhäftigt sätt nedvärderar de ansträngningar som den göroch som man ändå kan säga har lett till framgång på det internationella planet. Vad avser regeringen att göra nationellt? Varför får man ingen tidsplan och var finns aktionsplanen? Jag har sett saken så, att det var regeringens uppgift attsamordna de insatser som kan göras här i på de områden somberörs. Vi behöver inte utreda, för vi vet så mycket och har goda möjligheter.Ta samman de resurser vi har och skaffa fram en aktionsplan! Den aktionsplan som utarbetats under naturvårdsverketsledning och i samråd med övriga berörda verk har varit på remiss.Remisstiden utgår . Det är en naturlig hantering, som ocksåAnders känner till. Hela materialet kommer att föreligga till stöd förregeringens åtgärdsprogram och till stöd för de olika polifiska partierna, iden mån de vill ha en annan uppfattning än regeringen om vad som skall ske idetta sammanhang. När denna aktionsplan är remissbehandlad ger den ossmöjlighet att lägga fram det åtgärdsprogram vi anser vara en absolutnödvändighet att förelägga detta . Vi är alltså inte inaktiva och vifördröjer inte åtgärderna, utan vi arbetar för att så snabbt som möjligt fåresultat. Jag började mitt inlägg med att säga att jag hoppas atteftersom vi har en gemensam syn på farorna skall vi nu verkligen kunna få ensamverkan omkring behovet av åtgärder. Vi bör kunna ställa upp för påden internationella nivån och gemensamt här hemma för att ta de krafttag sombehövs. Jag tror fortfarande att svenska folket värdesätter om vikan samverka i en fråga där det inte föreligger några motsättningar iuppfattningarna. Jag har på den internationella nivån jobbat för att vi skullefå en samverkan över blockgränserna mellan öst och väst, och vi har fått dennasamverkan. Den är nödvändig för att lösa dessa problem internationellt. Kan vifå öst och väst att på detta sätt samverka över blockgränserna, skulle detförvåna mig om vi inte skulle kunna få en samverkan över de blockgränser vi hari den svenska politiken. Det kommer att vara mitt mål. ochföreträdarna för övriga partier kommer att ha tillgång till det underlag vigemensamt behöver för att kunna lägga fram ett kraftfullt åtgärdsprogram ikampen mot försurningen. Får jag sluta med att säga till i Ljungatt han missförstod mig om han fattade det så att socialdemokratin redan frånbörjan skulle ha varit tveksam till industrialiseringen.