prot · G809120 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag hänvisade förenkelhetens skull till att har ställt sig bakom FN:s resolution somkräver tillbakadragande av främmande trupper från . Därutöver har vinaturligtvis framfört detta vid många tillfällen till . Menjag påpekade också att när man här drar in i bilden, är det rimligtatt man erinrar sig att krigets fasor i Karripuchea inte kom första gången ioch med denna invasion från . hade utsatts för krigshandlingarmånga gånger tidigare i historien. Det förefaller som om i ettinlägg senare här i kammaren har tagit illa upp att jag gjorde denna antydan omett faktiskt förhållande och helst ser att bakgrunden till situationen iKampuchea inte dras upp. Det är möjligt att det är fördelaktigt att uteslutandeleva i och glömma det som har förekommit. Låtmig då bara i korthet säga följande. Regeringen har i sin utrikesdekla-rationgjort tydligt att vi anser att inte kan åberopa några skäl för attstanna kvar i utan skall dra sig tillbaka därifrån. Det har upprepatsi den debatt som hållits här i kammaren. Vadbeträffar de krigshandlingar i övrigt som jag syftar på är det bäst att jagupplysningsvis nämner att klarade sig Kampucheanödtorftigt neutralt under prins ledning. Men så började det komma ingerillästyrkor från , och därefter kom de mycket stora amerikanskabombardemangen av . Så insattes en regering med amerikanernasgodtagande. Sedan drevs amerikanerna ut ur ,varpå startade ett blodbad som man knappast har sett maken till. Det var detblodbadet, lett av de röda khmererna, som vietnameserna själva uppger att desatte stopp för, vilket de väl otvivelaktigt ocksågjorde, även om de därjämte kan ha haft andra avsikter bakom sin invasion. Jagkan inte förstå att ett försök att ge en mer nyanserad bild av den olyckligasituationen för folk kan så till den grad misstolkas, särskilt somdet sker mot mina uttryckliga uttalanden, att innebörden anges vara att härskulle finnas någon grad av förståelse för närvaro i . Jaghar uttryckligen framhållit - , i utrikesdebatter tidigare och vid många andratillfällen här i kammaren - att regeringen kräver ett tillbakadragande frånVietnams sida, och jag önskar att inget missförstånd på den punkten skall fåkvarstå. Anf.61 () replik: Jag tycker att den här markeringen som utrikesministern gjorde varvärdefull och kanske också ganska nödvändig. Jag var inte ensam i kammaren omatt reagera litet grand inför det sätt som utrikesministern uttryckte sig påtidigare i debatten. Avståndstagandenkan ju göras på många olika sätt, fördömanden kan ske på många olika vis.Utrikesministern vet mycket väl från sitt diplomatiska fögderi att det sätt manuttrycker sig på i sådana här sammanhang är en del av realpolitiken. Mankanske apropå invasion i lägger sig till med vanan att göraavståndstagandet mycket formalistiskt, genom hänvisning till en FN-resolutionsom man står bakom. Och i nästa andetag kommer man med någonting som lätt kanuppfattas som ett slags ursäkt för denna invasionspolitik samt hänvisar tillallt som förekommit tidigare. Detta kan då lätt tolkas så, att man intar enrelativt mjuk och förstående attityd. Den tolkningen har gjorts förr, och denvar lätt att göra också efter utrikesministerns uttalande tidigare här . Därför tyckte jag att det var angeläget att få tillstånd ett klargörande från utrikesministerns sida, och jag vill tolka detinlägg som gjordes som ett sådant klargörande. Det tycker jag då ärvärdefullt. 