prot · G80936 · 1984-12-31 00:00:00 — Biståndet skall utgå vad som änsker. Tänker utrikesministern förelägga denna nya doktrin ? Min inställning, herr talman, är den rakt motsatta. Vi harett särskilt ansvar för att hävda friheten och de mänskliga rättigheterna samtför att hävda välfärd för folkflertalet i de länder som vi kan påverka och därvi kan ha någonting att säga till om, dvs. a. i de länder som tar emotsvenskt bistånd. Utrikesministern talade om barn på sjukhusen i . Jagtror, utrikesministern, att barnen på sjukhusen i skulle må väldigt välav att drog tillbaka sina trupper från och minskade storlekenpå sin militärbudget och av att de mediciner som skickar tillbarnsjukhusen i kom fram, så att inte svenska ögonvittnen när de kommerhem för oss riksdagsmän behövde berätta: Det fanns inga mediciner påbarnsjukhuset i . Där fanns inte B-vitamin, inte ett enda vitaminpiller,som man kunde ha hjälpt barnen på barnsjukhuset i med. Jag har, utrikesministern, en misstanke som dock ärobekräftad, att mycket av det vi skickar går till armén i stället för att nåfram till barnsjukhuset i . Jag tycker också att utrikesministern skalltänka på barnen i , på barnen i flyktinglägren vid gränsen tillThailand och hur deras liv och deras framtid ser ut. Vi har en moralisk skyldighet att hävda deninternationella rättsordningen och . Jag tycker att utrikesministernett ögonblick skall fundera på hur annorlunda öde och framtid kunde havarit, om detta arma folk i stället för att ha begåvats med en kommunistisk diktaturregimsom väljer tvångskollektivisering och förnyat krig hade i fredlig samverkan medsin omvärld fått utveckla sitt land. har stora naturrikedomar, storaresurser och är beläget i en region med en fantastisk ekonomisk utveckling.Hade man fått välja frihetens väg, marknadshushållningens väg, då hade ävenbarnen i fått det bättre, utrikesministern! Om utvecklingsbiståndet till , m. m. Det finns en nästan makaber AlbertEngström-teckning, En dam säger följande fill försvar för sin kallsinnighet vidåsynen av några trashankar: "Dessa barn äro ej värda medlidande ty derasfäder super," Jag antar att barnen i inte heller är värdamedlidande med anledning av att deras fäder strider. Eftersom älskar att tala i doktrinervill jag säga att det för mig inte är något främmande att som en doktrin ställaupp möjligheten att dels arbeta för fred genom underhandlingar, dels 9 protokoll 1984/85:34-3 7 Nr 36 bereda humanitärt bistånd tillbehövande. Måndagenden " omöjlig ståndpunkt hoppasjag att hennes uppfattning inte vinner någon Om katastrofhjälpen till svältdrabbade länder 23MARGARETHA AF (): Om utrikesministern hade lyssnat på mitthuvudanförande hade han hört att det är just en sådan utväg som jag tycker skall söka efter i denna svåra situation. Man bör övergå till etthumanitärt bistånd som särskilt inriktas pä de nödlidande. Man skall användaenskilda organisationer -Röda korset. Rädda barnen, kyrkan och missionen-justför att nå fram fill de nödlidande, till barnen som utrikesminister om. Det är precis så jag menar att vi måste handla. Den vägen finns också angiven i Europarådsresolutionen somjag talade om, och det är den vägen som norrmännen menar att man skall gå. Manmåste försöka hjälpa de nödlidande människorna. Man skall inte förse enförtryckarregim med 1 milj. kr. Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på interpellation 1984/85:58 om katastrofhjälpen till svältdrabbadeländer har frågat mig om regeringen ärberedd att kraftigt öka de svenska biståndsinsatserna för långsiktigarehabiliteringsåtgärder i katastrofbältet söder om samt om regeringenär beredd att i internationella fora och i kontakter med andra rika länderverka för planerade och samordnade internationella insatser i samma syfte. ger en pedagogisk och rikfig bild av denbekymmersamma utvecklingen i länderna väster, söder och öster om torkperiod - om än med kortare avbrott - har tillsammansmed en alltför intensiv användning av jorden av människor och boskap lett filldet