prot · G809128 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:128 Förhandlingarna leddes till en början av tredje vicetalmannen. 1 § Justerades protokollen för den 17innevarande månad. 2 § Upplästes och lades tillhandlingarna följande från valprövning den inkomna Berättelse om granskning av bevisför riksdagsledamot och ersättare valprövningsnämnden har frånriksskatteverket inkommit bevis om att (), , utsetts till ny ledamot av fr. o. m. sedan () avsagt sig uppdraget. Till ersättare för riksdagsledamöter har utsettsSilwa Cedell, , och , Klippan(båda c). har vid sammanträde denna dag granskat bevisen och därvidfunnit att de blivit utfärdade i enlighet med 15 kap. 1 § vallagen. 3 § Svar på fråga 1984/85:511 om begränsningen avlöntagarfondernas köp av aktier har frågat mig dels om jaganser att tre löntagarfonders gemensamma förvärv av aktier i ärförenligt med ambitionen att begränsa fondernas makt i enskilt företag, dels omjag anser att fondernas gemensamma uppträdande är förenligt med de motiv somredovisades för att tillskapa fem fonder. Enligt 37 § lagen (1983:1092) med reglemente för allmännapensionsfonden får en löntagarfondsstyrelse inte förvärva så mångabörsregistrerade aktier i ett och samma företag att dessa uppgår till ellermer av samtliga aktier i bolaget eller, om aktierna har olika röstvärde, till eller mer av Om begränsningen av löntagarfondernas köp av aktier röstetaletför samtliga aktier i bolaget. Fjärde fondstyrelsen får förvärva aktiermotsvarande högst av röstetalet. Genom att på det sätt jag nu redovisat begränsa varjelöntagarfondsstyrelses möjligheter att förvärva aktier ville man undvika attde fem löntagarfondsstyrelsernas och fjärde fondstyrelsens sammanlagdaaktieinnehav i ett företag skulle komma att motsvara eller mer avröstetalet i bolaget. Skälet till att fem löntagarfondsstyrelser inrättades varatt man ville tillgodose krav på decentraliserad förvaltning och sprittinflytande. Som placerare av riskkapital och aktieförvaltare är ocksåfondstyrelserna oberoende av varandra och sinsemellan helt självständiga. När det gäller AB så förvärvade trelöntagarfondsstyrelser aktier mötsvarande tillsammans av röstetalet ibolaget. Inte för någon av de tre fondstyrelserna uppgick röstetalet till 8 %.Enligt uppgift har en av fondstyrelserna nu sålt sitt innehav i . Av vad jag nu har sagt framgår att fondstyrelsernasförvärv inte strider mot lagstiftningen om AP-fonden eller mot de motiv somredovisades för att tillskapa fem löntagarfondsstyrelser. 2 (): Först ber jag att få tacka finansministernför svaret på min fråga. Det har inte så mycket med saken att göra att inte någonav fonderna har köpt exakt av aktierna i företaget utan bara nästan 8 %.Det har inte heller så mycket med saken att göra att en av fonderna har såltsina aktier i företaget. Det intressanta med frågeställningen är attfondmotståndarna hävdar att införandet av löntagarfonder skulle leda till gav löntagarfonderna en möjlighet att ta makten över det svenskanäringslivet. Som argument mot detta hävdade man från socialdemokratins sidaatt fonderna var för sig skulle ha en oberoende ställning. Man inskärpte dettamycket klart genom att säga att fonderna skulle ha självständiga kanslier ochatt de skulle agera självständigt. Fondmotståndarna sade: Det kommer de inteatt göra, utan de kommer att agera gemensamt. Socialdemokratin försökte också framställa fonderna sommindre farliga genom att införa en begränsning till av aktierna. Det ärriktigt, som finansministern säger, att taket på för de enskilda fondernafrån början genomfördes för att man inte skulle behöva ha ett generellt tak påmaximalt . Att fonderna bara skulle få köpa var just ett uttryck föratt man inte ville att fonderna skulle kunna samverka för att komma . Men gäller inte mina frågor om det är så att fondernavar för sig får lov att köpa . Frågan baserade sig på det faktum attfonderna i det här fallet har samverkat och uppträtt gemensamt, och det måsterimligtvis stå i strid med de mycket klara löften