62 (): Jag avser att särskilt tala om den del av utrikesutskottets betänkandeom internationellt utvecklingsarbete som berör katastrofbiståndet och deriktlinjer som vi moderater anser bör gälla för användningen av dennaanslagspost. Rapporternaom olika katastrofhändelser i världen kommer allt tätare. Miljontals människordrabbas av krig mellan länder, inbördeskrig, jordbävningar, torka,översvämningar och hårda stormar. Att antalet katastrofer ökar råder det ingettvivel om, och som en naturlig följd ökar också behovet av akuta hjälpinsatser. Katastrofbiståndetfyller här en viktig funktion för att hjälpa de fattiga och nödlidandemänniskorna framför allt i tredje världen. De enskilda organisationernasinsatser spelar en stor roll, och erfarenheterna av att slussa en betydände delav katastrofbiståndet via dessa är goda. InternationelUutvecklingssamarbete m. m. Motdenna bakgrund anser vi moderater att behovet av resurser för ett renodlatkatastrofbistånd är så stort och oomstritt att de därför avsatta medlen enbartbör gå till detta ändamål. Den urholkning och vidare användning av anslaget somföreslås i budgetpropositionen och av utskottets socialistiska majoritet börinte accepteras. Att katastrofposten kan utgöra en reservpost att användas föricke förutsedda mer angelägna biståndsbehov kan endast accepteras om det rörsig om mindre och tillfälliga insatser. Iutskottsbetänkandet föreslås att anslagsposten för katastrofbistånd även skallkunna användas då större strukturförändringar i ländernas ekonomi påkallar stödi form av extra medel och att katastrofposten även skall kunna fylla uppgiftensom en allmän reservpost inom det bilaterala biståndet och som sådan användasför påfyllnad av andra anslagsposter. En sådan extra förstärkning avlandramarna utanför prövning kan vi moderater inte heller acceptera. Svältkatastrofeni kräver att inte minst gör stora insatser för att stödja detakuta hjälparbetet. Det är uppenbart att en aldrig så effektivkatastrofhjälp inte kan lösa de grundläggande problemen i många av desvältdrabbade områdena, där folkökningen är stor och miljöförstöringen gåttlångt. Katastrofhjälp behövs för att rädda liv, men för att på längre siktkunna förebygga och förhindra att ytterligare stora områden blir permanentakatastrofområden måste akutinsatserna kompletteras med långsiktiga åtgärder.Därför föreslår vi att en särskild anslagspost för miljö, markvård och energiåter inrättas. framhöll i sitt anförande detta angelägnabehov och redogjorde för vår moderata syn på problemen. Vimoderater anser också, herr talman, att när katastrofer av skilda slaginträffar i programländerna och det finns outnyttjade medel i form avreservationer inom landramarna, skall påkommande behov i första hand täckasgenom användande av dessa reservationer. Olika former av katastrofer medförofta att det reguljära biståndsarbetet i landet måste uppskjutas, och detta gördet möjligt att omdisponera medel till humanitärt bistånd. Föratt katastrofinsatserna snabbt och effektivt skall nå de mest utsatta ochbehövande grupperna bör en betydande del av katastrofanslaget gå via deenskilda organisafionerna som Rädda barnen. Röda korset och kyrkornas mission.Dessa organisationer har, som påpekats av flera fidigare talare, möjlighet attarbeta mer informellt än en staflig myndighet och når också hög effektivitet isina insatser. Utskottetssocialistiska majoritet delar tyvärr inte vår gemensamma borgerliga uppfattningatt katastrofmedlen i princip endast skall användas för att hindra akut nödeller verkningar av oförutsedda händelser av katastrofkaraktär, medan merlångsiktiga och förebyggande åtgärder bör på annat sätt, genom ensärskild anslagspost. Den socialisfiska majoriteten vill, som Axel Anderssonsade, avvakta den översyn av katastrofbiståndet som regeringen avser att göraoch vill tills vidare även kunna använda katastrofanslaget som en reservpost idet bilaterala biståndet. Meddetta, herr talman, vill jag yrka bifall till den gemensamma borgerligareservationen nr 28 och till de övriga reservationerna av de moderatautskottsledamöterna. 