prot · G809155 · 1984-12-31 00:00:00 — Därmed kunde man minska de inomregionala obalanserna. Vihar den uppfattningen att den ekonomiska politik som förs av densocialdemokratiska regeringen inte ger förutsättningar för en långsiktigvaraktig tillväxt. Under de som gått sedanregeringsskiftet har den ekonomiska politik som förts ej angripit degrundläggande obalanserna i den svenska ekonomin. Detta har inneburit enväxande upplåning, såväl inom som utom landet. Inflationsbekämpningenhar till stora delar misslyckats. Det som skulle vara inflationblev drygt 8, och det som skulle bli vid årets utgång har redanöverskridit den gränsen. Det har inneburit att den internationellakonkurrenskraften har försvagats, vilket i sin tur inneburit att regering ochriksbank tvingats chockhöja räntan efter ett dramatiskt valutautflöde undervåren. Dekvarstående obalanserna i den svenska ekonomin försämrar de långsiktigamöjligheterna till sysselsättning i svaga regioner. Jag har sagt attregionalpolitikens viktigaste uppgifter är att skapa så likvärdigafömtsättningar som möjligt för människor i olika delar av landet när det gällerfrämst sysselsättningen. En fömtsättning fördetta är, som vi ser det, endynamisk utveckling av näringslivet. En näringsvänlig politik och en minskadoffentlig sektor ger de bästa förutsättningarna för en långsiktig regionalbalans och utveckling. Vimenar att ett avskaffande av löntagarfonderna skulle gagna utveckHngen, inteminst i de mindre och medelstora företagen. Vi menar att fondsystemet dränerarjust dessa företag på pengar. Detär troligt att vi har ett nettoutflöde av kapital från dessa regioner. Myckettalar för att mindre företag i svaga regioner pumpar in mer pengar tillfondsystemet än man får tillbaka i regionalpolitiskt stöd, I själva verket villjag, i motsats till utskottsmajoriteten, påstå att just fondsystemet direktverkar hämmande på ambitionen regional balans. Det skulle vara intressant atthöra industriministerns kommentar till detta. Jag vill alltså göra gällande attfondsystemet, som det visat sig fungera, direkt motverkarregionalpolitiska ambitioner att få ett kapitaHnflöde i de berörda regionerna. Etteffektivt sätt att stimulera ekonomin är att sänka skattetrycket. Sänktamarginalskatter skulle medverka till mindre inflationsdrivande avtalsuppgörelser,som det skulle stimulera arbetsinsatser och extra sparande. Det äralldeles uppenbart att borttagande av skatten på arbetande kapital - en beskattning som framföraHt drabbar de mindre företagen - skulle medföra stora reginalpolitiskavinster. Det skulle vara intressant att även här få höra industriministernskommentar. Diskussionenom skatten på arbetande kapital har förts . Ett otal exempel harredovisats från både den ena och den andra regeringen om vådorna av detnuvarande skattesystemet. Det finns många mindre företag, inte minst iregionalpolitiskt utsatta områden, som gradvis har byggt upp en substans ochsom i och för sig har varit lönsamma men som inte klarat de nuvarandebeskattningsreglerna, utan har fått säljas till investmentbolag. På det sättethar ägarna mist kontrollen över företaget. Det innebär i stort att investmentbolagenmånga gånger koncentrerar utvecklings- och marknadsföringsavdelningar till ettfåtal orter i landet, medan de mindre företagen går miste om dessa funktioner.På det sättet tunnas gradvis arbetsmarknaden ut på de mindre orterna. De mindreföretagen, de mindre orterna dräneras på kompetent folk. Det blir mindre ochmindre attraktivt att söka sig till dessa företag. Jag påstår, herr talman, medadress fill den sittande regeringens industriminister att oförmågan elleroviljan - industriministern kan senare tala om vilket det är som är den främstabevekelsegmnden - att radikalt se till att problemen löses har allvarligtförsvagat vissa mindre orters arbetsmarknad. Man har tunnat ut den till menför utvecklingen på många orter. Detfinns också anledning atf fundera över hur den hittillsvarande lönepolitikenhar påverkat de