prot · G80934 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag önskar kunde få till stånd en mer omfattande diskussion om den norskamaktutredningen. Det har skapats många myter omkring den. Man tror attutredningen har klarlagt väldigt spännande och intressanta förhållanden somingen kände till förut och att den kommit med praktikabla och väldigt begåvadelösningar på olika maktproblem, men det har den ju inte. Utredningen har stäUtfrågor under diskussion, och det är viktigt att göra, men sedan får man försökaleta sig fram på det vanliga litet träiga sättet fill de handlingslinjer somkan vara mäluppfyllande. Anf.60 (vpk) replik: Herr talman! Jag vidhåller naturligtvismin ståndpunkt att en statlig maktutredning, sådan som den vi har begärt,skulle vara den bästa metoden för att analysera och kartlägga maktförhållandenai det svenska samhället. Jag ansluter mig alltså inte till Berfil Fiskesjös ochkonstitutionsutskottets ståndpunkt, men jag sade så här: Om nu intevill begära en maktutredning och den inte blir tillsatt, hoppas jag att man ialla fall på annat sätt skall försöka att analysera motsvarande problem. Det ärallt vad jag sade. Min ståndpunkt vidhåller jag. Anf.61 i (m); När polemiserade mot den moderatareservationen angående översyn av svensk lagsfiftning, med hänsyn till dessanpassning till de Europakonvenfioner som har biträtt, fanns det intefler ledamöter i kammaren än vi brukar vara i , snararetvärtom, och de flesta föreföll att vara konstitutionsutskottsledamöter. Jagtyckte då att det inte var mycket mening att repetera det tankeutbyte som redanägt rum i utskottet mellan och utskottsmajoritetens företrädare. Sedannu litet flera ledamöter anlänt fill kammaren, vill jag ändå svara på YngveNyquists kritik genom att säga att jag tror att skillnaden oss emellan främstär att vi har velat- om möjligt - förebygga fler nya domstolsutslag mot Sverigei , medan utskottsmajoriteten förefaller mera trankil och bereddatt ta smällarna allteftersom de eventuellt kommer. DärförviU jag rekommendera de närvarande att rösta på reservation 1. 62 () replik: För att det inte skall råda något missförstånd här tycker jag att detär väldigt viktigt att understryka vad jag sade i mitt inledningsanförande,nämligen att utskottsmajoriteten ju har precis samma syn som , attvi skall följa internationella konventioner och se till att vi anpassar vår lagstiftningefter de konventioner som vi har biträtt. Det är orsaken till att jag för har kunnat ansluta mig till utskottsmajoriteten. Vad säger därutöver i sin reservationär att de vill ha en grundlig kartläggning beträffande svensk lagstiftningsförenlighet med ingångna konventioner. Jag tillät mig säga i mittinledningsanförande att detta är en gigantisk uppgift. Skall vi gå igenom heladen svenska lagstiftningsmaterien och fråga oss: Överensstämmer detta med denoch den konventionen? Detmenar jag vara ett opraktiskt fillvägagångssätt. Vi skall naturligtvis se påden lagsfiftning som har ifrågasatts och eventuellt ändra den, och vi skallvara noga när vi ansluter oss till nya konventioner, så att vi inte hamnar isvårigheter igen. Men vill jag understryka vad jag också sade i mittinledningsanförande, att vi kan inte förutse vad t.ex. kommeratt fatta för beslut, utan där är det ju nästan nödvändigt att ha en avvaktandeattityd. Man kan inte förutskicka vilken ståndpunkt som kommeratt inta. Skillnadenmellan oss i utskottsmajoriteten och den moderata reservationen är helt enkeftden att tydligen viU sätta i gäng ett giganfiskt översynsarbete somtill inte leder till någonting, medan vi andra menar att man skall taitu med den lagstiftning som är relevant ur de synpunkter som utskottet harhaft att beakta. Anf.63 i (m) replik; Jag vill inte utge mig för att varaspecialist pä internationell rätt, så jag har litet svårt att gendriva BertilFiskesjös påstående. Men min uppfattning är att det inte kommer att vara engigantisk uppgift, för att använda uttryck, att se efter hurde konventioner vi biträtt stämmer med svensk lagstiftning. Det måste ändå hagjorts en sådan kontroll i samband med att man föreslagit att biträdadessa konventioner en gång tidigare. Det torde väl nu bli fråga om att se efterom det har hänt någonting nytt i lagstiftningen som skulle kunna förändrabilden. 