63 BENGTSILFVERSTRAND (s): I mitt anförande skall jag dels kort kommentera några av dereservationer som har fogats till utskottets betänkande, dels försöka förmedlanågra upplevda intryck från ett krisområde med enorma biståndsbehov.Landet i fråga, det gäller , som är ockuperat av , stårfortfarande alltför långt ned på dagordningen i svensk utrikespolifisk debatt. Moderaternasbrist på solidaritet med världens nödlidande och fattiga länder - som ocksåfolkpartiet tycks ha upptäckt, att döma av dagens inlägg av - tarsig många uttryck. Det handlar inte bara om avsaknad av offervilja. Också deninriktning vill ge svenskt bistånd skulle, om den realiserades, bliytterst kostsam och på vissa punkter direkt förödande för mångautvecklingsländer. Ireservation 17 förordar en i det närmaste total bindning avimportstödet till upphandling i . Konsekvenserna av ett förverkligandeav detta förslag skulle bli en fördyring av inköpen för bl. a. de mångau-länder som befinner sig i en akut försörjningskris. Det är ett fögaanständigt sätt att bedriva svensk utvecklingshjälp. Jag yrkar avslag påreservation 17. Vänsterpartietkommunisterna föreslår i reservation 32 att skall lämna sittobservatörskap i IGGI, on . Som motivering försitt ställningstagande anger man att ett sådant observatörskap saknar meningur biståndspolitisk synvinkel. Dessutom kan det tolkas som ett godkännande avIndonesiens poHfik gentemot enligt vpk:s uppfattning. Utskottetdelar uppfattningen att vi inte av biståndspolitiska skäl måste varaobservatörer i IGGI. Däremot finns det synnerligen goda motiv för attkunna delta i det informationsutbyte som äger rum inom organisationen. Då harvi bl. a. möjlighet att säga vår mening om agerande på ,något som väl knappast vpk kan ha något emot. Ireservationerna 45, 46, 47 och 48 anförs synpunkter på anslagen tillu-krediter. , och vill minska dessa anslag,medan vpk föreslår att u-kreditsystemet helt skall avskaffas. Med denutformning som u-krediterna fått kan vi räkna med att de skall kunna medverkatill ett främjande av social och ekonomisk utveckling i mångautvecklingsländer. De grundläggande biståndspolidska principerna omfattar ocksådetta u-kreditsystem, varför det inte finns fog för kritiken att vi med dettanya instrument skulle överge exempelvis inriktningen av biståndet på defattigaste länderna. Också den borgerliga oron över att anslagna medel föru-krediter inte skall fullt ut kunna utnyttjas torde vara obefogad. Dels kommerkretsen av mottagarländer att utvidgas, dels kommer BITS attinleda samarbete med internationella finansieringsorgan och andrabiståndsgivare. Jag yrkar avslag på reservationerna 45, 46, 47 och 48. Vadgäller reservation 49 har flera talare i debatten fidigare varit inne på fråganom betalningsbalansstöd. Jag kan därför nöja mig med att konstatera att dennastödform tillkommit som en följd av de allt besvärligare betalnihgs- Internationelltutvecklingssamarbete m. m. balansproblemen i mångafattiga utvecklingsländer. Någon tvekan om att det föreligger ett akut behov avatt stärka vissa betalningsförmåga torde knappast råda. Mot dennabakgrund är det därför svårt att förstå de borgerliga parfiernas obenägenhetatt acceptera en ny stödform bara för att användningen av denna stödform inte iallra minsta detalj är reglerad på förhand. I vilka sammanhang det här stödetskall kunna utgå är tillräckligt preciserat såväl i propositionen som iutskottets betänkande. En utvärdering kommer naturligtvis ocksåatt ske. Jag yrkar avslag på reservation 49. Denhär biståndsdebatten har pågått i utan att vare sig vpk eller deborgerliga partierna har tagit upp Afghanistanfrågan, detta trots de otvetydigabehov av humanitärt bistånd som föreligger i detta av den ryska krigsmaskinenilla sargade utvecklingsland. kan kanske förklaringen till denna tystnadvara att det föreligger en enig utskottsskrivning kring en fempartimotion omett ökat humanitärt stöd fill , vilken utskottet haft att behandla.Trots detta vill jag något kommentera den aktuella situationen i Afghanistanoch det enorma hjälpbehov som där förefinns. Traditionelltfiras , alltså för ungefär en månad sedan, nyåret i . Detsker genom gatu- och trädgårdsfester, utflykter fill bergspassen och andra vidden här tiden hänförande platser som normalt prunkar av grönt gräs och rödablommor. Tyvärr, säger i sin senaste månadsbullefin,kan vi inte publicera några rapporter beträffande nyårsfestligheterna i vår marsbulletin.Detta beror på att våra