prot · G80956 · 1984-12-31 00:00:00 — För det tredje: För att föräldrar skall kunna vara säkrapå att de får en tidig signal och samhällets hjälp om deras barn börjarmissbruka droger har regeringen även för avsikt att överväga vissatvångsåtgärder, vilka statsrådet kommer att redovisa. Jag vill ställa två frågor till mina borgerligameddebattörer: Varför såg ni inte till att få till stånd en kriminaliseringunder den tid ni satt i regeringsställning? Hur skall en sådan gräns kunnadras att det är kriminellt att konsumera narkotika men inte att varadrogpåverkad? 8 HANS i (fp) replik: Låt mig först tala litet om handväskor. Dethandlar inte om tullundersökning av handbagage, , utan avhandväskor. Damernas eventuella handväskor skulle alltså hkställas medherrarnas plånböcker. I fråga om integritet är dessa saker någonting helt annatän handbagage. Man skall nog vara mycket aktsam när det gäller att drastora växlar på de attitydundersökningar som har gjorts om narkotikan, omtillgången har minskat eller inte. Bara läste jag itidningen att polisens samtliga narkotikarotelchefer hade varit samlade. Enligtderas uttalanden är tillgången på narkotika fortfarande stor i hela landet.Möjligtvis har den trängts undan på ett par mindre orter. De säger vidare atttillgången på amfetamin är mycket riklig och påstår att herointillgången ärväldigt god. Det är mycket svårt att tala om vad som är rätt och riktigt i dethär fallet. Dessutom säger man att en ny s. k. helvetesdrog har nått oss frånAmerika. Redan detta kan skrämma vem som helst. Sedan vill jag vända mig tillIngvar . har refererat grupper som motsätter sig enkriminalisering av själva bruket. Vi skall inte slå varandra i huvudet medvilka grupper och vilka organisationer som säger si eller så, låt mig barapåminna om några synpunkter som kommit fram från dem som arbetar i fronten motnarkotika - polis och åklagare. De anser att den nuvarande ordningen ärorimlig, och en del säger att den är närmast löjeväckande. 9BJÖRN KÖRLOF (m) replik: Statsrådet har fel på enväsentlig punkt. Varje innehav av narkotika är inte kriminaliserat i vårt land.Det förhåller sig nämligen på det viset att blir man bjuden på narkotika direkt- genom att röka en pipa, genom att tugga det eller genom att få det med eninjektionsspruta - är innehavet i denna mening inte kriminaliserat. Faktum äratt det är på detta sätt som så oerhört många ungdomar börjar missbrukanarkotika. Det är just därför och just där kriminaliseringen måste sättas in. En helt annan sak är att den som har låtit injiceranarkotika eller har rökt mycket hasch kan vara förgiftad i efteråt- och när det gäller haschstannar giftet kvar åtskilliga veckor i kroppen. Men det är inte dettillståndet vi är ute efter att kriminalisera. Man skall alltså inte kunnagripa någon på gatan efter det att vederbörande har haschat och säga:Du är en missbrukare, följaktligen skall vi sy in dig . Det handlar inte omdet. Det är i en situation då polisen slår till i en knarkarkvart och finnermånga som har missbrukat narkotika akut som man skulle kunna få till stånd ensamhällsreaktion. Om den skall vara social- eller kriminalpolitiskt inriktadkan diskuteras, men bruket som sådant måste kunna kriminaliseras. kallar i sitt anförande - jag noterademånga citat - detta för låtsaslösning, han sade att det var ett slag i luftenoch att de borgerliga pratade munväder. Men jag måste faktiskt ställa en frågatill statsrådet , eftersom justitieministern också sitter i kammaren. Ipropositionen om ändringar av narkotikastrafflagen, nr 46 , görjustitieministern en genomgång av vad som har sagts i den allmänna debatten omkriminaliseringen av bruket av narkotika. Han slutar detta anförande med attsäga: Jag har förståelse för dessa synpunkter. egenjustitieminister stannar vid en vägning av de olika synpunkterna fram ochtillbaka för att inte kriminalisera, men säger sig ändå ha förståelse för dessasynpunkter. Hur kan då säga att vi som har ännu störreförståelse för dessa synpunkter pratar munväder, att det är ett slag i luftenoch att det är låtsaslösningar? Det är, , ingen seriös debatt.Vad debatten handlar om är att det inte är få människor som börjar sittmissbruk på det sätt som jag har redogjort för. Det gör flertalet ungdomar. Debörjar sitt missbruk med att hascha precis på det sättet. Även om detstraffrättsligt sett är en mycket liten frizon vi talar om, så berör denoerhört många. Det är därför det är så viktigt att man kriminaliserarmissbruket på den punkten. 