64 (): Jag tycker inte att är riktigt rättvis i sinbedömning av regeringspartiets inställning till maktfrågorna. Utskottet harräknat upp flera offentliga utredningar som belyst åtminstone vissa av defrågor som motionen tar upp. Man kan nämna koncentrationsutredningen,låginkomstutredningen, korporationsutredningen och verksledningskommittén. 22 i utskottsbetänkandet redogörs summariskt för direktiven fill dessautredningar. Jag skall inte trötta kammarens ledamöter genom att upprepa vadutskottet har skrivit, men jag vill säga något om verksledningskommitténsuppdrag. Tyngdpunktenskall ligga på frågor om hur ledningen för myndigheten bör organiseras för attgarantera effektivitet och en god samhällsservice. Men man skall också syftafill att möjUggöra medborgerlig insyn och påverkan, och det tycker jag är nogså viktigt. Man får väl se vadutredningsarbetet ger innan man kan vara färdig att gå medpå tillsättande av en utredning av samma modell som den norska maktutredningen. Sånågra ord till . Han var ju själv en gång med och utreddereglerna om förbud mot den retroaktiva lagstiftningen. Eftersom dessa reglerhar varit i kraft leder det väl ändå inte fill något förfall om manväntar ytterligare för att se hur det hela kommer att utfalla, innan manär beredd att göra någonting ytterligare. TillGunnar i : Vad som tagits upp är en dom i ,meddelad 1982, som berörde det s. k. Sporrong- och Lönnroth-målet. Det gälldeolägenheter som långvariga expropriationsfill-stånd och byggnadsförbud medförtför två fastighetsägare i . De två fastigheter det gällde hade varitunderkastade expropriationstillstånd och byggnadsförbud i 25 resp. 12 år.Domstolen fastställde sin dom med tio röster mot nio. Viskall väl också påpeka att domstolen noterade att fr. o. m. 1973 gällde en nyexpropriationslag i . Närjustifieminister besvarade interpellation i dettaärende pekade han också på förfarandet i anslutning till dennyare lagen. Det hette: "Enligt den nu gällande expropriationslagen skalli expropriationstillstånd bestämmas , inom vilken saken skallfullföljas genom ansökan om stämning till domstol. I prakfiken bestäms dennafid numera till ." Detär ett helt ändrat förhållande genom att vi nu har en ny expropriationslag.Justitieministern pekade också på förslaget till den nya ,som också kommer att ha inverkan på detta område. Utskottsmajoritetenhar godtagit statsrådets skäl för denna slutsats, och det tycker jag är väldigtviktigt. Grun d lags frågor m. m. 65 (vpk): Det är riktigt, som flera har påpekat här i debatten, att det fidigarehar företagits utredningar om maktförhållandena i samhället. Men exempelviskoncentrafionsutredningen, som nu anför på nytt, publicerade sittsista betänkande om svenska maktförhållanden , Sedan kom som en Uteneftersläng ett betänkande om internationella karteller. Detär väl låginkomstutredningen lades ned, tydligen på grundav att regeringen ansåg den olämplig eller inte tyckte att den passade in i denallmänna bilden. Enrad av de problem som vi tagit upp i vår motion behandlas över huvud taget f,n. inte av några utredningar. Jagvill begagna den här repliken till att rätta någonting som står ikonstitutionsutskottets betänkande, nämligen när man talar om en utredning somskulle heta "korporationsutredningen". Även använde denbeteckningen. Men den är felaktig. Vad som avses är "kooperationsutredningen",som är någonting annat. Jag vill anföraytterligare någonting som visar att konstitufionsutskottet Kompensationför förluster i Vänerskogs konkurs har behandlat det härutredningskravet mycket kallsinnigt. Vår ledamot i utskottet begärde attmofionen skulle skickas ut på remiss till olika myndigheter och organisationer.Det motsatte sig de övriga partiernas representanter i konstitufionsutskottet.Jag vill erinra om att det finns en regel i våra grundlagar, som vi diskuterarnu, om att när en tredjedel av ett utskotts ledamöter begär det, så skall enfråga skickas ut på remiss fill vissa myndigheter. utgör vi från vpk bara enfemtondel av ledamöterna i , så formellt handlade manriktigt. Men reellt tycker jag att man handlade oriktigt. Det hade varit mycketintressant att få veta vad olika organisafioner och myndigheter anser om denhär saken. Det är ytterligare ett vittnesbörd om att man tagit väldigtlättsinnigt på hela detta allvarliga krav. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom.3 (dom mot och tillämpningen av internationellakonventioner) Utskottetshemställan bifölls med 229 röster mot 74 för reservation 1 av . Mom.5 (normgivningen pä skatteområdet) Utskottetshemställan bifölls med 163 röster mot 141 för reservation 2 av . Mom.6 (maktförhållandena i samhället) Utskottetshemställan bifölls med 287 röster mot 15 för reservafion 3 av . Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. 15§ Kompensation för förluster i Vänerskogs konkurs betänkande 1984/85:10 om kompensation till skogsägare som hargjort förluster i Vänerskogs konkurs (prop. 1983/ 84:196). 66 (): Frågan om kompensation till skogsägare som gjort förluster i Vänerskogskonkurs har diskuterats i kammaren åtskilliga gånger ,främst på grund av en läng rad interpellafioner och frågor fillfinansministern. Underfjolåret inträffade det att regeringsrätten i mål om förhandsbesked hade prövatden skattemässiga behandlingen av förlusterna och kommit fram till att dessainte var att betrakta som avdragsgilla driftförluster utan som icke Detta besked innebar att skogsägarna inte bara skulle förlorade medel som var innestående i Vänerskog vid konkursen utan även skulle bli skyldigaatt betala inkomstskatt för Ukvider som de aldrig erhållit - och i de flestafall också egenavgifter och mervärdeskatt motsvarande förlustbeloppen. Allt fler insåg att något måste göras för att åstadkommaen rimlig rättvisa, genom ett beslut i . Det gav anledning tillytterligare frågor. insåg även finansministern att det varnödvändigt att göra någonfing, och i ett frågesvar lämnadehan det beskedet att han visserligen ansåg starka principiella skäl tala emotatt i efterhand göra förlusterna avdragsgilla genom ändringar i lagsfiftningen,men lovade ändå att komma med förslag till kompensation genom ett särskiltriksdagsbeslut. Under den allmänna motionstiden väcktes en fyrpartimotion,där man efterlyste finansministerns förslag. Den behandlades i skatteutskottetsbetänkande 25, som diskuterades i kammaren . Ett enigtskatteutskott instämde i finansministerns bedömning, att man inte skulle göranågon ändring i lagstiftningen utan lösa frågan genom ett särskilt beslut omkompensation. kom så finansministerns förslag i proposifion1983/84:196. Innehållet i den propositionen var vi inom moderatasamlingspartiet inte alls fill freds med. Det var man uppenbarligen inte hellerinom de andra oppositionspartierna. Visserligen sade finansministern ipropositionen att kompensationen bör syfta till att försätta berörda skogsägarei samma situation som om avdrag hade medgetts för förlusten. Han hadeemellertid knutit så många villkor och begränsningar till möjligheten att fåkompensation, att det uppgivna syftet i alltför ringa utsträckning blivittillgodosett. Propositionen föranledde därför motioner, både från denborgerliga sidan och från vpk, med mera omfattande yrkanden. Utskottsmajoriteten har också insett att förslagen ipropositionen inte varit till fyllest och har under utskottsbehandlingenföreslagit ändringar på några punkter. Framför allt är man beredd att sänkabeloppsgränsen över vilken kompensation skall kunna utgå från . till , exkl. moms. Man föreslär också ett par andra ändringar till detbättre, som innebär fillmötesgående av motionskrav. Det har ändå inte varit möjligt att nå enighet iutskottet. Det föreligger en reservation som moderater, centerpartister och folkpartisteri utskottet står bakom. Den stora frågan som skiljer oss