prot · G809140 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag har haft en sådanhär debatt i denna kammare med då jagsade samma sak som , nämligen att det är utomordentligt viktigt att vi serfill att undanröja riskerna på detta område, men att vi dess värre ännu intehar kommit så långt - def har vi inte gjort nu heller- atf sambandet klartframgår. Det finns ett statistiskt samband, men om def beror påkraftledningarna eller på att de går genom sådana områden i vårt land där detkan finnas andra miljörisker, t, ex, från skogsbesprufningar, som kan ge upphovtill liknande sjukdomsfall vet vi inte. Man måste vara utomordentligt noggrannmed att klarlägga vad som är de verkHga riskerna för att kunna vidta riktigaåtgärder. En del forskare på området har sagt att det inte ärsjälvklart att riskerna i dessa sammanhang är större än riskerna frånelektromagnetiska störningar från vanHga apparater i våra hem, somhushållsapparater och TV-apparater, Vi måste alltså ha fakta på bordet, och dethar vi icke - något som vi på båda sidor i denna debatt kan beklaga. Jag hoppas att frågeställarna inte ifrågasätter allvaret idet arbete som vi bedriver och som innebär att vi har konfinueriig kontakt medforskarna. Vi kommer att kalla till en särskild hearing för att i mera formellmening avkräva dem besked om hur långt de har konimit sedan vi träffadessenast. 19BERTIL MÅBRINK (vpk): Jag tror verkligen atf energiministern görallt för att driva på forskningen och fastställa vad som ligger bakom det hela.Jag misstror varken energiministern eller regeringen härvidlag. Man säger emellertid att man påvisat ett s, k, stafistisktsamband - alltså det finns en vetenskapligt grundad misstanke. Det gällernaturligtvis att fastställa detta och få klara bevis. Men redan denomständigheten att en sådan här misstanke finns, borde inte det resultera i redan nu vidtar vissa åtgärder. Flytta då ledningarna ifrån bebyggelsen -det kan man väl ändå kosta på sig att göra! Man måste ju förstå de här människornas oro. Vi vet vadsom hänt i Storsveden, där man nu håller på att göra undersökningar. Det är ettoerhört stort antal cancerfall i denna Hlla by som högspänningsledningen i daggår igenom. Kan jag få eft svar från på detta, om hontänker medverka till att man, om det nu skall dras en ny ledning, ser till attledningen kommer att gå från bebyggelsen? Energiministern kanväl ge ett sådant klart besked till befolkningen i , att energiministernskall verka för att ledningen dras på detta sätt. Om riskerna av att bo i närheten av kraftledningar 20 (): Det grundläggande måste vara att ett samhäHeinte får utsätta sina invånare för risker. Det pågår en forskning på det härområdet, och det är viktigt och bra att följer forskningen. Mensamfidigt måste vi inse att eft samhälle inte får utsätta invånarna för sådana härrisker över huvud taget. Det skall bli överläggningar mellan experter, sägerstatsrådet. Det skulle vara väldigt bra om också tog medföreträdare för de människor som berörs av de här frågorna, de människor sombor i de utsatta områdena, gav inte något svar på de frågor som harställts här. Men def år viktigt att man vidtar åtgärder och att man möjliggörflyttning av ledningar. Det är vidare nödvändigt atf man säger nej fill utbyggnadav de aktuella ledningarna i här berörda områden. Samhället måste fa sittansvar för de enskilda människorna, och människors liv och hälsa måste komma iförsta hand. Myndigheterna får infe agera ufifrån kortsikfiga ekonomiskaintressen och strunta i konsekvenserna för enskilda människor. Jag känner oro och, jag vet attmänniskorna i de här områdena också känner oro. De frågar sig: Kan man överhuvud taget lita på myndigheterna, kan man lita på myndigheternas objektivitet,när dessa undersökningar skall göras i området? Det är bra att vi har rett ut frågan omförtroendet för det sätt på vilket arbetet följs och hur vi försöker driva pådetta arbete för att fastställa vad som är sant och inte sant. Om riskerna av att bo i närheten av kraftledningar