som beskrivs i interpellationen; vegetationsförstöring, svär erosion,grundvattenförluster - kort sagt ökenutbredning. Området har varit skådeplatsenför några av de svåraste svältkatastroferna i modern historia. är mitti sin andra svåra massvält . gör betydande långsiktigainsatser på mark-och miljövårdens område. Det långsiktiga utvecklingssamarbetetmed och är till stor del inriktat på jordbruk och andramarkvärdande insatser. I har också stött FN-verksamhet i sammasyfte. I används både reguljärt bistånd och katastrofmedel förlångsiktiga mark- och miljövårdsinsatser. I andra länder i Sahel-Sudanområdet -närmare bestämt i , , och - finansierar Sverigesedan 1982 ett omfattande markvårdsprogram som genomförs av () och FN;s särskilda kontor för Saheloch (UNSO). Det svenska bidraget uppgår till ca 50 milj. kr. I Östafrikahar ett regionalt markvårdscenter upprättats med hjälp av svenskt bistånd.Centret har förmedlat kunskaper och metoder till flera länder i regionen.Vidare lämnar betydande.bidrag till FAO:s verksamhet på byskogsområdet,både i pengar och när det gäller kunnande. Lät mig här tillägga att tyngdpunkten på miljö-och markvårdssatsningar ligger inom landprogrammen. Detta är naturligt, dä ennära samverkan krävs med mottagarländernas myndigheter och då markvårdsinsatseri möjligaste mån bör integreras med verksamhet inom andra sektorer. Med utnyttjande av vunna erfarenheter i programländernabör emellertid kunna spela en betydande roll i angelägnarehabiliteringsåtgärder i länderna runt . Redan nu utnyttjas även pådetta område såväl FN som frivilligorganisationer. Jag vill här också inskjutaatt katastrofbiståndet i ökande utsträckning bör omfatta insatser medlångsiktiga effekter, som t. ex. stöd till transporter för distribution avförnödenheter. Pä andra fråga - om regeringen iinternationella fora och i kontakter med andra rika länder är beredd att verkaför samordnade insatser för Sahelregionen - är svaret givetvis ettoförbehållsamt ja. Om katastrofhjälpen till svältdrabbade länder 25PÄR (): Jag ber att få tacka för svaret på min interpellafion. Svälten i är nu högaktuell för oss alla. Vi äralla starkt medvetna om de tragedier som där utspelar sig. Men det är en ganskanypåkommen medvetenhet. Man får på något sätt en känsla av att världssamfundethar tagits med överraskning av händelseutvecklingen. Enligt dem som har följt skeendet i merakontinuerligt finns det egentligen ingen anledning till överraskning. Dessvärre är det som händer i bara en logisk konsekvens av enutveckling som har pågått mycket . Det är dessutom en utveckling som intepå något sätt begränsar sig till . Den omfattar ett brett bälte avstater söder om - det som brukar kallas för Sahelområdet - och Sudan.Nya katastrofländer väntar pä att uppmärksammas, väntar pä insatser. Det görs nu betydande insatser för att hjälpa de drabbadei , och det krävs omfattande åtgärder för att hjälpa de drabbade iandra hungerländer. Det är bra att det görs insatser, men är vimedvetna om hur svårt det är att verkligen nå alla som behöver hjälp. Det vi nu gör är dock - och detta är grundtemat i mininterpellation - bara en hjälp för stunden. Det viktiga är att vi kan vända denförödande utveckling i form av ökenutbredning och jordförstörelse som liggerbakom katastrofen och som redan har pågått alltför . Som jag kortfattat redovisade i min interpellation är dennuvarande situationen i mycket hög grad människans verk. Den hänger samman medbefolkningsökningen och med en jordbruks- och betesdrift som har utformats sä,att den suger ut jorden och blottlägger den för solstrålning, vilket leder tilluttorkning. Men likaväl som den nu pågående katastrofen i denna del av världen fill Om katastrofhjälpen till svältdrabbade länder stor delär människans verk är det också möjligt för människan att vända utvecklingen.Genom insatser pä jordbrukets område, genom skogsplantering och genom socialainsatser går det att stoppa ökenutbredningen och utarmningen och att återskapaden produktionsförmåga