prot · G80954 · 1984-12-31 00:00:00 — Hyssjhyssjeti den här debatten tycker jag är obehagligt. Om vi nu tillåter insemination måste vi också stå för det. Kan vi inte ståför det, är motiven grumliga och vi borde inte alls tillåta det. Jag menaralltså att öppenheten måste finnas från början, långt innan barnet har en tankepå att fråga. Då kommer förmodligen heller aldrig några kriser att uppstå. Troligen kommer mycket få av dessa barn att efterfråga sinbiologiska pappa. Men om de gör det, kan ju inte vi förhindra dem. Om vi skullestifta en lag som förhindrade barnen att söka sitt ursprung, tror jag att vitagit oss befogenheter som ingen har givit oss. Bifalltill utskottets förslag! 36 () replik: Jag sade inledningsvis att jag inte avsåg attbegära replik i denna debatt, men jag vill nu göra ett tillrättaläggande.Margareta måste ha missförstått förslaget. Det är från vår sida inte fråga om att lagstifta om enlögn. Vi har sagt - och det framgår också av reservation nr 3 - att vi överhuvud taget icke vill ha någon lagstiftning på detta område. Vi anser att detgäller en lagreglering av en viss medicinsk behandling. Vi är inte alls,, ute efter att lagstifta om en lögn. 37 () replik: Jag vet att man intevill lagstifta om en lögn. Men det har verkat som om många a v de talare somhar hävdat anonymiteten och som har framhållit hur svårt det skulle bli för desociala föräldrarna om man röjde anonymiteten fakfiskt tycker att man skallhålla inseminationen fördold. Jag har fått intrycket att de inte vill varaöppna. Konsekvensen av en lagstiftning med det innehållet skulle i realitetenbli en livslögn. 38MAJ-LIS LÖÖW (s): Förberedelsearbetet inför det beslut som vistrax skall fatta har vållat mycken vånda och krävt svåra personligaställningstaganden av oss som enskilda ledamöter. Plötsligt finns det inga sakliga,rationella grunder att vila sig emot, inga siffror att bolla i luften och ingafakta att kasta mot debattmotståndaren. Jag vill , som debattens förmodligen sista talare, görakonstaterandet att debatten i hög grad - möjligtvis med undantag av BertilFiskesjös inlägg - har präglats av respekt för olika åsikter i en etisk fråga.Alla vet vi att detta bara är den första i en låg rad frågor kring sexualitetoch barnafödande som kommer att uppstå vartefter forskningen går framåt. Detkommer då att handla om de mycket svårare problem som ochInga Lantz redan har berört. Men det är skönt att för framfiden veta att vi pådetta område kan föra en så här fin och ömsint debatt. Det mesta är redan sagt, men en litenreflexion måste jag få kosta på mig efter att ha hört 22 talare. Det har i denna debatt förekommit många spekulationer omvad som kommer att hända om anonymiteten för spermadonatorerna hävs. Jag skallge ett par exempel. Vi kommer inte att få någraspermadonatorer , säger anonymitetsförespråkarna. Det är fulltmöjligt att antalet spermagivare blir färre, men jag tror att vi får givare sominser vad de gör när de medverkar till uppkomsten av liv. Inga par kommer att vilja skaffa sig barngenom insemination, sägs det också. Det är fullt möjligt att antalet barnlösapar som är beredda att genomgå insemination blir färre, men vi får föräldrarsom är medvetna om konsekvenserna av att på detta sätt komma till rätta med sinbarnlöshet. Det är också möjligt, som en del har sagt, att någrakommer att söka sig utomlands för att genomgå insemination. Men att vi är förstmed en lagstiftning betyder faktiskt inte att den inte kan få efterföljare runtom i världen. trodde att en lagstiftning kommer attleda till mindre öppenhet - till tystlåtenhet - gentemot barnen. Jag tror intedet. Om alla dessa gissningar är bara att säga att vi faktisktvet mycket litet om vilka effekterna i själva verket blir av den föreslagnalagstiftningen. Det är enbart spekulafioner och gissningar, både i den ena ochi den andra riktningen. Jag vill varna för att dramatisera alltför mycket. För deallra flesta -speciellt då för de inseminationsbarn som har fått möjlighetenatt växa upp i en harmonisk