prot · G80932 · 1984-12-31 00:00:00 — Att den förste som fördefram ett konkret förslag om en kärnvapenfri zon i var trorjag nog vi får enas om. Undénplanen innehöll inte något specifikt förslag om enkärnvapenfri zon just i . Jag tror alltså att vår historieskrivning ärkorrekt, även om vi inte visat den vördnad för socialdemokratiska insatser somSture gärna hade sett. säger att först skall vi ha enighet i ,sedan kan man tänka sig en sådan fördjupning av den svenska debatten som vi ärute efter. Det tycker jag är en något konstig tågordning. Vi måste naturiigtvisha enighet i , men strävan att nå denna enighet får ju inte vara etthinder för att försöka föra en så bred debatt som möjligt i och försökaengagera så många som möjligt i den debatten. Just för att stimulera en sådanbred debatt ville vi ha en parlamentarisk referensgrupp, så att alla politiskapartier involverades i diskussionen och informerades om vad kontakterna medandra nordiska länder ger. a. för att vi skulle kunna göra det somSture bad oss om, nämligen att vid behov påverka närstående partier iandra nordiska länder. Det finns redan organ för detta, säger ,utrikesnämnden och utrikesutskottet. Ja, visst finns det det, men ännu bättre än jag hur stor ärendebelastning utrikesutskottet har och hurmycket tid utrikesutskottet kan ägna åt frågan om en kärnvapenfri zon iNorden. Jag misstänker att detsamma gäller för utrikesnämnden, dvs. att man därockså har en stor ärendebörda. Vi vill ha ett parlamentariskt organ som kunde koncentrerasig på denna oerhört viktiga fråga, följa den ingående och även ägna sig åt attstimulera en debatt kring den ute i vårt land. Vi tycker alltså att frågan omen kärnvapenfri zon i är så pass viktig att den kunde vara värd en sådanhär parlamentarisk referensgrupp. 24STURE () replik: Om jag inte minns fel var någotslags sakkunnig i under den borgerliga regeringsperioden.Därför ligger det nära till hands att rekommendera honom och andra att även ifortsättningen läsa UD:s innehållsrika broschyrer. Den senaste är så färsk attden kom för endast någon vecka sedan, och den behandlar just den historia somni gjort så sned, så snäv och så snål genom att inte nämna ursprunget tilltankarna om den kärnvapenfria zonen. Men jag tycker nästan att det är någotgenerande att behöva uppmana att läsa UD:s egna skrifter; det vardem jag hänvisade till. Att man skulle bilda referensgrupper för att skapa opinioni frågor där vi är överens förefaller ytterst förbryllande. Det är baracenterpartiet och vpk som vill ha dessa referensgrupper. Vi är ju överens omatt vilja ha en kärnvapenfri zon i . Och vi är överens om vägen att nådet målet - det tycker jag vi kan räkna in på plussidan. Problemet är, som jagsade i mitt inledningsanförande, att få andra länders partier att ansluta sigtill dessa tankar och delta i förhandlingar som kan leda fram till ett beslut.Det hjälper inte om vpk och skulle kunna driva framreferensgrupper - vi kommer inte därmed ett dugg närmare resultatet. Det vorebortkastad tid och slöseri med arbetskraft, när vi som sagt redan harparlamentariskt sammansatta organ som sysslar med detta. Med den erfarenhetfrån dessa organ som en del av oss har vet vi att man där kommer att följadessa frågor i detalj. Det är den vägen som utskottsmajoriteten anser vara denbästa. 25PÄR () replik: Herr talman och ! Också jag läser med stort intresse, men jag tror inte att skall pådyvla UDatt UD gjort gällande att skulle ha fört fram förslaget om ennordisk kärnvapenfri zon. Han framlade en plan som gällde samarbete mellan allakärnvapenfria stater, men det konkreta förslaget om en kärnvapenfri zon iNorden var det som förde fram först. Det tycker jag vi kan varaense om, för det är uppenbart. Sådana enkla fakta är inte någonting att stridaom. Det viktiga är inte vem av dessa åldriga herrar som tog upp den här fråganförsta gången, utan det viktiga är naturligtvis; Hur fördjupar vi den härdebatten? Det är alldeles riktigt som säger att det råderen stor enighet i