prot · G80942 · 1984-12-31 00:00:00 — Enligt interpellationssvaret är kommunernas dåligaplaneringsberedskap ett skäl till att man inte utnyttjar hissbidrag. Harinformation om tillgänglighetskraven drunknat i övrig information omräntebidrag, tilläggslån och ombyggnadslån? De länen har ju utnyttjats. Representanter för byggare, fastighetsägare och kommunerväntade otåligt på besked om nya bestämmelser beträffande förbättringslånensutformning, men varför hade man inte samma beredskap när det gäller hissbidrag? Det är inte fastighetsekonomiskt fördelaktigt, i varjefall inte på kort sikt, att installera hissar i tre- och fyravåningshus. Behovav ombyggnader och reparationer aktualiseras när husets tekniska utrustningsviktar eller när värmekostnaderna stiger. Fastighetsägare och boende hargemensamma intressen av åtgärder. En majoritet av boende upplever nyttan. Menvem åligger det att väcka krav på förbättrad tillgänglighet? Det finns ändåalltid en minoritet som behöver den sortens förbättringar. Vid kontakt med myndigheter och olikaintresseorganisationer uppger man ofta två skäl till att det är svårt att fåkommuner att ansöka om hissbidrag. Det första skälet - som också framgår av svaret som jaghar fått i dag- är att kommunerna inte har avsatt medel budget försin andel av hissbidraget och inte har planer framme. Det andra och nästan lika vanliga skälet är atthyresgäster och framför allt bostadsrättsinnehavare inte vill acceptera denkostnadshöjning som en hissinstallation i ett trevåningshus innebär. Det första skälet, dvs. kommunernas brist på budgeterademedel, är kanske redan avhjälpt i och med att budgetar nu är framtagna. Jag vill dock komma med några frågor om deninformationsverksamhet som har genomförts och som pågår. Har informationen till kommunerna varit tillräckligttydlig? Har även sociala myndigheter, som skall ansvara för att social omsorgoch hemsjukvård fungerar, varit inbjudna till de informationsmöten som harhållits? Har informationen innehållit idéer om hur kommunerna skall kunnautvidga sin rådgivning till fastighetsägare, så att den inte begränsas tillenbart energirådgivande verksamhet? Den andravanliga förklaringen, att hyresgäster inte kan acceptera de hyreshöjningarsom följer av hissinstallation, leder till funderingar om huruvidakostnadsfördelningen är riktig. Är regeringen beredd att ta upp diskussionermed om del i kostnad för åtgärder i och omkring den bostadsom är så viktig för att människor skall kunna återvända från institution tillnormalt boende? Enligt uppgift från pågår försök av olikaslag i den riktningen i samtliga landsting. Skall dessa lovvärda försök ledatill ett gott resultat för de människor som flyttar måste åtgärder av fleraslag komma till. Även bostadens och bostadsmiljöns egenskaper måste varatillfredsställande, annars flyttar människor hem till isolering och otrygghet. Den personal som skall ge sjukvård och annan omsorgbehöver också bra och lättillgängliga utrymmen. Det är ändå ett både tungt ochpåfrestande arbete som de har att utföra. Vilka åtgärder är bostadsministern beredd att vidta, omdet skulle visa sig att hissbidraget inte blir utnyttjat i önskvärd omfattningunder 1985 och 1986? Med hänsyn till att av försöksperioden hargått åt till bl. a. förberedelser i kommunerna borde kanske ansökningsperiodenkunna förlängas med . Hur ser bostadsministern på möjligheterna att låtakommunerna komma in med bidragsansökningar även ? Kan t. ex. handikapporganisationerna spela en aktivareroll i kommunerna? Bör de bli obligatoriska remissinstanser iombyggnadsärenden? Till slut: Åtta av tio ansökningar om hissbidrag tillfyravåningshus har avslagits detta är. Hur skall ansökan om hissbidrag bedömasi de fall den avser just fyravåningshus? Vilka särskilda skäl skall föreliggaom kommunen har bedömt att det är angeläget och befogat med hiss i ettfyravåningshus och alltså är beredd att ge sitt bidrag? Borde det inte varamöjligt att vara generös