prot · G809117 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:117 1§ Kompletteringsval till utskott Centerpartietspartigrupp har som suppleant i socialutskottet under ledighetanmält hans ersättare . suppleanti socialutskottet () 2§ Meddelande om svar på interpellation 1984/85:133 har i en interpellation ställt frågor till mig angåendebl. a. oljeindustrin och Svenska . Jag vill anmäla att det på grundav dels den riksdagsfria veckan före påsk, dels en utrikesresa inte kommer attvara möjligt för mig att besvara interpellation inom föreskriventid. 3§ Meddelande om svar på interpellation 1984/85:124 Jag vill meddelaatt jag inte inom föreskriven tid kommer att besvara interpellationen av GörelBohlin om ökat sekretesskydd för personliga förhållanden. Jag har kommitöverens med interpellanten om att besvara interpellationen fredagen den 3 maj.Det har inte varit möjligt att finna då ochjag kan närvara i kammaren. Omlagstiftning mot kollektivanslutning till politiskt parti 4 § Svar påinterpellation 1984/85:111 om lagstiftning mot kollektivanslutning tillpolitiskt parti frågat mig om jag är beredd att medverka till en lagstiftning motkollektivanslutning. Han har motiverat sin fråga med att lagrådet haravgett ett yttrande av innebörd, att en sådan lagstiftning går att förena medgrundlagen. Viden interpellationsdebatt här i redovisade jag regeringensuppfattning i saken. Regeringen har samma uppfattning . Jagupprepar alltså att den föreningsfrihet som vi har här i landet och som ärskyddad i grundlagen innebär att det står var och en fritt att organisera sigpolitiskt. Ingen kan tvingas att vara medlem i ett parti. Enannan sida av föreningsfriheten är emellertid enligt min mening att de fackligaorganisationerna bör få besluta om sina egna angelägenheter. Varje politisktparti bör också självt få bestämma om formerna för medlemskap i partiet. Jagerinrar om att fackliga och politiska organisationer är en typ av ideellaföreningar. Sådana föreningars verksamhet är inte lagreglerad.En lagstiftning mot kollektivanslutning skulle innebära minskad föreningsfrihetgenom att föreningsmedlemmarna då får mindre frihet att själva bestämma hur devill ha det i sin förening, vilka andra organisationer föreningen skallsamverka med och i vilka former samverkan skall ske. Fråganom lagreglering av ideella föreningars verksamhet har behandlats av riksdagenvid ett flertal tillfällen . Förslag om lagstiftning har dåavslagits med hänvisning till att det saknas skäl för en lagstiftningbeträffande de ideella föreningarna. Mittsvar på frågan, om jag är beredd att medverka till en lagstiftning motkollektivanslutning, är alltså nej. Jagvill tillägga att jag för egen del aldrig har gjort gällande något annat än atten sådan lagstiftning kan utformas på ett sådant sätt att den blir förenlig medgriindlagen. Detta kan dock i sig inte vara något skäl för att den bör införas.Söm jag ser det skulle en förbudslagstiftning strida mot de traditioner som harbrukat upprätthållas v vårt land när det gäller att slå vakt omföreningsfriheten. Det synes också svårt att med bibehållna krav på konsekvensutforma en lagstiftning i ämnet på ett sådant sätt att den inte skulle fååterverkningar på andra områden som kan vara svåra att överblicka. Anf.5 (): Genom att vi fick en ändrad arbetsdag här i kammaren blev det inte möjligtför interpellanten att vara här. Jag tackar för att jag fåtttalmannens tillstånd att ta emot svaret. Jag säger också tack till statsrådetWickbom för svaret på interpellationen. Förstnågra funderingar kring detta ämne, som förvisso inte är nytt i denna kammareVihar debatterat det här , och det har talats om skäl för och emotkollektivanslutning till politiskt parti, i detta fall det socialdemokratiska. Ettskäl som fortfarande åberopas är det historiska. I fackföreningsrörelsensbörjan var rösträtten starkt begränsad, och arbetargrupperna var till storadelar politiskt omyndiga. Liberalernas och socialdemokraternas främstapolitiska mål var den allmänna och lika rösträtten. Men