prot · G80956 · 1984-12-31 00:00:00 — Det är inte enönskvärd utveckling att ungdomar i situationer där det föreligger uttaladesociala vårdbehov hamnar inom kriminalvården. Erfarenheterna av sådana instrument som finns inomkriminalvårdens ram visar att de ibland kan vara verksamma iöppenvårdsbehandling, om den bygger på en realistisk behandlingsplan och harett kvalificerat innehåll. Jag vill påpeka att det ändock är innehållet ibehandlingen och kvaliteten på den mänskliga kontakt som uppstår mellanbehandlaren och klienten som ytterst avgör den fortsatta motivationen. Sådanainstrument kan, rätt använda, vara medel som förmår missbrukaren att påbörja enförändringsprocess, innan situationen blir så allvarlig att etttvångsomhändertagande fill en behandlingsinstitution måste tillgripas. Socialtjänstreformen har skapat nya förutsättningar fördet sociala arbetet. Den har resulterat i ett levande utvecklingsarbete imånga kommuner. Men det är också så, att det finns en motsättning mellanprincipen om frivillighet och kraven på en aktiv uppföljning från socialtjänstenssida beträffande barn och ungdomar som löper risk att utveckla ett allvarligtmissbruk. misslyckas ibland med de metoder som socialtjänstlagenger utrymme för. Det är bl. a. den motsättningen den aktuella debatten handlarom. Det är också viktigt att understryka att de som kritiserarsocialtjänstlagen inte vill ha en återgång till den gamla sociallagstiftningen.I stället rör det sig om krav på förändringar som, utan att man avstår frånfrivillighetens prioritet, kompletterar lagstiftningen när frivilliga åtgärdermisslyckats. De här kraven måste ses mot bakgrund av den starka tradition avsocialt ansvarstagande som vi har i vårt land. Grundhållningen att vi gemensamtmåste ta ansvar för att människor inte stöts ut är det som förenar. Åsiktsskillnadernagäller vilka metoder som är lämpliga för att uppnå detta syfte. tyckte att regeringen inte bara skullelyssna på , när den kommer med sittremissyttrande, utan också . Jaghar läst på remissyttrandet inför denproposition som vi nu har att behandla och som beretts av justitieutskottet.Föräldraföreningen mot narkotika skriver: "förslagatt inte kriminalisera missbruk av narkotika och med nuvarande hållning inomsocialtjänsten, är risken stor för att samhällsingripandena kommer försent." Man säger vidare att påföljden i de flesta fall skall samordnas medsocialtjänsten. Vi har tagit fasta på detta, som ju innebär en kritik motsociallagstiftningen. Eftersom där inte finns några medel, menar man att manskall gå via narkotikastrafflagen. Vi får alltså återkomma och diskutera densaken . När här hänvisar till den reservation somfinns om ett "mellantvång"-jag vill påpeka att den reservationengäller LVM, inte LVU - förvånar det mig i lika hög grad. skullestödja någon form av mellansteg inom sociallagstiftningens ram. Detta hälsarjag med tillfredsstäl- lelse, förjag tror att det är en nödvändig utveckling. Men representant,lika väl som , har motsatt sig detta när socialberedningen harhaft att behandla tankar i denna riktning. Det är kanskeså att också kommer att stödja en sådan möjlighet försocialtjänsten att ingripa på ett tidigt stadium? Jag tror att vi alla äröverens på den punkten. har inte att diskutera kriminaliseringen,men flertalet talare har varit inne på den saken. Efter att ha lyssnat på de borgerliga ledamöterna ijustitieutskottet tänkte jag att jag kanske skulle förstå vad som egentligenlåg bakom kravet på kriminalisering när jag lyssnade på de borgerligaledamöterna i socialutskottet. Att vara blåögd var vackert, sade ,men inte att vara okunnig. Jag har inte blivit mer kunnig av er debatt. Vad ärdet egentligen som diskuteras? diskuterade helt klartberusningstillståndet. Det var det som skulle kriminaliseras. Jag skulle vara tacksam om och kunde tala om var de står när det gäller kriminaliseringen. Är det denlilla straffria zonen som saken gäller? Eller är det konsumtionen, dvs. alladem som har narkotika i kroppen som avses? Det