prot · G80993 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:93 1 § Justerades protokollet för . 2 § Talmannen meddelade att () denna dag återtagit sinplats i , varigenom uppdrag som ersättare upphört. 3 § Svar på fråga1984/85:376 om sysselsättningen i frågat mig om regeringen är beredd att stärka sysselsättningen i Gävleborgslän och därvid bl. a. värna plywoodindu-strin i och de anställdadär. Bakgrundentill frågan anges vara att marknadssituationen är sådan att en nyetablering iplywoodindustrin kan medföra nedläggning av någon av de fem befintligaplywoodfabrikerna i , varav fyra finns i . Jagförmodar att frågan i huvudsak är föranledd av de planer som har påatt etablera en plywoodfabrik i . För denna etablering har söktsdels tillstånd att förbruka viss mängd träfiberråvara, dels lokaliseringsstödoch industrigarantilån. Jag kan meddela att regeringen i går, den28 februari, lämnade tillstånd till den planeradeplywoodtillverkningen och att för denna förbruka erforderlig mängdträfiberråvara. Jag kan också nämna att den ansökan om statligt stöd som varitunder beredning inom industridepartementet har återkallats av bolaget. Vadbeträffar frågan i övrigt är jag väl medveten om att arbetsmarknaden i delar avGävleborgs län är besvärlig. Regeringen har uppmärksammat dessa problem ochökat på de resurser som ställts till i förfogandeför regionalt utvecklingsarbete. Beloppet, som under innevarande budgetåruppgår till 26 milj. kr., kan användas bl. a. till lokaliseringsbidrag förindustriinvesteringar som skapar sysselsättning. Därutöver har länsstyrelsenmöjlighet att lämna lokaliseringslån. Härför uppgår beslutsramen förlänsstyrelsen till 15 milj. kr. Vidare har länets utvecklingsfond resurser att finansiera industriprojekt. Industriverketoch regeringen har, om större projekt blir aktuella, resurser att finansielltmedverka. Jag vill slutligen erinra om att regeringen under sommaren1984 beviljade ett privat regionalt investmentbolag, ,statlig garanti för ett lån på 2 milj. kr. och ett lån på 8 milj. kr. Bolaget skall i huvudsak verka i för attutveckla länets företagsamhet. 2GUNNEL JONÄNG (c): Jag ber att få tacka industriministern försvaret på min fråga, Regeringen har således lämnat tillstånd tillden planerade plywoodtillverkningen, Beslutet visar, som jag ser det, att intehar mycket att hoppas på av den här regeringen. Regeringen har fattat ettbeslut; det är negativt för , för plywoodindustrin och för deanställda i den. Regeringen spelar onekligen hasard med arbetstillfällena ochde anställda inom plywoodindustrin. Låt mig först säga, herr talman, att det är viktigt medinsatser där arbetslöshet finns. i har jagsolidariskt ställt upp för olika orter och län i landet. Jag måste ha rätt attkräva insatser också till mitt eget län när detta behövs. Jag kan inteacceptera att arbetslöshet flyttas från en ort till en annan. ärett av de län som drabbats hårdast av arbetslösheten. Fyra av de femplywoodfabrikerna ligger i - i , , ochIggesund. ligger i , och i den kommunen harunder en avtappning av arbetstillfällen skett med mellan 1 500och 2 000. Sysselsättningen i länet behöver stärkas, inte försvagas. Hur har regeringen kunnat besluta om råvarutillstånd? Mankan inte begära att en regering skall kunna alla frågor, men den bör åtminstonekunna lyssna. Det är många som sagt att någon ny plywoodframställning inte börske just med tanke på råvartillgången. säger t. ex. attråvamanskaffning av den här aktuella omfattningen skulle få negativa effekterför övrig skogsindustri i regionen. Det skulle drabba små och medelstorasågverk. Fabrikerna i och skulle få ökad konkurrens omi första hand furutimmer. bedömer att det, ufifrånuppgifter i skogstaxeringen, inte kommer att finnas tillräckligt mycket virkeav lämplig kvalitet inom de områden som ansökan avser. Vid en virkesbrist blirdet alltså ökad konkurrens om råvaran i och . harockså påtalat den bristande råvarutillgången. Läget är alltså oroande, och regeringen har öppnatmöjligheterna för en ny