med tillstånd och åtminstone ge del av bidrag även idessa fall? Om ombyggnadsåtgärder för att underlätta för äldre attbo kvar i sin invanda miljö Jag skall försöka att besvara de ytterligarefrågor som har ställt. Frågan om huruvida informationen har varit tillräckligttydlig kan naturligtvis alltid diskuteras. Det är knappast någon informationsom blir sä omfattande och fär sådant genomslag som man skulle önska. Men jagvågar hävda att i fråga om ROT-programmet, och även hissarna som en del iROT-programmet, har informationen varit mer än vanligt omfattande. Först ochfrämst har vi över hela landet på en gång haft tolv konferenser, där samtligakommuner, kommunalmän och representanter för bostadsföretagen har varitinbjudna för att diskutera. Vi har på andra håll tillsammans medlänsavdelningarna haft mänga överläggningar och diskussioner om detta.Bostadsstyrelsens personal har genomgått omfattande utbildning, och dessutomhar i varje län, på bostadsområdet tror jag, bildats en s. k.ROT-delegation med företrädare för intressenter av olika slag. Dessa delegationerhar vi utrustat med ekonomiska resurser för att de skall kunna bedriva eninformations- och rådgivningsverksamhet. Mot den bakgrunden vågar jag nog ändåpåstå att informationen inom detta område har varit Nr 42 särskilt omfattande och djupgående. Måndagenden frågan om regeringen är beredd attta upp överläggningar med 3 december1984 landstingen i syfte att förmålandstingen att betala en del av kostnaderna vill jag svara att jag tycker att man på denpunkten borde kunna vara till freds Om ombyggnads- ' " utveckling som är i gång. Detdelade huvudmannaskapet mellan åtgärder för att un- landstingen och priinärkommunerna har sedan lång tidtillbaka inneburit derlätta för äldre att ''>'' svårigheter, inte minst för åldringsvården. Förnågra år sedan utredde bo kvar i sin invan- och detta ochbeslutade om gemen- da miljö samma åtgärder i syfte att få enändamålsenligare utformning av huvudman- naskapet.Det har lett till att det på de flesta håll har träffats avtal mellanprimärkommunerna och landstingen om hur man skall kunna göra ändamålsenligainsatser när det gäller de äldres situation. 1 de avtal som finns mellan landstingenoch primärkommunerna ges goda möjligheter, om man vill, att fördelakostnadsansvaret på ett annat sätt än det som sägs i statsbidragskungörelsen. När det gäller frågan om kommunernas resurser ochkommunernas vilja att satsa pengar vill jag erinra om, att om hela dethissbidrag på 100 milj. kr. som staten anvisar skulle tas i anspråk ,skulle det medföra en kostnad för landets samtliga primärkomniunerpå60 milj.kr. Även om man inte skall underskatta belopp i den storleksordningen, kan mankonstatera att det som en del av den kommunala budgeten är fråga om rentmarginella kostnader. Jag skulle tro att kommunerna har en budget på 150miljarder kronor, och mot den bakgrunden är det ytterligt små belopp som kommeri fråga. Det borde inte finnas kommunalekonomiska begränsningar för att delta idenna verk.samhet. Beträffande frågan om man kan tänka sig att bidragetförlängs även till 1987 vill jag säga att man väl kan tänka sig det. Vi fåremellertid, innan vi tar ställning, först se hur utvecklingen blir 1985 och1986, Sedan får vi ta ställning till om det kan finnas anledning att göra ensådan förlängning. Jag tycker att det är bra om kommunerna i alla frågor avdenna typ har god kontakt med handikapporganisationerna, 1 varje kommun ochäven i landstingen har , såvitt jag vet, bildats handikappråd som borde kunnaanvändas i detta sammanhang. Dessutom vill jag gärna påpeka för atti det förslag till ny plan- och bygglag som, hoppas jag, strax skall läggasfram i och behandlas har alla givits möjligheter attpåverka i den mån det är fråga om byggnadslov, och det är det regelmässigt närdet gäller ombyggnader av den här storleksordningen. Då kan vilken hyresgästsom helst och naturligtvis även organisationerna göra sitt inflytande