är den situationen som många av erhar talat om. Om det är den lilla straffria zonen med anledning avHD-domarna, vill jag repetera vad som står i proposifionen. "I rättspraxis har emellertid ibland tvekan uppkommitom hur straffrihe- ten för konsumtion- förhåller sig till kriminaliseringen av innehav." Han säger också att "innehav i rättspraxis i regelhar tolkats på samma sätt som begreppet besittning". Justitieministern förklarar att han inte tror atttolkningen skall ge upphov till gränsdragningsproblem och säger sedan: "Jag har svårt att se att några risker för dettaskulle föreligga. Om emellertid utvecklingen i rättspraxis skulle ge anledningtill det, bör den aktuella gränsdragningsfrågan självfallet tas upp och behovetav lagstiftningsåtgärder övervägas." Är det detta lilla straffria område som ert förslaggäller? I reservationen står det nämligen klart att det inte ärberusningstillståndet som avses. Men flera av er har i diskussionen talat omoch argumenterat för en kriminalisering av berusningstillståndet. Jag villdärför ha ett klart besked av och . Vad är det somert krav gäller? Jag vill avsluta mitt anförande med ett citat ur bok från livet. Han är nog en av dem som allra mest harengagerat sig i arbetet mot narkotikan. "Min hållning är inte den barmhärtige samaritens. Hanhar min fulla högaktning och jag vet att jorden skulle rämna om han inte fanns.Men ändå -för min otålighet är det . Min strävan är att befriasamariten från hans uppdrag att förbarma sig över de krossade. Jag vill vara där och till en tonåring somär på väg ut ur sitt liv och vår gemenskap vill jag skrika: Stanna! och springai fatt honom och brotta ner honompå marken, eftersom jag tar honom på allvar. Och hålla honom kvar tills vilugnat oss båda. Och aldrig släppa honom. Inte förrän han lever igen. På fulltallvar: Så måste vi göra allihop!" Det ligger mycket i denna beskrivning. Vi gör inte"rent hus" med knarket genom en ny lagparagraf. Det finns inga enklalösningar på narkofikaproble-met. Det är fråga om vad vi gör. Och vi har allaett ansvar. Det behövs massiva, samordnade insatser från alla i samhället. 50 () replik; Citatet från vartänkvärt. Det är precis den erfarenheten som gör att han kräver just enkriminalisering av all användning av narkotika. Statsrådet begärde ett klarläggande. Det handlar inte omatt kriminalisera berusningstillståndet, utan att kunna ge hjälp på etttidigare stadium. Det är alltså fråga om den straffria zonen. Förekomsten avdenna gör att HD har kunnat fälla den nämnda domen. Domen sprider uppfattningenatt befattning med narkotika inte alltid är straffbelagd och inte alltid ärbrottslig. Det räcker dock inte med bara ett uttalande. Det är allmänt känt attett uttalande, om än aldrig så riktigt och fromt, från regering och riksdag sominte är knutet till en lagändring, inte kommer att leda till någon ändradpraxis i domstolsväsendets handläggning. Därför krävs en ändring av lagen idetta avseende. Jag bad statsrådet att lyssna på föräldraföreningarna ochFöreningen samhälle på denna punkt. De vädjar om följande, ochjag citerar ur deras brev: "Vi uppmanar därför dig som riksdagsledamot attstödja de motioner som kräver att all icke-medicinsk befattning med narkotikaskall vara olaglig." Jag hoppas att statsrådet skall lyssna påorganisationerna på den punkten . Jag vill ta upp frågan omtvångsvård i öppna former, som statsrådet lägger ut texten kring. Jag tyckeratt det låter intressant i långa stycken. Men precis de frågor som EvertSvensson anförde som invändningar mot kontraktsvård måste också dyka upp idetta sammanhang. Och om man avviker från de program som man har blivit ålagdatt delta i - vad händer då? Måste det inte finnas några sankfionsåtgärderockså i detta milda tvång? När man överväger dessa vårdformer - kan statsrådettänka sig att även studera det vi kallar för kontraktsvård? Jag tror att detligger kloka tankar bakom förslaget om kontraktsvård, och dessa bör inte utanvidare avspisas. .51GÖTE () replik: Först vill jag ta upp