som i rask takt håller på att gå förlorad. Detta är alltså möjligt, men det kräver mycket storainsatser. Det är därför jag i min interpellation ställde frågan om ärberett att i ökad utsträckning göra sådana insatser. Trots att alla insatserför att hjälpa fattiga länder är oerhört angelägna står vi nämligen nu inför enakut katastrofsitua-fion, som gör den typ av insatser jag nämnt viktigare änkanske några andra. Utrikesministerns svar är hållet i en mycket positiv anda.Det finner jag glädjande. Frågan är naturligtvis ändå vilka konkreta åtgärderregeringen är beredd att vidta. Utrikesministern pekar på vad som redan görs,och onekligen syftar en hel del av de insatser som görs inom det svenskabiståndsprogrammet just till att rädda marken, miljön och produktionsförmågani jorden, inte minst i . Men är detta en tämligen begränsad delav de biståndsinsatser som görs . Av sammanlagt 18 programländer är detbara 2 som kan räknas till dem som drabbats hårdast av de pågåendesvältkatastroferna, nämligen och . är dessutomnågot av ett specialfall, eftersom politiska förhållanden och sydafrikanskaaggressionshandlingar till stor del ligger bakom den katastrofala utvecklingen. Väldigt litet av insatser görs i det egentligaSahelområdet. I interpellationssvaret påminns om det stöd som ger åtett FN-program i ett antal Sahelländer. Det handlar om 50 milj. kr. Det ärvisserligen mycket pengar, men det motsvarar av den svenskabiståndsbudgeten. Enligt min mening måste vi vara beredda att inom ramen förvårt biståndsarbete omprioritera resurser och göra mycket kraftfulla insatserför en återuppbyggnad av jordens produktionsförmåga i de länder som hotasatt ödeläggas av ökenutbredning och uttorkning. Det är här fråga om mänga olikatyper av insatser. Förutom markvårdsinsatser krävs skogsplanering -byskogsprojektär ju någonting som vi redan har erfarenhet av - sociala insatser inkl.familjeplanering samt byutvecklingsprogram med inriktning på att skapa ävenannan sysselsättning än jordbrukssysselsättning för människorna. Vi har en hel del erfarenhet att falla tillbaka på. Iinterpellationssvaret säger också utrikesministern att bör kunna spelaen betydande roll i angelägna rehabiliteringsåtgärder i länder runt . Jaghoppas att detta innebär att vi kommer att få konkreta förslag till kraftigtökade svenska insatser på det här området. Omprioriteringar kan, som sagt,behöva göras. Det är alltid svårt, eftersom allt bistånd går till mycketangelägna ändamål, men det är kanske nödvändigt med tanke på den akuta situationsom dessa länder befinner sig i. Jag utgår dessutom frän att enprocentsmålet återigenkommer att uppnås i den biståndsbudget som skall läggas fram och attdet där också kommer att finnas utrymme för extra insatser på det här området.En mera långsiktiginriktning av katastrofbiståndet utlovades också, och jag ställer förhoppningarpå den punkten. Min konkreta frågeställning är alltså: Är regeringenberedd att inom ramen för det bistånd som vi kommer att ge fortsättningsvis ochsom jag utgår ifrån blir åtminstone av vår bruttonationalinkomst göra enkraftsamling på just insatser som kan häva den katastrofala utveckling vi nukan iaktta i stora delar av ? Det är också helt klart att inte ensamt kan lösadessa problem. Skall vi kunna stoppa den pågående förödelsen i krävs detsamordnade internationella insatser. I den andra delen av min fråga tog jagockså upp detta, dvs. om regeringen vill verka för att sådana insatser kommerfill stånd via internationella organ. På den punkten var det svar jag fick ettoförbehållsamt ja. Mot den bakgrunden ser jag naturligtvis med stort intressefram emot de konkreta åtgärder och förslag som nu kommer att lägga frami FAO och andra lämpliga organ för att fä till stånd de kraftfullainternationellt samordnade insatser som krävs. Kan utrikesministern kanskeredan nu nämna något om vad regeringen planerar att göra på det området? Om katastrofhjälpen till sv äUdrab-bade länder Det är värdefullt att allmänna opinionen