prot · G80924 · 1984-12-31 00:00:00 — Jagtänker på larm , vi började med svavelbegränsning1968 och vi tryckte på vid världsmiljökonferensen i . Vi vartillsammans med en del andra länder i samt främst och Hollandtrots allt först ute. En del länder saknar fortfarande insikt och i varje fallvilja att vidta erforderliga konkreta åtgärder. På annat sätt kan man tyvärrinte tolka en del uttalanden från officiellt håll i t. ex. ochUSA. Andra länder saknar förmågan, och det är lika allvarligt,för då händer heller ingenting. På grund av problemens storlek och avekonomiska skäl har man svårt att klara av en radikal omställning. Mot denbakgrunden har vi från svensk sida skyldighet att göra någonting. Det är därför jag har tagit upp frågan om eninternationell miljöfond. Jag tycker inte det är tillfredsställande närjordbruksministern avfärdar det förslaget med hänvisning till principen att densom förorenar också får stå för kostnaderna för erforderliga åtgärder för attminska föroreningen. riktigprincip, men skall den också gälla mellan stater? Det är enfråga mellan den enskilda förorenaren och det enskilda landet om hur manpraktiskt skall se till att den som förorenar också får bära den ekonomiskabördan av att minska föroreningarna. Men för den skull skall man inte säga atten internationell miljöfond inte behövs och inte kan inrättas. Det är bråttom.Om vi är överens om katastrofscenariot måste vi agera också för att ta vara pådet helt annorlunda klimat som finns och känna att det är en fråga ominternationell solidaritet. Det finns exempel på hur man hjälpt varandra i sådanahär frågor, bl. a. från i , som lämnat stöd till den östrasidan. På den här punkten tycker jag att jordbruksministern isitt svar alltför lättvindigt har gått förbi problematiken. Det finns ettinternationellt klimat som möjliggör åtgärder på det här området, och enmiljöfond ser jag som en möjlig väg att nå framgång. Låt mig också kommentera svaret när det gäller vad vi iövrigt kan göra internationellt. Min inställning är att vi borde ta efter detjapanerna gjorde i , dvs. samla alla tillgängliga resurser i fråga omteknik för att åstadkomma bästa möjliga rening i enlighet med och kombinera kraften i internationell teknikkonkurrens medmiljöpolitiken på det här området. Jag tycker att här har speciellaförutsättningar att ta initiativ. Det är också vad vi krävde ivår motion. De åtgärder som nämns i slutet av interpellationssvaret tycker jagär bra, men jag tror att har särskilda förutsättningar för att tasådana övergripande initiativ som jag nämnt. Så till vår ambitionsnivå, såsom den har manifesterats.Det finns ett betydligt bredare stöd för konkreta, bindandeöverenskommelser mellan staterna än det fanns 1979 - jag tror att SvanteLundkvist håller med mig om detta - och det är trots allt hoppfullt. Denkonvention som antogs i var en kompromiss, och man angav då enminimiambition för att över huvud taget kunna enas om en konvention. Men detstadiet är nu passerat, och det är därför vi måste fortsätta och trycka på. I det sammanhanget vill jag kommentera det som nämns isvaret om förslaget om en ambitionsnivå motsvarande minskning avsvavelutsläppen . Det är klart att förslaget är positivtsom ett första steg i arbetet för att minska luftföroreningsutsläppen, men mankan inte hävda att det är en hög ambitionsnivå. Vi kan jämföra med vad somskett t. ex. här i . Vi har i minskat våroljeförbrukning med , från 308 till . Vi har alltså mer änöverträffat den internationella ambitionsnivån när det gäller oljan - och detär huvudsakligen den det gäller-på halva den tid som vi satt som mål, dvs. Det har gått fem av de tio åren, och vi har överträffat vad vi har krävtinternationellt. Det är därför viktigt att slå fast att vi på den här punktenborde höja ambitionsnivån ytterligare, vilket vi har krävt, för att inte ionödan försena den process som pågår i form av ett internationellt uppvaknande. Även omjag naturligtvis har respekt för sektorsansvaret inom regeringen. Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. vill jagnågot gå in på energipolitiken. Jag tycker det är viktigt att vi här iriksdagen inte vidarebefordrar missuppfattningen att vi bara skall ägna oss åtsymptomangrepp och åt att bekämpa konsekvenser. Det huvudsakliga är att viskapar förutsättningar för en hushållning med energi som gör att vi slipperutsläppen, en hushållning som innebär att vi minskar användningen av fossilabränslen. Detta måste vara helt grundläggande. Hushållning och åter hushållningär därför det främsta vapnet, nationellt och internationellt, för att bekämpaförsurningskatastrofen. Jag utgår från att jordbruksministern delar våruppfattning på den punkten, så att vi inte behöver ha den diskussionen hängandei luften. I det sammanhanget, herr jordbruksminister, bör man inte heller, somAnders sade, glömma bort de sex åren med en annan regering här ilandet, då det gjordes ganska mycket på energihushållningens område. 18GÖSTA (): Jag får tacka jordbruksministern för svaretpå min interpellation. Tyvärr är det ett magert svar, eller inget svar alls,på de frågor jag har ställt i interpellationen. Jordbruksministern gör sig inget besvär med att svara påfrågan om vilka konsekvenser skogsskadorna kan få för ekonomi. Hannämner inte med ett ord konsekvenserna för löntagarna som jobbar inom svenskskogsindustri. Han visar heller inget större intresse för hur skogsägarna kandrabbas av skogsdöden. Detta totala ointresse av en analys av skogsskadornaseffekter på olika samhällsområden är enligt min mening djupt oroande. I samband med studieresa i såg viområden som var nästan ökenliknande. Vi såg döda skogar. Vi såg skog i25-30-årsåldern som var svårt skadad. Vi såg områden där av granskogen varskadad. Vi fick färska rapporter från , där skogsmarksområden på60 var döda. Denna förfärande bild av verkligheten borde vara enväckarklocka även för . Det borde vara en självklaropinionsbildande uppgift för en miljöminister att visa på vad som kan hända omskogsdöden breder ut sig över de svenska skogarna. Svenska folket har rätt attfå besked om vad som händer om vi får samma skogsskador som i t. ex.Tjeckoslovakien och . Omkring 300 000 svenskar får som bekant sin utkomst frånskogsbruk och skogsindustri. drog skogsnäringen in 38 miljarderkronor i rena exportinkomster. Skogen är i särklass den största intjänaren avfrämmande valuta här i landet. Det är ingen överdrift att hävda att skogen ärnågot av ryggraden i vår ekonomi. Skulle skogsdöden breda ut sig över Sverigeså innebär det en ekonomisk katastrof. De ekonomiska konsekvenserna avskogsdöden kan bli långt farhgare än det budgetunderskott som vi brottas med iSverige, Detta är sanningar som alla borde bli medvetna om. Ingenfår underskatta miljöproblemen inom skogsbruket eller dessas enorma ekonomiskakonsekvenser. Klokskapen ligger i att vi nu gör de ekonomiskauppoffringar som behövs för att hindra skogsdödens utbredning. Frågan är omjordbruksministern inser dessa sanningar. Inser han att skogsdöden också kanhota jobben för 300 000 svenskar som har sin försörjning i skogen eller inomskogsindustrin eller inom serviceföretag som har anknytning till justskogsbruket? Inser att det är litet sent att peka på dessafakta den dag då skogsdöden redan är över oss? Arbetare och tjänstemän inom det svenska skogsbruket ochden svenska skogsindustrin borde ha rätt att få veta vad som kan hända om våraskogar får samma skador som skogarna i t. ex. och Tyskland.Vårt lands skogsägare har rätt att få veta vilka enorma problem de tyskaskogsägarna brottas med. Hela svenska folket har rätt att få en så god bild sommöjligt av vad som händer svensk ekonomi om skogsdöden breder ut sig i Sverige.Det borde vara en miljöministers uppgift att mobilisera det svenska folket förförebyggande och kraftfulla insatser för att begränsa försurningsskadorna. ÄrSvante beredd att ta på sig det opinionsbildande ansvar som krävs föratt effektivt bekämpa skogsdöden i ? I träffade vi på