miljö, som här talade om - kommervetskapen att de är ett inseminationsbarn att betyda mycket litet. Jag tror, ilikhet med , att det faktiskt kan bli likanaturligt att vara inseminationsbarn som att vara adoptivbarn. Över huvud tagethar det slagit mig under den här debatten att de som förespråkar fortsattanonymitet för spermadonatorn har talat väldigt mycket om alla bekymmer somskulle drabba barn och sociala föräldrar i de harmoniska familjeförhållandena.Enligt min åsikt är det de som borde ha den allra största möjligheten att klaraöppenheten på ett bra sätt och löpa minsta risken att splittras, som någon harsagt. De skulle löpa mycket liten risk att splittras av öppenhet och ärlighet. Däremot har bara ett fåtal av dem som är motståndare tillpropositionens förslag på den här punkten tagit upp det faktum att det faktisktaldrig går att garantera hemlighetsmakeriet kring hur barnet har kommit till.De få av motståndarna, om jag får kalla dem så, som insett det tycker att manskall vara ärlig om inseminationen. Men trots det tycker de inte att man skallbevara möjligheten att söka donatorn. Då vill jag bara hänvisa till vadMargareta sade om att stå till svars inför de här barnenför att man har kastat deras biologiska pappa i papperskorgen. tog i slutet av debatten upp fråganom donatorns egna barn. Det är ingen som har berört det förut. Jag tror att honanvände uttrycket chock när hon talade om hur det skulle kunna bli fördonatorns barn och hans omgivning när ett inseminationsbarn dyker upp efter sådär i livet. För mig är det också självklart att en donator måste varaöppen och ärlig emot sin kommande livspartner och mot sina egna barn. Han måstekunna tala om att han faktiskt har ställt upp som spermadonator och även på ettfint sätt kunna berätta om sina bevekelsegrunder för det. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets hemställan. 39 i (m): En av de människor i vårt land som genom sinvishet och rättrådighet gjort det starkaste intrycket på mig hade somlevnadsregel och råd: "Säg som det är." Jag hörde IngaLantz läsa upp ett brev, där just de orden också förekom. Ett långt livserfarenhet har lärt mig att det är bäst så. Jag har varit beredd att acceptera den möjlighet för enkvinna att uppleva glädjen att få bära fram ett eget barn sominseminationstekniken innebär, men jag har - sedani motion 1980/81:1189 - ansett det ofrånkomligt att detta barn måste ha enmöjlighet att känna till, inte blott vem som är dess mor, utan också sinhärstamning på fädernet. Det har sagts att en viss procent av alla barn isjälva verket har en annan far än de tro. Detta må vara sant, men det är intenågot som samhället gillar. Somliga av dem kanske undrar, men de kan inte fånågot svar. Om samhället skall ansvara för inseminationsverksamheten - genomriksdagens beslut i dag- måste denna bygga på sanning och ärlighet. Samhälletkan inte gärna medverka till att sanningen aktivt döljs och spåren sopas igen.Barnet måste - kanske framför allt i vuxen ålder - ha möjlighet att söka ochfinna sitt ursprung, sina "rötter". För mig må den uppgiften gärnafinnas, förseglad, i djupaste källarvalv- det är kanske bättre äni en sjukjournal - men den skall finnas den dag den efterfrågas av barneteller, kanske, av dess efterkommande. Detta villkor är för mig så väsentligtatt min uppfattning i huvudfrågan, om artificiell insemination skall tillåtasav lagstiftningen eller ej, är helt beroende av hur ställer sig tillfrågan om samhället därvid skall hävda sanningskravet eller legitimerahemlighetsmakeriet. Så som voteringsordningen blir med hänsyn tillhemställans momentindelning, kommer jag att vid mom. 3 och mom. 15 rösta förpropositionen. Men om reservationen vid mom. 15 skulle vinna, vill jag hadeklarerat att jag - om så varit möjligt - i stället hade velat biträda ettyrkande om avslag på hela lagförslaget. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 1 (avslag på propositionen och begäran om nyttlagförslag) Utskottets hemställan bifölls med 249 röster mot 28 förreservation I av . 