etablering av plywoodfillverkning. Kommer den tillstånd är det på regeringens ansvar. Vi vet, inte bara tror, att en sådanetablering obönhörligen leder till nedläggning av någon nu existerande fabrik. Jag villställa en fråga till industriministern: Bryr sig industriministern verkligen om huruvida vi harjobb i eller inte? Min förmodan, att fråga först och främst varföranledd av planerna på att etablera en plywoodfabrik i , varalltså välgrundad. har i sitt inlägg helt uppehållit sig vid dennafråga. Vad regeringen i går gjorde var att ge ettråvarutillstånd. Det var det enda självklara ställningstagandet efter det attberörda departement hade prövat frågan på de grunder enligt vilka det går attpröva ett råvarutillstånd. Flera instanser, bl.a. , hadetillstyrkt ett sådant råvamfillstånd. Jag känner väl fill protesterna, men de har inte gälltråvamtillståndet, de har gällt frågan om det var rimligt att medlokaliseringsstöd subventionera en etablering av en fabrik i lokaliseringsstöd och industrigarantilån i detta fall har detsökande företaget efter kontakter med industridepartementet tagit fillbakaansökan. får företagets egna marknadsbedömningar avgöra om man vill startaen fillverkning i eller ej. Sedan glömmer bort en sak, utöver det faktumatt man inom marknadssystemets ram ändå måste få tillgång till och möjlighetatt starta verksamhet och företag. talar ju ofta om fri företagsamhetoch om människors möjligheter att etablera företag. Men det kan ju inte vararimligt att man skall få göra det hur som helst med statliga subvenfioner. Detär detta som regeringen har ställt sig avvisande till. Den andra frågan som jag pekat på är att den svenskaprodukfionen av plywood bara svarar för av konsumtionen i -vi har alltså en betydande import. 1984 producerades det enbart i , medan vi importerade . Detta förhållande måste också tillmätas betydelse när man bedömer denna fråga. 4GUNNEL JONÄNG (c): Jag förstår inte riktigt hurindustriministern har läst de olika remissvaren och yttrandena som har kommitin när det gäller den här frågan, eftersom protesterna verkligen har gälltråvarutillgången. Jag har redan räknat upp ett flertal företag och föreningarav olika slag, bl. a. domänverket, som har sagt att det inte är rimligt attetablera någon ny industri när vi inte har en bättre råvarutillgång än vad somär fallet. Regeringen kan knappast berömma sig av, tycker jag, attinte ha gett något lokaliseringsstöd. Det finns ju inte längre någon sådanansökan att besluta om. Industriministern, det är klart att vi skall ha en friföretagsamhet, men det kan ändå inte vara på det viset att detta skall ske påandra företags bekostnad och inverka på möjligheterna till jobb för dem som äranställda i dessa företag. Industriministern känner väl till marknaden för plywoodoch att det är stora problem där. Det har skett en nedgång i konsumfionen iSverige av s. k. K-plywood, och det beräknas ske en fortsatt minskning avkonsumtionen på grund av den minskade byggnadsverksamheten och på grund avandra och 5 protokoll 1984/85:92-95 Den internationella marknaden ärockså problematisk. Det finns ett överutbud på plywood, och det gör prisernalåga. Under 1983-1984 har fem plywoodfabriker lagts ned på grund av dåliglönsamhet. När det råder överutbud och andra svårigheter på marknaden tyckerjag det är orimligt att etablera ny produktion. Dessutom utnyttjar debefintliga anläggningarna sin kapacitet fill . Är det då interimligare att i första hand se fill att utnyttja den befintliga kapaciteten,innan man går in i nyetableringar och medverkar till att flytta arbetslöshetfrån en ort till en annan? Detta är ingen flyttning av arbetslöshet frånen region till en annan. Jag är helt säker på att om hade bott iHallstahammar, hade jag haft en omvänd debatt med henne här i kammaren.Så fungerar ju livet, och så ser också många riksdagsledamöter av naturligaskäl på sin uppgift - att företräda sin region. Men jag menar att man också börse till den totala situationen och utvecklingen. Jag vill återigen