vår studieresa förtvivladeskogsägare. De var förtvivlade och skakade av flera skäl. De var djuptbekymrade över att se att en del av naturen är döende. De var skakade av attkommande generationer inte skulle kunna bruka skogen. De var förtvivlade överde svåra ekonomiska konsekvenser som följer i spåren av skogsdöden. Det ärsvårt att i ord beskriva hur allvarligt de upplevde att resultaten avförfädernas skogsvård och ansträngningar att skapa fina skogar håller på atthelt gå förlorade. De tyska politikerna har redan insett hur allvariigtskogsdöden drabbat skogsägarna. Därför har samhället satt in ekonomisktstödjande åtgärder. Inser att det kan krävas liknande insatseräven av en svensk regering? Inser jordbruksministern vilka svåra ekonomiskaförluster som skogsdöden kan innebära för det svenska samhället och för desvenska skogsägarna? Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. 19IVAR (); Jag är i den förmodligen ganska ovanligasituationen att jag bör tacka en icke närvarande minister för svaret.Jordbruksministern har gjort en insats för att förenkla och förkortabehandlingen av denna viktiga fråga genom att hänvisa till det svar somenergiministern gav . Jag vill då först hemställa attjordbruksministern framför mitt tack till energiministern. Jag förutsätter dock att jordbruksministern skall svaraför dagens debatt och hoppas att vi skall få ett intressant meningsutbyte medutgångspunkt i svar på en helt annan fråga och mininterpellation. Låt mig först reagera på att i sitt svarville ge sken av att skulle ha varit omedvetet om etanolensbetydelse och det tekniska utvecklingsläget. Det är en direkt felaktigbeskrivning. har i ett flertal motioner och interpellationer under desenaste åren pekat på etanolens möjligheter och på behovet av skattefrihet. Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. terna somhar sovit en törnrosasömn, och det är mycket beklagligt. Yrvakenheten ärfortfarande besvärande tydlig. Jag vill notera med tillfredsställelse attBirgitta i slutet av debatten visade en betydande öppenhet iskattediskussionen. Jag tar det som ett tecken på ökad medvetenhet om detverkliga förhållandet. Det är nu nästan en månad sedan jag fick mitt svar viaÅslings fråga. har mycket hänt, som kan vara värt att diskutera häri dag. De industriella aspekterna blev ganska svagt belysta ienergiministerns svar, men jag skall inte krångla till tillvaron förjordbruksministern genom att fördjupa mig i det. Vi har tillräckligt attdiskutera inom ramen för jordbruksministerns ansvarsområde. Debatten kring låginblandning av etanol i bensinen har densenaste tiden varit ganska intensiv. Etanolens oktanhöjande effekt harifrågasatts, och från såväl oljebranschen som bilindustrin har framförtsbetänkligheter. Självfallet har jordbruksministern noga följt debatten ochtagit del av det utredningsmaterial som efter hand kommer in till regeringen. Jag tror att det är viktigt att vi i dagens diskussionförsöker att avföra vissa överdrifter som har förekommit i debatten. Klart äratt t. ex. en 6-procentig etanolinblandning har en påtagligt positiv påverkanpå oktantalet. Det gäller mest det s. k. forskningsoktantalet och något mindreoktantalet mätt som motoroktantal. Detta bör, hoppas jag, kunna vara ettgemensamt utgångsläge för den fortsatta debatten. Jordbruksministern har själv i sitt svar här tillandra interpellanter sagt att blyfri bensin måste införas möjligt. Detfinns självfallet flera möjligheter att tillverka blyfri bensin med acceptablaoktantal, men låginblandning av etanol är under vissa förutsättningar ettintressant alternativ för - tror jag - alla berörda parter. Olyckligtvis sammanfaller diskussionen om blyfri bensinmed att det genom ett ändrat konsumtionsmönster avseende oljeprodukter pågår enbetydande förändring av råvarubasen för bensintillverkningen. Den minskadeanvändningen av tunga oljor medför att bensinen i högre grad måste baseras påkrackade produkter. Det ger en annan molekylsammansättning i