redanunder den tid då dessa politiska handikapp fanns för stora grupper var ändåmeningarna starkt delade om det riktiga i att kollektivt ansluta personer tillett pohtiskt parti. Jag har tidigare här i kammaren citerat ,som företrädde den uppfattningen att kollektivanslutningen inte fick bli någonbestående ordning. Han för sin del förutsåg en organisationsform där man meraskulle skilja mellan de fackliga och de partipolitiska frågorna. SedanBrantings tid har ju historien förändrats. Vi lever i ett merpluralistiskt samhälle - också ur facklig synpunkt. Nya fackliga huvudorganisationerhar tillkommit, och man kan säga att deii fackliga rörelsen är stark.Pluralismen består också i att de politiska sympatierna inom fackföreningsrörelsenfördelar sig mera spritt . De historiska skälen saknar styrka, ochdessutom är de i grunden djupt konservativa. Detfinns alltså anledning att vara misstänksam mot argument som hänvisar till attdet som varit bör bestå. Vi vet ju att i själva verket all progressivreformverksamhet innebär ett avståndstagande från sådana tankegångar. Jaghar också redovisat att den organisationsförändring som harägt rum inom fackföreningsrörelsen då storavdelningarna tillkom försköt denbeslutande instansen från det allmänna medlemsmötet till representantskapet,vilket ytterligare har komplicerat problemet. Ofta är det jurepresentantskapet, dvs. någon enstaka procent av den totala medlemskåren, somskall besluta om alla medlemmars politiska hemvist. Även inom den lilla gruppsom representantskapet utgör råder det ofta delade meningar, och det ger utslagi jämna omröstningar för eller emot kollektivanslutningen. skreven socialdemokratisk tidning i en huvudledare: "har otvetydigt, fast med flera nyanser, tagitställning för den fundamentala värderingen att anslutning till ett politisktparti ska beslutas av individen själv och inte av någon annan; framför alltinte av ett mindre antal representanter i en storavdelning. hör Signalen, Statsanställd, , ,och senast även Metallarbetaren." Dettatyder på att det finns en stark opinion också i den fackliga delen av rörelsenmot det här odemokratiska förfaringssättet. Jaghör till dem som anser att vi behöver starka fackliga organisationer för atthävda våra intressen. Men exempel från organisationer som inte har någonpartipoHtisk samhörighet ger också besked om att styrkan inte ligger ipartisolidaritet åt ena eller andra hållet. Från liberalt håll hävdar vi attfacklig solidaritet väl går att förena med politisk frihet. Individens rätttill integritet måste hävdas, och reservationsrätten är ingen ursäkt. Detnormala måste väl ändå vara, herr justitieminister, att man begär inträde i denorganisation man vill tillhöra, och inte bara tvingas tala om att man inte villvara med? Omlagstiftning mot kollektivanslutning tillpoli-tisktparti Menett politiskt parti bygger ju inte endast på intressen utan också på idéer, ochmedlemskapet i SAP bör väl innebära att man också är anhängare av ensocialistisk ideologi. Medlemskap i en facklig organisation kan däremotrimligen inte innebära att man måste bekänna sig till socialismen. I en demokratimåste den personliga politiska integriteten vara garanterad. Varje åtgärd somnaggar den integriteten i kanten måste enligt min mening avvärjas. Kollektivanslutningav fackföreningsmedlemmar till ett politiskt parti är alltså främmande förliberalismen. För en liberal är det naturligt att vara fackföreningsmedlem ochlojal mot sin organisation. Men vi förbehåller oss rätten att tänka fritt,själva bilda oss vår egen politiska uppfattning och därefter söka inträde i ettpolitiskt parti. Mankan fråga sig: Vilken rätt har jag, som liberal att komma med pekpinnar i denhär frågan? En utgångspunkt är naturligtvis mitt fackliga engagemang och minauppdrag inom det som jag tillhör. Men jag har också ett ansvar somen av lagstiftarna i denna församling att se till att vi har ett demokratiskthanteringssätt. var ju, som jag nämnde, inne på att detta medkollektivanslutning borde bort . Jagvill också citera några ämbetsbröder till justitieministern. Det är intressantatt se vad en företrädare, , som var knuten till ,Sandiers och Per ministärer, skrev i en memoarbok 1957: "Jumindre de enskilda människorna har möjlighet att träffa ett fritt val om devill tillhöra en förening eller icke, desto nödvändigare är det att reagera motvarje försök från en sådan förenings sida att utöva åsiktstvång. Så längesådana försök uppmuntras är skillnaden från diktaturstaten blott en skillnadtill graden, icke till arten." Såtyckte statsrådet och justitieministern , och många framståendefackföreningsmän och politiker också i de socialdemokratiska leden harsedermera uttryckt samma åsikt. Menäven senare tiders justitieministrar har haft bekymmer med frågan. StenWickboms närmaste företrädare skriver i en nyligen utkommen bok: "Det ärmånga debatter man vill slippa. har det ålegat justitieministernatt försvara kollektivanslutningen i frågestunder. Det beror på attdet enda försvar som finns är det formellt juridiska. En förening har rätt attsjälv bestämma sina stadgar. Detär svårt att slopa kollektivanslutningen. Men det är en stor belastning förarbetarrörelsen att ha den kvar. har insett detta och är därförinte angeläget om någon lagstiftning som berövar partiet ett tillhygge i den s.k. Minuppmaning till dagens justitieminister och till den socialdemokratiskaregeringen blir då: Tänk om! Vänta inte med denna demokratiska landvinningtill dess att det är dags att börja planera memoarböckerna! Regeringen säger enligt justitieministern att manhar samma uppfattning som . Det är ganska intressant attkonstatera att man har en uppfattning i en fråga där man inte ens har partietmed sig. Justitieministernsäger vidare i svaret: "Ingen kan tvingas att vara medlem i ettparti." Är det så säkert? Att bli medlem i ett parti där man inte kanpåverka frågan och där det är andra som beslutar - innebär inte det en ganskahög grad av tvång? Justitieministerntalar också om formerna. Men är det inte rimligt i en demokratisk stat, medstarka demokratiska traditioner, att också se till att de demokratiska formernahävdas och upprätthålls? Den demokratiska halten har ju bestritts också avmånga socialdemokrater. Jagskulle till justitieministern vilja ställa en fråga som inte är ny men som,enligt vad jag förstår, ännu inte har gett något svar på: Vad ärdet för fel på principen att varje människa fritt får välja partipolitisktmedlemskap? Jag upprepar frågan så att det inte blir något missförstånd: Vad ärdet för fel på principen att varje människa fritt får välja partipolitisktmedlemskap? Ihöstas, då vi debatterade denna fråga, försökte jag få justitieministern att sepå detta på ett litet annorlunda sätt än snävt partiegoistiskt, genom att jagtog ett hypotetiskt exempel för att därigenom göra det hela litet meragripbart. Jag väljer även samma exempel för att det skall vara möjligtatt diskutera detta. , där vi tänker oss att justitieministern är medlem, beslutaratt ansluta sig till , är det riktigt enligt justitieministerns sättatt se på saken? , där justitieministern är medlem, ansluter sig tillcenterpartiet, skulle det då vara riktigt? Omjustitieministern tillhör en , som bestämmer sig för att gå in imoderata samlingspartiet, skulle justitieministern då tycka att det var enförsvarbar ordning? Justitieministernsäger i svaret att en lagstiftning mot kollektivanslutning skulle innebära enminskad föreningsfrihet, och att man skulle reducera en självklar frihet. Manfrågar sig då: Frihet för vem? Är det den enskilda människan och hennesrättigheter vi som lagstiftare främst skall hävda, eller är det mäktigaorganisationers möjlighet att breda ut sig vi skall hävda? Enligtmitt sätt att se har lagstiftare och statsmakt i en demokratisk stat ettsärskilt och stort ansvar i detta sammanhang. Lagrådethar i sitt utförliga svar, 14 sidor långt, slagit fast att en lagstiftning motkollektivanslutning inte utgör något hinder ur grundlagsrättslig synpunkt.Justitieministern säger att han aldrig