regionala obalanserna. Genom denna lönepolitik har mångaföretag i stödområden blivit utkonkurrerade. Arbetstagarna har inte haft reellmöjlighet att göra valet mellan å ena sidan något lägre löneökningar, koppladetill vad branschen och företagen har råd att betala, med en trygghet i arbetetsom följd och å andra sidan något högre löneökningar men mindre trygghet.Arbetstagarna har i realiteten inte fått en reell möjlighet att själva avgöravärdet av att få bo kvar på sin hemort, alternativt att med högre lönerutsättas för en större risk, UtbildningspoUtikenhar också en viktig regional dimension. Med den utformning som framför allt denpraktiska yrkesutbildningen har fått i vårt land blir det allt svårare för demindre och medelstora företagen på små orter att rekrytera kvaHficeradyrkesutbildad personal. Skolsystemethar verkat utomordentHgt centraliserande. Praktisk yrkesutbildning pågymnasial nivå har bara getts på ett begränsat antal orter. Härvill jag understryka att med de förslag som moderata samlingspartiet fört framom ökad lärlingsutbildning skulle man kunna sprida yrkesutbildningen tillbetydligt flera orter och företag och på så sätt långsiktigt skapa bättreförutsättningar för att garantera de mindre företagen på små orter tillgångtill kvalificerad arbetskraft, Defär ganska naturligt också att trafikpolitiken påverkar olika regioner ochmöjligheten att konkurrera med bättre belägna områden i landet. De arealanäringarna jordbruk och skogsbruk spelar en central roll för regional balansoch utveckling framför allt i skogslänen. Därför är det viktigt aff man driversådan jord- och skogsbrukspolitik att dessa näringar får möjlighet attutvecklas. Detta gäller särskilt för glesbygdens utveckling. Moderata samlingsparfiet har på olika sättredovisat åtgärder för aft stimulera utveckHngen i dessa näringar. Det gällerbl, a, en sänkning av skogsvårdsavgiften och en översyn av jordförvärvslagen isyfte att skapa möjligheter att förvärva mindre skogs- och jordbruksfastigheterför att öka möjligheterna till deltidsarbete och på det sättet få ett ökatboende i glesbygden. Denkraftiga utvecklingen av den offentliga sektorn har i och för sig - det kan jaginte förneka - skapat en del arbetstillfällen på många orter. Men det finnsområden i landet, framför allt uppe i , som är så utomordentligtberoende av den offentliga sektorns finansieringsmöjligheter att vad sommåhända kunde vara en styrka har förbyffs i dessmotsats, I de besparingstider som råder överallt i kommuner, landsting och denstatliga förvaltningen är det kanske snarare en otrygghet att ha en anställninginom den offenfliga förvaltningen. Det finns ingen dynamik och tillväxt i densektorn längre. Detär viktigt att konstatera atf om man på ett tidigare stadium hade brutit deoffentliga vårdmonopolen och öppnat vissa näringar för privat konkurrens -stimulerande konkurrens, vill jag påstå, för den offenfliga sektorn - hade mankunnat åstadkomma litet mera av. nytänkande, förnyelse och verkHg decentralisering.Tyvärr har det visat sig att flera av de offentliga lösningarna på vårdområdethar inneburit ganska stora enheter, vilket har verkat ytterligare icentraHserande riktning, Atf bryta de offentliga vård- och servicemonopolenskulle därför som vi ser det ha en klar regionalpolitisk poäng och stimuleratill småskalighet och större spridning. Jag har pekat på ett antal politikområden som direkt eller indirektpåverkar de regionala balanserna. Men som jag har nämnt fidigare fattas detockså en mängd beslut inom det enskilda näringslivet, av hushållen samt avindividerna som har en rumslig dimension. Industrikoncerners beslut om atfförlägga tillverkning, forskning och utveckling samt marknadsföringsfunktionerpå den ena eller den andra orten betyder självfallet mycket för ortens ochregionens utveckHng och relationer med andra delar av landet. Förden regionala utveckHngen spelar den högre utbildningen, främst då utbildningeninom teknik och naturvetenskap samt den merkantila