denna fråga, men vad som är vikfigt är inte bara opinionensinställning utan också denna opinions styrka, medvetenheten hos stora grupperav svenska folket om betydelsen av den här frågan. Det är detta som gör att enfördjupad diskussion kunde vara värdefull. Om och jag går ut pågatan och frågar folk vad de tycker om en kärnvapenfri zon, är jag alldelesövertygad om att vi skulle möta väldigt många som sade: Vad då? De har aldrighört talas om en kärnvapenfri zon, eller om de har gjort det, så vet de intevad den är för någonting. Detta är en del av verkligheten. Därför behövs utantvivel en fördjupad och breddad diskussion också i , även om jag och de flesta i denna kammare är överens i den här frågan. Anf.26 () replik; Bara ett par ord. Det vore att underkännafolkrörelserna och fredsrörelsen att välja den väg som föreslår.Det är bättre att dessa rörelser får möjlighet att agera och driva opinionen pådet sätt som de traditionellt gör än som och föreslagit, nämligen att skulle blanda in en referensgrupp idetta sammanhang. Tredje vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik. 27MAJ (): Låt mig alldeles hemkommen frånFörenta nationerna få göra några inlägg i denna viktiga debatt om nedrustningoch kanske klara upp en del missförstånd som jag efter att ha lyssnat på dentidigare diskussionen tycker mig ha märkt föreligger. Dét internationella läget är mycket allvarligt. Vi haraldrig tidigare befunnit oss i en situation där det inte försiggår några samtalmellan supermakterna på kärnvapenområdet. Kapprustningen rasar vidare. finnsdet också planer på att militarisera yttre rymden. Detta läge får naturligtvisinte leda till en sådan passivitet som man kan läsa ut av den moderata motionen1172, där man kräver en s.k. koncentration på nedrustningsansträngningarna och somman - det påpekade - i det särskilda yttrandet påstår attmanfått gehör för, en tolkning som jag vill påpeka är helt felaktig. Vår förstaförsvarslinje ligger, som alldeles riktigt har sagt, i vårutrikespolitik och dess aktiva nedrustningspolitik. I ett kärvtinternationellt läge har, tvärtemot vad anser, inte minsticke-kärnvapennationerna ett alldeles särskilt ansvar att söka bidra tilllösningar. Alla nationer drabbas faktiskt av konflikter där kärnvapen kan kommamed. aktivitet i nedrustningssammanhang grundar sig påett starkt engagemang i freds- och nedrustningsfrågor, men också på denvetenskapliga kapacitet vi har att ställa till förfogande. Våra prioriteradeinsatser rör sig med naturlighet om sådant som kan göras för att förhindra ettkärnvapenkrig och dess förödande konsekvenser. En snabb uppräkning av våraaktiviteter visar detta: Ett fullständigt stopp för alla kärnvapenprov,frysning av alla kärnvapen, ett moratorium vad avser utplacering av kärnvapen iEuropa och en förhandling för att förhindra en militarisering av yttre rymden.Det fullständiga avtalsutkastet, som presenterade 1983 vid nedrustningskonferenseni , visade på tre olika sätt hur man kan kontrollera och verifiera detta,och vi har också fört fram frågan i . I FN har vi fört fram frågan om en frysning av allakärnvapen. Vi har fått ett starkt och alltmer ökat stöd av FN:s medlemsländer.Jag kan meddela riksdag att första utskottet i FN i går röstadeom den svensk-mexikanska frysresolutionen. Vi kunde notera att ytterligare tioländer följde resolutionen, bland dem sådana tunga stater som - som alltsåändrat sin röstning till ett ja. följde också med, liksom förra året.Det finns således ett starkt ökat stöd för frysresolutionen. Det finns anledning, tycker jag, efter att ha lyssnat påIvar Virgin och , att bemöta den något kluvna inställning tillfrysresolu-fionen som har haft och det underliga resonemang sommoderaterna för om att skulle ha varit villigt att förändrafrysresolu-fionens karaktär. De måste, om jag förstår det rätt, stödja sig påtidningsuppgifter i liv- och husorganet, men skvaller är faktiskt ingentingatt bygga ett politiskt agerande på. Varken eller har varitvilligt att ändra