Då kommer vi fill frågan om ledningsdragningen. Detframgick ju redan av mitt svar inledningsvis, att när och i sistahand regeringen tar ställning fill hur sådan här ledningsdragning skall ske, såskall man bedöma bl, a, vilken inverkan som de elektriska och magnetiska fältenfrån kraftledningar kan ha t, ex, på människor. Och så kommer självfallet attske. Vi har ännu infe tagit ställning till hur den härledningsdragningen skall göras. är def fakfiskt ofta ett problem, som maninfe tänker på, att efter det att sådana här ledningar har dragits, så byggermänniskor hus väldigt nära ledningarna. Om det ligger hus nära en ledning,beror det således på att ledningen har byggts nära husen, utan detkan förhålla sig tvärtom. Den enda som kan förhindra att man bygger hus förnära en kraftledning är kommunen, som kan införa byggnadsförbud, I den bedömning som vi gör har vi emellerfid atf ta hänsynfill dessa frågor, och def kommer vi självfallet också atf göra. 22 (): Jag vill bara säga att det just i finnsen gård som en gång erbjöd sig atf flytta när man byggdekraffledningarna, men var å andra sidan inte berett att betala vadflyttningen kostade. Om detta är den riktlinje som kommer atttillämpa, tycker jag att det är helt oacceptabelt. Myndigheterna måste varaberedda att ge den kompensation som är nödvändig, att betala vad det kostar, 23 (vpk): För den händelse det infe klart har framgåttvill jag bara säga att jag är överens med om att man bör flyttaden nuvarande ledningen och avvakta med den planerade 400 kV-ledningen, Jag tvivlar inte på att regeringen och energiministern görallt för att få fram forskningsresultaten. Men jag vill gärna säga att jag ärlitet skepfisk mot att man har tillåtit en viss person att utredamissbildningsskador vid . Jag hyser infe något särskilt stortförtroende för personen i fråga -var och en vet vem jag syftar på, Jag vill infe inlåtamig på den typen av misstänkliggöranden. Jag vill bara säga, att när jag ochmina medarbetare diskuterar dessa frågor med experterna, är det fråga om krets av forskare. Vi bildar oss självständigt omdömen om vad de säger. 25GUNNEL JONANG (c): Jag har studerat , Mankan konstatera att där beskrivs som föregångare när det gällerbyggande av 400 kV-ledningar, Vidare skriver man atf det rör sig om ettnyanskaffningsvärde på 10 miljarder och att det är ett mycket stort kapital somskall förvaltas. Omsorgen om de enskilda människorna skymtar inte fram. Jagbeklagar mycket att den inte heller har fått tillräckligt utrymme i BirgittaDahls svar eller i hennes inlägg i debatten . Omsorgen om de Nr 140 enskilda människorna är nämligen det viktigaste i sammanhanget, Torsdaaen den Överläggningen var härmed avslutad, Arbetsmiljö m. m. 1984/85:16om anslag fill arbetsmiljö m, m, (prop, 1984/85:100 delvis) och 1984/85:24 omanslag till statens bakteriologiska laboratorium m, m, (prop, 1984/85:126), Socialutskottefs betänkanden 16 och 24 kommer attdebatteras i fur och ordning. Voteringarna kommer att äga rum i ett sammanhangefter avslutad debatt. Först upptas alltså socialutskottets betänkande 16 omanslag till arbetsmiljö m, m. 27LARS-OVE (vpk): I dagens industrisamhälle kan man inte varasäker. De mest elementära kraven på en god och säker arbetsmiljö kan intetillfredsställas. Vi kan bara se på hur det ser ut i vår värld.Världshistoriens kanske svåraste gasutsläppskatastrof i fredstid inträffade ihöstas i , när ett amerikanskt företag genom försummelse förorsakade att2 500 människor avled. Vi får rapporter om gruvras med många döda, I Sverigehar vi upplevt hur stora delar av hotades av ett gasmoln, I vårarbetsmiljödebatf har vi ännu inte löst asbestfrågorna, trots att det finns ettförbud - asbestfibrer virvlar fortfarande omkring i vår luft. Man har kunnatkonstatera att när gravida kvinnor arbetar vid bildskärmar skadas med allsäkerhet fostren. Allt detta är exempel på att vi inte går säkra i vårindustrialiserade värld. Och trots att vi har bevis för detta genom döda,lemlästade, arbefsoförmögna