utbildningen, en särskiltviktig roll, Def ligger en utomordenfligt stor dynamik i samspelet meHan denhögre utbildningen och näringslivets forsknings- och utvecklingsavdelningar.Det föreligger ett uppenbart samband inte bara i vårt land utan i helaVästeuropa mellan en positiv regional utveckling och de större universitetensoch högskolornas lokalisering. Undersenare år har ett stort antal institutioner och företag med behov av närhettill högskolevärlden lokaHserats till universitetsorterna. Det är en intressantoch glädjande utveckHng som bör på alla sätt sfimuleras. Det finns anledningatt tro att denna utveckHng kan fortsätta och vara till stor nytta förnäringslivet i dessa regioner. Infe minst gäller det förutsättningarna attsprida och tillämpa ny teknik. Ävende stora företagen bygger internt via sina underleverantörssystem upp enbetydande teknikspridningskapacitet - jag tänker på och som ett par exempel -som kanske i än större utsträckning bör uppmärksammas och utnyttjas avstatsmakterna. Genom detta arbete, som sker mycket i tysthet men med rätt storeffektivitet, byggs det successivt upp en ökad teknisk kompetens hosunderleverantörerna, som i sin tur gentemot sina underleverantörer tvingar framteknisk utveckling. Föratf fylla en viktig funktion måste regionalpolifiken ha väsenfliga inslag avgenerella medel. Man måste låta besluten fattas nära problemen, dvs. ge störreregionalt ansvar och befogenhet. Regionalpolitiken måste vara överblickbar förde människor, organisafioner, insfitutioner och företag som berörs. Det måstefinnas en enkelhet i stödsystemets utformning. Vidare måste man kunna spelaöver eft vidare fält än regionalpolitik i snäv, budgetmässig bemärkelse. Regionalpolitikenmåste kunna utnyttja och samspela med den befintliga regionens skiftandekompefens och förutsättningar samt - framför allt i glesbygdslänen - dra nyttaav de areella näringarnas förutsättningar. Grundtankeni den moderata regionalpolitiken är att den skall kompensera vissa regionerför handikapp som de har. Dessa kan bero på klimat, stora avstånd till decentrala marknaderna och en sämre industriell tradition. Medlenskall alltså vara så generella som möjligt, och de selekfiva stödformernareduceras tiH ett minimum, och där de skall existera bör de hanteras pålänsnivå. Frånmoderat sida har vi också försökt uppnå en förenkling av gällande stödsystem.Jag har sagt vid ett antal tillfällen aft jag tycker att man såväl iden regionalpoHtiska utredningen som i propositionen litet grand har missat endel av den ursprungliga ambitionen, nämhgen aff få en sanering till stånd i denganska yviga stödflora som finns. Vimenar atf man med ett fåtal enkla stödsystem borde kunna få en ökad överblickbarhetsom är eftersträvansvärd. Viföreslår från moderat sida en sänkning av den allmänna kostnadsnivån förföretag inom stödområde A och B med 10 resp, . Minkollega kommer senare under debatten aff närmare presenteradetta område. Genom tidigare beslut som har fattat om transportstödbör företagen kompenseras, åtminstone i viss utsträckning, föravståndsbefingade handikapp och merkostnader. Föratt kompensera de större affärsmässiga riskerna har det gradvis byggts upp entämligen omfattande flora av oHka stödsystem - lokaliseringslån,lokaliseringsbidrag, offertstöd och sysselsättningsstöd, m, m. Dessa fyra delarhar varit huvudbeståndsdelar. Viföreslår helt enkelt att lokaliseringslånen slopas. Vi anser atf denna typ avkrediter bör det reguljära bankväsendet kunna klara av. Vimenar att man bör kunna ersätta offertstöd, sysselsätfningsstöd ochlokaliseringsbidrag med en enda stödform som vi kallar riskgaranti I ån.Avsikten är aft man skall kompensera företagen för den förhöjda risk definnebär aft etablera sig i stödområdet. Vi menar att staten med denna låneformskaH kunna, så att säga, täcka av den "överrisk" som sedvanligakreditgivare har, Maxnivån på lånen bör ligga på i stödområde A, iB och i C, Lånen bör vara delvis viHkorade, dvs, återbetalningspliktiga omoch