frysresolutionen i den riktning som här talar omtill att avse en, "förhandlad frys", något som NATO-länderna - docknu allt färre av dem -kräver. Det förhållandet att i samtal med sina nordiskagrannar lyssnar på deras önskemål är bara naturligt - för resten tackade Norgesrepresentant i FN för det i går- men att därav dra slutsaten att vi skulle varaberedda att helt förändra frysresolutionens karaktär kan inte vara något annatän ett önsketänkande. Skillnaden är betydande. frysresolutionkräver, på basis av den existerande balansen i kärnvapenarsenalerna, att Sovjetoch omgående skall deklarera en frysning vad gäller utveckling, testningoch produktion av kärnvapen och kärnvapenbärare. I resolutionen visar vi hurkontrollen och verifikationen kan ske med hänvisning till bl. SALT I- ochSALT Il-avtalen och till de kontrollmekanismer som , och harkommit överens om i de trilaterala förhandlingarna om provstopp. Men för demsom inte önskar ett stopp för utveckling, prov och produktion av kärnvapen ärdet bekvämt att säga att en frysning skall förhandlas fram. En "förhandladfrys" är inte en verklig frysning, utan det blir troligen en synnerligenlångvarig förhandling, som tillåter fortsatt utveckling, provning ochproduktion av kärnvapen. När världen med nuvarande kärnvapenarsenaler kanförgöras 50 gånger om - hur det nu skall gå till - och redan nu förfogar överen och en kvarts miljon Hiroshimabomber, i sprängkraft räknat, är det intefler kärnvapen vi behöver utan färre! Och för att åstadkomma en nedrustning vadavser kärnvapen måste man först stoppa dem, dvs. frysa ländernaskärnvapenarsenaler - vilket sker bäst genom ett fullständigt stopp för allakärnvapenprov och genom att frysa utveckling och produktion av alla kärnvapenoch kärnvapenbärare. Det finns ingen nödsituation där kärnvapenmåste tillgripas. Såväl som har i FN deklarerat att ettkärnvapenkrig icke kan vinnas och därför inte skall föras. Vad det gäller äratt få dem att i handling leva upp till detta. Vårt nedrustningsarbete i såvälFN som i nedrustningskonferensen i syftar just till detta. Slutligen, herr talman; Realism är ett farligt ochsubjektivt ord, såsom har använt det. Är det realism attpassivt avvakta en vansinnig kärnvapenkapprustning eller är det realism attförsöka stoppa den? 28ANITA BRÅKENHIELM (m) replik: säger att det aldrig harfunnits någon vilja från svensk sida att förändra resolutionens innehåll ochatt vi moderater troligen stöder våra uppgifter om att diskussioner om dettahar förekommit på skvaller. Vi stöder oss på uppgifter från den norskaregeringen direkt till representanter för den svenska försvarskommittén. Vi fick nu veta att det aldrig har funnits någon viljafrån svensk sida att förändra innehållet i resolutionen, och att det är något helt annat att förhandla fram en frysning än att drivaigenom en resolution och att en förhandling kommer att vara oerhört svår och taoerhört . Ja visst, det är oerhört svårt och det kommer antagligen attta ~ men det finns ingen anledning att därför låta bli att försöka, partikamrat har en annanuppfattning. Han tycker att det är precis samma sak att "agree toproclaim" som att endast "proclaim", underströk, som övriga talare i debatten hargjort, den stora enigheten i utskottet bakom viljeinriktningen i dessa frågor.Men enigheten är tydligen inte så stor mellan de socialdemokratiskarepresentanterna, i varje fall inte större än den som man kan läsa in i helautskottsbetänkandet, inkl, våra reservationer-om man har god vilja, vilket jagtycker man skall ha i dessa frågor. Realism kan vara ett fult ord eller i varje fallobehagligt. Men världen är tämligen obehaglig, och det kan hända att mantacklar den bättre med ett mått av realism. Vi vill inte passivt se på och inte göra någonting. Vivill i allra högsta grad göra någonting, men vi vill göra det på ettrealistiskt sätt. Vi tror att processen avseende förhandling om frysning ärmycket svår och långvarig. Ett fullständigt provstopp skulle kanske t, o, m,ligga närniare