10JÖRN (vpk) replik: Det är en litet säregen debattordning. Jag äregentligen för utskottslinjen, men hamnar på oppositionslinjen i replikrundan.Men det må väl vara mig tillåtet att ändå göra en liten kommentar i anslutningtill det sade om vården och vårdens betydelse. Det är därtyngdpunkten skall ligga. Det finns ju en missuppfattning hos en del debattörer närdet gäller sättet att se på vad som är en ansvarig hållning från samhälletssida i förhållande till missbruk och utslagning. Vissa debattörer framställersaken så, att man tar ett större ansvar ju mera straff och ju mera tvångslagarman har. Detta skulle alltså vara ett sätt att ta större ansvar. Men det är ju precis detta vi har haft under hundra år.Långt om länge har vi nu kommit fill insikt om att det här i själva verket ärett sätt att skjuta ifrån sig ansvaret. Genom tvångslagar och genomfängelsestraff tvingar man ju inte missbrukaren att ta något ansvar för sigsjälv. Han eller hon kommer ju bara i händerna på myndigheterna. Det är därför som hela tvångstanken - helatvångslagstiftningen och kriminaliseringen - i grunden är så felaktig, även omvi naturligtvis när det gäller vissa beteenden måste ha en kriminalisering ochett bestämt straffrätts- ligt avståndstagande.Men i relation till missbruket som sådant, utslagningen som sådan, är det jufelaktigt att göra på detta sätt, för vi skall inte ha en lagstiftning somtvingar bort missbrukaren från ansvaret. Vi skall i stället ha en vård och enbehandling, något som i själva verket är mycket svårare för missbrukaren ochden utslagne, mycket allvarligare - något som tvingar honom eller henne att taett ansvar för sig själv. Det är nämligen ingen svårighet för en missbrukareatt så att säga ge sig i händerna på den repressiva delen av statsapparaten ochlåta den förfoga över sig. Det är ett sätt att vara icke ansvarig. Men närvederbörande kommer till en skicklig och erfaren behandlare, på enbehandlingsinstitution eller ett kollektiv eller vad det nu kan vara, och mandär ställer krav på honom eller henne, att nu skall du ta ansvar för dinsituation - detta kräver vi av dig - är detta mycket svårare och tyngre attbära. Det innebär nämligen att missbrukaren själv måste förhålla sig aktiv. Detär också den vägen som enligt vad all erfarenhet visar leder till beståendeframgång, därför att den tvingar fram individens resurser, den tvingar fram enpersonlig ansvarighet för den egna situationen och förhållningssättet tillsamhället. 11KARIN SÖDER (c) replik: Får jag först svara på statsrådet frågor. Det är ju på det sättet att all lagstiftning sker steg försteg. När det gäller kriminalisering av bruket av narkotika är vi alla, hoppasjag, medvetna om att det i - det var väl där - hände sig att en dom på dethär området upphävdes just därför att man ansåg att bruk icke var straffbart.Detta har alltså hänt , och det gav upphov till en debattsom har lett fram till att vi anser att man bör kriminalisera även bruket, föratt få klarhet i förhållandena. Vidare vill jag säga att i fråga om påföljden - det gällerframför allt unga människor, men det kan gälla också andra - är det riktigt somstatsrådet framhöll, och han läste ju även ur utskottsbetänkandet, attböter och fängelse nämns i betänkandet. Men självfallet är det på det sättetatt man skall se till att dessa människor får vård och behandling. Här finnsolika former, och jag hoppas att de kommer att utvecklas -1, ex. kontraktsvård.Det är ju ingen som i och för sig önskar att vederbörande skall få ett hårtstraff, utan i själva verket önskar vi