prot · G80959 · 1984-12-31 00:00:00 — Vi är nöjda med att vissasjukvårdshuvudmän inte har gjort några ändringar- och statsrådet sägerockså att det är bra - men för det behövdes ingen Dagmarreform. Det är i någrafall som Dagmarreformen inte har lett till skadeverkningar. Men i övrigt är detså att vi som är mot likriktning och monopol och för mångsidighet och variationvill åstadkomma detta genom att bibehålla en viss privatläkarsektor. Det villvi inte åstadkomma genom att fastställa något slags monopoliserande avtal medvissa organisationer av läkare, typ eller liknande, utan detavgörande är att vi vill ge den enskilde läkaren en möjlighet att frittetablera sig. Om han sedan kan driva sin praktik med framgång beror på om detfinns patienter som vill anlita vederbörande läkare. Det är innebörden ibegreppet valfrihet, och det förstår inte den socialistiska regeringen. Statsrådet säger: Varför nu all denna upprördhet- systemet har ännu inte fungerat ? Minuten efteråt sägerstatsrådet att genom beslutet fick läkarna klart för sig vad som gäller, ochatt de har haft på sig att förbereda sig. Läkarna har alltså kunnatförbereda sig. men sjukvårdshuvudmännen har inte kunnat göra det, och därförkan man inte diskutera systemet. Jag tror att vi vet tillräckligt redan, bl. a.på grund av de enskilda fall som och jag har redovisat, för attkänna en oro för vad Dagmarsystemet kommer att leda till och för att kunnamotivera en uppmaning att förändra systemet. Man kan fråga sig: Vad är det vikommer att få veta längre fram? I vilket avseende blir tillämpningen av Dagmarsyste- met bättre om vi tar en. Kommer en delav de fritidspraktiker som inte har träffat avtal att få sådant? Kommermöjligheterna till nyetablering av privatläkare att bli bättre när Dagmarsystemethar fungerat ? Kommer väntetiderna i den offentliga sjukvården att blikortare ? Det vore intressant att höra om statsrådet pånågon av dessa punkter har anledning att räkna med en förändring. När det gäller förstärkning av läkarresurserna iglesbygden säger statsrådet att det är en utdragen process. Det förstår jag,och jag tycker det var bra att sade att man aldrig har tänkt sigatt förbudet mot fritidspraktik skulle leda till någon förstärkning avläkartillgången i glesbygden. Men varför förbjuder man då fritidspraktiker?Varför förbjuder man ett antal läkare i , och attanvända en del av sin fritid till att ta hand om patienter som behöverläkarvård, om man inte har tänkt sig att få någon positiv effekt förglesbygden? Jag tycker också att statsrådet kunde framföranågon synpunkt på det fall frå,n som både och jag harnämnt. Jag måste säga att det var ett ovanligt misslyckat försökatt fly undan den här dåliga debatten som statsrådet gjorde genom att tala omden arbetslöse varvsarbetaren i . Vi tycker alla synd om honom. Atthan harblivit arbetslös sammanhänger med många faktorer; en av dem ärnaturligtvis effekten av den politik som den socialdemokratiska regeringenfört. Om man i den här debatten om läkartillgången alls skalldra in den arbetslöse varvsarbetaren i , så tror jag det relevanta äratt fundera litet över vad som händer om han blir sjuk. Vad händer om han - somhar varit fallet tidigare - vill utnyttja en privatläkare iGöteborg? Det är en timmes tågresa till .. Jag tycker att om vill föra debatten på devillkoren, skall hon svara på frågan: Varför skall den stackars människa somhar blivit arbetslös i egenskap av varvsarbetare i behöva betalanågra extra, jämfört med vad han betalar , om han villbesöka en läkare i ? Det är nämligen den relevanta frågan, fruSigurdsen. Talmannenövertog ledningen av kammarens förhandlingar. Frihet är att följa