har påstått det heller. Det kannaturligtvis vara något som låter sig sägas. Iinterpellationssvarets senare del sägs det att en förbudslagstiftning skullestrida mot de traditioner som har brukat upprätthållas i vårt land - dettakonservativa tänkande har jag polemiserat mot. Islutet av svaret står det att det synes svårt att med bibehållna krav påkonsekvens utforma en lagstiftning i ämnet på ett sådant sätt att den inteskulle få återverkningar på andra områden som det kan vara svårt attöverblicka. Det skulle naturligtvis vara intressant för kammaren att få veta Omlagstiftning mot kollektivanslutning till politiskt parti Om lagstiftning mot kollektivanslutning till politisk tparti vilkakonsekvenser som justitieministern har tänkt på när han skrev detta. vill jag läsa upp några rader ur en artikel iAftonbladet, som skrevs strax efter det att vi hade haft debatten i höstas.Tidningen skriver följande: "linje är och förblir nej tillkollektivanslutning. Därför att den inte hör hemma i en modern demokrati. Denär en kvarleva från den tid då vi inte hade allmän rösträtt och närfackföreningar var förbjudna. I en demokrati som vår är kollektivanslutning av enskildaindivider ett övergrepp mot människors integritet och rätt och frihet attsjälva välja politiskt parti och ideologi. Och den är ett intrång ivalhemligheten. Att som den socialdemokratiska partiledningen fortsättaatt försvara denna principvidriga metod är både oklokt och obegripligt." rriånga uttalanden i samma riktning år har i sak strukit under det som så klart har formulerat.Det är dags att upphöra med att kollektivansluta människor - detta ärdemokratiskt ovärdigt. Kollektivanslutningen innebär ingen styrka. Inflytande iett parti skall bygga på aktivitet och engagemang, och det skall finnas ensamverkan som bygger på jämlikhet - jämlika möjligheter och förutsättningar.Kollektivanslutningen har ingenting med aktivitet, engagemang ellerjämlikhet att göra. Den borde upphöra! Här har justitieministern och den socialdemokratiskaregeringen ett stort ansvar! Anf.6 (): Kammaren kommer att diskuterakonstitutionsutskottets betänkande om motioner beträffandekollektivanslutningen . Anledningen till att jag tar till orda är inte att jag känner behov av någon förövning för den debatten, men detkanske inte är säkert att vi har justitieministern i kammaren . Därförvill jag ta det här tillfället i akt att få växla några ord medjustitieministern. Det svar som justitieministern har lämnat påinterpellationen är för mig inte överraskande. Det har framställts åtskilligafrågor och interpellationer om detta ämne. Socialdemokratiskajustitieministrar har kommit och gått, men svaren har varit desamma.Man vill inte, söm man säger, lägga sig i och begränsa de fackliga organisationernasrätt att själva besluta om sina angelägenheter. Denna läxa upprepas ständigt,av gammal vana. För mig var detta alltså ingen överraskning. Den nuvarandejustitieministern - liksom de tidigare - har för mig framstått som en pålitligväktare på Sions murar när det gäller att försvara kollektivets makt över denenskilde, föreningens makt" över medlemmen - med de konsekvenser detta harfått i vårt moderna samhälle och speciellt på det här området. Vad jag i det här svaret, hksom i tidigare svar, förgäveshar forskat efter är någonting om den enskilda människans rättigheter. Vi leverändå i ett samhälle som är uppbyggt icke av organisationer utan av medborgare.Det är den enskilde medborgarens och individens frihet, rättigheter ochvärdighet som vi alltid måste sätta i centrum. Jag vill lägga fast detta som endeklaration Jag upphör aldrig att förvånas över att socialdemokraterna inte kangöra motsvarande deklaration.' Justitieministern för ett långt resonemang om de ideellaföreningarna. Det är klart att dessa spelar en betydelsefull roll i vårtsamhällsliv, men när föreningar och organisationer sätter sig i det allmännasställe, då befinner vi oss i nära konflikt med våra grundlagars ursprungligaandemening. Jag kan föreställa mig att