22 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 2 (ändring i ) Utskottets hemställan bifölls med 231 röster mot 47 förreservation 2 av m. fl. 21 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 3 (avslag på lagförslaget om insemination) Utskottets hemställan bifölls med 222 röster mot 38 förreservation 3 av m. fl. 38 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 4(äktenskap eller samboende som förutsättning för insemination) Utskottets hemställan bifölls med 246 röster mot 15 förreservation 5 av Per , 37 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 7 (avslag på förslaget om särskilda regler omgivarinsemination) Utskottets hemställan bifölls med 227 röster mot 28 förreservation 7 av , 43 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 8 (insemination vid allmänna sjukhus) Utskottets hemställan bifölls med 176 röster mot 107 förreservation 9 av m, fl, 14 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 10 (socialnämnds medverkan vid psyko-socialutredning) Utskottets hemställan bifölls med 236 röster mot 16 förreservation 10 av Per , 48 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 11 (val av spermagivare m. Utskottets hemställan bifölls med 227 röster mot 18 förreservation IIav Per . 55ledamöter avstod från att rösta. Mom. 15 (anonymitet för spermagivare) Hemställan Utskottets hemställan bifölls med 184 röster mot 97 förhemställan i reservation 14 av m.fl. 17 ledamöter avstodfrån att rösta. Motivering Utskottets motiveringgodkändes. Mom. 17 (import av fryst sperma) Utskottets hemställan bifölls med 211 röster mot 67 förreservation 16 av och . 22 ledamöter avstod frånatt rösta. Mom. 25 (familje- och arvsrättsliga frågor) Utskottets hemställan bifölls med 222 röster mot 57 förreservation 22 av m.fl. 19 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 26 (uppföljning av inseminationsverksamheten) Utskottets hemställan bifölls med 245 röster mot 17 förreservation 23 av Per . 35 ledamöter avstod från att rösta. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. 1984/85:7om ytterligare sysselsättningsåtgärder m.m. (prop. 1984/85:45), 1984/85:9 om nyorganisation för den särskilt anordnade arbetsmarknadsutbildningen m.m. (prop.1984/85:59) och 1984/85:8 om jämställdhetsfrågor (prop. 1984/85:60). 40 FÖRSTE VICE TALMANNEN: betänkanden 7,9 och 8 kommer attdebatteras i nu nämnd ordning. Voteringarna äger rum i ett sammanhang efteravslutad debatt. Först upptas alltså arbetsmarknadsutskottets betänkande 7om ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. Ytterligaresysselsättningsåtgärder m. m. 41BENGT WITTBOM (m): Det är med stor oro vi moderater betraktarregeringens oförmåga att hantera problemen på arbetsmarknaden. Trotsdevalveringar, högkonjunktur och massor med skryt om hur bra det är, är lägetpå arbetsmarknaden i stort sett nattsvart. Fler och fler enskilda människordrabbas av arbetslöshet eller har arbetslöshet i sin absoluta närhet. De märkerverkligen skillnaden mellan regeringens budskap och den krassa verkligheten. Demärker att arbetslösheten ökar och att framtidsutsikterna med fortsattsocialdemokratisk politik är dåliga. De ser att skrytet är luftballonger ochdagsländor och att vardagen innehåller någonfing helt annat. För att inte låta den mycket hårda kritikenmot regeringens politik hänga i luften som fritt utslungade anklagelser, kan vititta närmare på de siffror och den statistik som finns och som visar denverkliga utvecklingen på arbetsmarknaden - utvecklingen sedan den nuvaranderegeringen tillträdde efter valet . För att få en korrekt analys utgår vifrån statistik, som den redovisats i denkontinuerligt utkommande SCB-Indikatorer. Den visar att de riktiga jobben påden reguljära arbetsmarknaden har minskat med 6 000 . EnligtSCB-Indikatorer var antalet sysselsatta 4 206 000,vilket skall jämföras med samma kvartal 1984, då den redovisade siffran var 4200 000. Den konstlade sysselsättningen ökade i omfattning -från 74 000 arbetstillfällen till 140 000 undertredje