realiteten, bl, a, därför att man har ett mångårigt mycketgrundläggande och mycket grundligt arbete att stödja sig på - vilket man intehar när det gäller frysningsfrågan. Man bör kanske förhandla om saker och tingi rätt ordning för att komma någonstans, och givetvis måste man förhandla påalla fronter. Ensidiga proklamationer och deklarationer är svårare atttro på än sådana som har stöd från många håll, och jag har tidigare pekat påatt den ensidiga sovjetiska deklarationen om "no first use" inte ärsärskilt trovärdig, eftersom den inte motsvaras av någon förhandlingsöverenskommelseoch eftersom, trots denna deklaration, utplacering av nya missiler hela tidenhar fortgått. Om man har bestämt sig för och också deklararerat att man inteskall använda de här vapnen, varför placerar man då ut nya? Det kan, åtminstone teoretiskt, vara så-jag riktar dockingen beskyllning mot någon härom - att viljan att göra högtidliga politiskadeklarafioner står i Omvänd proportion till viljan att verkligen stå förinnehållet i dem. 29MAJ () replik: Nej, det råder inte delade meningar inomsocialdemokratin, men uppenbarligen inom moderata samlingspartiet. om att manskall komma överens om att deklarera en "frys". talar omatt vill ha en "förhandlad frys", men det är faktiskt tvåhelt olika saker. Vi är övertygade om att vill ha en"förhandlad frys". Det är nog i grunden också vad högerregeringen iNorge vill ha - men kanske inte det norska parlamentet. Det får vi se. lyssnar naturligtvis med intresse på sina norska kolleger.Vi har ett utomordentligt fint samarbete i alla nedrustningssammanhang. har tillsammans med en resolution i FN, somendast ett fiotal NATO-länder med i spetsen går emot, men som alla övrigaländer antingen stöder eller avstår från att rösta om. Vi har naturligtvisingen som helst anledning att förändra grunddragen i den resolutionen.Skillnaden är den, , att vi ännu icke fått parterna att börjaförhandla om ett provstopp, som vi med ihärdighet har förespråkat i mer än 20år vid nedrustningskonferensen i och lagt fram vetenskapligaverifikationsmetoder för, . Däremot kan vi med stöd avvärldsopinionen, i form av såväl som folkliga rörelser,ställa krav på de två ledande kärnvapenmakterna och - med vetskap omatt det finns ungefärlig likvärdighet beträffande kärnvapen - att de nu skalldeklarera sin vilja att stoppa just här och sedan börja förhandla om hur enkärnvapennedrustning skall gå till. Det är enbart det folkliga trycket - från länder som ickehar kärnvapen och från andra länder och folk i världen - som kan fåstormakterna att lyssna. Om vi i stället skulle säga som ; Låt ossförhandla om hur vi skall kunna komma överens om att stanna där vi nu är! harvi sannolikt ett lika långt förberedelse- och förhandlingsarbete framför osssom vi har bakom oss när det gäller provstoppet, som f. ö. också ingår som endel i frysförslaget. Där har vi ännu inte sett något avtal slutet. Stormakterna kan utan några svårigheter, utan att rubbanågon balans, deklarera att de nu är nöjda, därför att de har en överkapacitetnär det gäller kärnvapen - om den politiska viljan finns där eller pressasfram. Det är det som och resolution är ägnad att åstadkomma ochsom vi har ett ökande stöd för i FN. Vi hoppas att skall komma att röstaför den resolutionen när den kommer till generalförsamlingen. 30ANITA BRÅKENHIELM (m) replik: Det vore naturligtvis en nåd att sfilla bedjaom, att stormakterna skulle böja sig för en folkUg opinion och gå tillförhandUngsbor-det i frysfrågan. De har haft ett mycket stort antal år på sigatt gå till förhandlingsbordet i provstoppsfrågan, men som utskottetkonstaterat-och det sade också - saknas den politiska viljan.Det gör den därför att de inte har förtroende för varandra; misstänksamheten ärstor. I mitt anförande talade jag ganska länge om de vägar somfinns att öka öppenheten och bygga upp ett förtroende som kan fåparterna till förhandlingsbordet. Men så länge misstänksamheten är så stor somden är tror vi att det är realistiskt att förmoda att