statsrådet beträffande hur lagtexten skall utformas och hur tillämpningen skall skenär det gäller den utvidgade kriminaliseringen. Jag vill hänvisa till vad BjörnKörlof sade under förmiddagens debatt. Han redogjorde klart för vilkenutgångspunkt som hade varit bärande i justitieutskottet och för den borgerligareservation som finns fogad till utskottets betänkande. I reservationen stårdet följande: "Deöverväganden som utskottet nu har redovisat leder utskottet till uppfattningenatt all icke-medicinsk befattning med narkofika bör kriminali seras. -- Närmare överväganden i fråga om den lagtekniska utformningen av den avutskottet förordade kriminaliseringen bör komma till stånd inomregeringskansliet." Vi är medvetna om att alla lagar innebärgränsdragningsproblem. Men för den skull får man inte vara rädd för attförändra lagstiftningen. Så är också fallet i detta sammanhang. Vi kan inte iriksdagen precisera alla de gränsdragningsproblem som den nya lagen kaninnebära. Detta betyder inte att vi är så fega att vi inte vågar begära ettförslag om en utvidgning. Vi vet att frågan är klart förankrad i opinionen. Det är viktigt att i detta sammanhang slå fast, GertrudSigurdsen, att det inte råder något motsatsförhållande mellan å ena sidanutvidgningen när det gäller kriminaliseringen och å andra sidan den socialaambitionen. Utifrån detta är jag tacksam för de redovisningar som statsrådetredan har gjort angående synen på sociallagstiftningen, synen på LVU ochbehovet av andra former av åtgärder än omhändertagande, t. ex. ett slagsmellanform inom ramen för LVU. Jag skulle vilja fråga om statsrådet också är beredd attändra lagen så till vida att man kan gå in och göra omhändertaganden ochingripanden i ett tidigare skede. Även på den punkten har det nämligen visatsig att lagen innehåller brister. Vi behöver både en mellanform och en ändringsom möjliggör tidigare ingripanden, så att de unga inte går ner sig så djupt iträsket som de gör . Jag vill också fråga statsrådet om hon är beredd attmedverka fill de förändringar inom lagen av vård av missbrukare som vi frånmoderata samlingspartiet lagt fram förslag om i form av mofioner till riksdageni flera sammanhang. Även här finns det uppenbara brister, när man ser påtillämpningen av lagstiftningen. Även när det gäller LVM behöver vijusteringar, utan att vi för den skull gör viktiga avsteg från huvudprincipennär det gäller vår nuvarande socialtjänstlagstiftning. 52INGA (vpk) replik; Jag tror inte heller att det går att vårdabort narkofikamissbruket. Det har sagts av flera personer här i debatten föremig. Därför blir det förebyggande arbetet så mycket mer viktigt. Socialtjänstlagen skall tillämpas akfivt, men det görsinte. Socialtjänstlagen är en målinriktad ramlag, som anger mål men inte hurmålen skall uppnås. nämnde att skyddstillsynsfallen har ökatbland de unga. Det är fråga om mycket alarmerande siffror. var antaletskyddsfill-synsomhändertagna personer 123. hade antalet ökat till 228personer. Dessutom finns 3 000 ungdomar i de här åldrarna i häkte. Det äralltså fråga om ungdomar mellan . När det gäller hjälpen till de härungdomarna menar jag att detta borde ha fallit inom socialtjänstlagensansvarsområde. Många föräldrar uttrycker förtvivlan över attsocialtjänstlagen inte kan bidra till hjälp på ett tidigt stadium. Isocialtjänstlagen stadgas om ansvar för 6 protokoll 1984/85:56-57 Detta ligger alltså på kommunernas ansvar. Det har också här i debatten sagts att hälften avkommunerna har åtgärdsprogram. Det är en mycket bra och positiv utveckling,tycker jag, men det gäller också att kommunerna får möjlighet att förverkligade här åtgärdsprogrammen. Jag menar att kommunerna behöver resurser för detta.Det saknas i väldigt många kommuner. I propositionen sägs att när det gäller socialtjänstlagenskall resurser avdelas inom de ekonomiska ramarna för narkotikabekämpningen. Vivet att det är mycket olika hur stora de ekonomiska resurserna är ute ikommunerna. Jag kan föreställa mig att det kanske är så - även om det inte ärnågot säkerställt samband - att problemen när det gäller narkotika är svårare ikommuner där man har det sämre ställt med ekonomiska resurser. Därför har vi imotionen till samordningspropositionen föreslagit att medel för speciellaåtgärder skall utgå som statsbidrag till just denna verksamhet, så attkommunerna får möjlighet att förverkliga de här åtgärdsprogrammen och planerna.Jag tycker det är ett mycket rimligt krav vi ställer, och jag skulle gärnavilja ha en kommentar från när det gäller den frågan. 