buzkaskispelare - buzkaski är landets nationalsport -är inblandade i strider med fienden och att deras hästar transporterar vapenoch ammunifion till de olika krigsfronterna. På grund av framfarten av tungaryska stridsvagnar, transportfordon och bombmattor är landet inte längre täcktav grönt gräs och röda blommor. Det har i stället förvandlats till en dammigoch sandig ödemark. I stället för att sjunga vårens sånger fäller unga ochgamla tårar över sina döda och lemlästade släkfingar. Förhållandena i dagensAfghanistan manifesterar lidandet hos ett folk som lever under krigets grymmavillkor. Visstkan det förefalla paradoxalt att en av världens mäktigaste krigsmaskiner hänsynslösa försök att kuva ett litet men frihetsälskande folk inte harlyckats få till stånd ett militärt avgörande. I själva verket torde ochden afghanska quisHngregimen kontrollera huvudstaden och andra större städeråtminstone under dagdd, medan motståndsrörelsen fortfarande behärskar störredelen av landsbygden. Även om denna obändiga motståndsrörelse nu är bådebättre organiserad och utrustad med modernare vapen än tidigare, kan densjälvfallet aldrig av egen kraft besegra sin mäktiga granne i Statusquo-situationen har fått att efter hand ändra sin strategi ochsin taktik. som man rent allmänt har trappat upp krigsinsatserna ochökat inslagen av alltmer sofistikerade vapensystem, inriktas taktiken alltmerpå terroraktioner mot civilbefolkningen. fot gör inte åtskillnadmellan dmvplanteringar och oskyldiga barn. Minsten halv miljon afghaner befinner sig på flykt inne i sitt eget land. Ca 4miljoner av landets befolkning har tvingats fly dll grannländerna ochPakistan. Enbart i finns enligt senast tillgängliga uppgifter frånflyktingmyndigheterna och andra väUnformerade källor drygt 2,5 miljonerregistrerade och ytterligare ca 400 000 oregistrerade afghanska flyktingar.Flyktingströmmen till fortsätter synbarligen i oförminskad takt ochuppgår till mellan 6 000 och 8 000 . Toleransgränsen även i ett såomvittnat progressivt flykdngmottagarland som närmar sig nuobönhörligen. Flyktingsituationen i utgör en allt hårdare påfrestningockså på landets egen ekonomi och på de internationellaflykdngorgani-sadonernas trots allt begränsade resurser. Också behovet avlivsmedel och medicin till krigets allt fler offer växer ständigt. Frivilligorganisationer,läkare och sjukvårdarlag försöker efter fattig förmåga att fylla igen något avdet tomrum som uppstått genom att inte Röda korset kan verka inne iAfghanistan. Åtta av de dispensärer som upprättats av den franskafrivilligorganisationen sans Fronfiére- medicin utan gräns - sedan1981 har bombats av ryska helikoptrar och . Trots detta fortsätterläkare och sjukvårdare, bland dem flera nordbor, oförtrutet att hjälpa krigetsoffer inne i landet. På i de Pakistanska städerna Peshawaroch har utförts ca 14 000 operationer, mest amputationer, sedan dessasjukhus uppfördes 1981. Och synen av en tvåårig pojke som mist båda benen elleren elvaårig pojke som gått samma tragiska öde till mötes och stapplar frampå två proteser - båda pojkarna skadade av ryska minor- borde kunna få den mestförhärdade att skakas om i sitt inre. Den ryska stormaktens krigskultur iAfghanistan tycks vara av ungefär samma slag som den som odlades av den andrastormakten, , i . Ävenom man ännu inte kan tala om en generell svältsituation r , är detalldeles påtagligt att bristen på mat inom vissa delar av landet nu är alltmerakut. Sammanfattningsvis kan man säga att folk mer än någonsinbehöver vår solidaritet. Det gäller i dagens situafion framför allt humanitärhjälp i form av medicin och livsmedel. Det är sålunda mycket bra att nu fått sina pengar för livsmedelshjälp. Den hjälpenlevererar man genom motståndsrörelsen, och den kommer, enligt rapporter frånmånga olika källor, i allt väsentligt fram till dem, som är i behov av den innei . gör en utomordentligt uppoffrande och kompetent insats iden pakistanska staden . Kommittén tycks ha ett väl utvecklatkontaktnät i