de önskemål som finns hosmänniskorna, hos medborgarna, hos patienterna. Det är detta som är ledmotivetför Dagmaröverenskommelsen: vi skapar ett system där vi följer den hälso- ochsjukvårdslag som vi har varit nästan eniga om då vi fattade beslut om den iriksdagen. Jag tyckeratt vi skall se till patienternas behov ochönskemål när det gäller . att få god hälso- och sjukvård var man än bor i dethär landet. Jämförelsen med varvsarbetaren tog jag upp bara för att jag hörde på herrarJonsson och att ni tyckte att fritidspraktikerna var ömmande fall när detgäller yrkesutövningen. Jag fick nästan uppfattningen att de inte har någotarbete, inte någon ersättning. Jag betonade då att de har en fast, trygganställning. Det är deras möjligheter att arbeta på sin fritid som i och medDagmaröverenskommelsen kommer att regleras. Det var en egendomlig slutsats , att denarbetslöse varvsarbetaren i kommer att få betala ett par hundrakronor extra för att gå fill läkare. Hur vet det? Jag utgår frånatt det finns heltidspraktiserande läkare, vårdcentraler och ävenfrifidspraktiker inom systemet också för varvsarbetarna i . Jag vill upprepa vad jag sade i den förra debatten medBjörn , eftersom han påstår att jag har ändrat mig sedan vi hade debattenden . Jag sade då att jag utgår ifrån att sjukvårdshuvudmännenkänner sitt ansvar och kommer att följa hälso- och sjukvårdslagen som innebäratt huvudmännen är ålagda att erbjuda sina invånare en god hälso- och sjukvård.Det finns därför ingen som helst anledning att tro - för det är bara tro, ingetvetande - att landstingen skulle vilja avskaffa all den verksamhet som defritidspraktiserande läkarna bedriver. 1 så fall måste huvudmännen erbjudaannan vård i stället. De fritidsprakfiserande läkarna skall inte förbjudas, somBjörn påstår här. Alla kommer naturligvis inte att finnas med inomersättningssystemet när de diskuterar denna fråga med sina arbetsgivare. Menatt säga att vi förbjuder någon att utöva sitt yrke är helt enkelt att bedrivaen lögnaktig argumentation i den här diskussionen. Så till igen. Där har man ju den principenatt man prioriterar heltidspraktiserande läkare. Jag har inte hört herrarnasäga någonting om de heltidspraktiserande läkarna, som vi på alla sätt i ochmed riksdagsbeslutet försöker stimulera och få att flytta till glesbygden. Defritidspraktiserande läkarna i har ju förtur om devill lokalisera och utöva sin verksamhet i de södra och sydvästra förorterna,där man har brist på läkare. 1 och med denna överenskommelse har alltsålandstinget fått möjlighet att förse även den befolkning som bor i den delen avlänet och de patienter som finns där med den goda hälso- och sjukvård som dennariksdag har sagt att hela svenska folket skall ha tillgång fill. De heltidspraktiserande läkarna har - det kan jag välavslöja i den här debatten - vid många tillfällen till mig sagt att de har käntsig hotade av de fritidspraktiserande läkarna, som har tagit ifrån dem jobben.Jag har förstått dem när de har beskrivit sin oro inför den utveckling somfrifidspraktikerna har haft. De skall leva på sitt yrke och måste alltså kunnautöva det på helfid. Jag vill framhålla att vi försöker stimulera denverksamheten. Sedan tycker jag det är egendomligt att vidett par tillfällen tar upp de väntetider som finns. Detta har väl ingenting medDagmaröverenskommelsen att göra! Jag vet att vi har vissa flaskhalsar, där detuppstår väntetider därför att man inte har tillgång till specialister. Dettaskall vi naturligtvis försöka komma till rätta med genom att utbilda flerspecialister, så att man snabbare kan klara av vårdbehoven och förkortaväntetiderna. Jag tycker Dagmarpropositionen och beslutet ianledning av den är riktiga och helt i enlighet med hälso- och sjukvårdslagen.Både jag och 6 protokoll 1984/85:58-60 den riksdagsmajoritet som står bakom detta beslut har haftpatienternas bästa för ögonen - och då gäller det alla patienter, oavsett varde bor i landet. 