när projekten genererar intäkter. Förprojekt större än 9 milj, kr, bör besluten fattas centralt. För projekt under 9milj, kr, bör besluten kunna fattas på länsnivå. Då avdelas dels en centralresursram, dels en rafn som finns inom länsanslaget. Enväsentlig del av moderata samHngspartiets direkta insatser för regionalpolitikenutgörs just av länsanslaget. Jag tror inte att något parti i sina alternativabudgetförslag redovisar att en så stor andel av de totala resurserna skallläggas just på länsanslaget. Allapartier redovisar förslag till högre ramar för länsanslaget. Det är en ganskamärklig syn att skåda. År kan man konstatera att regeringen hållerigen just på detta anslag. justerade upp anslaget med över100 milj, kr. Industriministern argumenterade intensivt för sitt förslag ochtalade om att det utgjorde en förträfflig avvägning. Beslutet resulterade i 100milj. kr, extra. Detskulle vara intressant att höra industriministern redovisa de överflödigaprojekt som har realiserats. Eftersom avvägningen var mycket välgjordtidigare borde det nu ha funnits möjlighet att realisera ett antal överflödigaprojekt enligt industriministerns bedömning. Det kunde vara intressant att fåta del av några av de överflödiga projekten. Länsstyrelserna ute i landet skallmed stort intresse ta del av protokollet. Detär ganska märkligt att industriministern skall ha en i grunden negativinställning till detta anslag. Åtminstone kommer det till uttryck vid anslagstilldelningennär man i hela utskottet - även den socialdemokratiska majoriteten -uppenbarligen har en helt annan inställning. Med intresse avvaktar viindustriministerns kommentar på detta område, kommer från vår sida att närmare gå in på glesbygdsanslaget och detsamlade länsanslaget och utveckla tankarna när det gäller moderat politik ifråga om detta. Låt mig avslutningsvis konstatera att det är alldeles uppenbart att detför att åstadkomma regional balans - både när det gäller inomregional och mellanregionalbalans - krävs ett brett synsätt i fråga om regionalpoHtiken, Man kan alltsåinte snävt begränsa sig till de regionalpolitiska anslagen över statsbudgeten.Det krävs nya och ganska okonventioneHa grepp. Det är min bestämda uppfattningatt det finns mycket att göra inte minst inom skattepolifikens område. Jagskall avslutningsvis ta ett litet exempel. Möjlighetenatt rekrytera kvaHficerad arbetskraft kommer att var ett stortproblem för skogslänen och kommunerna i stödområdet. Det är det ,men det kommer att bli än värre framöver. Man diskuterar ofta i termer avutflyttning från stödområdet, men kommer det att vara nog såviktigt att få tillgång till den kvalificerade arbetskraften, att fåkvalificerade befattningshavare atf flytta in till stödområdets företag ochinstitutioner, både privata och offentliga. Den tiden är nog inte långt bortadå vi måste fillgripa förändringar i skattesystemet för aft möjliggöra justdenna typ av inflyttning av kvaHficerad arbetskraft. I ett par motioner till detta har vi frånmoderat sida tagit upp dessa frågor, kommer att redovisa vadman bl, a, skulle kunna göra på skattesidan. Vi har också pekat på möjlighetenatt genom villkorad avskrivning av studiemedel för akademiker åstadkomma enpositiv effekt. När det gäller exempelvis rekrytering av läkare tror vi aftmorötter är bättre än trubbiga administrativa system. Vitror också - och detta sägs med adress till dem som funderar över framtidensavtal - att det är nödvändigt att förändra meritvärderingssystemen inom denoffentliga sektorn. fungerar de på ett sådant sätt att de anställda istort sett är förhindrade att flytta över kommungränserna, om de vill behållasina tjänster. De nuvarande meritvärderingssystemen fungerar alltså som eneffektiv spärr mot flyttningar över dessa gränser. Jag har inte alls berört stödområdet, av det enkla skälet att utskotteti mycket stor enighet har konstaterat att dagens indeHiing bör gäHa också iframtiden. Det råder stor enighet om att det finns väsentliga fördelar