prot · G80917 · 1984-12-31 00:00:00 — Detär vad debatten huvudsakligen har handlat om. drabbas i storutsträcknig av luftföroreningar från övriga . Endast när det gällersvaveldioxiden är vår kunskap relativt god. Vi borde öka våra ansträngningaratt kartlägga hur kväveoxider, kolväten och tungmetaller sprids i lufthavet. tar emot svaveldioxid per år.Knappt 20 % kommer från svenska källor. Våra utsläpp motsvarar dock nära 50 %av nedfallet - skillnaden förs med vindarna till andra länder. Öststaternasvarar för av nedfallet, och för vardera . Mot denna bakgrund måste man hälsa med stortillfredsställelse att , och nuförenat sig med trettio-procentsklubben och alltså lovat att sänka sina utsläppav svaveldioxid . Personligen tror jag att den borgerligavästtyska regeringen genom krediterna till starkt bidragit tilldetta beslut. Regeringschefen i , en delstat som är hårt drabbadav luftföroreningarna från och , har mycket aktivtdeltagit i förhandlingarna. Här ser vi exempel på ett konstruktivt samarbete påett viktigt område. Detta kanske kan bidra till överenskommelser somminskar spänningen i . Miljööverenskommelserkan bana vägen för fredsförhandlingar. Moderata samlingspartiet deltar aktivt i ett europeisktpolitiskt samarbete i EDU mellan moderata partier om problemen med degränsöverskridande luftföroreningarna. Vi argumenterar här hårt för överenskommelser som gårlängre än till en 30-procentig minskning av svavelutsläppen till 1993. Enligt vår uppfattning bör gå vidare i deinternationella förhandlingarna och på samma sätt kräva minskningar utöver . Det bör vara möjligt. har ju utarbetat ettförslag om en 60-procentig reduktion av svavelutsläppen till 1995. När detgäller att föra den här kampen vidare bör regeringen vara aktiv. Sommarens rapporter från bl. a. visar att skogsskadornafortfarande ökar. inventering av de svenska skogarna, utfördi slutet av 1983, visaratti 137 av 244 bestånd barman bedömt att mer än 10 %avträden är skadade. Detta resultat bör vara en allvarlig varningssignal, ochframför allt understryker det behovet av en ordentlig kartläggning av densvenska skogen. Jag hoppas att regeringen har haft tid att tänka om i denfrågan. På ett helt annat sätt än tidigare diskuterar man nu dehälsorisker som följer i luftföroreningarnas spår. I visar undersökningar att de delstater somhar stora skogsskador också visar höga frekvenser av astma och andraluftrörssjukdo-mar. Sambandet mellan luftföroreningarna och dessa sjukdomarverkar vara mycket starkt. Det tycks också som om plötslig spädbarnsdöd orsakas avhöga koncentrationer av vissa ämnen i luften. Vi har säkert också hundratalsdödsfall i '''cancer, som egentligen är att skriva påluftföroreningarnas konto. Det här är allvarliga biologiska varningssignaler, och debör leda till en hårdare inställning till alla typer av luftföroreningar. Vihar tillsammans med lagt fram förslag i om hårdaremiljökrav vid kolförbränning. Vi är beredda att successivt ställa lika hårdakrav på all annan förbränning. Vi anser att även kväveoxider, kolväten ochtungmetaller bör få bestämda, låga gränsvärden. I dessafrågor har regeringen varit märkligt passiv. Vi anser att bör anpassa sig till den västtyskatidsplanen när det gäller bilavgasrening. Detta har vi framfört i riksdagenunder . Enligt alla tecken kommer att bli pionjär i Europapå området och , i mitten , införa skatterabatter förbilar med katalytisk avgasrening och dessutom införa blyfri bensin, som iskattehänseende kommer att ge en rabatt på per liter. I Västtysklandanvänder man fullt ut det instrument för miljövårdsstimulanser som moderatasamlingspartiet föreslagit i . Avsikten med skatterabatterna är att en bilköpare somskaffar en bil med avgasrening skall ekonomiskt jämställas med eller komma ibättre position än en bilköpare som väljer en bil utan avgasrening. Först 1989måste alla nya bilar i vara försedda med en sådan utrustning ellermed en teknik som ger samma minskning av de farliga utsläppen. Regeringens agerande på avgiftsområdet verkar mest