73 (): och jag har hänvisat tillenskilda fall. Då säger statsrådet att hon omöjligt kan diskutera utifrånenskilda fall - det tillhör inte principen i att diskutera på detsättet. Det var en ganska underlig motivering. Vi har redovisat fall - man kankalla dem enskilda eller vad som helst - som berör många patienter i vårt land,beroende på det beslut som har fattats av en majoritet i det här huset. Nogmåste man väl utgå från vilka effekter för den enskilda patienten våra beslutfår? Då måste man hänvisa till de konkreta fall där beslutet har gett effekt -i praktiskt taget alla sammanhang en negativ effekt. Statsrådet hänvisar till 2 § hälso- och sjukvårdslagen ochsäger att det är friheten för patienten som är det viktiga. Jag skulle viljasäga att problemet är att detta beslut och det sätt på vilket beslutetgenomförs ute i landsting och hos sjukvårdshuvudmän innebär att man gör avkallpå hälso- och sjukvårdslagen. Jag anser att man inte lever upp till hälso- ochsjukvårdslagens krav på att patienten skall sättas i centrum. Det kan inteanses vara att sätta patienten i centrum när man i första hand tar hänsyn tillvad politikerna tycker i ett speciellt landsting. Vidare säger statsrådet att man i skall setill att man får heltidspraktiserande läkare. Detta är inte alls vad statsrådetsade i sitt svar. Där talade hon om de nya läkarna som länslandsting planerar att "anställa". Att själva anställa läkare harlandstingen haft möjlighet att göra redan tidigare. Det är inget nyttförhållande på denna punkt. Det intressanta är varifrån de nya läkarna skall tas. Detär i detta sammanhang som man har försökt göra gällande att läkarna kommer ut ilandsorten om bara Dagmaröverenskommelsen träder i kraft. Men har BjörnMolin och jag visat att det blir precis tvärtom. Statsrådet har också indirekterkänt detta. Således har hela motivet för Dagmarbeslutet rasat ihop -om man utgår från patientens önskemål. Utgår man från en ideologisk överbyggnadsom säger att politiker vet bäst, då frodas verkligen och blommar ut.Det är just detta som är skillnaden mellan statsrådets och mitt sätt att se pådessa frågor. Statsrådet talar sig varm för heltidspraktiserandeprivatläkare och försöker misstänkliggöra och mig genom att ge ettintryck av att vi inte skulle vilja ha heltidspraktiserande privatläkare. Dettaär en definitiv felsyn -och ett försök att smita undan debatten. I motionerhai- vi från mitt partis sida år pekat på behovet av att underlättaför privatpraktiserande läkare att etablera sig. Här säger statsrådet: är det fritt fram i Stockholm.Låt mig bara ge ett exempel. Det gäller en kvinna som inte kunde fågynekologtjänst hos utan hänvisades att vara privatpraktiserandeläkare. Det finns inget direkt samband mellan denna kvinnas situation ochDagmaröverens- kommelsen,men ett intressant politiskt samband. Jag tänker därför nu anföra följande förstatsrådet: En kvinnlig gynekolog som inte hadearbetat på grund av att hon hade varit hemma,och tagit hand om sina barnkontaktade landsfinget och sade: vill jag börjaprivatpraktisera. På en prakfik där det redan finns en tjänst skall man utvidgamed ytterligare en tjänst, och jag vill gå ut och arbeta somprivatpraktiserande gynekolog. Kom igen i samband med nästa budgetarbete! Är det att stimulera privatpraktiserande läkare? Man träffar korta avtal och ger så litet svängrum sommöjligt. Det gäller även för helfidspraktiserande läkare. Om man kan"snipa in" gör man det. Vi måste kontrollera hur det verkliga förhållandet är. Ochtyvärr är situationen mycket besvärlig även för heltidspraktiserande läkare,just beroende på att Dagmaröverenskommelsen indirekt, genom landstingens totalaplanering, kommer att påverka också deras förhållanden. 