som gavs att fonderna inteskulle agera gemensamt. Vad som har hänt är också att de de facto medvetet harkringgått denna begränsning. Ett av skälen till att finansministern i sin egenproposition talade om att skulle vara det maximala innehavet var att denenskilda fondeninte skulle ta företagaransvar. Om man, som i det här fallet, hade kommit upp i23 % i ett annat företag, hade man otvivelaktigt tvingats ta ett ägaransvar. Jag måste därför framföra min fråga en gång till ochunderstryka det som är själva frågeställningen,. nämligen om finansministernanser att det är förenligt med motiven och riktlinjerna för löntagarfondernaatt de uppträder gemensamt för att kringgå denna 8-procentsregel. Om han svararja, säger han också ja till det som fondmotståndarna har sagt,nämligen att detta är inte ett sätt att skapa löneåterhållsamhet, inflytandeeller insyn utan ett sätt att ta makten över företagen i det svenskanäringslivet. Än en gång: Vad frågan gällde var om finansministern anseratt det gemensamma uppträdandet för att gå runt 8-procentsregeln är förenligtmed de riktlinjer som angavs i propositionen. Om begränsningen av löntagarfondernas köp av aktier Mitt svar på den frågan är att fondernasinköp av aktier i detta företag icke skedde i avsikt att kringgå8-procentsregeln. Den samverkan som här ägde rum bestod i att fonderna närdenna aktiepost utbjöds köpte aktieposter vid samma tillfälle. Att hävda attfonderna därutöver kommer att verka såsom ägare i detta företag, i strid medlagstiftningen och intentioner, har över huvud tagetinget underlag för. 4 (): Det är heller inte vad jag sade. Jag ställdefrågan, om det gemensamma uppträdandet för att ta över röstvärdet i ett företagvar förenligt med de mycket klara riktlinjerna om fondernas oberoende ställning. Finansministern anförde ju själv i propositionen att8-procentsregeln kom till för att fonderna inte skulle ta på sig någotföretagaransvar. Detta är någonting som finansministern särskilt underströk isin proposifion om löntagarfonderna. Sedan agerar fonderna inte som oberoendeoch självständiga fonder utan gemensamt och gör ett mycket överraskande köp.Då är frågan - den förblir säkert obesvarad här i kammaren - om det är så attdet är förenligt med deras oberoende ställning och begränsningen till ,avseende att de icke skall ta på sig företagaransvar, att de köper en så härstor summa tillsammans. Detta är precis vad vi fondmotståndare hävdade skullekomma att ske: att fonderna uppträder gemensamt och steg för steg kommer attkunna ta makten över företagen. Även uteblivna svar på frågan ärett klart besked om att vi fondmotståndare hade rätt och att vadsocialdemokraterna sade bara var en försvarslinje. Överläggningen var härmed avslutad. Om vidgad rätt tid avdrag för skuldräntor i vissa faU 4 §Svar på fråga 1984/85:520 om vidgad rätt till avdrag för skuldräntor i vissafall har frågat mig om jag avseratt föreslå ändringar i skattelagen i syfte att ändra lagen så att låneräntornaär avdragsgilla även om fastigheten är belägen i en annan kommun. Inkomst av fastighet skall beskattas i den kommun därfastigheten är belägen. Om underskott av fastighet uppkommer vid taxeringen, t.ex. på grund av ränta på lån som lagts ned i fastigheten, och denna är belägeni en annan kommun än hemortskommunen får underskottet inte dras av vidtaxeringen i hemortskommunen. Detta har, som nämnt, behandlatsav bostadskommittén (Bo 1982:02) i delbetänkandena SOU 1984:34-36. Kommitténhar därvid uttalat att den överväger att föreslå att förbudet mot avdrag ihemortskommunen för ett underskott av fastighet i en annan kommun tas bort.Kommittén kommer således att i sitt fortsatta arbete behandla denna fråga.Enligt min mening bör arbetet slutföras och ett förslag från kommittén avvaktasinnan ställning tas till hur bestämmelserna bör se ut . 