varastyrt av en stark finansminister och mindre av analyser av detta slag. Det talas ibland om ett elöverskott. Jag kan inte förstådet resonemanget. Om den nu tillkommande kärnenergin hypotetiskt användes föratt ersätta importerad olja och användes för att driva värmepumpar, skulle mankunna minska luftföroreningarna med svaveldioxid och 80 000 tonkväveoxider . Vår satsning på kärnkraft, som i det här hänseendet skerunder politisk enighet, kommer att ge miljömässigt positiva effekter underresten av och . Detta börvi alla registrera som ett framåtskridande. Sammanfattningsvis måste vi konstatera att all förbränningger allvarliga miljö- och hälsoeffekter genom de utsläpp som med nödvändighetsker. En minskning av utsläppen måste ske genom att man kraftigtminskar den sammanlagda förbränningen, förbättrar reningen och satsar på renaenergikällor. Moderata samlingspartiets väg för att uppnå de här måleninnebär bl. a. ökade reningskrav vid kolförbränning. Vi anser vidare att kravenpå rening vid förbränning av olja, ved, torv och andra bränslen successivt börskärpas. Bestämda reningskrav måste också ställas på utsläppen av kväveoxider,kolväten och tungmetaller. För att snabbare minska luftföroreningarna från trafikenbör sträva efter en anpassning till den västtyska fidsplanen. Jag troratt möjligheterna att på det området gå en egen väg i praktiken är obefintlig.Sverige bör verka för internafionella åtaganden som går längre än till de 30 procentens minskning av svavelutsläppen. bör ävenaktualisera åtaganden när det gäller utsläpp av andra ämnen: kväveoxider,kolväten och tungmetaller. Vi bör stimulera ytterligare reningsåtgärder ibefintliga anläggningar genom t. ex. lägre skatt eller lägre avgifterom mangåi" längre i rening än vad som krävs i givna koncessioner. Det är ettsätt att förbättra marknadsekonomins funktionssätt. Enligt vår uppfattning bör de svenska kärnkraftverkenanvändas så länge de höga säkerhetskraven är uppfyllda. Om driftsäkrakärnkraftverk läggs ned blir följden allvarliga påfrestningar påmiljön. Då skulle en omfattande utbyggnad av vatten- och kolkraft bli omöjligatt undvika. I har vi också fört fram krav på en utredning omkärnvärmen, där bl. a. miljöfrågor bör belysas. Det här är ett genomtänkt och positivt programi de här frågorna. 70LARS (): Vid det här laget har många talare uppehållitsig vid det snabbt växande hotet mot mark, vatten och skogar. Det ärnaturligtvis bra. Man har vältaligt vittnat om försurningens härjningar iSverige och i övriga . Jag kan instämma i allt som sagts på den punkten,och därmed kan jag också hoppa över den delen av mitt anförande. Jag skall baraytterligare belysa den allvarliga situationen med några exempel från mitt egethemlän, , som är ett av de mest försurningsdrabbade länen iSverige. Därefter skall jag också nämna något om mina synpunkter på hur manmöjligen skulle kunna komma till rätta med problemen. är ett sjörikt län, och många av sjöarna ärmycket hårt drabbade av försurning. Sä sent som 1979 bedömde man att avsjöarna skulle vara döda . Den dystra spådomen lär dockinte komma att slå in, bl. a. beroende på ett mycket väl genomförtkalkningsprogram. Grundvattenförsurningen är särskilt allvarlig, eftersomden direkt hotar människors hälsa genom att metaller frigörs i dricksvattnet. har naturvårdsenhet på ett mycket föredömligtsätt låtit utföra ett antal undersökningar av grundvattnet. Syftet medundersökningarna har varit att dokumentera eventuella förändringar igrundvattenkemin, att förklara orsakerna till de eventuella förändringarna ochatt bedöma känsligheten för framtida grundvattenförsurning. Man har därvidundersökt såväl kommunala grundvattentäkter som enskilda vattentäkter. När det gäller de kommunala grundvattentäkterna har manbl. a. funnit att vatten från brunnar i jord som grupp har ett lägre pH-värde -medianvärdet är 5,7 - än vatten från brunnar i berg, som har ett medianvärde på6,8. Man har vidare funnit att alkaliniteten har minskat imånga jordbrunnar samt att den aggressiva