upprepa siffrorna för plywoodindustrin.I dag svarar den svenska produktionen för endast en tredjedel av det som vikonsumerar på den svenska marknaden. De nuvarande plywoodfabrikerna harutomordentligt goda möjligheter att förbättra och vidareutveckla sinproduktion och öka marknadsföringen för att ta nya marknadsandelar. Vad har fruJonäng emot att dessa företag får en sådan uppgift? Beträffande prövningen avråvarutillstånd vill jag säga att den sker enbart utifrån av riksdagenfastställda grunder - om råvaran bedöms räcka till för en sådan produktion -och de tre berörda departementen har gjort en sådan bedömning. Däremot har industridepartementet ställt sig negativt tillatt med statliga subventioner, dvs. lokaliseringsstöd, medverka till enetablering i . Efter det beskedet har företaget tagit tillbakasin ansökan. Det är ett klart och tydligt besked. En sådan etablering skallinte ske med statliga subventioner, utan det skall vara likamarknadsförutsättningar för att tillverka plywood på olika håll i landet. Jag tycker det var onödigt av fruJonäng att säga att regeringen skulle strunta i sysselsättningen. Det ärtvärtom så att denna regering har gjort fler arbetsmarknadspolifiska,regionalpolitiska och industripolifiska insatser för och Gävleborgslän än någon regering tidigare. 6GUNNEL JONÄNG (c): Jag måste då fråga: Är det därför som vi harhaft en befolkningsminskning och en större utflyttning ännågonsin tidigare? Jag upprepar: Jag ser till totaliteten, och det har jagalltid försökt göra i mitt arbete här i . Men jag måste också ha rättoch möjlighet att värna om sysselsättningen i mitt eget län. Råvaran bedöms från departementets sida vara tillräcklig,säger - men branschen bedömer det inte så. Om en nedläggning av plywoodtillverkningen i Hälsinglandblir aktuell kan det för t. ex. innebära att alla de tre enheter somStora Kopparberg driver där - plywood- och komponentfabriken samt hyvleriet-kan komma att läggas ned. Det handlar om 220 personer som i så fall skullefriställas, eftersom dessa tre enheter hänger infimt samman med varandra. Jag vidhåller: Detta kan skapa stora problem för sysselsättningenför de anställda i . Överläggningen var härmed avslutad. Om statligt stöd till verksamheten vid Småföretagsekonomii 4 § Svar på fråga 1984/85:395 om statligt stöd tillverksamheten vid Småföretagsekonomi i har frågat mig om jag harför avsikt att medverka till att verksamheten vid Småföretagsekonomi iGöterborg kan försätta. Förutsättningarna för samverkan mellan högskolor ochnäringsliv har successivt förbättrats. Närhet tillforsknings- och utbildningsmiljöer har i allt större utsträckning blivit enviktig faktor vid lokalisering av företag. Genom etablerandet av de mindrehögskolorna finns nu förutsättningar för att i stora delar avlandet bedriva ett samarbete mellan resp. regions näringsliv och högskola.Genom centrala och regionala initiativ har olika typer av samverkansformerskapats mellan näringslivet och högskolan. Denna utveckling har underlättatsärskilt för många små företag att utvecklas och leva vidare. Huvudansvaret för utveckling av utbildnings- ochsamverkansformer faller på utbildningsväsendet. Inom ramen för utbildnings- ochforskningspolitiken har medel anslagits för olika typer av samverkansformermellan högskolan och näringslivet. Det ankommer sedan på regionala myndigheteratt prioritera mellan olika ändamål. Som komplement till de åtgärder somkan genomföras inom ramen för högskolans resurser kan det vara angeläget attäven från industri- och regionalpolitiska utgångspunkter sfimulera tillfördjupad samverkan mellan högskola och näringsliv. Länsstyrelserna disponerarsärskilda medel för regionalt utvecklingsarbete och ansvarar för prioriteringenmellan olika ändamål. I den regionalpolifiska proposifionen som regeringen lade på bord föreslås att länsstyrelserna skall kunna disponeramedel för projektverksamhet bl. a. för att stimulera teknikspridning och olikasamverkansformer mellan högskola och näringsliv. 