53 () replik: Det har i den här debatten kommit fram enganska stor enighet om att det inte går att vårda bort narkotikamissbruket. Jagtycker att det är värdefullt att vi kan ha en gemensam linje på den punkten.Det är viktigt med betydande insatser på detta område för dem som redan harhamnat i narkotikamissbruk, men stora insatser måste också göras för att hindraatt nya grupper drabbas. Vi kan se att den kunskap många fått, bl. a. deninformation som getts till ungdomarna, har haft god effekt. När det gäller kriminaliseringen avbruket vill jag säga att jag i klarhetens intresse har använt uttrycketkriminalisera bruket av narkotika, när jag har talat. Av har jag fått ett klartbesked: det är alltså den straffria zonen det är fråga om för hans ochfolkpartiets del när det gäller kriminaliseringen. Justitieministern har sagt ipropositionen att om lagstiftningen ger upphov till gränsdragningsproblemskall man självfallet ändra den. Det är alltså inte generellt fråga om allkonsumfion. Vad hela debatten gäller är att man är påverkad av narkotika. Detär inte en sådan generell kriminaliseringslagstiftning som ha - det var ett klarläggande. Menjag deltog tillsammans med honom i en debatt om dennafråga. Han kräver inte insatser via narkotikastrafflagen. Vid denna debatt ochvid senare tillfällen när jag har träffat honom har han klart redovisat att detär tvingande åtgärder inom sociallagstiftningens ram som han vill ha. Jagtycker att det är i den riktningen vi skall strama upp den narkotikapolitik somvi har. ställde olika frågor om LVM och andra sociala lagstiftnings- Nr 56 åtgärder.Göte sitter ju själv i socialberedningen som utför detta Tisdaeenden översynsarbete,och jag utgår från att socialberedningen kommer med ett 18december 1984 betänkandedär man också tar upp dessa frågor. har vi bara att _ behandla de förslag som har kommit och som är ute påremiss. 55 () replik: Jag förstår inte riktigt statsrådetSigurdsens förvåning när det gäller vad som skall kriminaliseras eller ej. Sommånga talare har påpekat står det i reservation 3 i justitieutskottetsbetänkande: "Någon straffbeläggning av själva berusningstillståndet anserdock inte utskottet vara lämplig." Det är precis detta som statsrådetfrågade om förut. Svaret fanns redan i reservationen. Detta har jag sagt föratt inte försöka driva in några kilar mellan reservanterna. Regeringen har använt litet olika argument för atttillbakavisa vårt krav. I propositionen talas det om att det skulle varaallvarligt för vården och rehabiliteringen. Missbrukarna skulle inte våga sökaden vård de behöver om bruket kriminaliserades på det sätt som föreslås. Menjag har förstått att statsrådet i olika sammanhang har förklarat attdetta inte är det verkliga skälet. Det vore bra att i den här debatten få ettenhälligt och auktoritativt besked från regeringen: Vad är egentligeninvändningen mot en kriminalisering av allt handhavande med narkotika? Får jag till slut ta upp ett annat ämne, där vi möjligenkan vara överens -det vore bra om statsrådet ville kommentera det. Det gällerde lokala handlingsprogrammen. Utskottet har, liksom man gör i propositionen,uttalat sig positivt om detta, och sade statsrådet att vi skall försökaförmå alla kommuner att inrätta sådana handlingsprogram. Min fråga är: Hurskall man få kommunerna att göra detta? Har statsrådet några förslag om hur deförsumliga kommunerna skall förmås att ta allvarligare på frågan? Vi vet ju attnarkotika i olika former numera finns i