kvartalet 1984. Det är en ökning med netto 66 000 arbetstillfällen.Under samma tid har den öppna arbetslösheten ökat, från att ha gällt 134 000personer till att gälla 147 000 under tredje kvartalet1984. Det är en ökning med netto 13 000 personer. Tydligare än så kan intesocialdemokraternas arbetsmarknadspolitiska misslyckanden redovisas. Arbetsmarknadsministerns återkommande allmänna, hurtigauttalanden om en förbättring på arbetsmarknaden, vilka har sin grund i denminskning av den totala arbetslösheten som skett under den senastemånaden, är som synes ingenting annat än retorik. Det är inte att undra på attmänniskorna är betydligt mera oroliga för framfiden än vad regeringen tycksvara och inte heller att människornas förtroende för den socialdemokratiskapolitiken blir mindre och mindre. Det finns helt enkelt inget samband mellanvad socialdemokraterna påstått sig kunna åstadkomma, vad de säger sig haåstadkommit och vad de i realiteten har åstadkommit. Det finns dock inga skäl för någon att göra sig"bred" över den för många människor besvärliga situationen påarbetsmarknaden. Men det finns all anledning i världen att krifisera regeringenför dess metoder när det gäller att försöka klara problemen. Vi moderater har,alltsedan valet , gång på gång framfört hård kritik. Vi har även lagt framkonkreta förslag till hur politiken kan ändras, i rätt riktning. Men,, ni socialdemokrater har inte lyssnat! hari stället, vid åtskilliga tillfällen, gått upp i talarstol ochhållit allmänna anföranden om hur bra allting är. , eller aldrig, har honförsökt försvara regeringens politik. Än mindre har hon gått in i ensakdiskussion beträffande de konkreta förslag från oppositionen som lagts påriksdagens bord. Den känsla som man allmänt har, att arbetsmarknadsministernförsöker tiga ihjäl sitt och regeringens misslyckande, sprider sig. Det mest förvånande, fru talman, är dock att regeringeninte ens , när det står klart vad som är resultatet av den fördapolitiken, är beredd att dra de riktiga slutsatserna. I stället fortsätter manatt föra den polifik som de facto medför att riktiga jobb slås ut. Det betänkande som behandlar innehålleringa som helst nyheter. Det är fråga om gammal känd socialdemokratisk politik:ännu mer av skattehöjningar, ännu fler som slås ut från riktiga jobb, ännu flermänniskor i AMS-åtgärder och - långsiktigt - ännu högre arbetslöshet. Och inteser det bättre ut för det närmaste året. I tidningen konstaterar man t. ex. pågrundval av en enkät till 200 svenska företag att vi, enligt vad man inomnäringslivet anser, kan se fram emot en snabb och stark nedgång avindustrikonjunkturen och att denna nedgång, vilken man känner av utei företagen, är fullt jämförbar med vad som inträffade . Läget i november1984 var enligt dem som representerade de tillfrågade företagen nästanidentiskt med läget . Om det är så, finns det en risk för attindustriproduktionen kommer att minska under den kommandetolvmånadersperio-den. Industrisysselsättningen skulle, ,enligt den prognosen t. o. m. minska. Fler än de 17 000-18 000 personer somtack vare hygglig konjunktur och devalveringar fått nya jobb iindustrin skulle då drabbas. Resultatet skulle bli en ny, snabb stegring avarbetslösheten, vilken kommer att inträffa strax före nästa val. Det är inte att undra på att människorna är oroliga, ochinte heller att undra på att vi i moderata samlingspartiet är djupt bekymradenär det gäller Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. möjligheterna att snabbt få till stånd positiva ändringarför framtiden. Sådana ter sig nästan omöjliga. Socialdemokraterna har juförsuttit de chanser som devalveringar och högkonjunktur gett. Det finns mycket som pekar på att kommandelågkonjunktur och konjunkturnedgång leder landet in i en mycket högarbetslöshet. Det är det ni bäddar för, ! Det är dessa problemsom ni med er politik bygger in för framtiden. Det är därför som fler och fler,enligt min mening med gott fog, börjat tala om den socialdemokratiskasysselsättningsbluffen. Det