människor har vi fortfarande kvar kända faror ochrisker i arbetslivet som skördar nya offer. Den frågedebatt som fördes tidigarei dag är ett exempel på att det tydligen måste bli ännu flera döda, lemlästadeoch arbefsoförmögna människor innan man gör någonting från samhällets sida. Många arbets- och miljökatastrofer skulle kunna undvikasom alla rimliga säkerhetsaspekter beaktades och riskmomenten därmedminimerades. På kort sikt medför åtgärder för att förbättra säkerhetenbetydande kostnader, som naturligtvis kan minska företagens omedelbara vinster.Konflikten mellan kapital och arbete framträder tydligast på industriarbetsplatseroch liknande. Den kan enbart lösas om arbetarkollektivet får den avgörandebestämmanderätten över produktionen och produktionsmedlens inriktning ochanvändning. Dennu gällande arbetsmiljölagstiftningen genomsyras av samförstånd mellanarbetsgivare och arbetstagare i s, k, partssamverkan. Naturligtvis kan det iett visst läge vara bra för arbetarklassen och dess förbundna med någon form avpartssamverkan. Det kan vara att föredra framför arbetsköparnas egentligadiktatur. Men både i den socialdemokratiska och i den borgerliga sinnevärldenhar partssamverkan nu blivit ett mål och ett slutstadium. För arbetarrörelsenmåste detta vara förkastligt, vilseledande och skadligt. Arbetsgivarnai representerar några tiotusental kapitalister som lever gott, medanarbetstagarna - som det heter enligt det gängse språkbruket - är 5 miljonermänniskor som drabbas av arbetets risker. Mot den bakgrunden frågar man sig hurarbetsgivarpartens intressen kan få likställas med de arbetandes. Vpkanser att detta språkbruk och dessa förhållanden innebär en kapitulation, ochvi har till det nu aktuella betänkandet avgivit ett antal reservationer. Därmedger vi de socialdemokratiska ledamöterna i kammaren möjlighet atf stödja dearbetandes intressen gentemot kapitalägarnas. Vi upprepar i reservationernaflera av de yrkanden som vi har framställt här i . Omvi ser tillbaka kan vi när det gäller arbefsmiljöfrågorna konstatera att detunder uppstod nya, stora skaderisker på grund av denindustriella utvecklingen. Kunskapen om dessa risker fanns, men de förebyggdesinte, I stället förnekades de. De var bagateller, sade framför alltkapitalägarna och deras experter. Men arbetarna ställde krav. Under 1960-och1970-talen var det främst fråga om att få bort utsvettningen och förlegadearbetsformer, I centrum för arbetsmiljökraven stod bl, a, arbetstempot,olycksfallsriskerna och förbud mot användningen av asbest och lösningsmedel. Vpkoch stora delar av fackföreningsrörelsen krävde att man i lag skulle besluta omen säkrare arbetsmiljö. Många steg i riktning mot en bättre arbetsmiljö hartagits , dels genom en förbättrad arbetsmiljölagstiftning,dels också genom avtal. Men genomgående har riksdagsmajoriteten varit de sistaatt acceptera förbättringarna. Vpk har tvingats upprepa många av kraven innande slutgiltigt accepterats av . Det visar att riksdagsledamöterna,även de socialdemokratiska, är bakåtsträvare, men också att de krav som vpk harframfört har lett till resultat. Skyddsombudensrätt att avbryta farligt arbete, som infördes , innebär ett begränsat, mendock ett faktiskt maktmedel. Rätten ger tyngd åt skyddsombudens arbete och harväsentligt förbättrat arbetsmiljön. Arbetsmiljöskadorna har minskat med mer änhälften. Användningen av asbest är i princip förbjuden. De farHgalösningsmedlen har i stor utsträckning ersatts. Veckovilan vid skiftgång harförlängts, I skyddskommittéerna har de anställda majoritet. Skyddsombudensutbildning är omfattande. Inget av det här hade varit tänkbart utanfackföreningarnas och skyddsombudens intensiva bevakning av arbetsmiljön. har på dettaområde infört en ramlag. har blivitbättre återstår dock många stora faror och som jag tidigare nämnde tillkommernya. beslut innebar att arbetarskyddsstyrelsen skulle övervakaarbetsmiljön och ge ramlagen ett innehåll. Men har inte funderat överpå vilket sätt arbefarskyddssfyrelsen har