kolsyran och sulfathalten har ökat ivatten från majoriteten av vattentäkterna. Man anser det också klarlagt attrelationen mellan hårdheten och alkaliniteten har förändrats så att hårdhetenstigit i förhållande till alkaliniteten, vilket skulle indikera en pågåendeförsurnings- Sammantaget drar man därför slutsatsen attkänsligheten för framtida försurning är mycket stor i länets västra delar, därdepositionen av försurande ämnen också är betydande, och i de östra delarnasporfyrområ-den, där berggrundsmaterialet är svårvittrat. Dessutom ärjordbrunnar också i övriga delar av länet känsliga för försurning.Undersökningarna av de privata vattentäkterna bekräftar att det pågår enförsurningsprocess av grundvattnet och att känsligheten är särskilt stor ivissa delar av länet och i vissa typer av brunnar. Skogsdöden är en annan modern företeelse, som det hartalats mycket om här och som sammanhänger med försurningen. I vårt landär det kanske särskilt som har drabbats. Representanter förskogsvårdsstyrelsen anser att länet redan har drabbats av minskad tillväxt pågrund av försurningsskador. Man beräknar också att varje procent minskad tillväxtför del betyder en samhällsekonomisk förlust på uppemot 10 milj. kr. Men även , särskilt då de västra ochsydvästra delarna, visar tecken på en begynnande skogsdöd. Påskogsvårdsstyrelsen i håller man för troligt att skadorna på skogarna iKronobergs län är-lika omfattande som i . Efter denna något dystra betraktelse inställersig naturligt nog två viktiga frågor: Vad beror nu allt detta på och vad kanman göra åt eländet? På den första frågan har man numera ett ganska klart ochentydigt svar. Man har vetat att svavelutsläppen varit oerhörtförsurande. Dessutom vet man nu att också kvävet spelar en viktig rollhärvidlag. Efter hand som den s. k. kvävemättnaden, dvs. den tidpunkt dåväxtligheten inte förmår uppta mer kväve, breder ut sig, kommer dess roll attsuccessivt öka. Jämför man utsläppsmängderna av svaveldioxid och kväveoxider iSverige , finner man dessutom attsvaveldioxiden stadigt har minskat, medan kväveoxiderna lika stadigt har ökat. 1982 släpptes det ut svaveldioxid och 324 000ton kväveoxid i . Ser man på förhållandena i , finner man där enliknande bild. Det är alltså kväveoxiderna som håller på att bli den storaboven i försurningsdramat. Därför måste nu större uppmärksamhet ägnas åt justden försurningskällan. Det betyder större forskningsresurser och kraftigaredirekta utsläppsbegränsande åtgärder än . har det gjorts en hel del i , inte minst av desocialdemokratiska regeringarna och efter 1982, för att komma tillrätta med försurningen. Hitfills har åtgärderna koncentrerats fillsvaveldioxidutsläppen, bl. a. genom att svavelhalten i eldningsoljorbegränsats och genom kraven på rejäla begränsningar av svavelutsläppen vidkoleldning. De mycket omfattande internationella kontakter som har tagits har iförsta hand syftat till att minska svavelutsläppen. Kväveoxiderna har alltså istort sett försummats - åtminstone fill . På den socialdemokratiska partikongressen antogs ettmycket ambi-fiöst miljöpolitiskt handlingsprogram. I detta fick kampen motförsurningen en framträdande plats. Begränsningen av kväveoxidutsläppenbetonades. är det att gå från ord till handling. Härvidlag är det inte främstsvaveldioxiden som skall uppmärksammas. Redan beslutade åtgärder motsvaveldioxid kommer nämligen att minska utsläppen högst avsevärt. För att fåned kväveoxidutsläppen i motsvarande grad - och det blir den vikfigasteuppgiften framöver - fordras det mycket ingripande och kostsamma åtgärder. Detgäller då att i första hand uppmärksamma de största nedsmutsarna, nämligenbilar och andra motorfordon. Eftersom kunskaperna om hur man därvidlag skall gå tillväga är begränsade, fordras ett intensifierat forsknings- och utvecklingsarbetepå detta område. Det gäller särskilt de dieseldrivna fordonen. Redan nu kan manemellertid vidta direkta utsläppsbegränsande åtgärder. Den s.k. aktionsgruppen mot försurning har lagt fram endel konkreta förslag