från majoriteten ärfrågan om omfattningen i tiden för möjligheten att få kompensafion.Utskottsmajoriteten - socialdemokraterna - vill begränsa möjligheterna tillförluster som gjorts , medan vi reservanter anser att ävenförluster måste vara med i beslutet. Skälen till det är att enmycket stor del av medlemsfordringarna och förlusterna gäller just 1980. Dehänger samman med en ackordsöverenskommelse som träffades . Majoritetens invändningar mot att följa motionärernasförslag är främst av administrafiv karaktär. Man anser att det skulle varasvårt för myndigheterna att gå längre. Jag tycker emellertid att de motiven ärganska svaga. Kompensation för förluster i Vänerskogs konkurs Kompensation för förluster i Vänerskogs konkurs tanke påde ytterligare förenklingar av reglerna som utskottet förordar bör inte deolägenheterna överdrivas. Det är inte heller fråga om att stifta lag som skallfillämpas år . Det är fråga om en engångsföreteelse, som rör någrahundra skogsägares rättmätiga kompensationskrav. Det är en punkt till som skiljer oss reservanter frånmajoriteten. Det gäUer frågan om kompensationsgraden. Vi anser att även egenavgifterna bör kompenseras. De ärvisserligen avdragsgilla, men de mofiverar ändå en höjning avkompensationsgraden från 50fin55%. Det är många talare anmälda, herr talman, så detaljernablir nog ytterligare belysta i debatten. Jag nöjer mig med detta, och yrkarbifall fill reservafionen. Under detta anförande övertog andre vice talmannen ledningenav kammarens förhandlingar. 67INGEMAR HALLENIUS (c): I skatteutskottets betänkande behandlaskompensation till skogsägare som gjort förluster i Vänerskogskonkursen. Det ärkompensafion för den skatt som har erlagts för deklarerade skogsintäkter somvarit insatta på medlems- och likvidlånekonto. Likvidlån innebär att avräkningar för levererat virkeöverförs till likvidlånekonto om medlemmen inte begärt att få ut Ukviden.Medlen kunde tas ut efter s. k. betalningsbegäran. För skogsägaren var detta eni företaget naturlig affärstransaktion, i stället för att sätta in pengarna påskogskonto. Skogsbruket ger ojämna inkomster mellan åren, och dä vardet naturligt att utnyttja likvidlånen. Inte minst ur samhällsekonomisksynpunkt är det viktigt att tillräckligt med virke avverkas när efterfrågan ärstor, t.ex. pä sågtimmer. Andra år är det mer gallring och röjning, som integer samma netto. Medel måste också avsättas för skogsvårdande åtgärder som kanutföras först efter avverkningen. Den skattemässiga bedömningen, om det var fråga omavdragsgill driftförlust eller ej avdragsgill kapitalförlust, avgjordes avregeringsrätten genom förhandsbesked i två ärenden, Regeringensrättens majoritet ansåg att det beträffandelikvidlån och liknande var fråga om icke avdragsgilla kapitalförluster. Enledamot anförde skiljakfig mening och ansåg att fordringarna hade ett sä närasamband med det av medlemmen bedrivna skogsbruket att "fordringarna fåranses ha tillkommit såsom ett led i denna hennes verksamhet. Förlust päfordringarna är därför att anse som driftsförlust i förvärvskällanjordbruksfastighet och som sådan avdragsgill däri". Det förtjänar ocksåatt uppmärksammas att de uppmjukningar som gjorts beträffande institutetkapitalförlust fr. o. m. taxering inte kunde läggas till grund fördomen. I en frågedebatt i gav finansministernuttryck för uppfattningen att de ifrågavarande förlusterna sannolikt skulleansetts som avdragsgilla om prövningen hade skett enligt den nyalagstiftningen. De leverantörer som har haft sina likvider innestående pålikvidlån drabbas inte bara genom att de inte får ut några pengar. De tvingasockså att betala skatt på pengar de aldrig sett. I interpeUationsdebatter harBertil redovisat dessa effekter. Regeringens proposition är mycket svag och ger heltotillräcklig kompensation. Den gäller endast 1981, och . är en förhög gräns. Utskottsmajoriteten har insett detta och gjort vissajusteringar. Gränsen för kompensation har sänkts till . Men man sägeralltjämt nej till kompensation . Att begränsa kompensationen