att dessa personer skall komma undersamhällets ansvar och få behandling även när de inte själva söker sådanbehandling. Är det på det viset - vilket vi hoppas sker i flertaletfall - att man söker sig till för att få vård och behandling, såär ju detta belagt med sekretess, och bruket kommer aldrig till allmänkännedom, om man inte själv ger upplysning om det. Detta är alltså inget hinderför den frivilliga vården, utan här får vi ett psykologiskt tryck, så att alltfler ungdomar kommer att avstå från att inleda låt mig säga enmissbrukarkarriär. Eftersom man i och har denna kriminalisering,vore det intressant om vi kunde få en mer ingående analys och att det inte bararakt upp och ned sägs att missbruket i har ökat. Det är ett alldelesför enkeltsvar på denna fråga. I har man i detta avseende en helt ny situation,och det är säkerligen många andra faktorer som här spelar in. Vi böreftersträva att så långt det är möjligt harmonisera lagsfiftningen i denordiska länderna. Därför tycker jag att det ligger i sakens natur att vi iSverige bör kriminalisera bruket av narkotika. Jag konstaterar att gjorde sigskyldig fill en felsägning, så att han faktiskt hamnade på rätt ståndpunkt,nämligen: Bruk är inte kriminaliserat, innehav är det. Det är den regeln somgäller. Jag sade i mitt inledningsanförande att jag har förståelseför de föräldrar som i desperation säger: Låt oss ändå försöka med enkriminalisering! Det är riktigt att vi i regeringen därför seriöst hardiskuterat frågan, såsom justitieministern anger. Men som jag också sadetidigare har vi, när vi prövat denna fråga sakligt, inte kunnat finna att detskulle tillföra oss någonting väsentligt positivt. En lång rad remissinstanservarnar. Får jag för kammarens ledamöter och andra som lyssnar räkna upp vilkaremissinstanser som faktiskt varnar oss på den hår punkten och säger:Kriminalisera icke bruket, för det får icke önskvärda konsekvenser! Det ärriksåklagaren, , , . Föreningen och Föreningen . Detta är inga flummare. Bakom dessa instanserstår människor med stort ansvar för situationen i vårt land. Jag tycker att detär beklagligt när och även i framställerdet som om det bara är flummare och knarkliberaler som har denna tveksamhetfill kriminalisering kvar. "Knarkliberaler" - det ordet har, HansPetersson i , använts i detta sammanhang just på grund av agerandet iett visst skede hos vissa grupper inom ert eget parti. Vi tar inget ansvar förnågon knarkliberalperiod, vare sig nu eller tidigare. Jag ställde bara tre frågor i mitt inledningsanförande.Jag har inte fått svar från något av de borgerliga partierna på en enda fråga.Bara två av frågorna gällde . För det första: Om detta med kriminalisering enligt eruppfattning är så vikfigt-jag vill inte ifrågasätta att ni av någon anledningtror på detta-varför vidtog ni då inte denna åtgärd under de sex långa år somni hade majoritet? Detta kan ju inte vara någonting nytt för er eller enmöjlighet som ni då inte hade en aning om. Varför vidtog ni inte denna åtgärd?Varför vill ni göra det först när ni är i opposition och är tämligen säkra påatt åtgärden inte kan genomföras? För det andra: Vill ni nu öppet erkänna att er reservationinte leder till en kriminalisering av berusningstillståndet på det sätt som nigett intryck av? Jag har läst upp er reservation. Ni säger där klart attdet inte är fråga om en kriminalisering av berusningstillståndet. Då blir, herrtalman, min fråga: Hur skall myndigheterna kunna dra en gräns om det blirkriminaliserat att konsumera men icke att vara berusad av narkotika? talar om att "vända bort blicken".Polisen skulle nog få gå med förbundna ögon över , om den regelskulle gälla som föreslås i den borgerliga reservationen. För det tredje. Ni talar om kraftfullhet och om att görarent hus med knarket. Men ni vågar inte ge de svenska myndigheterna möjlighetatt, som det står i er reservation - det gäller alltså ochmoderaterna, så att jag inte säger fel , - undersöka handväskor ochliknande väskor för att kontrollera om där finns knark. Sträcker