på det området. Det gäller t. ex. krav på katalytiskavgasrening på bensin- och dieseldrivna fordon enligt de s. k. 83-kraven.Det borde enligt mitt förmenande vara möjligt att införa de kraven i ienlighet med aktionsgruppens förslag. Det borde också vara möjligt att medförtur utreda de ännu strängare s. k. Kalifornienkraven, som gäller tungadieselfordon. Det är hur som helst min förhoppning att regeringen skallverka i den riktningen och arbeta för en bred och samtidig internationellanslutning till 83-kraven. har jordbruksminister här i dagutlovat ett kraftfullt åtgärdsprogram under detta mot justförsurningen, och det finner jag mycket tillfredsställande. kommer det dessutom att bli nödvändigt att en alltstörre del av transportarbetet med tunga dieselfordon överförs tilljärnvägstransporter. Det är f. ö. ett krav som står i god samklang medtankegångarna i det järnvägspolitiska program som också behandlades på densocialdemokratiska partikongressen. För att minska landets totala kväveoxidutsläpp krävsnaturligtvis också en mängd nya tekniska åtgärder vid våra industrier och våraenergiproduceran-de anläggningar. Mängder av andra åtgärder kan vidtas för attbegränsa försurningens härjningar. Det är fortsatta åtgärder mot svavlet. Detär åtgärder i skogs- och jordbruk. Det är kalkning av yt- och grundvatten. Det är breda forsknings- och utvecklingsarbeten.Det är ett helt spektrum av åtgärder som kanske kan hänföras tillkategorin konventionella åtgärder och som jag därför lämnar därhän åtminstone idet här anförandet. 71LENNART (): Jag kommer att behandla jordbrukspolitik ihuvudsak och syn på de jordbrukspolitiska frågorna, men jagtänkte börja med att litet grand kommentera vad vi kunde höra i radion påmorgonen. Detrapporterades från att där svälter 7 miljoner människor. Torka ochdåliga skördar har inneburit svält och död. Det kommer rapporter om attdagligen dör 1 000 människor. Vi vet också att i hela svälter minst 50miljoner människor. Jag ställde en fråga till utrikesministern om dettahäromdagen och fick också svar. Jag fick ungefär det patentsvar som man fårfrån företrädare för regeringen och jordbruksnämnden, att vi först och främstskall lära människorna där nere att odla sin jord på ett riktigt sätt så att dekan försörja sig själva. Jag tycker att detta betraktelsesätt är något cyniskt,eftersom de människor som svälter inte har möjligheter att tillgodogöra sigdenna kunskap tillräckligt snabbt. Dessutom är inte heller de klimatiskaförhållandena sädana att man så där enkelt kan säga att vi skall lösa detta. utlovade visserligen utrikesministern att skallöka sin hjälp, men i vilken takt, och hur fort? Representanter för SIDA sade i radion att manöverväger att lämna hjälp. Det hjälper inte särskilt många människor att visitter och överväger denna hjälp. Vi måste gå till handling. Det var detta UlfLönnqvist talade om , att vi måste ha handlingskraft, och detmåste vi visa på annat sätt än genom uttalanden. Jag tycker att det resonemang som förs i om attjordbruksöverskottet skulle vara ett problem är ganska malplacerat i dennasituation. Vi borde se de överskott vi har såsom en tillgång, både nationelltoch internationellt. Vi har ett ansvar gentemot den övriga världen. Vi har braförutsättningar att bedriva jordbruk och borde utnyttja dem i så storutsträckning som möjligt och skapa förutsättningar för att andra människor ivärlden skall få del av denna mat. Jag skall inte kommentera livsmedelskommitténs förslag,eftersom vi ännu inte vet vad kommittén föreslår, när den nu blir färdig- sistasammanträdet har varit utlyst en hel månad. Men jag tänker med utgångspunktfrån rapporter vi har fått från expertgrupperna framlägga en del synpunkter påhur vi från ser jordbrukspolitiken och anser att den bordeutformas. Sedan får ledamöter i denna kommitté lyssna om de så vill. Det sägs att det svenska överskottet är ettsamhällsekonomiskt problem. Jag kan inte dela den uppfattningen. Den produktionvi får måste anses såsom en tillgång för det svenska