6 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Jag förstår attstatsrådet inte kan komma med ett klart besked om lagändringar. Det är så att skatterna, som är det mest överlägsnainstrumentet för att skaffa inkomster till samhället i syfte att skapa enrättvis fördelning bland medborgarna, också ger sidoeffekter så att en gångbeslutade regler förlorar sitt värde. Medborgarna måste uppleva skattesystemet som rättvist. Meni vissa fall har en gång beslutade lagändringar förlorat sitt innehåll. Jag har här i följt frågan omränteavdrag för lån beträffande fastighet som är belägen i en annan kommun änden som man är skriven i. Efter flera turer har frågan vandrat tillbostadskommittén, som framgick av statsrådets svar. När lagändringen kom tillstånd var syftet givetvis att man inte skulle utnyttja ränteavdrag för lånavseende kommunalskatt, om fastigheten var belägen i en annan kommun änhemortskommunen. Tanken var väl att endast räntan på lån för egen bostad ihemkommunen skulle vara avdragsgill. har i sitt delbetänkande konstaterat attdet finns olika sätt att kringgå denna begränsning. Det vore bra omskattelagarna ändrades så som bostadskommittén avser att föreslå, så att man ifortsättningen helt i lagens anda kan dra av skuldränta även frånkommunalskatten. När LO överlämnade sitt remissvar beträftandeinkomstskattereformen tog man upp frågan om hemortsrätt vidbeskattningen. LO tyckte också att de nuvarande reglerna kan framstå somgodtyckliga. Eftersom ett kringgående av bestämmelserna såvitt jag förstår ärmöjligt endast mellan makar eller motsvarande, återstår givetvis frågan varförinte ensamståendeskall ha samma möjligheter att dra av räntan i kommunal- Nr 128 ''""- den Det vorebra om statsrådet kunde instämma med mig i att lagen borde ses 25 aoril1985 Om skattebefriel- Overiäggningen var härmed avslutad. konkurs 5 § Svar på fråga1984/85:524 om skattebefrielserna i samband med har frågat mig om jag avseratt vidta någon -~ åtgärd med anledning av vissa leveransdelägares behandling iskattehänseende till följd av de särskilda bestämmelserna i anslutning tillVänerskogskonkursen. beslut innebär i princip att en skogsägareskall kunna få skattekompensation för den del av förlusten i konkursen somöverstiger . fråga gäller hur bestämmelserna skalltolkas när skogsförsäljningen skett från en samägd fastighet. Enligt BertilJonasson synes bestämmelserna tillämpas så att varje delägares underlag för kompensationreduceras med . anser att man därmed i många fallskulle kringgå avsikten med riksdagsbeslutet. Han anser att man isamägandefallen bör undanta bara eu belopp om . En utgångspunkt i proposifionen var att kompensationskulle lämnas endast om förlusten var av sådan storleksordning attskatteuttaget kunde väntas ha en påtaglig effekt på skogsägarens ekonomiskasituation. instämde i detta. Utskottet slog också fast att vidsamäganderätt varje delägares kompensation borde beräknas på den del avförlusten som belöpte på honom. godkände de grunder förkompensationen som angetts i propositionen och skatteutskottets betänkande. Mot den här redovisade bakgrunden anser jag det riktigtatt i samägande-fallen reducera underlaget för varje delägares kompensation med4 . Någon särskild åtgärd från min sida är därför inte aktuell. 8 (): Jag ber att få tacka finansministern försvaret på min fråga. Låt mig säga att jag ingalunda är nöjd med det. Jag ärförvånad över svarets innehåll. Vi har diskuterat frågan om kompensation förden skatt som medlemmar i måste betala för pengar som de aldrig har erhållit. I interpellationer, frågor och motioner har bl. a. jag haft anledning att följa upp denna fråga. Det är skogsägare i västra , speciellt i , som drabbats. Enligt min uppfattning borde hel kompensation ha utgått, dvs. man borde icke behöva betala skatt för pengar som man icke har fått. Detta borde ha varit möjligt med tanke på nuvarande resurser med datateknik o. d. Om skattebefrielserna i samband med Vänerskogs konkurs Jag är den förste att säga att man skall betala skatt omman har inkomster. Men det måste ligga utanför möjligheternas gräns att ålägganågot att betala skatt på pengar som vederbörande aldrig har fått eller sett.Efter många turer kom man