motståndsrörelsen och viktiga hjälporgan i området, vilket tordevara unikt mot bakgrund av de trots allt begränsade ekonomiska och personellaresurser man förfogar över. De intervju- och uppföljningssystem man utvecklat isamband med medicinleveranser till är förmodligen enastående i sittslag. Intervjumaterialet torde utöver behövliga medicinska fakta ocksåinnehålla politisk information av ovärderligt slag, och detta material borde såsmåningom bli föremål för någon statsvetenskaplig utvärdering. InternationelUutvecklingssamarbete m. m. InternationelUutvecklingssamarbete m. m. Jagvågar påstå att Svenska Afghanistankommitténs närvaro och insatser närakrigsskådeplatsen ger så rimliga garantier man någonsin kan begära för atthumanitär hjälp i form av medicin och livsmedel skall nå de behövande i ettland som befinner sig under elefantens fot. På samma sätt som -ochandra, av stormakterna förtryckta, länders - sak var, och fortfarande bör varavår, är sak vår. Låt mig i det sammanhanget bara nämna ett brevsom har skickats till från ett avmotståndsrörelsens mera betydande partier och i vilket man bl. a. uttrycker sintacksamhet till statsminister , till alla politiska partier iSverige, till fackföreningsrörelsen och andra organisationer som representeraren stor del av folk. Låtmig slutligen, herr talman, med hänvisning till vad Axel sagttidigare i debatten angående katastrofposten, säga att situationen iAfghanistan är ett utomordentligt belysande exempel på att katastrofstödet haren mycket väl avvägd konstruktion. Tillsist vill jag, herr talman, yrka bifall till utskottets hemställan på samtligapunkter. 64 (): Låt mig först och främst säga att det gläder mig att jag har fåttsällskap i talarstolen när det gäller att tala om katastrofsituationen inne iAfghanistan och om behovet av att verkligen anslå medel av vår u-hjälp till demänniskor som finns inne i . När min kollega från nu har talatkan jag fatta mig mycket kort - jag har nämligen så stått härensam och talat för ett fritt och för hjälp fill de människor somär utsatta. Därför var det också mycket glädjande ätt det inte alls varsvårt att få medmotionärer från de fem riksdagsparfierna till en fempartimotionsom vi väckte, också mycket för att väcka ännu större opinion för attAfghanistans folk skall få den hjälp det behöver och för att svenska folketskall inse vad som pågår i det av ockuperade landet. Straxefter den ryska invasionen 1979 erbjöd internafionella Röda korset sin hjälpfill och till . Marionettregeringen i det invaderade landettackade nej. finns det därför, precis som BengtSilfverstrand sade, två stora sjukhus för krigsskadade inne i , och detfinns fem första-hjälpen-stafioner längs gränsen. Jag har det senaste årenbesökt ett av de stora sjukhusen, som ligger i . Jag fick lära mig attdet, efter det att det från början kommit in skadade gerillasoldater, numerakommer in kvinnor och barn i nästan lika stor omfattning. Jag gick runt påsjukhuset och träffade en nioårig pojke med brännskador över hela ansiktet ochöverkroppen. Jag såg en tvååring, som hade fått båda benen avslagna avbombsplitter. Där fanns också en flicka, som hade fått underkäken förstörd påsamma sätt - för att bara nämna några av alla de hundratusentals offer somkriget inne i har skördat. Dessa barn hade fått sina skador inne ilandet och burits eller släpat sig över bergen ned till . De kunde fåhjälp tack vare Röda korset där. Men inne i landet är det, precis som BengtSilfverstrand sade, en halv miljon människor på flykt frånsina egna hem. Där drabbas civilbefolkningen mer än de flesta av krigets fasor,därför att den ryska stormakten inte drar sig för att bomba byar, förstöraskördar och döda boskap. Detfanns enligt ganska säkra källor ungefär 1 300 civila och 400 militära läkareinne i när invasionen började. fanns det 12 miljonermänniskor. har befolkningen minskat med ungefär en tredjedel, ochläkartätheten har minskat ännu mer. Källor i säger att det kanske intefinns mer än 30 bofasta läkare inne i landet. Det