iSverige och andra länder fått upp ögonen för den fruktansvärda katastrofen iEtiopien och andra afrikanska stater. Men det är klart att det,precis som här har sagt, inte bara är fråga om att åstadkomma enhjälp för att tillgodose de mest akuta behoven, utan man måste också arbetalångsiktigt. Här är det bl. a. fråga om forskning och utveckling för att bättretillvarata de naturresurser som finns i de olika länderna. Jag vill nämna att vi kanske kanfatta beslut i regeringen om ytterligare forskningsinsatser, som har förberettsgenom styrelsen för u-landsforskning SAREC. Om vi blir färdiga till veckansregeringssammanträde, hoppas jag att insatser skall kunna göras på över 40milj. kr,, av vilket 28 milj, kr, är avsedda för en serie genom den s, k, konsultativa gruppenför internationell jordbruksforskning. tilldelas för socialutveckling 4 milj. kr. Det är fråga om ett insfitut som bl. a.studerar livsmedelsförsörjningen för olika sociala grupper i . SAREChar också ett särskilt bilateralt program för , som kommer atttilldelas 10,2 milj. kr. för en tväärsperiod. I det programmet är jordbruketockså en av de tyngsta delarna. I Etiopiensamarbetet ingår markvård och, avseendedet långsikfiga arbetet mot ökenutbredning, också kartläggning avgräsvegetafionen och utformning av ett framtida varningssystem för torka. Jaghoppas att här ett bra samarbete skall kunna förekomma mellan ochEtiopiens vattenresurskommission. Med detta korta tillfogande har jag velat ge exempel påatt vi arbetar i den riktning efterlyst. Om katastrofhjälpen till svältdrabbade länder 27PÄR (): Det som utrikesministern redovisade tycker jag är mycketvärdefullt. Det är bra att satsar resurser på att utöka kunskaperna pådet här området. Det är helt klart att jordbruksforskningen i överväldigandeutsträckning ägnas åt just förhållandena i den tempererade delen av världen,alltså den del av världen där i-länderna ligger. Onekligen är det så, attproblemen för jordbruksutvecklingen i i viss män beror på att vi harbristande kunskaper om svårigheterna för jordbruket i tropiska områden.Dessutom överförs olika slags teknik, teknik som är utvecklad för tempereradeområden, till tropiska områden - med katastrofala följder, bl. a. på grund avett annat klimat och andra jordbruksförhållanden. står det klart att det finns tillräckligt mycketkunskaper för att påbörja kraftfulla och omfattande insatser , så attutvecklingen när det gäller ökenutbredningen kan stävjas. Vi vet att en av deviktigaste åtgärderna är att stoppa nedhuggningen av träd och att få till ståndnyplantering av träd. Vidare vet vi att det är viktigt att kvaliteten höjs ifråga om den stock av djur som man har. Pä det sättet får man ett större utbyteav mera begränsade jordar. Därmed minskas belastningen av jordarna. Vi vetockså att det krävs åtgärder när det gäller underhållet av bevattnings- ochterrassystemen i bergen samt åtgärder när det gäller valet av rätt plöjningstekniksamt åtgärder som syftar till minskad erosion etc. Det krävs också socialainsatser av olika slag. Vi behöver alltså inte avvakta forskningen för att kunnagöra insatser, utan vi kan, på basis av det kunskapsunderlag som redan nufinns, fä till stånd program av den omfattning som behövs. Det är klart attnågra fiotal miljoner inte är fillräckligt i detta sammanhang. Man måste varaberedd att sätta till ytterligare en eller annan nolla i fråga om de belopp somsatsas. Det måste således röra sig om hundratals miljoner. Det kanske rent avrör sig om miljardbelopp. Jag har fortfarande en förhoppning dels om att vi ibudgetpropositionen kommer att få se konkreta förslag fill kraffigt utökadeinsatser för att stävja förödelsen i och för att rädda de länder som nuhotas av en ständigt växande katastrof, dels om att vi i internationella sammanhangkommer att få se konkreta förslag från sida - bland internationellaorgan vill jag då i första hand nämna FAO - för att få till stånd deinternationella, samordnade insatser som behövs på detta område. Från sida kommer vi att följa utvecklingen medmycket stort intresse. Givetvis kommer vi här i att ta de initiativsom erfordras, om regeringsförslagen inte är tillräckligt långtgående. Överläggningenvar härmed avslutad. 