till den grupp som gjortförluster 1981 är orättvist och godtyckligt, särskilt som möjligheterna attlyfta de tidigare fordringarna varit begränsade. Att kompensation ärmöjlig visas av att en undantagsregel införs. Föreligger särskilda skäl finnsmöjlighet att få ersättning för fordringar . Invändningarna mot att också ta med fordringarna från 1980har främst varit av administrativ karaktär. Antalet skogsägare som ärberättigade till kompensation ökar, men det innebär en ökad rättvisa om flerfär ersättning. Med de förenklingar av reglerna som vi också biträderunderlättas det administrativa arbetet. Vi anser, i likhet med vad som anförs i propositionen, attdet bör ankomma på den som söker kompensation att visa att förutsättningarnahärför uppfylls och att förebringa den utredning som anses behövlig vidbedömningen. Några särskilda svårigheter bör inte föreligga här. Vi anser att kompensationen bör utgå av det iinkomstdeklara-fionen redovisade beloppet, varfill kommer kompensation förmervärdeskatten. Då tas hänsyn till att en viss del av egenavgifterna harkaraktär av skatt. Det är inte bara motionen av m. fl. somkräver att kompensafion skall utgå . Även i vpk:s motion sägs klartifrån att kompensation skall utgå . Jag förutsätter att vpk inte harändrat uppfattning utan stöder reservationen. Jag yrkar bifall till reservationen iskatteutskottets betänkande. Kompensation för förluster i Vänerskogs konkurs 68KJELL (): Med den kammarbehandling som pågår omkompensafion fill skogsägare som har gjort förluster i Vänerskogs konkurskommer om att sätta punkt för ett segslitet ärende. Deskogsägare som gjort förluster har drabbats pä ett sätt som måste kännas bådehårt och orättvist. Den mycket länga tid som förflutit och den osäkerhet om vadslutet skulle komma att bli när det gäller denna historia har säkert inte gjortsaken bättre. Det regeringsförslag som behandlatsi skatteutskottet och därvid förändrats fill det bättre skulle, om detantagits av , inte satt punkt för detta ärende. Enligt min ochfolkpartiets mening skulle det ha inneburit att denna fråga avslutats med enful plump. Deförändringar som gjorts i majoritetsförslaget innebär som jag sade 5 protokoll 1984/85:34-37 förbättringar aversättningen fill de drabbade - men de är inte tillräckliga. Folkpartietsluter därför helgjutet upp bakom den reservation som de tre borgerligapartierna gemensamt har avgivit. Innehållet i denna har ju beskrivits av debåda tidigare talarna, och jag upprepar därför inte detta. Några kommentarer fillutskottsmajoritetens förslag vill jag dock göra. Mofionärernai såväl trepartimotionen som vpk-motionen menar att kompensation skall lämnasgenerellt för skatter som inbetalats med anledning av förluster gjorda ocksåunder . Socialdemokraterna motsätter sig detta. Man skriver iutskottsbetänkandet på s. 4; "Med en generell lösning kan mandärför inte undvika att få med också fordringsbelopp som ligger så långttillbaka i tiden som 1977, något som inte yrkats från något håll och som inteheller kan anses motiverat." Dettapåstående är inte riktigt. Det är riktigt att ingen har yrkat att man skulle gåså här långt tillbaka, men det är däremot inte riktigt att man skulle behöva fåmed sädana belopp, om man också skulle ge kompensafion . Återbetalningav inbetalade skattemedel - det är ju detta det handlar om - kommer att skeefter ansökan från skogsägarna. Dessa fär således i sina återbetalningsansökningarange ifrågavarande belopp för åren 1980 och 1981.1 och med att en ansökankommit in med dessa uppgifter finns således allt underlag som erfordras för attberäkna och betala ut rätt kompensation. Detsom skiljer de båda åt är att det är svårare att kontrollerauppgifterna . Det är detta som det hela handlar om. Jag talade här i kammaren i går om min oro för att skatteutskottet isina betänkanden allt oftare uttrycker misstänksamhet mot skattebetalarnashederlighet samfidigt som man komplicerar skattereglerna. Här är det på nyttfråga om ett sådant misstänkliggörande av en grupp skattebetalare. Detär