bensinen och enviss otrygghet när det gäller att kunna hålla givna specifikationer medbetryggande marginaler. Det är förståeligt om såväl oljeindustri sombilindustri i den situationen spontant värjer sig för nya komponenter ibensinen. Det sägs ibland att man genom en utveckling av processen iraffinaderiet kan klara tillverkningen av blyfri bensin utan några som helsttillsatser. Detta är förmodligen sant, men det kräver betydande investeringaroch blir troligen svårare ju större omfattning användningen av den blyfriabensinen får. Jag tror att det är viktigt för alla parter att snabbt få beskedom hur och när blyfri bensin skall införas. Det är också viktigt att parternafår klart för sig vilka villkor som skall gälla och att villkoren blirbestående . Om regeringen inte lämnar besked i skattefrågan avseendeetanol senast för övergång till blyfri bensin, är riskenuppenbar att det görs felinvesteringarsom radikalt minskar den framtida handlingsfriheten. Oljeindustrin har överkapacitet och alltså utrymmeför en förlängd process. Men tunga investeringar binder oss då vid enbart oljaoch står i direkt strid med enhälliga beslut om minskatoljeberoende. Det är inte för ro skull, herr jordbruksminister, jag har frågatom vilka åtgärder regeringen ämnar föreslå och vidtaga för att möjliggöraövergång till blyfri bensin och katalytisk rening. För som regeringen drar denna fråga i långbänkförsenas genomförandet i motsvarande grad. Visst kan det.finnas detaljer somytterligare behöver analyseras, men riktlinjer och färdriktning borde regeringenkunnat ange för länge sedan. Jag beklagar djupt den senfärdighet som regeringenhär demonstrerar. Det är nu jag hade minförsta interpellationsdebatt med energiministern i denna fråga. De argument somdå redovisades för en omfattande produktion av etanol, baserad på inhemskaråvaror, är lika aktuella som de varda. Det har alltså funnits mycket godtid för regeringen att utreda och undersöka. Men regeringen har suttit medarmarna i kors utom , då ett visst utredningsarbetehar kommit i gång. Regeringen har låtit gå utan att vidta någonsom helst åtgärd. hade jordbruksministern och jag ettsamtal i samma ämne som , och då lovade jordbruksministern att se positivtpå det hela. Inte heller det löftet innebar emellertid något påskyndande avärendet. Jag tror att jordbruksministern måste erkänna att detknappast är obilligt när jag vill ha ett konkret svar på min fråga. Harregeringen under inte kunnat redovisa något konkret? Låt migrepetera några av de argument som jag anförde . Blyinblandningeni bensinen är ett stort miljö- och hälsoproblem. Effektiviteteni det svenska jordbruket och en minskad konsumtion av baslivsmedel innebär attvi har ett betydande överskott av bl. a. spannmål. Vi är samtidigtnettoimportörer av protein, och importen utgörs i huvudsak av högvärdigprotein, som mycket väl kan användas som människoföda. Detta försämrar vårbytesbalans, och vi konsumerar onödigt värdefull protein som djurfoder. Dessa förhållanden ansåg jag då -och anser fortfarande - att vi borde kunna komma till rätta med genom enomfattande produktion av etanol baserad på svensk spannmål. harfabriken i bevisat att biostilprocessen fungerar väl och att den ärekonomiskt konkurrenskraftig. Detta bör vara en annan viktig gemensamutgångspunkt för dagens diskussion. har de välkändaförsurningsproblemen gett sig till känna på ett dramatiskt sätt genom den s.k.skogsdöden. Detta har ytterligare förstärkt kravet på en snabb övergång tillblyfri bensin, vilket skulle öka möjligheterna till katalytisk rening avbilavgaserna. Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. 