8§ Svar på interpellation 1984/85:27 om användning av utvecklingsbistånd tillsjukvård i har i en interpellation frågat om jag anser att en del avvårt u-landsbistånd kan avsättas till vård inom vid inrättningar ochanstalter som inte längre disponeras för sitt ursprungliga ändamål men därfillgång på personal föreligger och hälsosam miljö kan erbjudas. Detdåliga hälsotillståndet hos människor i tredje världen beror i storutsträckning på fattigdomen. Det gäller de vanligaste sjukdomarna såsomundernäring, diarréer och luftvägsinfektioner och till viss del även deutbredda tropiska sjukdomarna, t.ex. malaria, spetälska och snäckfeber. Det ärframför allt barnen som drabbas, speciellt av undernäring och diarréer.Barnadödligheten är mycket hög, mellan och . Hälsovården pålandsbygden i tredje världens länder är undermålig, för att inte sägaobefintUg. av människorna i nås aldrig av reguljär hälsovårdenligt () beräkningar. Ettövergripande mål för utvecklingssamarbete med är att höjalevnadsnivån för fattiga människor framför allt på landsbygden. Ett viktigt ledi detta är att bygga ut den grundläggande hälsovården. har lämnat ettomfattande bistånd för att förbättra hälsovården i , dels genom vårabidrag till FN och dess olika organ, främst () och (), dels genom vårt bilaterala samarbete med programländerna, dels genomvårt stöd till enskilda organisationers verksamhet. Biståndetpå hälsoområdet inriktas alltmer på att stödja egen strävan attbygga ut en förebyggande bashälsovård pä bynivå i linje med den av FN antagnaprimärhälsovårdsstrategin, I denna strävan läggs särskild vikt vid att landetsegna resurser mobiliseras, att människorna själva deltar akfivt. Vidareinriktas det svenska hälsobiståndet på att stödja mödra- och barnhälsovård,vaccinationsprogram, åtgärder mot diarrésjukdomar samt hälsoundervisning ochutbildning, dvs. på grundläggande hälsoservice i syfte att tillmötesgå behovenhos de fattiga människorna på landsbygden. Motdenna bakgrund kan jag inte finna det vara ett rafionellt eller effekfivtutnyttjande av biståndsmedlen att bekosta värd och rehabilitering i avsjuka barn och vuxna från därför att personal och sjukhus saknas iu-länderna. En sådan vård i skulle bli mycket dyrbar och omfatta mycketfärre människor än de långsikfiga hälsovårdsinsatser motsvarande kostnad kanfinansiera i mottagarlandet. Vadavser katastrofdrabbade människor i vill jag säga att stora delar avAfrikas befolkning lider svår nöd till följd av torka. För att hjälpa dessanödlidande lämnar ett omfattande katastrofbistånd. Hjälpen ges förutomgenom FN eller direkt tiU mottagarlandets regeringar genom enskilda humanitäraorganisationer. Även den svenska specialenheten för katastrofhjälp inom FN;sberedskapsstyrka har utnyttjats tiU insatser för torkdrabbade i . Omanvändning av utvecklingsbistånd till sjukvård i Sveri- Omanvändning av utvecklingsbistånd till sjukvård i Detär min mening att också våra resurser för katastrofbistånd bäst når denödlidande i om insatserna genomförs där. Anf.29 (): Jag tackarför svaret på interpellationen. Detaktuella fallet är Hållnas sjukhem i , en gång byggt somsanatorium. Det skall enligt aktuella planer upphöra som vårdanläggning före år1990. Sjukvårdshuvudmännens beslut därom är inte fattat, men i diskussionernakring sjukhemmets framtida användning har befolkningen i länet och inte minst iVindelns kommun framfört många allvarliga invändningar mot tanken på att enanläggning av så gediget slag och så lämplig just för sjuk- och hälsovård skallöverges. Någon verksamhet som sedan kan förläggas dit och som ser meningsfullut föreligger inte. Även personalen har en bestämd uppfattning att sjukhemmetbör fortsätta med en verksamhet av liknande slag som bedrivits där. Nyligenhar en läkare vid läkarstafion framfört tanken att sjukhemmet ärlämpligt för en ny vårdform, nämligen eftervård och rehabilitering av sjuka ochskadade från krigs- och katastrofdrabbade länder. Många delar hans uppfattning.