är också därför som enskilda människor höjer påögonbrynen när de ser sig om och märker hur vardagen ser ut. De undrar om delever i uppochnedvända världen. De gör det när de ser den socialdemokratiskapropagandan, era annonser och affischer med kurvor som pekar uppåt, åt rätthåll, på rätt väg. De upplever att den enda kurva som stadigt tycks peka uppåti verkligheten - men då åt fel håll - gäller arbetslösheten. Men, fru talman, för oss moderater är det inte särskiltunderligt att den socialdemokratiska sysselsättnings- ocharbetsmarknadspolitiken havererat. Om vi ser tillbaka på vad socialdemokratinhar gjort på det här området under sina år i regeringsställning kan vikonstatera att det mesta av sysselsättningsökningarna beror på politiska beslutsom är skattefinansiera-de. Det är politiska beslut som på mer eller mindrekonstlat sätt har skapat en arbetsmarknad som ligger utanför marknadsekonominssätt att fungera. Så är det med den snabba sysselsättningsökningen inom denoffentliga sektorn. Den beror helt och fullt på politiska beslut och ökadbeskattning och har skapat en arbetsmarknad med dålig uthållighet och ingenexpansionsförmåga alls, när nu samhällsekonomin sviktar. Därför är denoffentliga sektorn tyvärr en arbetsmarknad på undantag som inte harförutsättningar att hjälpa till att ge nya jobb som kan hjälpa oss politikeratt ta ner arbetslösheten. Så är det också med de äldre, där den socialdemokratiskapolitiken har inneburit att fler och fler människor pensionerats ut från jobbenpå grund av arbetsmarknadsskäl. Så är det också när det gäller de handikappade,som genom socialdemokrafiska regleringar har fått en egen undantagsarbetsmarknad,som också den nu riskerar att svikta under tyngden av den ekonomiska krisen. Så är det också med en växande undantagsarbetsmarknad somsocialdemokraterna har skapat och skapar i kommunerna. är, enligt vissauppgifter, av den kommunala verksamheten beroende av statligtbetalda beredskapsarbeten. Och så har vi, fru talman, naturligtvis ungdomarnasarbetsmarknad, där socialdemokratin har skapat en jättelikundantagsarbetsmarknad i den offentliga ?ektorn. Det är ungdomar som vad vi kanförstå enligt socialdemokraternas sätt att se på saken inte har någon plats påarbetsmarknaden. Det har de inte därför att den socialdemokratiska politikenhelt enkelt inte förmår undanröja de hinder som finns för ungdomar att komma utpå arbetsmarknaden, så att det skapas utrymme för dem. De är hänvisade tillterapikedjans undantagsarbetsmarknad. Slutligen, fru talman, är nu nästa grupp påarbetsmarknaden färdig för undantagslagstiftning. Det är de långtidsarbetslösa,som också kommer att få sin egen undantagsarbetsmarknad. Detta är, fru talman, något av undantagsarbetsmarknadernasparadis, där de mest signifikanta inslagen är brist på fillväxtskapandepolitik, brist på jobb men ett överflöd av AMS-pengar till konstladsysselsättning. De borgerliga partierna redovisar alternativettill den socialdemokratiska undantagspolitiken. Vi förordar en politik som ärfillväxtskapande, som innebär att människor ges möjlighet att vara med och medfull kraft skapa nya resurser som leder till efterfrågan på arbetskraft ochnya, rikfiga arbetstillfällen. Det är en radikal politik jämfört med den somsocialdemokraterna driver. Det är, fru talman, bara människornas möjligheteratt göra insatser och arbeta som kan hjälpa oss polifiker att få ordning på denhöga arbetslösheten. Och det är därför som regeringens ekonomiska politikmotverkar sitt eget syfte. Det gör den eftersom skattehöjningarna medför attsysselsättningen inom de privata sektorerna inom ekonomin fortsätter att minskaoch den reella arbetslösheten därmed ökar. Det kan inga AMS-paket i världendölja. Behovet av arbetsmarknadspolitiska åtgärder blir enligtvårt sätt att se saken mindre om skatterna inte höjs. Chansen för den enskildamänniskan att få ett nytt jobb eller behålla det som man har blirnaturligtvis ännu större om skatter och avgifter på arbete och produkfionsänks. En sådan poUtik minskar också