sighandlingskraften inte längre, tycker jag att det inte finns anledning att taalltför stora ord i munnen när det gäller kriminaliseringsfrågan. Den hartyvärr blivit en stor fråga i debatten. En kriminalisering kan ha ingen eller ringa posifiveffekt. Den kan emellertid enligt många få betydande skadeverkningar. När vi nutar ytterligare ett stort steg i narkotikabekämpningen - för det mesta underbetydande enighet - skyms detta av denna deldiskussion, som har fått breda utsig så oerhört, inte minst i massmedia, och skapat direkt felaktigaföreställningar om vad som gäller . Det är därför väldigt värdefullt attdenna debatt TV-sänds så att fakta på det sättet når ut till svenska folket.Det har varit farligt med de missvisande besked som här och var hargivits. 13BJÖRN KÖRLOF (m) replik: Det viktigaste i det som sade är att det borgerliga kravet på kriminalisering inte är munväder,inte låtsaslösningar och inte slag i luften. Vi har fått bekräftelse pådetta. Det framgår även av propositionen att regeringen fakfiskt mycket seriösthar övervägt en kriminalisering. Det har inte varit tal om munväder,låtsaslösningar och slag i luften, utan det har varit en seriös fråga. framhöll att åtskilliga remissinstanser -han refererade flera stycken - var emot en kriminalisering. Jag återgav ettantal remissinstanser som talade för kriminalisering. Det visar att frågan inteär helt lätt. Det skall vi vara seriösa nog att inse. Hovrätten för NedreNorrland, och , vilka bl. a. dömer imånga sådana här mål, länsåklagaren i , , somrimligen bör känna till narkotikasituationen och därmed sammanhängandebrottslighet, , som rimligen bör veta hur det står till iskolorna, och åtskilliga ideella organisationer kräver en kriminalisering. Vikan alltså inte ha helt fel vi heller. Hur skall då gränsen dras? Ja, hur drasden ? Är det ett lyckligt tillstånd ? Vet vi exakt var gränsen går?Ja, i en dom från högsta domstolen - det var ett fall från - konstateradesatt om polisen inte kunde gripa vederbörande med narkotika i handen och dettainnehav var av storleken att det var straffbelagt, gick det inte heller attgripa någon annan i den knarkarkvarten. Detta tillstånd är inte bra och måsteåtgärdas genom en kriminalisering. Nuförsöker emellertid blanda ihop korten. kriminaliseringenav bruket av narkofika är en sak. Man kan naturligtvis både vara brukare ochbefinna sig i ett pågående berusningstillstånd. Men berusningstillståndet somsådant är inte intressant för kriminaliseringsfrågan. Läggberusningstillståndet åt sidan, , så pratar vi bara om när, varoch hur vi skall kriminalisera. Det intressanta är att man då skallkriminalisera den situafionen att någon just innehar eller brukar narkotika.Det är detta hela debatten egentligen handlar om. Det har emellerfid regeringensagt nej till. Den vill ha kvar det nuvarande tillståndet, vilket faktisktinnebär att polisen i våra storstäder inte kan ingripa mot ett pågående bruk, annatän om man kan gripa den som har narkotika i sin hand. I övrigt kanpolisen inte ingripa. Tyvärr måste polisen nu vända bort huvudet vid uppenbarakonsumtionstillfällen, eftersom man inte kan bevisa att någon har narkotika isin hand. Det är emellerfid det tillståndet som är det intressanta och som viskall diskutera. Ta bort berusningsdebatten, för den är inte relevant. Sedan sade - jag vet inte om han försadesig - att det är mycket enkelt att införa en sådan lagstiftning som vi vill haoch han frågade varför den inte hade genomförts under de borgerligaregeringarnas tid. Om det är så enkelt, borde väl den nuvarande regeringenkunna dra gränsen på samma sätt som vi. 14KARIN SÖDER (c) replik: Jag tycker nog att till delsmåste skylla sig själv, om debatten här har kommit att handla omkriminalisering av bruket eller ej. För mitt vidkommande uppehöll jag miglängre fid vid andra frågor än just kriminaliseringen. Jag delar uppfattningenatt skall man få en ordentlig narkotikadebatt, måste den omfatta hela fältet,från produkfionen och ända fram till själva bruket lika