inte fråga om att få fram de uppgifter som behövs för att göra enåterbetalning. Dessa uppgifter kommer skogsägarna att tillhandahålla grafis ochfranko i sina ansökningar, det är i stället kontrollen som man är orolig för iskatteutskottets socialdemokratiska majoritet. Någon kunde ju komma att begäraför mycket kompensation. Jag måste säga att fillfället att än en gång uttalasådan misstänksamhet i detta fall är sällsynt illa valt. Harskatteadministrationen klarat av att kräva och driva in dessa skatter på såvälinkomst- som mervärdeskattesidan, så bör den väl i rimlighetens namn ocksåkunna anförtros uppgiften att betala tillbaka kompensationen för dessa. Detta ärende kommer inte att kunna avslutas med något utropstecken. Minoch förhoppning är dock att det skall kunna avslutas utan denplump i protokollet som jag tycker att det socialdemokratiskamajoritetsförslaget trots uppmjukningarna i regeringsförslaget ändå innebär. Idet fallet ligger nu bollen hos vpk. Jag yrkarbifall till reservationen. 69RUNE CARLSTEIN (s): I propositionen 1983/84:196 har föreslagitsviss kompensation till skogsägare som har gjort förluster i Vänerskogskonkurs. Kompensation skall utgå för skatt som har erlagts för skogslikvidersom har gått förlorade genom Vänerskogs konkurs. I vad gäller beloppsgränseninnebär proposifionens förslag att denna sätts vid . Det betyder attskatt som har erlagts för den del av föriusten som överstiger . Utskottet har tagit intryck av det som framhållits imofionerna 1983/ 84:2929 av och 2930 av m.fl.Man har således tillstyrkt propositionen, med vissa ändringar däri. Den första ändringen gäller beloppsgränsen. Utskottet har,som framgår av det nu föreliggande förslaget, sänkt beloppsgränsen från 10 000kr. Enligt propositionen var dödsbon och handelsbolag undantagnafrån de generella reglerna. Ändringar i detta avseende kunde endast komma ifråga dispensvägen. Utskottet föreslår därför att dödsbon och handelsbolagsmedlemmarskall få kompensation på samma villkor som gäller för fysiska personer. Vidare innehöll propositionen förslag om vissabegränsningar, beroende på om verksamheten vid taxeringen avseende kommunalinkomstskatt uppvisar ett underskott eller ett överskott motsvarande endastgarantibeloppet. För att underlätta den praktiska tillämpningen föreslårutskottet att detaljutformningen förenklas, så att kompensation utgår även idessa fall. Så fill det som skiljer oss åt. Utskottsmajoriteten haranslutit sig till propositionens förslag om att de generella kompensationernabegränsas till . Motiven härför är; Det är förenat med storasvårigheter att särskilja belopp som hänför sig till just 1980 och att kontrolleraatt beloppet tagits med i samband med inkomstbeskattningen . På deaktuella kontona finns skogslikvider samlade som avser åren 1977, 1978, 1979och 1980. För att man skall kunna kontrollera om skogsUkviden i fråga hänförtstill rätt beskattningsår, måste samtliga transaktioner under de aktuella årenkontrolleras. Naturligtvis kan man, i likhet med vad gjorde isitt inlägg , säga att det inte behövs någon kontroll i detta avseende. Manskall godta vad den skattskyldige uppger i sin ansökan om restitution päskatten. Men jag undrar vad alla andra skattskyldiga här i landet tycker omdet. De vet ju att kontroll sker av de äskanden som görs i deklarationerna.Rimligtvis måste detta även gälla skogsägarna i Vänerskog. Om man yrkarersättning för erlagd skatt, måste taxeringsmyndigheten ha möjlighet attkontrollera riktigheten i det framställda yrkandet. En sådan kontroll kräveratt man tittar på de transaktioner som gjorts på resp. konto under de år somjag angivit. Jag måstesäga att det är konstigt att inte tagit intryck av det somskattechefen i hade att säga om det här när han inför utskottetredogjorde för de administrativa svårigheter som finns när det gällerkontroller av nämnda slag. Utskottetsmajoritet har valt att anvisa följande tillvägagångssätt. Kompensation för förluster i Vänerskogs konkurs Kompensation för förluster i Vänerskogs konkurs