ändå fram till det resonemang som har redovisats isvaret. Det är riktigt att vi fick nöja oss med det beslut som fattades. Manfår av den del av förlusten, som överstiger . Man skall också fåtillbaka momsen på det belopp som översfiger . enligt min tolkning. Jaghar förstått att har tolkat det på så sätt att det skall bli . per deltagare i självrisk i här angivna avseenden. I utskottets betänkande står det emellertid på s. 5:"Vad gäller sådana dödsbon och handelsbolag bör varje delägare kunna erhållakompensation beräknat på den del av förlusten som belöper på honom. Motsvarandebör gälla också vid samäganderätt." Jag tolkar detta-och det gör inte bara jag, utan jag kanockså stödja mig på uttalanden från jurister - som att det skall gällafastigheten som sådan. När man skall deklarera momsen handlar det ju om helafastigheten. Jag har utgått ifrån - och det har och utskottet ocksågjort - att det var leverantör och hel fasfighet som avsågs. Jag vill fråga finansministern: Hur har finansministernsjälv tänkt när han skrev proposition 196? Kan det vara riktigt att varjefamilj som är delägare skall förlora . Det drabbar denfamiljen mycket hårt. Hur kan man komma fram fill en sådan ståndpunkt? Dessafrågor tycker jag att man har rätt att få svar på från finansministern . Först vill jag säga att jag tycker att BertilJonasson skall vara ganska nöjd - inte nödvändigtvis med mitt svar, men med hurhela denna fråga avlöpte. Det var Berfil som fäste min uppmärksamhetpå vilka konsekvenser det här skulle få för skogsägarna i , och han harockså varit mycket aktiv för att driva fram det som blev beslut. Det har skett något ganska unikt ilagstiftningssammanhang. Ett utslag i högsta domstolen - inte inomskatteväsendet - ledde till detta resultat. Det var också det som gjorde attriksdagen på regeringens förslag beslutade om sådan här kompensation, något somjag inte tror har utgått tidigare. När jag gör samma tolkning som är detdärför att kompensationen faktiskt gällde den enskilde skogsägaren. Det hjälperinte att anser att skogsägarna vid samäganderätt ingår i enfamilj. Var och en av dem var skogsägare. Hade en enda av medlemmarna i ensådan familj ägt skogsfastigheten skulle också i det fallet bara 4 000 kr.gälla vid beräkningen av förlusterna. Om vi tillämpade metodskulle vi skapa en annan orättvisa, om vi jämför mellan dem som bara har enägare till fastigheten och dem som har kunnat delat upp äganderätten på flera. Syftet var att lindra de ekonomiska konsekvenserna för denenskilde skogsägaren, och det är detta vi måste ha som utgångspunkt när vitolkar riksdagsbeslutet om att kompensationen skulle gälla förluster ovanför ennivå på . Kompensationen skulle gälla för den enskilde skogsägaren. Detvar regeringens avsikt med det förslag som lades fram. Anf.10 (): Finansministern säger att han tycker att jag borde vara nöjd med hurfrågan avlöpte. Jag upprepar det jag sade när beslutet fattades, vilket framgårav protokollet, nämligen att jag är tacksam för ätt finansministern tog uppden här frågan. Jag har, som finansministern också säger, kämpat väldigt hårtför att rättvisa skulle uppnås i det här fallet. Hela var på detklara med att den tidigare lagstiftningen var felaktig, och därför har denockså ändrats. Detta är tacknämligt. Men det hjälper ändå inte de människor somhar fått och får genomlida konsekvenserna av konkursen, med många tragedier somföljd. Jag skall inte än en gång gå in på dem här i , men jag skullekunna ge exempel på många sådana tragedier. Syftetmed beslutet var att man skulle lindra konsekvenserna av konkursen, och detgör man. Men jag tycker inte att man gör det fill fullo när man tolkar beslutetså att varje enskild delägare skall vara tvungen att göra reduktionen. Jagtycker det är inkonsekvent, eftersom ju momsen redovisas för hela fastigheten.Jag har i och för sig ingenting emot att momsen redovisas för hela fastigheten,men det blir inkonsekvent om man ej följer samma princip beträffandekompensation. Jagmåste uttrycka mitt missnöje med att det har blivit så här. Vi som agerade ifrågan utgick ifrån att samma princip skulle gälla i det här avseendet som vidmomsberäkningen, då det är fråga om en fastighet eller en leverantör. Avskadan blir man vis, heter det. Jag är trots allt tacksam för att vi kundeuppnå någorlunda rättvisa i det här fallet, och jag har också uttryckt mintacksamhet till finansministern. Men jag beklagar att man inte velat fullföljasyftet helt när det gäller de fall vi har diskuterat. Jag avser då bådeenskilda skogsägare med samäganderätt och sterbhusdelägare. Överläggningenvar härmed avslutad. 