fullgjort sina uppgifter, även omman år ut och år in redovisat vad arbetarskyddsstyrelsen gör, bl, a, vad gällerasbest. När vi föregående år ställde vårt yrkande svaradeutskottet att motionärerna inte har talat om i vilka avseenden som det finnsbrister i arbetsmiljölagen. Därför har vi vid årets i socialutskottetfrågat om man anser att det är ett tillfredsställande läge när det förekommer100 dödsfall, 100 000 olycksfall, 20 000 sjukdomsanmälningar och tiotusentalsförtidspensioneringar . Var det detta som avsågs när man införderamlagen? Hur svarar då utskottet ? Jo, man framhållerfortfarande att läget är bra. Det har tillsatts kommissioner om asbest, och manfortsätter att redovisa vad myndigheterna gör. Detta sker utan att man funderaröver om de kan förverkliga något av lagens målsättning. De mål som ställs upp iarbetsmiljölagen är oerhört fina. Som jag ser def visar socialutskottet i sinbehandling fortfarande mycket stor nonchalans mot arbetsmiljölagens egenfligasyften. Det här visar sig inte minst när vi ser på arbetarskyddsstyrelsensroll. Vi har ju krävt att arbetarskyddssfyrelsens styrelse skallha en kvalificerad majoritet av representanter för de fackligaorganisationerna. Detta krav har bestämt avvisats, eftersom det inte skullevara förenligt med arbetarskyddssfyrelsens roll och med lagstiftningensföreskrifter om partssamverkan, I det praktiska arbetet har det dock visat sig attarbetarrepresentanterna tycker att generaldirektören lyssnar för mycket påarbefsköparna, och de har skrivit fill generaldirektör om detta.Denna framställning är nu säkerligen behandlad inom arbetarskyddsstyrelsen. Dethandlar om samma kritik som vi framförde , nämligen vadgäller förhandlingarna inom arbefarskyddssfyrelsen om vilken norm som skalltillämpas i anvisningar och på vilken nivå arbetarskyddet skall ligga. Det framhölls att utvecklingen beträffande datoriseringenvar den senaste och utlösande faktorn, men def finns fler exempel. om ventilation säger arbetstagarföreträdarna att arbetsgivarnasätter in en form av veto, som leder till att det i stället för anvisningarendast utarbetas råd på området. Vi har uttalat atf det för uppfyllande avarbefsmiljölagens mål fordras en kvalificerad majoritet av fackligarepresentanter i arbetarskyddsstyrelsen. avvisar socialutskottetdetta krav och låtsas inte om det. Jag vet inte om det förekommer någonpersongemenskap inom utskottet vilken gör att det är nästan tabu att funderaöver arbetarskyddssfyrelsens funktionssätt. Detta krav har dock en centralbetydelse, och man måste i detta sammanhang också fundera överramlagstiftningens roll. Ett av de grava exemplen på det här området äranvändningen av asbest. Vpk krävde ett totalförbud mot asbest.Först möttes kravet med nonchalans, men i mitten på 1970-falet skärpte man sininställning, och Arbetsmiljö m. m. 2 protokoll] 984/85:140-141 infördes ettprincipiellt förbud. uttalade vi att asbesten måste förbjudas ochatt de dispenser som är nödvändiga skall vara exakta, tidsbegränsade och mycketsparsamma. Vadhar då hänt? finns det mängder av dispenser i arbetslivet. Bara idet senaste numret av redovisas 27 metallföretag som harmöjlighet att använda asbest. Man kan därför fundera över vad som har häntunder senare år. Vilket tryck har man saft in för att få bort asbesten frånarbetslivet, från byggnader, ventilationssystem osv,? Som vi ser det är det ettmycket haltande arbete som bedrivits i detta avseende, och för detta fårarbetarskyddsstyrelsen och de politiska instanserna fa på sig eft stort ansvar. ,efter det att förbudskravet första gången väcktes i , tillsätterregeringen en kommission, vars resultatinrikfning man infe med säkerhet vetnågonting om annat än atf den har allmänna anvisningar om att asbesten skallbort. Men det har ju uttalats att den skall bort. Man frågar signu: Kommer arbefsköparna återigen att säga nej i det här sammanhanget, och vadhänder då? Det kan sägas vara huvudfrågan i nuvarande läge. Frånvår sida menar vi, och det har vi sagt i reservafion 