alla kommuner, stora som små, idylliskasom mindre idylliska. Det är alltså angeläget att skapa lokal opinion och tatag i frågan utifrån de lokala förhållanden som råder. Det vore bra om statsrådet ville utveckla närmare hur detskall gå till. 56GÖTE () replik: Jag har svårt att riktigt förstå varförstatsrådet hänvisar till justitieministern när det gäller synen på dennakriminalisering. har ju kommit med ett klart uttalande och enklar tolkning - det finns ett prejudikat beträffande synen på den fria zonen.Om man då utgår ifrån vad justitieministern har sagt borde en lagstiftningredan vara på väg från regeringens sida - men så år det inte. Jag konstaterar att statsrådet har sänkt tonläget i justdenna fråga, i förhållande till vad statsrådet presenterade påförmiddagen. Det tycker jag är bra. Vi skall föra debatten utifrån den vikt somde olika inslagen har. Kriminaliseringen är bara en bit och ingalunda något somlöser alla problem. När det sedan gäller synen på en samordnadnarkotikapolifik menar vi från moderat sida att både LVU och LVM är viktigakomponenter. Jag vill än en gång uttrycka tacksamhet över att statsrådet nubryter vägen inom det --------------------- socialdemokratiska partiet när det gäller att skärpa LVU. Narkotikapolitiken understryka attdet är precis lika angeläget att ta itu med LVM. Då gäller det att inte barahänvisa till socialberedningen. Därifrån kom det inga initiativ beträffandeLVU. Och om statsrådet inte är beredd att ge nya direktiv beträffande att taitu med LVM, utifrån den här nya synen, är jag rädd för att jag kommer att blirelafivt ensam tillsammans med de borgerliga representanterna isocialberedningen när det gäller en skärpning av också LVM. Det heter i vissa sammanhang att tid är pengar. Men närdet gäller en samordning av narkotikapolitiken i samhället, en samordningmellan kriminallagstiftningen och sociallagstiftningen, är inte tid pengar,utan där är tid en fråga om liv eller död för många. Därför menar jag att vi numåste skynda på när det gäller att komma till rätta också med densocialpolitiska lagstiftningen och de brister som finns i både LVU och LVM. Därför hoppas jag att statsrådetbeträffande LVM är beredd att ta motsvarande initiativ som är på vägbeträffande LVU och att vi skall kunna enas på vägen. Jag är tacksam för att vifrån moderat sida kan konstatera att man inom socialdemokratin är beredd attsluta upp bakom vår uppfattning när det gäller synen på de här frågorna. Till kan jag säga: Det finnsflera skäl som redovisas mot en total kriminalisering av all konsumtion.Rädslan att söka vård har jag sagt är ett av dessa skäl. Sedan frågar hur regeringen skall kunnaförmå kommunerna att upprätta lokala handlingsprogram. Det finns ipropositionen en beskrivning av hur vi skall ha en bättre samordning centralt.Vi skall ha ett samordningsorgan för dessa frågor - det behövs också på centralnivå. Som jag sagt får kommunerna och ett ansvar på det lokalaplanet. Men vi skall inte föreslå några tvångslagar på det här området för attförmå kommunerna att göra lokala handlingsprogram. Jag är övertygad om attkommunerna kommer att göra sådana ändå. När man är ute och reser ser man också i de mindre ochmedelstora kommuner, som inte haft dessa problem eller i varje fallinte vetat om dem, att man nu upplever problemen. Man står ofta mycketfrämmande inför det som kommer, men det finns en vilja och en beredskap hosvåra kommunalpolitiker för att verkligen ta sig an detta och upprätta lokalaprogram. Så några ord till om socialberedningensarbete. Jag utgår alltså från att socialberedningen, som har i uppdrag attockså titta på LVM-det har ni ännu inte gjort - kommer med ett förslag. säger att han förmodar att han där blir ensam med stöd av sinaborgerliga kamrater när det gäller att få en förändring till stånd. mycket stöd av sina borgerliga kamrater när det gällde att titta på förslag. Under detta anförande övertog talmannen ledningenav kammarens förhandlingar. Jag får meddela att anslagom kvällsplenum nu har uppsatts. Närdebatten om narkotikapolitiken nu pågått i har endast talare med enanmäld sammanlagd talefid av något hunnit få ordet.