74BJÖRN (): Statsrådet försökte här skapa enmotsättning mellan heltidspraktiker och fritidspraktiker. Jag tror att det ären alldeles konstlad motsättning. Det visar det faktum att det finns en så storpatientefterfrågan på både heltidspraktiserande och fritidspraktiserandeprivatläkare. I och för sig var det intressant att höra statsrådetSigurdsen nu plädera så intensivt för heltidspraktikerna. Det gladde mig. Detär värdefullt om vi kan bli ense om att vi skall underlätta deras verksamhet.Då kanske vi kan vänta oss förslag som underiättar t. ex. nyetablering ochöveriåtelser av heltidspraktiker. Det skulle nog Dagmarförslaget i så fallbehöva kompletteras med. Det var en positiv sinnesförändring frånsjukvårdsministerns sida att hon var så välvilligt inställd till deheltidspraktiserande privatläkarna. säger att det är patienternas önskemål somskall vara avgörande. Det tycker vi också. Men felet med er sjukvårdspolitik äratt det är politikerna och inte de enskilda patienternas önskemiål som styrfördelningen av läkarresurserna. Vårt enkla argument är att om människor villgå till fritidspraktiker, låt dem göra det. Om människor inte vill gå tillfritidspraktiker, kommer fritidspraktikerna att stänga sina praktiker, så detär inget problem. Vad som händer, och vad vi varnade för, är att ettantal offentliganställda läkare på ett antal ställen i landet inte längrekommer att få lov att ta emot patienter privat, om de vill ha ersättning frånförsäkringskassan. säger i sitt svar att dessa läkare skallerbjudas andra vårduppgifter inom den offentliga sjukvården. Då är naturligtvisfrågan om väntetiderna högeligen intressant för de människor som varit vana vidatt efter ett par tre veckors väntan kunna fä gå till sin privatläkare. Dessamänniskor får nu beskedet att de skall söka motsvarande läkare inom denoffentliga sjukvården. De finner då att väntetiden är ett halvt eller . Det ärbeklagligt med de långa väntetiderna. Dessa varierar från olika specialiteter och i olika delar avlandet. Men på sina hållfinns det förfärande långa väntetider - det tror jag att ochjag kan vara ense om. Man brukar ibland säga att vi politikerskapar onödiga klyftor mellan varandra. På denna punkt behöver man inte göradetta konstaterande. Här finns det en avgörande skillnad mellan en socialdemokratiskvårdideologi och vår frihetliga vårdideologi. Jag får väl ha överseende med att fått hoppa in i denna debatt som ersättare. Han har missat en del av detsom sades i debatten . Jag har tidigare repeterat vad jag sade, ochBjörn sade att jag tänkt på nytt. har han välkomnat att jag säger attdet är bra att vi skall ha fler heltidsverksamma läkare. Då vill jag återigenreferera vad jag sade i den debatt vi hade . Jag sade attprivatläkarna utgör en ganska blygsam del inom läkarkåren. Men jag upprepar -jag har sagt detta - att jag vill slå vakt om de heltidsverksamma privatläkarnasmöjligheter att verka, som ett komplement till den offentliga sjukvården. Dettastår i riksdagsprotokollet, så kan inte säga att jag kommer medfelaktiga uppgifter. Jag har inte försökt skapa motsättningar mellanheltidsverksamma läkare och fritidspraktiker. Jag har här refererat vadheltidsverksamma läkare har sagt till mig vid samtal. Jag kan inte bestrida attdet som dessa läkare säger är riktigt. Jag tycker att