gällande. Den sista frågan gällde huruvida man inte kunde vara mergenerös när det gällde hissar i fyravåningshus och vilka principer som skulle tillämpas vid prövning av de ärendena. När bidraget infördes var det naturligt att inrikta sig på trevåningshusen, eftersom det är dyrare i proportion till lägenhetsanta let att installera hiss i de husen än det är i högre hus. När det gäller prövningen av låneärendena tas det - utöver det att kommunen skall vitsorda 96 angelägenheten - hänsyn tillombyggnadskostnadernas ekonomiska omfatt- ning iförhållande till belåningsvärdena för husen. Regeringen har behandlat tvåbesvärsärenden när det gäller hissar i fyravåningshus. Det ena bifölls därföratt man redan hade tagit låneunderlaget i anspråk. Man hade alltså ingetutrymme för hissen. Det andra ärendet avslogs därför att ombyggnadskostnadenvar så låg att det fanns utrymme i den normala finansieringen att svara förden, vilket också har varit avsikten från. vill jag säga att jag har samma uppfattning somstarkt kommer till synes i vårt betänkande Bo på egna villkor, nämligen att detav både ekonomiska och humanitära skäl är angeläget att vi försöker hanterabåde ombyggnadsfrågorna och planfrågorna på ett sådant sätt att äldre människori allmänhet kan leva och dö - höll jag på att säga - i sina egna bostäder, ochatt institutionsboendet blir en nödvändighet bara för ett fåtal.- vistas125 000 äldre människor i på institutioner av olika slag. Det bordevara angeläget att försöka att väsentligt nedbringa denna siffra. Det ärsamhällsekonomiskt fördelaktigt att göra så, och jag är helt övertygad om attdet också vore humanitärt att göra så. Man kan nästan anse att det är någotgrundläggande fel i samhället då människor, när de börjar bli äldre och bästbehöver kontakten med grannar och sin invanda miljö, rycks upp och flyttas social institution. Även om vi har fina institutioner i kan vi intebortse från att den som flyttar från sin bostad till en institution också lättflyttar frän social gemenskap till social anonymitet. Därför skall vigemensamt, , anstränga oss för att åstadkomma sådanalösningar både beträffande våra bostäder och våra bostadsområden att de äldresom vill och har möjlighet till det skall kunna bo kvar i sina bostäder. Om ombyggnadsåtgärder för att underlätta för äldre attbo kvarisin invanda miljö 12MARGARETA (); Först en ytterligare fråga när det gällerinformation och vilka som deltar och får informationen. Bostadsministern talade om att det nu finns en fungerandeROT-delegation i varje län. Det är bra. Deltar de kommunalmän både påprimär-och på sekundärkommunal nivå som är ansvariga för social omvårdnad,sjukvård och liknande eller riktas informationen till kommunalmän som mer haransvar för det tekniska eller ekonomiska? Jag tror att det är oerhört viktigtatt människor som arbetar på det sociala området också direkt får vara med närden första informationen ges för att sedan hemma i kommunen kunna använda deninformationen i den fortsatta diskussionen. Jag skulle också vilja säga några ord om landstingensroll. Visst kan man tycka att 60 miljoner inte är särskilt mycket. Det ärmöjligt att det är en riktig princip. Jag tycker att utvecklingen på det härområdet ändå har varit så bristfällig att man redan nu måste väcka denna fråga. Jag tror också att det går att lösa problemen genom avtal.En fördel med att ha både ett fast stöd och en skyldighet för landstingen attta sin del av kostnaderna kan i alla fall vara att en sådan lösning åtminstoneger bättre möjligheter för kommuner som inte har så stora resurser. Där kanskedet här anslaget tillhör dem som måste strykas annars. 