medstabilitet i systemet och att regeringen har möjligheter att gå in och görajusteringar, som exempelvis i Uddevallafallet, Det finns anledning att på många områden komma med detaljsynpunkter,men tiden är knapp. Låt mig med detta, i aH enkelhet, yrka bifall till demoderata reservationer som är fogade till utskottets betänkande. Anf, 37 (): Alla människor i vårt land har rätt till arbete, utbildning, god miljöoch en god service - det är vi nog överens om. Det är angeläget att människorfår detta i sin hembygd. Därför är det regionalpolitikens uppgift att erbjudadessa möjHgheter i hembygden, I def avseendet återstår ännu mycket att göra, Centemhar , i såväl oppositionsställning som regeringsställning, förordatkraftigt förstärkta regionalpoHtiska insatser. har vi fått göra det istrid med socialdemokraterna. Enligtcenterns mening måste regionalpolitiken inriktas så, att den långsiktigt bidrartill en decentraliserad samhällsstruktur med balans såväl inom som mellanregioner. Detär särskilt viktigt att man har en helhetssyn på de politiska åtgärder sommåste vidtas inom ohka områden. Inriktningen av närings-, trafik-, utbildnings-och arbetsmarknadspolitiken etc, påverkar den regionala utvecklingen. Regionalpolitikenmåste vara ett instmment för decentraHsering, Med regionalpolitiska insatserskall koncentrationsutvecklingen brytas - den koncentrationsutveckling sompräglar stora delar av samhällets organisation och som innebär påfrestningarför alla, för befolkningen i storstäder och för människorna i glesbygd, Icenterns partimotion om regionalpolitiken har vi med två exempel beskrivit hurobalansen i samhället leder till svårigheter för familjer i såväl glesbygdensom storstaden. Storstadsfamiljen har detrelativt gott ekonomiskt ställt, men får i många falluppoffra kravet på en god miljö. Stress och jäkt förhindrar möjligheter fillsamvaron med familjen. Timslånga pendlingsresor till och från arbetetminskar fiden för samvaro med barnen. Kort sagt- man får i viss mån ge avkallpå sin sociala miljö. Utvecklingen har vidare inneburit aft kostnader förboende, resor, rekreation m, m, stiger kraftigt. De ekonomiska fördelarnatenderar därmed att försvinna. Närdet gäller glesbygdsfamiljen kan konstateras att den har fått allt längre tillarbetet, butiken, grannarna och den sociala servicen. Oron inför atf mista sittarbete vilar ständigt över föräldrarna i familjen. För barnen innebär det långaresvägar till skolan. Kanske gymnasieskolan ligger så långt bort att elevernatvingas till inackordering. Efter utbildningen finns risken att många mot sinvilja tvingas lämna sin hembygd för att flytta till en anonym tillvaro i enstorstadsförort. Koncenfrafionspolitikeninnebär att såväl glesbygdsbefolkningen som storstadsmänniskorna förlorar.Centralisering och koncentrafionspolitik innebär minskad välfärd i vid meningför aHa. Enbart trafikproblemen medför stora miljöskador för befolkningen istorstadsregionerna. Jagtvekar inte att säga: Koncentrationspolitiken korar inga segrare, den föderbara nya förlorare. Medtvångsvisa befolkningsomflyttningar följer alltid välfärdsförluster. Det finnsen rad undersökningar som samstämmigt visar att flertalet människor som delfogi den tidigare omflytfningsvågen drabbades av klara välfärdsförluster. ärdetta mönster på väg att upprepas. Och därför vill jag fråga socialdemokraterna:Är def detta som är förnyelsen av regionalpoHtiken som ni talar om? Under1960-talet användes koncentrationen som motiv för ökat ekonomiskt välstånd.Den argumentationen höll inte och håller inte nu heller.Möjligen stiger BNP, men till priset av ökande kapitalutflöde från glesbygden,och man tvingas konstatera många mänskliga tragedier. Regionalpolifikenmåste, som jag ser det, få en ny dimension. Välfärdsbegreppet måste in. Dethjälper både storstaden och glesbygden, RegionalpoHtiken måste mera handla omlevnadsbetingelserna för de enskilda människorna. Det får inte främst handlaom maskiner och byggnader, om bidragsprocent, stödnivåer