8 protokoll 1984/85:23-25 Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. Jag vill avslutningsvis återvända till mitttidigare påstående, att etanolinblandning vid övergång till blyfri bensin undervissa förutsättningar kan vara det bästa alternativet för alla parter. Förstoch främst är det självfallet många samhällsekonomiska fördelar med attrationellt kunna utnyttja den resurs som åkermarken och spannmålen utgör.Effekterna på sysselsättning, bytesbalans och miljö är betydande. Industrin harutvecklat en process för tillverkning av etanol och en rad värdefullabiprodukter, en process av världsklass. Det gör att en snabb utveckling iSverige sannolikt får betydande effekter på olika exportmarknader. Processen ärekonomiskt konkurrenskraftig och kan säkert i full skala trimmas betydligt. Oljeindustrin tvingas till en betydande anpassning vidövergång till blyfri bensin. Investeringarna i oljeanläggningar kan sannoliktstarkt begränsas, om etanolinblandning väljs. Viktigt är att klara koncept, somär stabila över tiden, kan lämnas så att dubbelinvesteringar undviks. Etanolen måste dock för att få en smidig introduktion varaekonomiskt attraktiv. För detta krävs skattefrihet. Med den utgångspunkten -alltså skattefrihet - bör det vara fullt möjligt för berörda parter att träffade långsiktiga avtal som krävs för att investeringar.i miljardklassen skallvara möjliga. En produktion av etanol på inhemska råvaror har väsentligbetydelse ur beredskapssynpunkt. Detta har styrkts av försvarsutskottet i dessyttrande över min motion . Uppräkningen av positiva effekter kunde göras längre, mendet är knappast nödvändigt. Nödvändigt är det däremot att regeringen talarom vadden står för i denna fråga. Vi har inte råd att förlora mer dyrbar tid. Vadavser regeringen, herr jordbruksminister, att göra för att införablyfri bensin? Har regeringen hunnit bilda sig enuppfattning om att samma skatteregler bör gälla för etanol, producerad påinhemska råvaror, som för övriga inhemska bränslen? 20BRITTA HAMMARBACKEN (c); Eftersom inte har möjlighetatt vara här och ta emot svaret på sin fråga ber jag att få börja med dendelen. Han har nämligen bett mig att framföra några av hans synpunkter. Jagbörjar alltså med att å vägnar tacka jordbruksministern försvaret på frågan. Skogen är en viktig resurs för oss i både frånsysselsättningssynpunkt och därför att den ger vårt land storaexportinkomster. De skador som luftföroreningarna och den tilltagandeförsurningen åstadkommer kan få ödesdigra konsekvenser för vårt land ochför vårt näringsliv. Långt innan vi kan se några skador på träden får vi enminskad tillväxt i skogen på grund av de skador som luftföroreningarnaåstadkommer. Bara några procents minskad skogstillväxt kommer att ge storautslag. På , när skogen dör i större skala, blir det också enmiljökatastrof. Skogen är en nödvändig ingrediens i vårt landskap både förlandskapsbilden och för våra möjligheter att andas ren luft. Mot denna bakgrund är det som händer i skogarna ute iEuropa och som också börjat uppträda här i mycket oroväckande.Skogsdöden är inte längre någon pessimistisk framtidsvy utan en kusligverklighet. Vi kan , och vi bör , vidta åtgärder för att stoppaden negativa utvecklingen i skogen. Men vi måste också öka vår kunskap om vad som händer ochom vad vi kan göra för att reparera de skador som uppstått, för att imöjligaste mån motverka en ytterligare försämring. Forskningen måste utökas. Viktiga forskningsområden där insatserna måste utökas ärbl. a. luftföroreningarnas deposition på växter, liksom luftföroreningarnasdeposition på marken samt de kemiska, fysikaliska och biologiska förändringardet här leder till. Vilken stress luftföroreningarna medför för träden är ocksåviktigt att studera och kartlägga, liksom på vilka sätt tillväxten påverkas.Den tvärinstitutionella forskningen på det här området måste också utökas,eftersom det inte bara är en faktor som påverkar skogen utan flera faktorertillsammans. Parallellt med denna forskning är det också viktigt att undersökaom vi genom skogliga åtgärder kan förbättra skogens motståndskraft.