8CHRISTER EIREFELT (fp): Jag ber att få tacka industriministern försvaret. De åtgärder industriministern redogör för är bra och jag har ingentingatt invända mot dem. Om statligt stöd till verksamheten vid Småföretagsekonomii Problemet med verksamheten vid somgår under benämningen Småföretagsekonomi är att den på något sätt faller mellantvå stolar. Det faktum att den är så näringslivsinriktad ställer till bekymmernär det gäller att få fram resurser. Jag tror mig veta att industriministern känner fillverksamheten. Jag vill ändå redovisa varför jag tycker att det man uträttar iprojektet är så intressant och varför jag anser att det är viktigt attundanröja de olika hinder som finns för denna typ av utbildning. Kännetecknande för utbildningen är dels att den har endirekt inriktning på mindre och medelstora företag, dels att den i storutsträckning bygger på att studenterna praktiserar ute i företagen. Ungefärhalva tiden arbetar studenterna med ledningsfrågor och blir därför ofta enbetydande resurs också för företaget. förmedlarstudenterna teknik och kunskap ut fill företagen. I gengäld får de arbeta medalla de konkreta problem och möjligheter som finns ute i näringslivet.Studenterna lär sig av den verklighet som de möter. Det sker alltså hela tidenett samspel mellan företag, studenter och lärarna på . Många av oss är ju krifiska mot delar avhögskoleutbildningen just därför att den är alltför storföretagsinriktad ochbygger på en snäv specialisering. Företagsledaren i det mindre företaget däremotmåste ha ett mycket brett register för att lyckas. Det är sådant kunnande manförsöker ge vid den här utbildningen i , och detta sker på ettframgångsrikt sätt såvitt jag har kunnat förstå efter att ha följtverksamheten. Den nära anknytningen till näringslivet är ju vad vieftersträvar i utbildningen. Men tyvärr har vi här ett exempel på hur detsamtidigt ställer fill problem. När det gäller att skaffa fram resurser, finnsdet inget egentligt fack att sortera in den här verksamheten i. Det är som om"systemet" bara klarar en sak i taget. Eftersom verksamheten är sånäringslivsorienterad finns det inte fillräckligt med utbildningspengar tillprojektet, och eftersom det är fråga om utbildning är det svårt att vinnanäringslivets gehör. Jag har medvetet ställt min fråga till industriministernoch inte till utbildningsministern. Jag tycker nämligen att verksamheten vidSmåföretagsekonomi i - och i rättvisans namn några liknandeutbildningar på andra håll i landet, bl. a. i och - bör kunnafå en mycket stor betydelse för utvecklingen i våra mindre företag. Jag känner väl till det här projektet, ochjag delar uppfattning att det är intressant. Jag vill gärnaockså slå fast att det är av industripolitiskt intresse att projektet kan fåfortsätta och utvecklas. Enligt de förslag som lades fram i går i denregionalpolitiska propositionen kommer regeringen att disponera särskilda medelför att stödja teknikspridningsprojekt. Det är sagt att stöd skall kunna gesom projekten främjar utveckhngen i regionalpolitiskt prioriterade regioner.Medlen är i första hand avsedda för initialstöd och försöksverksamhet. Jag villpeka på att det finns regioner i som är prioriteraderegionalpolitiskt sett. Regeringen kommer också att lägga fram förslagom åtgärder i . a. kommer en förstärkning avlänsstyrelsernas medel för projektverksamhet att ske. En verksamhet som vi idet sammanhanget har tänkt på är att inom utbildningssektorn få ettintensifierat utvecklingsarbete, vilket kan vara betydelsefullt för denverksamhet som har berört. Men jag vill även här betona attdet ankommer på länsstyrelserna att göra avvägningar mellan olika insatser. Som jag ser det, herr talman, bör det finnas godamöjligheter för Småföretagsekonomi att få pengar för att kunna fortsätta sinverksamhet. Jag rekommenderar i första hand ett samtal med iGöteborg. Om statligt stöd till verksamheten vid Småföretagsekonomii 10CHRISTER EIREFELT (fp): Jag noterar industriministerns positiva inställning. Jag delar jppfattningen att det här projektet