olika avtal måste ingåsoch kringgärdas med t. ex. olika typer av kontrollmekanismer. Det är endast en vissrealism i de här avseendena som vi givit uttryck för i våra reservationer. som - jagupprepar det - strävar mot exakt samma mål som kommit till Onsdaeenden uttryck i utskottets betänkande i övrigt, 31MAJ () replik: har alldeles rätt: Det finnsen djup misstänksamhet mellan supermakterna, och det är vår uppgift att sökaminska den. Det gör vi genom att lägga fram kloka och koncisa förslag om hurdet här arbetet skall gå till - icke obalanserade utan balanserade,kontrollerbara, verifierbara. Det är nämligen det som svenskt nedrustningsarbetegår ut på. Jag vill bara notera att det finns en mycket bred enigheti riksdag för förslaget om en frysning av kärnvapenarsenalerna pånuvarande nivå. Jag noterar också med glädje både och folkpartietsaktiva agerande i de här frågorna. Det är att beklaga att ännu intehar lämnat sin alldeles ohållbara ståndpunkt. sade att realism är ett obehagligt ord.Ånej! Realism är inget obehagligt ord. Det är obehagligt bara när somliga villlägga beslag på ordet, som i sig är subjektivt, och utnämna sina egnaståndpunkter till de helt realistiska. Det finns en benägenhet att säga attkapprustning eller militarism i olika former är realism. Jag vill nog hävda attdet realistiska i kärnvapenålderns tidevarv är att försöka undanröja hoten omen total katastrof som kommer att drabba oss alla, oavsett om vi har kärnvapeneller inte. Ett realistiskt sätt att arbeta för kärnvapennedrustningär att ge stormakterna tillräckligt starka argument för att stoppa sinvanvetfiga kapprustning. Det är vad försöker göra i de olikainternafionella sammanhangen. 32GUNNEL JONÄNG (c); Jag ber kammaren om tillgift för att jagåterigen begär ordet -jag måste faktiskt få ge uttryck för min reaktion påSture Palms anförande. Här har vi ett betänkande från utrikesutskottet som är istort sett enigt, men går upp i talarstolen och talar oerhörtsmåskuret om historiken när det gäller den kärnvapenfria zonen. Socialdemokraternatål tydligen inte att någon person med annan partitillhörighet eller någotannat parti tar några initiativ när det gäller freds- och nedrustningsfrågorna.Socialdemokraterna skall vara bäste man på plan i de här sammanhangen.Visserligen är det opportunt att tala om breda enigheter, att tala brett omuppslutning kring nedrustningsfrågorna och folkrörelsernas engagemang, men detskall komma till stånd på socialdemokraternas villkor! Det är en oerhördsvaghet, tycker jag, att inte kunna erkänna att något annat parti eller någonperson utanför det egna partiet tar initiafiv. Historiken är faktiskt följande. Det började - som PärGranstedt sade -med Kekkonenplanen. Därefter hände det faktiskt inte någontingunder en lång följd av år; 1975 berörde nuvarande försvarsministern frågan omkärnvapenfri zon i ett tal. Men jag skall tala om för att den allraförsta gång som frågan över huvud taget togs upp i riksdag var genom deninterpellation jag väckte - också ställde då eninterpellation om frågan om kärnvapenfri zon i . Det var första gångenfrågan över huvud taget diskuterades i . Jag tog det initiativet på grund av att jag deltog i dennordiska centerpartiledarkonferensen i . Därfick jag inspirationen till den interpellafion jag då väckte. I deninterpellationsdebatten kom en socialdemokrat med, och detvar '. - Detta är alltså förhållandet. Vi kan läsa, sade . i UD:s skrift om enkärnvapenfri zon i . det kan vi göra! Jag måste säga att jag tyckeratt det är snudd på skandal att UD inte kan lämna en objektiv redovisning avvad som har skett och göra en objektiv historik. Vad man där tar upp ärsocialdemokraternas agerande i frågan och utrikesutskottets behandling av den,men man säger ingenting om andra partiers initiativ. Dem förbigår man med tystnad.Jag tycker att det är en stor svaghet och snudd på skandal att inte ens UDskall kunna ta fram ett objektivt informationsmaterial. Ett politiskt parti bör kunna erkänna initiativ även frånandra partier. Jag tycker att det är bra att socialdemokraterna medengagemang gått in för tanken på en kärnvapenfri zon i . Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 (redovisning av rustningarnas orsaker) Utskottets hemställan bifölls med 296 röster mot 17 förmotion 1983/ 84:2058 av m. fl. i motsvarande del. Mom. 5 (kärnvapenfrysning) Utskottets hemställan bifölls med 236 röster mot 77 förreservation 1 av m.fl. Mom. 6 (icke-förstaanvändning av kärnvapen) Utskottets hemställan med godkännande av utskottetsmotivering - som ställdes mot utskottets hemställan med godkännande av den ireservation 2 av m. fl. anförda motiveringen - bifölls medacklamation. Mom. 9 (referensgrupp för kärnvapenfri zon) Utskottets hemställan bifölls med 245 röster mot 67 förreservafion 3 av. Mom. 10 (sambandet mellan kärnkraft och kärnvapen) Utskottets hemställan bifölls med294 röster mot 17 för motion 1983/ 84:2058 av m, fl. 3 ledamöter avstod från att rösta. Övriga momerit Utskottetshemställan bifölls. 6 § Boende- och nyttoparkering på gatumark Föredrogs trafikutskottetsbetänkande /85:5 om boende- och nyttoparkering på gatumark (prop.1984/85:14). 33 PER STENMARCK (m): I trafikutskottets betänkande nr 5 behandlasfrågan om boende- och nyttoparkering på gatumark. Jag kommer här att yrka bifall till de två reservationersom är fogade till betänkandet. Men låt mig först få säga att vi ansluter osstill huvuddragen i propositionen. Vår avvikelse gäller egentligen en punkt, somkan synas liten, men som vi ändå anser vara principiellt viktig. Av den föreslagna nya lydelsen av 2 S i lagen om rätt förkommun att uttaga avgift för vissa upplåtelser på allmän plats framgår det attsyftet är att näringsidkare och boende inom ett visst område skall fäförbättrade parkeringsmöjligheter. Detta är bra. upphävs den paragraf som tidigare avsettförsöksverksamhet och enligt vilken regeringen kunnat avgöra vilka kommuner somfått bedriva sådan. Denna förändring av lagen är också positiv. Utvärderingenhar visat på sådana resultat att andra kommuner också bör ges möjlighet attanvända sig av boende- och nyttoparkering. I trafiknämndslagens 1 § - vars första stycke inteföreslås få någon ändrad lydelse - föreskrivs att frågorna om boende- ochnyttoparkering inom kommunen skall handhas av en trafiknämnd. I 4§ ges möjlighet att överklaga trafiknämndens beslut,först hos och därefter hos regeringen. Detta är inget nytt. Tvärtom är det en gammal princip alltid skall kunna överklaga beslutet i ett ärende. Inte heller är detnågon nyhet att , trafiksäkerhetsverket eller polismyndigheterna får överklagatrafiknämndens eller beslut. Men, i enextra mening tillfogad 4§ föreslås följande lydelse: "Regeringen får föreskriva om inskränkningar i rättenatt överklaga beslut enligt 1 §," Jag nämnde tidigare att vi anser det vara en självklarhetatt man skall ha rätt att överklaga beslutet i ett ärende. Lika självklartborde det rimligtvis vara att regeringen inte skall kunna inskränka denna rätt. Det är den sista meningen i 4 § - och egentligen ingentingannat - som vi från borgerligt håll inte är beredda att acceptera. Vi vill inte vara med om att ge regeringen bemyndigandeatt kunna inskränka rätten att överklaga beslutet i ett ärende. Varföröver huvud taget göra en sådan inskränkning? Det föredragande statsrådets motivering framgår av hanssynpunkter beträffande vägtrafikkungörelsen. Han menar där att kommunernasjälva känner till de lokala förhållandena bäst, och därför är det intelämpligt att statliga myndigheter skall kunna överpröva. Boende- och nyttoparkering på gatumark Boende- och nyttoparkering på gatumark Detta är, som vi ser det, ett felslut. Även kommunalabeslut kan faktiskt vara fel, eller av någon enskild anses vara fel. De måstedärför kunna överklagas. Jag ber, fru talman, mot bakgrund av detta att få yrkabifall till de båda reservationer som är fogade till betänkandet. Under detta anförande övertogförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Anf.34 ():