7 protokoll 1984/85:40-43 Om ombyggnadsåtgärder för att underlätta för äldre attbo kvar i sin invanda miljö Som bekant har kommunerna inom ett enda landsting väldigtolika ekonomisk situation. Detta är kanske allra tydligast i mitt egetlandsting. Jag ser också fram emot resultatet av utredningen påegna villkor. Den kommer att redovisa bl. a. den samhällsekonomiska nyttan avatt vi kan hjälpa människor till ett bättre boende än vad institutionsboendeär. Det är inte enbart fastighetsägarnas och hyresgästernas kostnader som skallbedömas utan även landsfingets och kommunens. I det perspektivet tycks hissenha gott utrymme, om man beräknar samma kostnadsutrymme för boende påinstitution som för boende i egen bostad. Men visst kan det vara vanskligt attberäkna var och när vissa kostnader försvinner och var och när de dyker upp.Oftast sker det på någon annans konto. Det finns emellertid stora personligavinster att hämta för den enskilda människan - vinster som inte alltid går attberäkna i kronor - och det är just därför jag tycker att det är så angelägetatt vi fortsätter att söka efter lösningar pä de problem som kvarstår olösta. Sedan ett par ord om handikapporganisationerna somobligatoriska remissinstanser. Erfarenheten av försöken att få igenom atthyresgästernas organisation skall vara obligatorisk remissinstans ocherfarenheten under de år som föregick detta är att det på mänga platser harvarit mycket svårt för hyresgästernas organisation att få vara remissinstans.Där den inte har varit det har den blivit åsidosatt. Eftersomhandikapporganisationerna är så viktiga kunskapsbärare och har samlat så mycketerfarenheter, tycker jag att det skulle vara angeläget - när det går sä trögtatt förbättra tillgängligheten -att vi prövar, kanske i den nya plan- ochbygglagen, frågan om inte handikapporganisationerna skall vara obligatoriskaremissinstanser. Man kan göra ett undantag och inte tillåta valfrihet i dettafall. Lät mig först säga att det inte kan uteslutasatt den information som förekommit och som varit mycket omfattande kanske ialltför hög grad har vänt sig till dem som svarar för den kommunala ekonominoch fill dem som svarar för bostadsbyggandet och bostäderna. Det finns allanledning att beakta de synpunkter som har framfört, kanske i ökad utsträckning bör fä med personer som har ansvar för densociala verksamheten i kommunerna. När det gäller landstingens roll i sammanhanget tycker jagatt det är litet svårt att ge landstingen förelägganden. Bostadspolitik - ochfrågan om hissarna är i det här sammanhanget bostadspolitik - är en kommunalangelägenhet. Man skulle på detta sätt vidga landstingens kompetensområde, såatt man kom in pä det primärkommunala kompetensområdet, vilket jag ställer migtveksam till. Däremot finns det goda möjligheter att via avtal ochöverläggningar klara detta. Jag delar naturligtvis uppfattningatt man också skall ta hänsyn till landstingens och kommunernas kostnader. Jaghar förargat en och annan kommunal- och landstingsman när den här saken hardiskuterats. Staten ger ett bidrag på , Kommunerna förutsätts ge ett bidragpå , och resten, , får man låna till ränta, vilket innebär ensubvention som staten svarar för. Kommunerna har ibland tyckt att staten bordesvara för alltsammans. Jag har sagt att det egentligen borde vara precistvärtom. Det borde vara landstingen och kommunerna som svarade för helakostnaden. Ett av syftena är ju att man skall bringa ned den slutna vården ochdärigenom kunna minska de båda huvudmännens kostnader. är det som det är,och jag tycker att staten tar ett betydande ansvar. vill jag också säga att jag delar MargaretaPalmqvists uppfattning när hon hävdar att det har varit svårt att fåhyresgäströrelsen att bli accepterad som remissinstans i planärenden ochbostadsärenden. Därför går vi ju i ett stycke längre än så.Jag är inte själv någon anhängare av samrådsinstituten, där man sitter ochtycker till och andra sedan beslutar, I det här fallet gör vi de enskildahyresgästerna och hyresgäströrelsen till sakägare. De blir alltså när detgäller de här frågorna jämbördiga med dem som äger fast egendom. Detta tyckerjag är att ta ett fast och konkret grepp i det här sammanhanget. Huruvida detockså ger handikapporganisationerna tillräckliga möjligheter återstår