bör kunnabli en stor resurs i samband med åtgärderna för att lösaUddevallaproblematiken. Det finns säkert också en viss beredskap inomSmåföretagsekonomi för en verksamhet i det sammanhanget. Det som har bekymrat framför allt initiativtagarna tillprojektet är att det har varit svårt att få förståelse för insatser som interiktigt följer de gängse normerna. Man har arbetat med en hel del projekt somhar blivit en uppföljning av själva ekonomutbildningen, och det är i detavseendet man tycker sig ha svårt att vinna gehör. Detta är naturligtvissärskilt olyckligt eftersom det bl. a. gäller att hitta nya former för samarbetetmellan universiteten och näringslivet. Jag noterar, som sagt, att industriministern har enpositiv inställning och också att det kommer att bli möjligt att få ytterligaremedel för verksamhet av den typ som bedrivs bl.a. av Småföretagsekonomi. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Föredrogs och hänvisades Proposition 1984/85:115 bil. 1 fillarbetsmarknadsutskottet bil. 6 § Anmäldes och bordlades Proposition 1984/85:122 Lärarutbildning för m.m. 7 § Anmäldes och bordlades betänkanden /85:23 Presstöd (prop. 1984/85:100 delvis) 1984/85:27 Anslag till de kungl.hov- och slottsstaterna (prop. 1984/85:100 delvis) den /85:25 Höjning av reklamskatten (prop. 1984/85:100 delvis) 1 mars1985 1984/85:34 Vissa anslag /86 inom område (prop. 1984/85:100 delvis) 1984/85:15Vissa förvaltningsprocessuella frågor 1984/85:16Anslag till statsrådsberedningen m. m. 1984/85:100 delvis) 1984/85:17Internationell järnvägstrafik m.m. (prop. 1984/85:33 delvis) 1984/85:18 Viss ändringi lagen om avtalsvillkor mellan näringsidkare 1984/85:22 Internationell ochinrikes vägtransport (prop. 1984/85:58) 1984/85:23 (prop. 1984/85:100 delvis) 1984/85:24 Anslag till allmännareklamationsnämnden (prop. 1984/85:100 delvis) 1984/85:8Vissa anslag m. m. inom område (prop. 1984/85:100 delvis) 1984/85:9 Tilläggsbudget II inom område(prop. 1984/85:101delvis) 1984/85:13 Företagshälsovård och arbetsanpassning (prop.1984/85:89) 1984/85:13Anslag till , m.m. (prop. 1984/85:100 delvis) 1984/85:17Svensk undervisning i uflandet, m. m, (prop. 1984/85:100 delvis) 1984/85:15Tilläggsbudget IIinomindustridepartementets område (prop. 1984/85:101 delvis) 1984/85:17 Utvidgad skyldighet förkreditupplysningsföretag att lämna 1984/85:10 Anslag fill lantmäterietoch m.m, (prop. 1984/85:100 delvis) 8 § Meddelande ominterpellationer Meddelades att följandeinterpellationer framställts 1984/85:108av () till justitieministern om lagstiftning och rättssäkerhet: I ett anförande vid verksledningskonferensen iMalmö sade jusfifieminister bl. "Nären enskild står inför en myndighet eller en domstol är det inte fråga om denneskall få rätt gentemot myndigheten eller inte. Frågan gäller hur den enskildesintresse skall vägas mot andra och ofta mer oprecisa intressen. Det här är intenågon lätt och tacksam uppgift som vi i myndigheterna ställs inför. Men minerfarenhet är att myndigheterna på ett förtjänstfullt sätt klarar detta.Myndigheterna är en garant för rättssäkerheten. Konservativadebattörer antyder ofta att den enskildes frihet är starkt hotad vid en sådanavvägning. Man gör detta genom försåtliga angrepp på myndigheterna som påstårsig inte vilja ge den enskilde rätt. Resonemangav det här slaget måste kraftfullt bemötas. Innebörden är nämligen den attvissa intressen inte får ifrågasättas. Inte ens om en majoritet i riksdagenbeslutat om detta." Isitt anförande diskuterade också lagstiftningsprinciper, varvidjustitieministern uttalade sitt förord för "generalklausulstekniken"och annan lagstiftningsteknik som ger myndigheter och domstolar friare händeratt avgöra tolkning och tillämpning. Justifieministernsuttalande om lagstiftningens uppgifter och den enskildes ställning reser en radfrågor. Avuttalandet att döma anser justitieministern att myndigheters och domstolarsuppgift inte är att skipa rätt, utan att väga den enskildes intressen mot andra"ofta mer oprecisa intressen", varmed