Även jag gör det, och jag vill här säga något om varför jag gör det. Detär känt att SIDA stundom har svårt att finna meningsfyllda projekt, framkomligavägar och de rätta metoderna för att effekfivt använda de svenskabiståndsmedlen, I mänga områden i saknas sjukhus och personal förvård och rehabilitering av sjuka, barn och vuxna. Det borde vara en framkomligväg att fill en del bereda u-hjälp genom att speciella grupper av nödställdafår vård i , finansierad genom pengar ur vårt bistånd. Dettaär bakgrunden till och innehållet i min interpellation. Den framställ-, des sedan, men bl, a, pä grund av bortgång och begravninghar svaret kommit först . har en mängd fakta tillkommit som göratt jag är ännu mer övertygad om att detta kunde vara en framkomlig väg. Jagtackar än en gång för svaret. I princip föreligger inga delade meningar mellanmig och den fackkunskap som står bakom detta svar . Fattigdomen,sjukdomarna och undernäringen är för oss alla kända verkligheter liksom dendärmed följande barnadödligheten. Jag har haft tillfälle att resai länder i där SIDA arbetar, och intrycken har förstärkt min uppfattningatt hälsovården, i den mån den alls finns, är undermålig i länderna i fråga ochatt det är förenat med stora svårigheter att lära ut hygien och hälsovård.Detta har inte ens missionen i sitt långvariga arbete här klarat. Det är t. o.m. så att mediciner inte utan vidare kan utdelas eller säljas, eftersomanalfabetism m. m. gör att de kan användas fel i vissa fall. Vadsom i svaret sägs om våra insatser för att höja levnadsnivån kan jag anslutamig till, liksom att vi måste stödja egen strävan att bygga utbashälsovården och därvid mobilisera landets egna resurser. Men sedan har jaginvändningar och en avvikande mening att anföra. Gångpå gång framkommer det att det föreligger stora svårigheter för oss, för SIDAoch för dess organ, att verkligen nå resultat som önskas och som svarar motinsatserna. Så sent som i dagens nummer av läser vi att enSIDA-direktör "ifrågasätter biståndsorganets effektivitet". Det härär inte mot någon, utan i stort. I artikeln står det bl. "Erfarenhetenvisar nu att många har fått mer bistånd än de kunnat absorbera ochäven absorberat mer bistånd än de kunnat administrera pä ett framgångsriktsätt." Detpåpekas att det finns outnyttjat bistånd. Det föreligger en rapport frånriksrevisionsverket, där det omtalas att det ibland saknas kunskap omförhållandena i tredje världen hos de konsulter som anlitas. I slutet avartikeln får man veta att t. o. m. en sådan veteran och kännare som förregeneraldirektören kan ifrågasätta biståndet i vissa fall. Dettaär ganska intressanta uppgifter. Utan att alltså direkt riktas motnågon person eller mot någon viss verksamhet visas hur svårt det är att fåbiståndet effekfivt. Förett par år sedan läste jag i om SIDA-chefens egen syn påsvårigheterna att finna de rätta kanalerna, de kunniga medarbetarna. Detta ärsäkert känt också för utrikesministern. Därtill kan läggas en del som inte ståri det svar som jag har fått . Itidningen finns det en artikel om "Religionsförföljelsei skuggan av svälten". Där beskrivs hur det mitt under det att det pågåren sådan ohygglig katastrof sker en omfattande förföljelse av de kristna där.Förföljelsen dämpas inte av de svåra förhållandena dä det gäller hungern. JournaUstenColin Legum, som anges vara den journalist som har den bästa kännedomen omAfrika, har i en arfikel i ställt frågan:"Vems skuld är svälten i ?" Han påpekar att det inte bara ärfråga om katastroferna i naturen, som har att göra med klimat och felaktiganvändning av jordar och skogar - något vi hört om i fidigareinterpeUationsdebatter - utan det gäller också detta: "Om den efiopiskaregimen bara hade ägnat en bråkdel av den tid som den har lagt ned på att skapa sittmarxist-leninistiska arbetarparti och slussat över bara en