är bl. a. därför som ägnar så mycket av sitt hjälparbete åt att sända läkaremed medicin in i landet. De tar med sig utrustning för en mindre mottagning ochstannar några månader. Man kan fråga sig varför de inte stannar längre.Sanningen är den att de inte kan stanna . Medicinen, som har burits pååsne- och hästryggar över bergen och genom trånga pass, har tagit slut. Det gårinte att packa hur stora kliniker som helst på häst- och åsneryggar. Däreftermåste läkarna åter ta sig tillbaka till där de via bl. a. kan få ny utrustning. Ivintras, herr talman, drev ryssen hungerkrig mer . Man jagade uppcivilbefolkningen i bergen. Det var ont om mat, människorna hade det besvärligtoch det fanns risk att de skulle svälta ihjäl. När det började hända insåg manpå i att det var nödvändigtatt också försöka få hjälpsändningar med mat in i landet. Vi skall gärnaerkänna att det var vissa bekymmer innan SIDA kur de av katastrofbiståndetbevilja de medel som var nödvändiga. Men har SIDA kunnat göra det. Nuhar utskottet påpekat att har fått 12milj. men ännu inte kunnat utnyttja varje miljon. Men, herr talman, jagförsäkrar att medlen går att utnyttja. Det är bara fråga om att det måste skeunder betryggande former. SIDA måste kunna lita på att kan arbeta under sådana former. SIDA måste också räkna medatt få många nya anslagsframställningar från kommittén. Därför är det ocksåglädjande att ett enigt utskott fakfiskt har förklarat att SIDA skall ställa såmycket katastrofbistånd som möjligt till förfogande. Vi är skyldiga människorna i vårt bistånd. De är utsattaför ockupation och förföljelse. Vi har en svensk kommitté med en unik ställningdärigenom att den kan få in humanitär hjälp i landet. Jaghar inget yrkande, utan är bara tacksam för att utrikesutskott ochvi här in pleno inser att det är nödvändigt att bistå människorna iAfghanistan. InternationelUutvecklingssamarbete m. m. 65 (): Det borde rimligen inte vara förenligt med utrikespolitiskahållning att stödja en totalitär regim, vars legifima anspråk är tveksamma ochsom för sin överlevnads skull är beroende av tiotusentals utländska knektar.Ändå är det vad som sker i . är västvärldens störstagynnare av MPLA-regimen i med ett officiellt Internationellt utvecklingssamarbete m. m. kr., en summa som regeringen och utskottsmajoriteten föreslagit skallökas med 10 miljoner. Det finns all anledning att ifrågasätta densocialdemokrafiska regeringens Angolapolifik, som synes bottna i ett slagsrevolutionsromantisk inställning som går tillbaka ända . utrikes- och biståndspolifik förklaras ofta ha enmoralisk innebörd. Det gäller att bistå rörelser och nationer i tredje världenvilka kämpar en rättfärdig kamp mot diktatur och imperialism. I UD:s bil. 5till budgetpropositionen 1984/85 heter det exempelvis: "Demokratisk utvecklingär ett ay målen för svensk biståndspolitik. En sådan utveckling innefattarrespekt för mänskliga rättigheter. Behovet av stöd åt sådana strävanden ochmöjligheterna att effektivt fillgodose detta behov bör vara vägledande för desvenska biståndsinsatserna." Detta är givetvis en riktig målsättning. Tyvärr tvingasman emellertid konstatera, att den svenska biståndspolitiken ända sedan slutetav i hög grad har kommit totalitära rörelser och regimer till del.Angola är ett sådant exempel. Den socialdemokratiska regeringen i stödde redanpå marxistiska MPLA-parti, som jämte UNITA och FNLA drev ettbefrielsekrig mot den portugisiska kolonialismen. Den ansedde AfrikakännarenColin Legum skriver i sin uppsats in , ingående iboken , som kom ut i , omvad som egentligen hände. MPLA fick ett vida större stöd utifrån än FNLA ochdet kom "huvudsakligen från OAU, Sovjetblocket, , , ,och från vänsterpartierna i ". Det svenska stödet har därefter oavbrutet fortsatt. /85 uppgår det till 105 milj. kr. Inkl. reservafionerutbetalades 178 milj. kr. 1984, varmed vårt land vid sidan av ärden största bidragsgivaren till MPLA. är dessutom praktiskt taget detenda västland som ger bilateralt stöd fill regimen i .