att se.Men jag har en viss tilltro till det kommunala förnuftet. Jag tycker att dekommuner som skall sköta planeringen och vidta sådana här åtgärder av egenkraft naturligtvis borde ha kontakt med den organisation som har alldelesspeciella kunskaper på detta område. Men jag tror att jag vågar överlåta dettaåt kommunerna och handikapporganisationerna själva utan att införa nyaföreskrifter. Om ombyggnadsåtgärder för att underlätta för äldre attbo kvar i sin invanda miljö 14 (); Jag villbara tacka för de upplysningar sombostadsministern har lämnat. Särskilt vill jag notera att frågor om förbättradtillgänglighet inte är glömda frågor på . De får integlömmas om vi skall stå fast vid vad vår partikongress enades om: "Men även i ekonomiskt besvärliga tider måste vi -bl. a. genom omfördelningar och omprioriteringar-skapa utrymme för bättrelevnadsförhållanden för dem som har det svårast i vårt samhälle. Det kräver solidaritetenoch rättvisan. Det är också angeläget att vi i svåra tider förbereder dereformer som blir möjliga när den ekonomiska krisen är övervunnen." Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Föredrogs och hänvisades 1984/85:249-257till socialförsäkringsutskottet 1984/85:262-268 till finansutskottet 7 SFöredrogs men bordlades åter betänkanden /85:8, 9 och 11-14 betänkanden /85:15 och 16Justitieutskottets betänkande 1984/85:4 betänkanden /85:1 och12 betänkande 1984/85:3 Socialförsäkringsutskottetsbetänkanden /85:5, 6 och 8 betänkande 1984/85:5Jordbruksutskottets betänkanden /85:14-16 betänkanden1984/85:3-6 och 8 8 § Anmäldes och bordlades Redogörelse 1984/85:10 revisorersberättelse över granskningen av verksamhet under budgetåret1983/84 9 §Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1984/85:272 av () till försvarsministernom åtgärder för att säkerställa försvarets behov av flygförare: Allt fler flygförare, såväl fränflygvapnet som armén, söker till den civila marknaden. Vilka åtgärder avserförsvarsministern vidtaga för att säkerställa försvarets behov av flygförare? 1984/85:273 av () till jordbruksministernom miljöproblemen i : Sjön är enföroreningskänslig sjö med ringa vattendjup. Ytterligare regleringar avvattenståndet skall göras. Genom gödning och odlingsåtgärder uppstår stort läckage avnäringsämnen från jordbruket. Till sjön finns avlopp från ca 30 kommunalareningsverk och ett antal industrier. har uppmärksamheten speciellt riktats motutsläpp av aluminium i sjön. Det finns ett omfattande såväl yrkes- somfritidsfiske i sjön. har begärt ersättning förskador i samband med fiskdöd. Problemeni är så stora att ett samlat åtgärdsprogram erfordras. Jag anhåller att få frågajordbruksministern vilka åtgärder han tänker vidta för att komma till rätta medmiljöproblemen i sjön , och speciellt då de frågor som hänger sammanmed den fiskdöd som inträffat. 1984/85:274av () till arbetsmarknadsministern om möjligheterna attutnyttja övertid: Allt oftare dyker frågan omövertidens inverkan på sysselsättningsutvecklingen upp i den offentliga debatten.I en rapport från regeringens delegation för arbetstidsfrågor (DELFA) sägs t.ex. att övertidsuttaget f. n. motsvarar ca 140 000 sysselsatta, beräknat päårsbas. Arbetsmarknadsministern lät också , i en debatt i ,undslippa sig att regeringen umgicks med planer på att förbjuda eller starktbegränsa företagens och de anställdas rätt att använda övertid som ettkortsiktigt medel att överbrygga flaskhalsar i produktionen. Enligt ett publicerat pressmeddelande hararbetsmarknadsministern tagit ytterligare ett steg pä vägen motövertidsreglering och tillskrivit arbetsmarknadens parter och ställt en radfrågor med anknytning till övertidsuttaget. Skall regeringens ökade intresseför överfidsfrågorna och brevet till parterna tolkas så, att regeringen avseratt lägga fram förslag som innebär ytterligare begränsningar av,eller direkt förbud mot, möjligheterna att utnyttja övertid ute påarbetsmarknaden? 10 § Kammaren åtskildes .