1, att det enda raka äratf och regeringen handfast ser till att de generella dispenserna förBromsbandsfabriken stoppas och att de andra dispenserna omprövas . Vad somnu framför allt är utmanande, efter den debatt som förts, är atfBromsbandsfabrikens dispens skall gälla till utgång, samfidigt somBromsbandsfabriken enligt egen utsago på skulle kunnaställa om sin produktion så atf den blir asbestfri. Fortfarandeskjuter man, fillbaka, framför sig ett totalförbud motasbest i nytillverkade bilar. Likaså är fallet med försäljningen avbromsbelägg och kopplingslameller ute i handeln. För lastbilar och bussarfastställer man vidare ingen exakt asbestawecklingsplan. Man har funderat påsaken, men en sådan plan måste snart genomföras för atf tvinga fram ett förbud, Defbör dessutom göras en inventering av asbest i byggnader, ventilationssystemoch på andra håll där asbest sprids ut i vår luft. Man tar fortfarande ingethandfast grepp över hela verksamheten. Ett sådant aviseras från kommissionen,men vad händer om arbefsköparna lägger in sitt veto, som de fackligarepresentanterna blivit utsatta för? Hur lång fid skall det då dröja? Nej,det poHtiska instanserna måste fa sitt ansvar, också beträffande hanteringen.Man måste skärpa kraven på efterlevnaden av de regler som gäller. Vidaremåste gränsvärdet för asbest sättas till noll. Enav de andra frågor som är viktiga för arbetsmiljön och som medför nya faror ärutvecklingen på dataområdet. Vi har föreslagit atf det skall tillsättas endatamiljökommission, som kan fa ett övergripande ansvar för hela denelektroniska utvecklingen inom arbetslivet. Det sker en snabb ökning avdatoriserat arbete, och härigenom förändras arbetsuppgifterna och helt nyaerfarenheter görs inom arbetslivet. Det forskas en hel del om denna nya teknik,i arbefarskyddsfondens regi och i andra sammanhang. Man frågar sig: Vad blireffekten av allt detta, vem skall samla ihop de Vi menar att def är helt nödvändigt atf inrätta endafamiljökommission för tillvaratagande av dessa erfarenheter, så att man haren beredskap innan det finns döda, lemlästade och arbefsoförmögna människor attvisa upp som tvingande skäl för ingrepp. En mycket allvarlig fråga i detta sammanhang gällergravida kvinnor som arbetar vid bildskärm. Vi har tidigare föreslagit atf allakvinnor som planerar graviditet eller som är gravida skall få ovillkorlig rättfill omplacering för att, slippa bildskärmsarbete. Det vore naturligtvis heltbefogat. Men i stället har det uppstått en diskussion mellan experter huruvidasådant här arbete är farligt eller infe. Eftersom farligheten infe är riktigtbevisad, eftersom det inte finns tillräckligt många skadade och döda atthänvisa till, görs ingenting. Någon självklar rätt till omplacering finns inte. finns det olika experter. De etablerade experterna sägeratt det inte är någon fara, och arbetarskyddsstyrelsen hänvisar naturligtvisfill dem i sin redovisning på området. Andra rapporter säger att en oerhörtstor del av kvinnorna som arbetar vid bildskärm får missbildade barn. Vad kommer att hända? Arbefarskyddsstyrelsen är i färdmed att utge anvisningar på området. Jag vet infe hur långt arbetet med dessahar kommit. Arbetsgivarna vill ju stoppa denna anvisning. Det var en av deutlösande faktorerna för de fackliga företrädarnas agerande. Frågan är vad detkommer för slags anvisning, I denna oerhört viktiga principiella fråga redovisarutskottet att arbetsmarknadsministern skall la kontakt med arbetsmarknadensparter om avtal för omplacering. Vad är detta för någonting? Skall det inte ståi denna anvisning att den som planerar att bli gravid, eller är gravid, ochjobbar vid bildskärm skall ha rätt fill omplacering? Skall def regleras genomavtal? Det är klart att man kan följa upp en sådan bestämmelse med löneförmånerm, m. Men jag är mycket förvånad och förstår helt arbetarrepresentanterna somblir oroliga. har ingenfing att invända mot detta, Ivanlig ordning redovisar utskottet vad myndigheter håller på med. Man funderarinte på vad ramlagen