folkhushållet och för Sverigesom nation. Man säger att det kommer att bli ett bytesbalansöverskottpå 4,5 miljarder. Den svenska livsmedelsexporten är också 4,5 miljarder. Utandenna export hade vi inte haft överskottet. Om vi hade bantat ned jordbruket i motsvarande grad hade detmedfört en förlust av 30 000 arbetstillfällen. Det har expertgruppernaredovisat. Detta skulle också vara en mycket stor påkänning på folkhushållet.Efter vad jag begriper finns inte förutsättningar att skapa arbete åt så mångamänniskor. Den debatt som fördes i kammaren i går visar klart och tydligt attsocialdemokraterna inte klarar att ge jobb åt folk, trots att vi inte harbantat ned jordbruket. Det blir också en mycket stor kostnad. Från sida anser vi att det är väsentligtatt ha kvar jordbruksproduktion ute i bygderna, eftersom vi anser att detsvenska landskapet är vackert och bra som det är. Jordbruket är ennödvändig ingrediens för att kunna vidmakthålla landskapet sådant som vi ärvana att se det. Dessutom skulle en neddragning komma till stånd i de mestkänsliga delarna av landet om det som expertgrupperna arbetat fram skulle bliverklighet. Även regionalpolitiskt skulle konsekvenserna i så fall blidystra. Vi hörde i radio en forskare som hade farhågor förutvecklingen framöver när det gäller glesbygden. Då är det viktigt att vibehåller de arbetstillfällen som är möjliga att skapa. Ett decentraliseratjordbruk ger de största möjligheterna fill arbetstillfällen ute i regionerna. Det är en källa till trivsel och glädje både för dem sompå detta sätt får möjlighet att sysselsätta sig inom jordbruket och för dem somnu kan komma ut i bygderna för rekreation - en möjlighet som vi inte fårunderlåta att bevara. Vi har också haft en expertgrupp som sysslat med frågorrörande sårbarhet. Vad skulle hända om vi skulle lägga ned det svenskajordbruket i den takt som en annan expertgrupp har kommit fram till? Såvitt jagvet var inte sårbarhetsgruppen helt överens, men det visade sig i alla fall attvi skulle få problem att försörja oss i en avspänningssituafion. Man hade t.o.m diskuterat möjligheten att inom massa- och träindustrin försöka ta framprotein för att på den vägen klara oss i ett krisläge. Jag tycker att de propåer som förts fram här om att viskall dra ner det svenska jordbruksöverskottet innebär ett defensivt, för attinte säga destruktivt, sätt att arbeta på. Från sida kan viinte acceptera en sådan linje. sade i debatten att vårmålsättning är att all mark skall odlas. Det gäller för oss att skapaförutsättningar för att utnyttja marken. En viktig del i detta är att avsvenska jordbruksprodukter framställa etanol. Det har ju framskymtat i debattentidigare i fråga om miljöfrågor att det är viktigt att ta bort blyet frånbensinen. Det är viktigt att då hålla oktantalet på bensinen så högt sommöjligt. Där spelar etanol en viktig roll. Vid etanolproduktion skulle mandessutom få fram ett proteinfoder av mycket hög kvalitet. Det skulle också geandra ingredienser, såsom stärkelse och gluten, som vi importerar. Viskulle med ganska stor säkerhet kunna använda 200 000 ha av den svenskaåkerjorden till detta ändamål. Ett annat vikfigt inslag när det gäller att få avsättningför de svenska produkterna är export. Vi har ingen vana vid export, menvi borde kunna skaffa oss det. Det kräver då av oss en jordbrukspolitik sominnebär att vi får en så stor jordbruksproduktion att vi verkligen har utrymmeför export i alla situationer. Här har vi från under dettariksmöte väckt en motion om att man inte skall använda antibiotika i djurfodretför att på det sättet ge svenska varor en speciell kvalitet som inte andranationer kan ställa upp med. Vi skulle alltså få en konkurrensfördel. Detåterstår att se om vår motion kan bifallas. Vi från kommer ivarje fall att arbeta hårt för det. När viframställer etanol får vi mycket proteinfoder. Men vi kan odla annat 'proteinfoder också inom jordbruket: ärter, bönor o. d.Därigenom skulle vi kunna använda mindre fiskmjöl. Detta skulle också vara enkvalitetshöjande