vanligen avses det offentligasintressen. Detta riskerar att leda till ett godtycke och en osäkerhet som intefår finnas i en rättsstat. Ominga intressen får skyddas när det gäller att genomföra de polifiska ambitionernahos en riksdagsmajoritet, leder detta resonemang i sin förlängning till att t,o, m, grundlagar är onödiga. Men grundlagar, och de rättigheter de garanterarminoriteten, har tillkommit just för att förhindra majoritetsförtryck. Samtidigtskapar andra uttalanden ett intryck av att regeringen har en annan inställningfill brott som drabbar enskilda. Medan det talas om ett "nytträttssäkerhetsbegrepp" när det handlar om brott mot staten, tycks detprutas på effektivitetskravet när det gäller brott mot människor. Regeringenhar i budgeten prioriterat nysatsningar på insatser mot brott som drabbarstaten. Samfidigt som regeringen genomfört en strafftidsförkortning harjustifieministern uttalat sig för skärpta regler för fångar dömda förekonomiska brott, eftersom dessa ej påstås behöva någon "socialrehabilitering". Iett uppmärksammat TV-program sade justitieministern att "vi får leva meden låg uppklaringsprocent på bostadsinbrott" och att det är "envettig avvägning" att av anmälda brott förs fill domstol. Istället såg jusfitieministern många fördelar i att myndigheter genomförde andrainsatser. Jag vill med anledningdärav ställa följande frågor till jusfitieministern: Är det regeringens uppfattning att insatser motbrott som drabbar staten skall prioriteras framför brott mot människor? Anser justitieministern att kravet på effektivitetskall väga tyngre i förhållande till kravet på rättssäkerhet när det gällers.k. Står justitieministern fast vid uppfattningen att"vi får leva med" uppklaringsandel när det gäller bostadsinbrottoch att det är "en vettig avvägning" att av anmälda brottförs till domstol? Innebär justitieministerns uttalanden attregeringen förordar ett flitigare användande av generalklausuler och liknandelagstiftningstekniker när det handlar om att reglera förhållandet mellanmänniskor och myndigheter? Står jusfitieministern fast vid sitt uttalande:"När en enskild står inför en myndighet eller en domstol är det inte frågaom denne skall få rätt gentemot myndigheten eller inte. 1984/85:109 av ToreNilsson (m) till socialministern om den militära sjukvårdsutbildningen: Uppmärksamheten riktas just nu på den svenskaberedskapen under det senaste världskriget. Mycket är dokumenterat om den menknappast något om sjukvården i de svenska förbanden. Under den mest kritiskaperioden vid ockupationen av våra grannländer, när de svenska fältförbanden lågi högsta beredskap, ställdes stora krav på fältsjukhusen och deras personal,varvid både läkare och sjukvårdare utsattes för prov och fick en betydelsefullträning på många sätt - även då det gällde att ta hand om dem som drabbats avolyckor t. ex. vid mineringen vid gränsen. Detkan påstås att fördelnings- och etappsjukhusen då visade sig vara rättuppbyggda och effektiva och kunde ge en nödvändig vård, vilket även gav rön ochkunskaper som var nytfiga senare för försvarets hälso- och sjukvård. Vadsom ytterligare borde dokumenteras är vilken betydelse utbildningen i denmilitära sjukvården visade sig ha för civil verksamhet genom att läkare ochövrig personal som tjänstgjort vid krigsmakten kunde ställa sig fill förfogandeför tjänst utomlands, t. ex. hos Röda korset, Rädda barnen och olikamissionsorganisafioner. Deras erfarenhet från etappsjukhus och liknandeenheter meriterade dem att i en härjad omvärld göra oersättliga insatser föratt rädda offren från krig och andra katastrofer. Detfinns uppgifter just nu om viss förändring av trängförbanden, som skulle kunnatänkas ha inverkan på sjukvårdsförbandens utbildning, varför jag här villanföra: Det är väl känt att en god fungerande sjukvård ärav stort värde för att stärka motståndsviljan vid krigsaktiviteter, vilketockså tänkbara motståndare vet. En effektiv sjukvård är en viktig del av ettfredsbevarande och krigsavhållande svenskt försvar.