och låneformer. Förden enskilda människan - glesbygdsbon i eller storstadsbon i -betyder en god miljö, närhet till anhöriga, gemenskap, sammanhållning ochtrygghet mer än vad många beslutsfattare kan tro. Åtminstone är def viktigareför de människorna än att få möjlighet att läsa debattartiklar därindustriministern lovprisar sig själv och sin egen politik. Välfärdär inte heller bara att ha tillgång till eft arbete någonstans i landet. Förpajalabon kanske def handlar om att tvingas till månadspendling till enbyggarbetsplats i en storstadsförort. Detta är inte välfärd. Däremot är detvälfärd att ha arbete på hemorten och kunna umgås i kretsen av anhöriga, släktoch vänner - att känna att man spelar en roll i lokalsamhället,Flyttlasspolitiken med utarmning av redan glesa bygder bryter dessamöjligheter. Regionalpolitiken m. m. Välfärd är också att ha närhet till service - social ochkultureH -, fill Nr 155 sjukvård, till utbildning och till naturen. För tätortsmänniskan eller storstadsbon är också välfärdatf kunna känna och umgås med sina grannar i samma trappuppgång, vet vihur många av dem som flyttar till sforsfadsförorterna från glesbygden som,tyvärr, blir anonyma på den nya orten. De känner ingen i grannskapet när de gårtill affären, till posfen eller till busshållplatsen. Det är ett oerhört slöseri med mänskliga resurser somföljer i spåren av koncentrationspolitiken, och def är detta som villförändra. Och när vi kräver regionalpoHtiska insatser för aft hjälpaglesbygdens människor handlar det lika mycket om att stoppa uppkoncentrationspolitiken och ge drägligare levnadsvillkor för de glesbygdensbarnbarn som redan lever i koncentrafionssamhällefs anonymitet. Får vi inte stopp på koncentrationsutvecklingen löper visnabbt risken aft få ett nytt Fattigsverige, där fattigdomen beror på andraförhållanden än vad vi har varit vana vid. De förslag fill regionalpolitiska insatser som densocialdemokratiska regeringen nu presenterar ger anfingen en felaktiginriktning, eller också är de helt otillräckliga. Den positiva utveckling somkunde skönjas och håller nu på aftgå förlorad. Flyttnings-mönstret tenderar aft återgå till en inriktning somförstärker koncentrationstendenserna i samhället. Det är faktiskt med stor oro som vi från ser påmöjligheterna aft nå regional balans med den regeringspolitik som i dagbedrivs. Socialdemokraternas poHtik har i flera avseendensaft käppar i hjulen för en positiv regionalpolitisk utveckling. har strida flyttningssfrömmar gått frånmindre tätbefolkade områden fill tätorterna och storstäderna, gjort glesbygdenallt glesare och storsfädernas befolkningstal allt större. Medan de s, k,skogslänen förlorat tusentals personer , har t, ex,kraftigt ökat sitt befolkningstal. Den högkonjunktur somsocialdemokraterna ofta talat om har man utnyttjat dåligt för aff åstadkomma enregionalpolifisk offensiv, står vi inför hotet aft "håller på affkantra", som någon har sagt. Ledstjärnan för förändringar måste då varaaff få "på rätt köl igen". Liksom en segelbåt är beroende avbesättningen i hela båten, i både fören och aktern, behöver landet Sverigebesättning både i norr och i söder. Först då kan vi styra rätt och hålla fullfart framåt. Det är mot denna bakgrund som vill ha ettuttalande om att politiken på samtliga samhällsområden bör utformas så, affstorstädernas andel av befolkningen hålls oförändrad. Dess värre har vi intefått gehör för detta krav av utskottets majoritet, vilket jag beklagar mycketdjupt. En åtgärd i strävan att minska Stockholmsregionensdominans vore atf i större utsträckning omlokalisera staflig verksamhet. Inteheller det kravet ställer sig socialdemokraterna bakom, trots atf det var ettav de krav som de hade i sin partimotion 1982, Regionalpolitiken m. m. Av en debattartikel helt nyHgen, rubricerad"RegionalpoHtiken har förnyats", framgår atf industriministern undersitt besök i har lovprisat regeringens regionalpolitik. Jag tror dockinte aft så värst många delar hans slutsatser.