6§ Uppskov med besvarande av fråga 1984/85:519 Anf.11 TREDJE VICE TALMANNEN: Pågrund av att jordbruksminister är sjuk måste besvarandet avJörn fråga uppskjutas till ett senare sammanträde. 7§ Föredrogs och hänvisades 1984/85:150 enligtföljande: Hemställan mom. 5 tillnäringsutskottet Hemställan mom. 16 fillskatteutskottet Anslag inom industridepartementets område 3 till kulturutskottet I övrigt till finansutskottet 8 § Föredrogs men bordlades åter betänkanden1984/85:34 och 37 betänkande 1984/85:28Kulturutskottets betänkande 1984/85:16 betänkande 1984/85:25 1984/85:22om vissa anslag inom industridepartementets område (prop. 1984/85:100 delvis), 1984/85:23 om näringspolitik, 1984/85:19om kontroll av rådgivare, m.m. (prop. 1984/85:90), 1984/85:21 om offentligastyrelseledamöter i vissa stiftelser (prop. 85:113) och 1984/85:24 om fillfällig handel. 12 TREDJE VICE TALMANNEN: betänkanden 22, 23, 19, 21 och 24 kommeratt debatteras i nu nämnd ordning. Voteringarna äger rum i ett sammanhangefter avslutad debatt. Först upptas alltså näringsutskottets betänkande 22 omvissa anslag inom industridepartementets område. I fråga om detta betänkande hålls gemensam överläggningför samtliga punkter. 13STEN (): I näringsutskottets betänkande nr 22behandlas budgetpropositionens förslag om vissa anslag inomindustridepartementets område. Förutom motioner som direkt berör de aktuellaförslagen behandlas motionsyrkanden beträffande de regionalautvecklingsfonderna, räntestöd till varvsföretag m. m. Till betänkandet har fogats 32 reservationer. Ett flertalav dessa har föranletts av yrkanden i den moderata besJDaringsmotion som väcktsbl. a. med anledning av propositionen. Våra besparingsförslag skall ses i relation till de andraåtgärder -1, ex. på skattepolitikens område - som vi föreslagit i syfte attfrämja näringslivets konkurrenskraft och förbättra lönsamheten. Dessa förslagutgår från vårt synsätt att man med en mer generell ekonomisk politik bättrekan främja näringslivets utveckling än med olika former av bidrag ochsubventioner. Besparingar blir alltmer ofrånkomliga i ett läge med allt störreutlandsupplå- ning ochökade statsskuldsräntor. Även här, för att ånyo anknyta till det långsiktigaperspektivet, innebär uteblivna åtgärder en tempoförlust i vår strävan attskapa ett mer företagsvänligt näringsklimat, som kan ges förutsättningar attgenerera en ekonomisk resurstillväxt inom den produktiva sektor som skall bäraupp och kunna försörja den offentliga sektorn. Jag vill därför erinra om de besparingsförslag somframlagts från vår sida avseende /84 och löpande budgetår.Genom att den socialistiska riksdagsmajoriteten konsekvent har motsatt sigdessa förslag till omfattande besparingar har statsutgifterna tillåtits växa imotsvarande mån, vilket i sin tur försämrar utgångsläget för de på siktofrånkomliga åtgärder som måste sättas in för att få balans i den svenskaekonomin. Jag vill med detta, herr talman, kraftigt understryka vilkenbetydelse uteblivna besparingsåtgärder har, sett i ett mera långsiktigtperspektiv. Sammanfattningsvis innebär våra yrkanden i dereservationer som fogats till det betänkande som kammaren nu behandlarbesparingar på drygt 442 milj .kr. Härutöver tillkommer det förslag omredovisas i reservationen nr 12 beträffande omläggning av utvecklingsfondernasverksamhet. Enligt vår mening bör fondernas utlåning successivt minskas medsikte på avveckling. Härigenom kan en del av