väl som vård och andraåtgärder. Det är först då den kan bli fullödig. Frågan om kriminalisering är enmycket liten del, om än viktig, av hela narkotikapolitiken. Varför kriminaliserade ni inte ni satt iregeringen? Ja, kära hjärtanes, det är den obotfärdigesförhinder att diskutera det. Jag skulle kunna läsa upp allt som står i papperenom vad vi gjorde på missbruksområdet när vi satt i regeringsställning och frågaIngvar : Varför gjorde inte ni detta under de ni hade regeringsmakten?Det politiska livet är ju ingenfing stafiskt, utan fid efter annan får man tanya initiativ. Här har alltså påvisats vilka händelser som inträffat som gjortatt vi har intagit vår ståndpunkt. och jag mofionerade om kriminaliseringunder allmänna motionstiden, långt innan proposifionen kom. Vi har inte allstagit upp detta som något partipolitiskt jippo utan som ett seriöst inslag iden politiska debatten om narkotikaproblematiken. När vi skrev mofionen var detinte alls någon stor debatt kring detta. Jag tycker att saker och ting skall hasin rätta plats. Vi vänder inte bort blicken från realiteterna. Tvärtom servi realiteterna i ögonen och har alltså kommit fram fill de ståndpunkter viintagit. 3 protokoll 1984/85:56-57 mig hasvarat på frågorna som har ställt. När det gäller frågan om berusningstillstånd kan jagansluta mig till de förklaringar som har givit. De behöver inteupprepas. Det blir faktiskt enklare att dra gränserna enligt vårt förslag ändet är i den situation som råder . Det är min förhoppning att vi skall kunna få ett verkligtseriöst system för behandling av missbrukare, där samarbetet mellankriminalvård och sociala myndigheter blir betydligt bättre än det är . Enfråga som jag skulle vilja vidarebefordra till , som kommer senarei debatten, är vad vi kan göra på det området. Det är egentligen en knäckfråganär det gäller förebyggande narkotikapolitik. 15 HANS i (fp) replik: sade att det är bra att dennadebatt sänds i TV. Det instämmer jag i, för där framgår då att en del ojusta debattknep. Han parar ihop med detvedertagna ordet knarkliberal. Låt mig tala om för att helaideologi bygger på liberalism. Det betyder frihet - inte frihet till knark utanfrihet från knark. sätt att diskutera en sådan här allvarligfråga är alltså mycket ojust. återkommer till frågan om handväskorna.Låt mig förtydliga vad jag sade förut. Vi vänder oss emot att handväskor skallkunna bli föremål för stickprovskontroller - observera ordet! Självfallet skall handväskor, lika väl som plånböckerkunna kontrolleras, om tullarna finner anledning att misstänka att någon för innarkotika. I praktiken har ju vi män våra pengar och personligatillhörigheter i en plånbok, förvarad i fickan. Motsvarande saker bär kvinnoroftast i en handväska. Utskottsmajoritetens förslag innebär att mannens plånbokinte utsätts för stickprovskontroll, men väl kvinnans handväska. Tar kvinnan påsig kavaj och lägger handväskans innehåll i fickorna, slipper också hon bliföremål för stickprov. Detta är självklart en orimlig ordning, men det är dettastatsrådet gör så stort nummer av i denna debatt. Detta är min sistareplik till statsrådet. Låt mig till slut säga att narkofikakommissionen är ochvar ingenting annat än en politisk skapelse. Det hade varit bättre med enparlamentarisk utredning, med representanter från alla politiska partier. Dåhade delar av denna debatt kunnat undvikas. 16JÖRN (vpk) replik: Jag ber att ånyo få göra en kommentar tillstatsrådet anförande. Det har talats mycket om vikten av att missbrukarnaerbjuds vård. Alla betygar sitt stora intresse för att så skall ske, alldelesoavsett om man är för eller emot kriminalisering av ett visst beteende. Men man måste faktiskt då påminna sig - och det gälleralla i denna diskussion - att man inte kan vara för kriminaUsering, med alla deökade utgifter för rättsapparaten som det medför, och säga att manvill spara mera pengar än regeringen på de offentliga utgifterna. Och hur kanman tro att det i en sådan motsägelse kan bli mer pengar till vård?Konsekvensen blir