justitieministern, om han närmare klämspå detta, säger att ingen tvingas ingå i ett parti. Man har ju sinreservationsrätt. Får jag för att förebygga den repliken säga tilljustitieministern: inte att justitieministern också är ansvarig för våravallagar, där det mycket noga stadgas att valhemligheten icke får blottas. Densom reserverar sig mot kollektivanslutning till ett politiskt parti, och detär ju bara socialdemokraterna det gäller, är i alla fall tvungen tala om atthan inte vill tillhöra det socialdemokratiska partiet. Detta är enåsiktsförklaring som den enskilde enligt min mening inte skall vara skyldig attlämna. Sedan vill jag i likhet med stanna något vidavslutningen på interpellationssvaret. Det är gåtfullt, och jag skulle gärna seatt justitieministern ville närmare kommentera den sista meningen i svaret. Det lagförslag som är framlagt har ju sitt ursprung i enmotion som jag har skrivit tillsammans med ett antal andra centeTpartister. Denmotionen och det lagförslaget tar enbart sikte på reglering av relationen tilldetta att bli ansluten till ett politiskt parti - inte till något annat. Vadfinns det då för anledning, herr justitieminister, att se framför sig att andrasvårigheter skulle uppstå? Vi kan väl åtminstone vara överens om att diskuteraen fråga i taget. 7 (): Jag anmälde mig till den här debatten sedanjag läst justitieministerns svar och sett att det finns många omedvetna ellermedvetna fel i detta. Justitieministern säger t. ex. att ingen kan tvingas attvara medlem i ett parti. Jo, visst kan man tvingas! Jag har själv blivittvingad till det mot min vetskap, mot min vilja. , då man hade små fackföreningar, blev alla medlemmarkallade till föreningarnas möten och kunde själva vara med och påverkabesluten. Det förekommer än på vissa håll. Det förekom på ett ställe iSydsverige . Alla medlemmar var kallade till mötet, och någraav dem som var med reserverade sig mot beslutet om kollektivanslutning - detvar åtta medlemmar. De fick dagen därpå se sina namn uppsatta på företagetsanslagstavla under rubriken . Så kan det gåtill! Låt mig ta upp mitt eget fall som medlem i Byggnadsarbetareförbundetsavdelning 25 i . Det är en storavdelning med ett representantskap. Förnågra år sedan - det är , men efter det att jag hadeblivit riksdagsman - bestämde man i representantskapet med 76 röster mot 9 och2 nedlagda att 6 361 medlemmar i avdelningen skull anslutas tillsocialdemokraterna. Vad är detta för demokrati? Justitieministern kallar detför de fackliga organisationernas rätt att besluta om sina egna angelägenheter.Men de flesta av dem som inte var med i representantskapet fick inte veta Om lagstiftning mot kollektivanslutning tillpoli-tisktparti Omlagstiftning mot kollektivanslutning tillpoli-tisktparti något om beslutet. Självfick jag reda på det av en händelse nio . Jag var alltsåmedlem i två partier tre fjärdedels år utan att veta om det. Det menar jag äratt tvingas vara medlem i ett parti som man inte bett att få tillhöra. sedan man blivit kollektivansluten komma ut ur detta parti,socialdemokraterna, skall man avge en skriftlig reservation. Det förekommer,t. ex. i en avdelning här i , att man godtar reservationen endast omden skrivits på ett papper med en viss färg. Sä fungerar det. Närjag ringde till socialdemokratiska partiet i och frågade om jag varregistrerad som medlem, eftersom jag var facklig medlem i i ,fick jag till svar: Vi registrerar inte namnen, vi får bara antalet frånfacket. - Man får alltså bara uppgift om antalet, drygt 6 000 människor, meninte namnet på dem. Medlemmarna vet alltså inte att de är medlemmar, ochpartiet vet inte vilka som är medlemmar. Ändå talar man om inflytande i partiet.Vad är det för struntprat? Vadär det för fel på principen att varje människa själv skall bestämma vilketparti hon vill tillhöra? Den frågan har ställts . den här till justitieministern. Det är inget fel, var vi fåttbesked om i tidigare debatter med socialdemokraterna. NilsKjellgren skulle försöka försvara kollektivanslutningen.Han