- I jordbruksministerns svar behandlas, tyvärr,forskningsfrågorna mycket kortfattat och litet i förbigående. Jag hoppas attdetta inte är en återspegling av ministerns grad av intresse för frågan. I svaret hänvisas främst till aktionsplanen frångeneraldirektörerna. I det sammanhanget är det viktigt att påpeka attgeneraldirektörernas aktionsplan till skillnad från t. ex. rapporten frånlantbruksuniversitetet, inte baseras på utlåtanden ifrån forskare utan snararepå vad som redovisats av olika myndigheter. Inte heller har någraforskningsorgan varit med om att utarbeta generaldirektörsrapporten. Men vadjag främst vill få veta är vilken syn regeringen själv har i den här viktigafrågan om forskningen. Det framgår faktiskt inte av svaret. har redovisat ett förtjänstfulltforskningsprogram om luftföroreningarnas effekter på skogen, och jag tror attdet är nödvändigt att staten tar ett vidgat ansvar för att en sådan ökadforskning inom området kommer i gång. Är jordbruksministern beredd attta initiativ så att det blir möjligt att starta det omnämndaforskningsprogrammet? Vi har inte råd att förlora ytterligare tid. Det är också viktigt att fä del av den kunskap inomområdet som finns i andra länder. Ett ökat forskningssamarbete och utbyte avkunskaper med andra länder skulle hjälpa oss att komma snabbare fram. Ärjordbruksministern beredd att ta initiativ också på detta område? Det.var detvå frågor som ville ha framförda. Därmed,herr talman, vill jag gå över till min egen interpellation. Jag ber naturligtvis också att få tacka för det svaret,även om det inte heller där ges uttryck för den handlingskraft som omsorgen omvåra skogar och vår natur kräver. Skadeinventeringen är nämligen också enpusselbit i det stora läggspelet, som borde kunna läggas på plats redan nu ochsom enligt min mening måste läggas på plats . Vi vetmycket litet om vad som händer i våra skogar. Vi vet inte om Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m. m. Om åtgärder för att begränsa försurningen av mark ochvatten, m.m. skadornahåller på att utbreda sig. Vi vet inte vilka mängder av skadliga ämnen somträden på olika håll utsätts för. Forskning om hur och varför träden skadas är- det känner vi till - en mycket tidsödande uppgift. Det tar säkert flera årinnan alla dessa samband är klarlagda. Det är därför jag menar att det ärviktigt att forskningen kommer i gång . Det kommer ändå attta åtskilliga år innan man blir på det klara med de verkliga sambanden. Däremotbehöver det inte ta innan vi vet om och hur skadorna breder ut sig. När vi besökte delstaten ,redovisades där att man dels från marken inventerat skadorna på sedvanligtsätt, dvs. via ögat, dels inventerat genom bilder tagna från flyg med hjälp avinfrarött ljus. års inventering redovisades för markinventeringenskador på ungefär en tredjedel av granskogen. Vid inventeringen med hjälp avbilderna tagna med infrarött ljus visade sig skadeandelen inom samma områdevara den dubbla -dvs. två tredjedelar av träden var skadade. Förklaringen tilldetta fick vi när vi studerade förhållandena ute i skogen. Skadorna uppträderförst som en gulfärgning av barren på grenarnas ovansida. 1 de tidigasteskedena syns ingenting från marken, främst på grund av att skadorna i huvudsaksitter på ovansidan. Det som gör metoden med fotografering med infrarött ljusså värdefull är att kameran ser skadorna på ett tidigare stadium än vad ögatgör. Dessutom är den metoden såvitt jag kan förstå den enda möjligheten attbevara en objektiv bild av skadeutvecklingen, så att man kan jämföra från ettår till ett annat. Detta måste vara känt av experterna. Därför är jag kanskelitet förvånad över att det verkar vara så i att man hellre nograntvill utvärdera olika försöksmetoder i stället för att snabbt komma i gång medatt skaffa en bild av skadeutvecklingen. I ett klipp från nr 4 återfinnsrubriken . Man ville göra en ordentlig inventering i , i stortsett efter den tyska metoden med bilder som tagits med hjälp av infrarött ljus,men man fick inte anslag med hänvisning till att en försöksmetod som prövades iBlekinge först skulle utvärderas. kom det fram en del pengar på annat sätt,men undersökningen kunde då genomföras endast i begränsad utsträckning.