givetvis att vården återigen kommer på undantag. Låt mig fill belysande av vad jag tidigare sade om viktenav en genomtänkt människosyn och samhällssyn när det gäller utstötningen ochmissbruksproblem läsa ett par rader ur en av de reservafioner som är fogadetill betänkandet. Där står följande: "Beaktas bör även dels att det är förhållandevisovanligt att narkomaner frivilligt söker vård för sitt missbruk, dels att devårdsökande normalt har så långt gånget missbruk med därav föranleddkriminalitet av skilda slag att det helt torde sakna betydelse om de dessutomgjort sig skyldiga fill ett straffbelagt missbruk." Tänk eftervad där står! Först och främst är det inte sant att narkomaner intesöker frivillig vård för sitt missbruk. Tvärtom upplever vi med den nyasocialtjänsten att de börjar komma. Men det allvarligaste är den människosynsom lyser igenom i dessa rader. Man säger att dessa människor är så djupt nere ismutsen att det inte spelar någon roll om vi stämplar dem litet fill och kastarlitet mer smuts på dem. Hur kan man skriva på det sättet i ett officielltbetänkande? Vad är det för värdesystem och för människosyn som där talar? När man tagit del av den allmänna debattenomkring dessa frågor har man blivit mycketförvirrad. Jag trodde att jag i denna debatt med de borgerligaledamöterna skulle bli mindre förvirrad. Jag läste klart i reservation 3 vidjusfifieutskottets betänkande att det inte var berusningsfillståndet man skullekriminalisera. Alla inlägg från de borgerliga ledamöternas sidavisar dock klart att det är berusningstillståndet man vill kriminalisera. Ireservationen tar man alltså inte konsekvenserna av det som man egentligenpläderar för. Vad ni ger en bild av inför svenska folket är ju att polisen skallta flummare som går ute på eller och ålägga honomeller henne straff. Mot alla dem som vi märker är narkofikaberusade - det ärinte svårt att se det - skall polisen alltså ingripa. De har ju konsumeratnågon form av narkotika. Men det är inte det ni kommer att rösta för, närni röstar för bifall till reservation nr 3. sade inledningsvis att vi i regeringen ivissa fall i dessa sammanhang är blåögda och okunniga. Vad gäller mig själv ärdet möjligt att jag är både blåögd och okunnig i många politiska frågor. Jagvill dock hävda att jag inte är vare sig blåögd eller okunnig när det gällernarkotikafrågor. har befarat att det skulle komma enproposifion som innehöll vissa tänkta saker. Vad tog upp ärsådant som redan finns medi den proposition som behandlar. På s. 37 i propositionen tasupp frågor som gäller metodutveckling och även vilka metoder som socialtjänstenbör arbeta efter. Rubriken lyder "Uppsökande verksamhet och påtryckningarav olika slag". Det sägs där att man bör undvika former för biståndet somkan underlätta eller befästa ett pågående missbruk. Att t. ex. passivt betalaut socialbidrag till en klient som glider allt längre bort från arbetslivet ochin i ett missbruk kan inte vara förenligt med mål. Såvitt jag vet har i samband med behandlingenav propositionen i socialutskottet inte reserverat sig mot de skrivningar somåterfinns i denna. De här, som jag tycker, självklara principerna försocialtjänsten står således även vpk-gruppen bakom. Det finns alltså inte något direkt krav i erareservationer på en kriminalisering av bruket av narkotika - dvs. av den somär påverkad av narkofika. Men det är just på den punkten som föräldrarna kräverhjälp av samhället. Den hjälpen skall de också få. Ett arbete med atteffektivisera har redan inletts. Ytteriigare åtgärder föreslås iden proposition som vi skall ta ställning till. har lagar att leva efter - nämligensocialtjänstlagen och de båda tvångslagarna LVU, lagen med särskildabestämmelser om vård av unga, och LVM, lagen om vård av missbrukare i vissafall. De här lagarna är föremål för en översyn av socialberedningen. påpekar att det finns vissa bristeri sociallagstiftningen. Man uttalar sig för att det borde finnas någontingemellan den totala frivilligheten och ett tvångsomhändertagande.