sade rent ut att det var en ekonomisk fråga för partiet. Det skall vi intehymla med, sade han, partiet behöver pengarna. Samma sak sade HildingJohanssson i i en debatt , då han fick frågan:Vad är det för fel att var och en själv skall bestämma? Det är inget fel, sadeHilding . Men partiet behöver pengarna. Man är alltså beredd att såatt säga trampa på människovärdet, trampa på människors rätt att självabestämma om sin partitillhörighet, därför att partiet behöver pengarna. Det ärcynism av värsta slag, tycker jag. Justitieministernsäger också i svaret att det blir minskad föreningsfrihet genom attmedlemmarna, om det blir en lagstiftning på detta område, får mindre frihet attsjälva bestämma. Vad är nu detta? Då får man ju verkligen frihet att självbestämma, dvs. om man är befriad från hotet att när som helst få beskedet: Vibeslöt att du skall vara socialdemokrat. Nej,kollektivanslutningen är en skamfläck för det socialdemokratiska partiet,vilken ni borde utradera, och den är en skamfläck förSverige. Det är ju bara ett fåtal länder där socialisterna använder sig avkollektivanslutning och ett av de länderna är - tyvärr. 8 iMalmö (m): påstod jag här i kammaren att jag var medlem i tvåpolitiska partier - dels, frivilligt, i moderata samlingspartiet, dels i detsocialdemokratiska partiet, där jag blivit medlem utan att veta om det. Jagtror, herr talman, att denna fråga inte tillhör ministerns favoritämnen. Denhär frågan måste ju vara svår för varje människa som bekänner sig tilldemokratin. Det är precis som här har sagt, nämligen att namnet påden som blir kollektivansluten inte finns i något register. Hon eller han fåringa möteskallelser eller medlemstidningar. Vad de får är betala en avgift tillett parti, där man kanske inte vet att man är medlem. Varför är det så här? Jo,helt klart därför att det handlar dels om pengar, dels om ett antal medlemmar.Det skulle vara en katastrof för vår statsminister om han vaknade ochfann att kanske 500 000 medlemmar hade lämnat hans parti - vilket, på godagrunder, hade varit fallet om kollektivanslutningen hade slopats. För sedan beslöt en facklig avdelning i omen försöksverksamhet. Man skulle testa hur många som skulle kunna tänkas blifrivilliga medlemmar om kollektivanslutningen slopades, och det var inte många-omkring 5 %. kunde man, och det är förvånande, i bladen läsa:Nu kollektivansluter vi igen. Det var tydligen ett litet antal människor somvar intresserade av att bli frivilligt anslutna. Jag tror inte att man kan"svänga" mer än den här avdelningen gjorde. Jag tror att man kan påstå att moderata samlingspartietär ett parti som många tjänstemän sympatiserar med. Vidare tror jag attministern hade protesterat högljutt ifall han vaknade och noteradeatt hans fackliga organisation hade beslutat att kollektivt ansluta honom tillmoderaterna. Men han kan vara lugn. Vi har ingenting emot att tjänstemänsympatiserar med oss, men vi vill på inga villkor skaffa medlemmar på det sättsom här nämnts. Det kan socialdemokraterna ensamma göra, ännu så . Man talar här om att det står var och en fritt att avgörahur hon eller han vill ha det. Men det är alltså inte så. Det är helt klart -det är bevisat - att många människor inte vet om att de är medlemmar i detsocialdemokrafiska partiet. Jag vet att ministern har ont om tid och har enfullspäckad almanacka, annars kunde han ha följt med till . Vikunde ha gått runt där och frågat de anställda om de vet att de är medlemmar iett politiskt parti. Det är inte mycket man kan garantera här i världen, StenWickbom, men jag kan garantera att majoriteten av de tillfrågade skulle svaranej på en sådan fråga. Möjligheterna att reservera sig finns, men det är ytterstbesvärligt. Det är olika från förbund till förbund, alltifrån att det går attreservera sig till att det är helt omöjligt - man skyller då på dataregister. När jag själv i en debatt tidigare påstod att jag varmedlem i två partier gick det ut en bulletin via TT från enpressekreterare här i huset som sade att jag var struken.