faktor, för det har ju kommit fram uppgiftersom visar att alltför mycket fiskmjöl i djurfodret inte är bra. Jag kommer tillbaka till vad jag började med, att vi bordekunna avsätta en större del till u-hjälp. Jordbruket är också i en ekonomiskt svår situation, ochsituationen har inte blivit bättre av de åtgärder som den socialdemokratiskaregeringen har vidtagit. Antalet konkurser har ökat. Det innebär ett mycketstort problem för dem som drabbas. Skall vi då genom prispress försöka bantaner den svenska jordbruksproduktionen, blir problemet ännu mycket större. Vadvi behöver är bättre priser till jordbrukarna, inte sämre priser. De bättrepriserna skulle säkert inte inverka så mycket på livsmedelspriserna, eftersombonden bara får en ganska liten del av det slutliga konsumentpriset. Deekonomiskt svaga jordbrukarna har fått det klart sämre under densocialde-niokratiska regeringen genom de avgifter och pålagor som införts-handelsgödselavgifter, avgift på lån och rådgivning, osv. Jordbrukspolitiken går också ut på att ge jordbrukarna ensocialt likvärdig standard i förhållande till andra grupper. Från centerpartiethar vi under det här väckt en motion om semester för bönder. Det ärett system som fungerar i och men som vi inte har kunnat få här iSverige. Vi menar att det vore viktigt att samhället och staten toge ettekonomiskt ansvar för att lägga en grund för detta och senare i förhandlingarskapa förutsättningar för en sådan verksamhet. Det avbytarsystem som finns ger möjlighet till ledighet möjligen och uppfyller alltsåinte kraven för att kunna ge semesteriedighet. I debatten har också skördeskadeskyddet tagits upp. Åretsväder på sina håll i har visat hur viktigt det är att vi har ettskördeskadeskydd som fungerar. Socialdemokraterna har förhalat detta ärende,och det har naturligtvis även tidigare varit svårt att komma fram till ett braresultat. Det har emellertid visat sig att deras idéer om att den fond somfinns inte skulle behövas, var felaktiga. Det krävs ganska stora pengar omskördeskadorna blir omfattande, och det är risk för att de blir det . I debatten har också förts en diskussion omjordförvärvslagen. Jag skulle vilja säga att det är viktigt attjordförvärvslagen hanteras på ett vettigt sätt. De förändringar vi fick i lagengenom det jordbrukspolitiska beslutet och genom förändringen avjordförvärvslagen 1979 var viktiga ting för att skapa en levande landsbygd. Jagär nog inte beredd att i alltför stor utsträckning medverka till att ändra påden igen, men det är viktigt att lantbruksnämnderna i ökad utsträckning tarhänsyn till speciella problem i bygder och glesbygder där det är nödvändigt attbehålla människor och att behålla arbetstillfällen. Skogsfrågan är också viktig. På det området har vi f. n.framför allt aktualiserat skogsvårdsavgiften och trygghetpaketet. Vi har ännuinte fått något förslag, men vi har fått besked om att detta skall tas upp ibudgetarbetet. Jag anser att en av de viktigaste frågorna att lösa för självavverkande skogsägare är just att få till stånd etttrygghetspaket, eftersom skadefrekvensen i denna grupp är ganska hög. Avslutningsvis skall jag svara beträffandeändringar i miljöskyddslagen. har gått emot detta, därför att enviss grupp i samhället pekas ut såsom skyldig till de miljöproblem som finns iett område. Det är inte på något sätt bevisat att det är på det sättet.Dessutom förhåller det sig så att de människor som är verksamma i dessaområden, framför allt runt , är klart medvetna om de problem som finns.De har upprättat en studieplan för att studera sådana frågor, och de är villigaatt vidta åtgärder, men de vill också ha klart för sig h,ela vidden avproblemet och vem som egentligen är skuld till det. har regeringen föreslagit att man skall få möjlighetatt göra en plan. Möjligheten har skapats genom införandet avhandelsgödselavgiften, men inga personella möjligheter finns att klara denrådgivning och den kontakt med jordbrukarna vid lantbruksnämnderna som är enabsolut nödvändighet om detta skall gå ihop.