Återstående anföranden på dagens talarlista har en beräknad taletid avsammanlagt ungefär sju och en halv fimme, dvs. exakt så lång sammanträdestidsom återstår till , då plenum måste avslutas. Med hänsyn till denrådande tendensen att överskrida anmälda taletider och sannolikheten för ettbetydande antal repliker under de fortsatta överläggningarna förefaller detdärför bli ofrånkomligt att fortsätta kammarens överläggningar . Jagkommer att före ta ställning till huruvida kallelse skall utfärdastill ett sammanträde . Anf.59 (): I kampen mot drogmissbruk har skolan en mycket vikfig roll. Det harfrån många håll här talats om hur viktigt och nödvändigt det är med deförebyggande insatserna, och skolan har en av sina största uppgifter på dettaområde. Iskolan kommer de som arbetar där i kontakt med alla barn och ungdomar. De härfrågorna och problemen tas upp på ett naturligt sätt i undervisningen i olikaämnen. Skolanhar också ansvaret för elevvården, och även på det området har skolanmöjligheter att aktivt delta i kampen. har också den s. k.ANT-kontaktverksamheten byggts ut i hela vårt land, regionalt och lokalt. del av propositionen som tar upp utbildningsutskottets område har ökade resurserföreslagits, och det är bra. I motion 76, som följs upp av en reservation, harvi från de borgerliga partierna yrkat avslag på de två nya tjänster somföreslås inrättas på . Vihar reserverat oss därför att vi tycker att dessa resurser framför allt böranvändas på ett effektivare sätt, både regionalt och lokalt. Såsent som 1982 företogs en stor omorganisation av somresulterade i en avsevärd bantning av verket. Vi tycker därför att det är felväg att gå att börja bygga upp igen med ytterligare tjänster. Tanken är istället att det successivt skall ske en decentralisering av denna verksamhet,så att flera beslut kan fattas så nära människorna som möjligt ute i kommunernaoch i länsskolnämnderna. Det är den rätta vägen, enligt vår mening. Viställer oss alltså bakom ett förslag om ökade resurser, men vi anser att deskall användas på ett bättre sätt. Meddetta, herr talman, yrkar jag bifall till reservationen som är fogad tillutbildningsutskottets betänkande. 60SÖREN HÄGGROTH (s): Jag skall i mitt anförande berörautbildningsutskottets betänkande nr 7. Men först en kort reflexion medanledning av den långa diskussionen om kriminalisering eller inte. I olika sammanhang brukar man höra ungefär detta omriksdagen och lagsfiftningen: skall inte instifta lagar som blirsvåra att tillämpa eller får liten betydelse i verkligheten. Jag tror att detförhåller sig på samma sätt när det gäller att kriminalisera narkotikamissbruk.Jag tror på detta enkla faktum, att så länge verkligheten för en del människorinnebär t. ex. ensamhet, oro, ängslan, rädsla eller arbetslöshet kommer detalltid att finnas de som flyr från denna verklighet genom missbruk av olikaslag. Om det då rör sig om narkotika eller alkohol är egentligen engradskillnad. Om man skulle kriminalisera narkotikamissbruket skulle detkanske vara det mest synbara beviset för hur solidariteten ersätts med primitivstraffsyn. Jag tycker också att en kriminalisering skulle vara ett stegtillbaka vad gäller människosyn, men framför allt skulle det vara att angripaett problem på alldeles fel sätt. Lagstiftningen skall naturligtvis användas påde områden där den har sin verkan. Men sedan handlar det väldigt mycket om vadvi människor gör, hur vi organiserar vårt samhälle och vilka principer somgäller där. Alla människor måste engageras i jobbet motdrogmissbruket. Här har skolan en mycket viktig uppgift. Det gäller informationtill elever, att göra elever medvetna om drogers skadeverkningar och att hjälpadem som har fått problem . I utbildningsutskottets betänkande nr 7behandlas skolans roll i detta arbete. Utskottet har haft att behandlaregeringens proposifion om ökade insatser i skolan mot missbruk.