det kapital som harställts till fondernas förfogande återföras till staten. I vår motion nr 2623anger vi att riktpunkten bör vara att minst 50 milj. kr. under budgetåret1985/86 skall komma staten till godo på detta sätt. bör detta innebärabetydande minskning av upplåningsbehovet med hänsyn till fondernas totalatillgångar. Av balansräkningen - det är alltså den senasttillgängliga -framgår bl. a. att den totala utlåningen av statsmedel ochlandstingsmedel från utvecklingsfonderna uppgick till 1 053 milj. kr. Delikvida medlen uppgick till ett något större belopp, nämligen 1 063milj. Det förtjänar dock påpekas att ett antal faktorer bör beaktas när mandiskuterar relationen mellan utlåningen och de likvida medlen. Uppgifterna avser situationen vid årskiftet 1983/84, dvs.den 31 december, då likviditeten var som bäst. Återbetalning av lån sker ofta islutet av året. Eftersom de likvida medlen är länsfördelade och varje fondbehöver en viss rörelsefrihet blir den sammanlagda likviditeten för hela landetrelativt stor. Likviditeten och utlåningen skall ses i relation till attutvecklingsfonderna omsätter ungefär 500 milj. kr. Men, herr talman, även med beaktande av dessa påpekandenkan det bli fråga, om betydande belopp som kan återföras till statsbudgetensinkomstsida. Min kollega kommer i ett senare inlägg attytterligare kommentera de förslag som vi fört fram beträffande en omläggning avutvecklingsfondernas verksamhet. Jag skalli det följande redovisa motiven för en rad andra reservationer. I reservation nr 1 begär vi en minskning avkommittéanslaget. Från detta anslag bestrids även utgifter för ett antalbranschpolitiska råd. Dessa bör enligt vår uppfattning successivt läggas ned,varför ytterligare besparingseffekter kan åstadkommas i kommande budget. Anslag inom industridepartementets område Anslag inom industridepartementets område snarast.Av denna anledning beräknar vi ett, i förhållande till regeringens förslag, med4 milj. kr. Regeringen föreslår att drygt 46 milj. kr. anslås tillstatens industriverk (SIND) för nästa budgetår för förvaltningskostnader samt 4,5 milj. kr. Enligt vår uppfattning måste en neddragning av verketsverksamhet inledas med sikte på en snar nedläggning, varvid vissa verksamheteröverförs till andra myndigheter - i första hand till styrelsen för tekniskutveckling (STU). Det måste allvarligt ifrågasättas om nyttan av många av deverksamheter som SIND svarar för står i rimlig proportion tillkostnaderna. I samband med övervägandena om riktades från vår sida mycket stark kritik mot regeringensförslag. Vi står fast vid den kritiken. Kritiken gällde - som vi påpekar ireservation nr 3 - bl. a. överföringen till SIND av vissa regionalpolitiskauppgifter och de ökade resurserna för branschutredningar och olika slag avriktade stödinsatser. De beslut om industripolitiken under budgetåren1984/85-1985/86 som på regeringens förslag fattade innebaratt en rad nya uppgifter lades på SIND. Därmed betonades ytterligare SIND:sroll som huvudinstrument för en selektiv och centralistisk statligindustripolitik. Det finns därför starka skäl att ta upp frågan ommyndighetsorganisationen till ny prövning. En sådan prövning bör ingå som ett led i en mergenomgripande omorganisation, omläggning, av industripolitiken - det handlarmera om en avveckling av näringspolifiken för att i stället öka inslaget avnäringsfrihet. Det är det yttersta syftet med vår politik. Genom en övergångfrån selektiva stödformer till generellt verkande åtgärder bör huvuddelen avden verksamhet som bedrivs inom SIND kunna avvecklas.Återstoden bör föras över till andra myndigheter senast under budgetåret1985/86. Regeringen bör därför lägga fram förslag till en nyorganisationsstruktur enligt de riktlinjer som vi har redovisat i våramotioner. Redan under nästa budgetår bör betydande besparingar kunnagöras på de olika anslagen till SIND:s verksamhet. I reservation nr 4 begär vien minskning av anslaget till förvaltningskostnader med 11 milj. kr. iförhållande till regeringens förslag.