egentligen säger - atf man skall förebygga skador - utanman fortsätter i samma trall som och godkänner i stort sett detta. har vi ju en öppning i den svenska debatten i och medatt en läkare har sjukskrivit och en sjukkassa har sagt att dessa kvinnor tillsvidare får vara sjukskrivna. Detta kan alltså vara en öppning - för att stillaoron, som det heter. Jag tycker att def är alldeles riktigt att man stillaroron i det här sammanhanget. Men det är en skam när def gäller svenskarbetsmiljö att man inte här tar eft riktigt grepp. Detsamma gäller säkerhetsmarginalerna i samband medgränsvärden. Under en längre fid har vi krävt en dokumentation, dels av detvetenskapliga underlaget för eft gränsvärde, dels av den bedömning som görs avarbefarskyddssfyrelsen gentemot det s, k, ekonomiska intresset, Def görsalltså både en vetenskaplig och en ekonomisk bedömning. finns def en dokumentation om den vetenskapligabedömningen. Men vad som inte finns är en dokumentation om hur man avväger defhela. Arbetsmiljö m. m. Arbetsmiljö m. m. en motiontagitupp frågan om gränsvärdet för arsenik, som är satt till /m, I enrappport visas atf det är förhöjd risk vid arsenik per m'.Är def någon tillfällighet att gränsvärdet ligger strax däröver, atf vi intehar fillräckliga säkerhetsmarginaler? Def här exemplet kan säkert mångfaldigasav den som funderar över detta. Vid fanns en arbetsplats därvärdet var uppmätt. Är det inte så att arbetsgivarna av olika skäl ser till atfgränsvärdena hamnar på ett läge som är acceptabelt för produktionen men ickeför människan, att man inte har de säkerhetsmarginaler som är nödvändiga - ochsom egentligen uttrycks principiellt genom gränsvärdena? Det gäller naturligtvis maktfrågor, och de ärgrundläggande. Det finns en maktaspekt som är bra, nämligen skyddsombudensställning i arbetslivet. Där skiljer sig arbetsmiljölagen från medbestämmandelageni avsevärd utsträckning genom atf skyddsombuden har makfen att stoppa ettfarligt arbete . Men sedan ingriper ju statsmakten och kan dåomintetgöra eft sådant beslut. Därför har vi sagt att skyddsombudets bedömningegenfligen borde gälla . Man borde även förbjuda presfafionslöner,som har ett klart samband med de höga arbetstakter vi har. En annan maktfråga gäller hur man dömer ut skadestånd idetta sammanhang, Def är alltså 100 människor som dör , och def förekommeren mängd olycksfall. Trots detta döms arbetsgivaren mycket sällan till bötereller fängelsestraff. Vi har den bestämda meningen att med lagens skrivning,att både arbetarna och arbetsgivarna skall ha någon form av samarbetsansvar,kommer den dömande myndigheten att också lägga ett visst ansvar på de arbetande- trots att def i lagen klart sägs atf def är arbetsgivaren som har ansvaretför arbetsplatsen. Därmed kommer ansvaret icke atf utdömas i den utsträckningsom skulle ske. Utskottet går förbi denna fråga och tycker att det fortfarandeär bra när det gäller allt som händer på arbetsmarknaden. Det är naturligtvisbeklagligt att utskottet har den inställningen. Vi har också lagt fram förslag när det gäller forskningoch när def gäller ämnen som innebär risk för fosterskada - det skall fiiinasen särskild gränsvärdeslista. Vi har en reservation om buller och enreservafion om att dieseldrift i slutna rum skall upphöra. Det är 14reservafioner som vi har avgivit. Liksom är våra förslagväsenfliga. Som jag sade i början av mitt anförande är jag helt övertygad omatt t, o, m, kommer att kunna ansluta sig till dem. Mendet borde ske nu - då kanske vi kunde förhindra att människor utsätts förmiljöskador. 28KJELL (): I socialutskottets betänkande 1984/85:16behandlas förslag om anslag fill arbetsmiljö m, m, Utskoffef tillstyrkerregeringens förslag till medelsanvisning till arbetarskyddsverket. Vifillstyrker också den föreslagna anslagskonstmkfionen, som är ny för i år.Utskottet skriver vidare att man förutsätter att regeringen överväger om detnya systemet bör föranleda lagändring, och i så fall återkommer fill riksdagenmed förslag i den frågan.