långsiktigt behovet av AMS-insats, ochefterfrågan på arbetskraft för riktiga jobb stimuleras, i stället för att somnu motarbetas. Denpolifik vi gemensamt förordar bygger på följande huvudpunkter: Den offentligasektorns utgifter måste reduceras så att vi så snabbt som möjligt återvinnerbalans i ekonomin. Ytterligareskattehöjningar kan inte accepteras. I stället måste skattesänkningargenomföras. De kollektivalöntagarfonderna måste avskaffas. Den offentligasektorn måste få en sådan organisation och finansiering att det ges utrymme föromprövning av nuvarande verksamhet och för privata initiativ och därmed för nyaväxande arbetsmarknader, som detta land så väl behöver. Den miljö somnäringslivet och företagen arbetar i måste avregleras. Denna avreglering måsteske med tyngdpunkt på åtgärder som förbättrar arbetsmarknadens möjligheter attfungera. I övrigt innehåller demoderata reservafionerna till detta arbetsmarknadspolitiska betänkande enredovisning av en politik som redan är väl känd och som vi harförordat i . Jag yrkar bifall till de reservationer som demoderata ledamöterna i arbetsmarknadsutskottet har ställt sig bakom. Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. Ytterligare sysselsättningsåtgärder m. m. 42BÖRJE (): Den socialdemokratiska regeringen regerar i entid av internationell högkonjunktur. Regeringen inledde sin regeringsperiod meden uppseendeväckande stor devalvering av den svenska kronan. Socialdemokraternalovade att arbetslösheten skulle minska - ja, istort sett försvinna. 1983 noterades den största öppna arbetslösheten . Med detta som bakgrund måste det kännas besvärande förregeringen att antalet öppet arbetslösa och antalet sysselsatta genomarbetsmarknadspolitiska åtgärder har pendlat mellan 300000 och 400 000 personer. Så många står alltså utanför den ordinariearbetsmarknaden. Antalet har ökat med 82 000 mellan och oktober1984. För är det en självklarhet att var och en skallarbeta och hjälpa till i samhällsbyggandet - var och en efter sin förmåga.Antalet människor i beredskapsarbeten, ungdomslag, ungdomsplatser,samhällsföretag, förtidspensioneringar av arbetsmarknadsskäl m.fl. åtgärdersamt antalet öppet arbetslösa är alldeles för stort med tanke på deninternationella konjunkturen. Det finns därför anledning till oro för jobben,när devalveringsfördelarna upphör och när konjunkturerna viker. måste tyvärr också konstatera att densocialdemokratiska regeringen i oroväckande hög grad är ointresserad av deregionalpolitiska frågorna. De regioner som råkade ut för 1960-taletsflyttlasspolitik är nu återigen utsatta för en ny flyttvåg. Större delen avvårt land tål inte, på grund av ålderspyramidens utseende, en nyungdomsutflyttning. En rätt och riktig politik skulle enligt mening istället leda till en viss återflyttning till de stora områden av vårt land sområkade ut för 1960-talets flyttlasspolitik. Jag vill därför råda arbetsmarknadsminstern att nogaredogöra för hur regeringen i sin helhet ser på arbetslöshetstal, ledigaplatser samt flyttningsrörelser mellan och inom län. Om de totala talen förarbetsmarknaden är besvärande så är deltalen för många län och flertaletkommuner i inånga fall direkt skrämmande. Det är inte bara landshövding som behöver ryta till - till regeringen - om att människor skall halika värde, var de än bor. Med statens nuvarande budgetsituation är det viktigt attdet förs en politik i vårt land - samt att arbetsmarknadens parter tar ettansvar - som gör att antalet AMS-jobb och antalet öppet arbetslösa kan hållaspå en låg nivå. Jag vill beröra några viktiga punkter för en sådanpolitik/utveckling. Den viktigaste åtgärden är att inte återigen genomför höga löneavtal prissätter sig ur såväl världsmarknad som hemmamarknad. Vi måste också våga konstatera att antalet jobb inom denoffentliga sektorn inte kan fortsätta att öka annat än marginellt.Omfördelning, effektivisering och avbyråkratisering måste bli viktigare inslagän en ständig påbyggnad med nya tjänster. Vi måste få ett positivt småföretagsklimat.