vi som rikspolitiker har en uppgift,oavsett om vi är statsråd eller riksdagsledamöter, att se vilka effekter vårabeslut får. Jag tror att vi ofta missar det. I och med att vi har fattat besluti denna kammare har vi överlåtit åt andra att verkställa besluten. Jag tyckerdärför att det är helt riktigt att vi skall se på effekterna. Vad blirresultatet av de beslut vi fattar i denna kammare? blev det lyckligtvis regeringsskifte . Vikan därför inte säga vilka effekter införandet av de karensdagar som denborgerliga regeringen hade beslutat om skulle ha fått. Det var ett beslut somvi rev upp. Jag tror att detta beslut skulle ha fått förödande konsekvenser förde patienter som vi här i debatten alla vill slå vakt om. Upprivandet avdetta beslut innebar en social trygghetsreform, och jag är glad över att dettabeslut aldrig verkställdes. Jag skulle vilja fråga : Vilka effekter skullemoderaternas förslag få på sjukvården om det gick igenom? vill taifrån landstingen . Av dessa består4,av mentalvårdsbidrag - som alltså ingår i Dagmarpropositionen.Det skulle innebära att ungefär var tionde läkare och sjuksköterska liksom vartionde av andra anställda inom sjukvården skulle få sägas upp. Jag tror alltså att det är viktigt att vi som politikertittar på effekterna av de beslut som vi fattar. Jag tror att de beslut som deborgerliga regeringarna fattade på det sociala trygghetsområdet hade blivitförödande och att de beslut somskulle kunna fattas, om får något inflytande , skullebli förödande för de människor, de medborgare som det är vår uppgift att värnaom och se till att de också får en social trygghet. 76 (); Jag konstaterar att statsrådet har så svagaargument i den debatt som våra interpellationer gäller, att hon nu vill försökasmita undan genom att diskutera besparingar, psykvård, innehållet i psykiatrinoch allt möjligt sådant. Jag är beredd att ta en debatt om de frågorna vid etttillfälle då det är meningen att vi skall diskutera dem. De har ingenting medDagmaröverenskommelsen att göra. Jag vill understryka att debesparingsförslag som vi har lagt fram ligger inom ramen för ett system, där vislår vakt om tryggheten i relationerna för den enskilde med staten, landstingenoch kommunerna. Jag vill fråga statsrådet om hon utifrån sitt löfte häratt utvärdera de beslut som vi har fattat är beredd att beträffandeDagmaröverenskommelsen verkligen utvärdera effekterna på ett posifivt sätt ochinte så som statsrådet gjorde i sitt interpellationssvar bara hänvisa till attlandstingen får bestämma. Det är detta frågan gäller . Är statsrådetSigurdsen helt nöjd med det sätt på vilket riksdagsbeslutet om hargenomförts hos de olika sjukvårdshuvudmännen , eller skall det löfte om enutvärdering som statsrådet lämnade här i talarstolen i sitt senaste inläggockså gälla synen på den här reformen? Är statsrådet i så fall beredd att medhjälp av den kapacitet i fråga om utredningsresurser som statsrådet har tillsitt förfogande verkligen analysera de effekter som detta olyckliga beslut harfått? För det första vill jag säga att vi har enhälso- och sjukvårdsberedning inom , där Landstingsförbundetoch diskuterar de frågor som rör hälso- och sjukvården. Viskall vid vårt sammanträde få en redovisning av hurDagmarbeslutet har effektuerats. För det andra vill jag säga att i den överenskommelsemellan och som ligger fill grund förgenomförandet av Dagmarbeslutet står angivet hur man skall följa uppverksamheten. Däri inbegrips någon form av utvärdering. Vid ett sådant härbeslut är det naturligt att man skall följa upp verksamheten och se hurbeslutet har verkat. Överläggningen var härmed avslutad. Om utbildningen inom skinnindustrin 12 §Svar på fråga 1984/85:260 om utbildningen inom skinnindustrin har frågat industriministern omhur behovet av utbildningsåtgärder inom svensk skinnindustri kan tillgodoses,så att den yrkeskunskap som finns i branschen kan bibehållas också iframtiden. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som skallsvara på frågan. Att fillgodose utbildningsbehov inom små branschomräden ärenligt min mening en angelägen uppgift som i hög grad haruppmärksammats inom utbildningsväsendet. Olika modeller har prövats med såvälskol- som arbetsplatsförlagda inslag. Den arbetsgrupp för översyn av denyrkesinriktade utbildningen inom gymnasieskolan, som jag tillsatte ,arbetar bl. a. också med den generella frågan om utbildning för småyrkesområden. I vad gäller skinnindustrin finns redan inomgymnasieskolans ram ett antal specialkurser, nämligen kurs iskinnkonfektionsarbete om ett läsår, kurs i skinnkonfektionssömnad samt kurs itillskärning inom skinnkonfektionsin-dustrin om vardera en termin. Dessa harenligt organisationsbeslut en intagningskapacitet om 16, 32 resp. 8, dvs.totalt 56, intagningsplatser. 1 förhållande till branschens totala storlekförefaller denna dimensionering vara väl avvägd. Såvitt jag vet finns f. n.inga konkreta planer på att öka antalet platser. All utbildning inom skinnindustrin är koncentrerad till"skinnskolan" i Västerdalarnas gymnasieskola i , därskinnindustrin traditionellt har en stark ställning. Detta kan självfalletföranleda problem med långa reseavstånd för elever från andra områden som ärintresserade av utbildning inom branschen. Enligt uppgift har dockrekryteringen från andra kommuner ökat, så att andelen "utsocknes"elever nu uppgår till av elevantalet vid "skinnskolan" iMalung. All yrkesutbildning måste fortlöpande förnyas med hänsyntill den tekniska utvecklingen och nya branschförbättringar i övrigt. Dettagäller givetvis även utbildning för arbete inom skinnindustrin. Jag vill betonaden viktiga roll som skinnskolan spelar för branschen såväl i vad gäller attvidmakthålla yrkeskunskaperna inom skinnindustrin som när det gäller att utgöraen rekryteringsbas för nyrekrytering av ungdomar till branschen. Eventuellabehov av förnyelse i utbildningsinriktning eller utbildningsinnehåll fårframföras via branschorganen eller skinnskolan till berörda utbildningsmyndigheter,dvs. i första hand länsskolnämnden och . 79OVE (): Jag vill tacka statsrådet för svaret på minfråga, en fråga som rymmer såväl industri- och näringspolitiska som försvars-och utbildningspolitiska intressen. Jag tyckeratt svaret är positivt, dels därför att satsningarna på utbildning är såstora som de är, dels därför-kanske skulle jag säga framför allt därför-attstatsrådet uppenbarligen är beredd att pröva olika utbildningsmodeller för attkunskaperna inom en liten bransch skall kunna behållas. När det gäller en såliten bransch som skinnindustrin tror jag att någon form av inbyggd utbildningmånga gånger skulle innebära uppenbara fördelar. Svenskskinnindustri befinner sig inte direkt i en lönsamhetskris. läge medmycket hård konkurrens med lågprisimport krävs det stöd för att en vissbranschstorlek skall kunna behållas. När en bransch blir alltför liten finns risken attbranschen utarmas och att man den vägen tappar kunskaperna. Antalet sysselsatta inom branschen är mycket litet.I hela finns det förmodligen inte fler än ca 250 direktindustrisysselsatta, varav drygt 200 i . Inom garveribranschen, som ju ären bransch inom svensk skinnindustri, finns det förmodligen ca 175 yrkeskunnigapersoner, varav ca 50 i . Garveribranschen är för resten ett område - denuppfattningen har jag - där det finns mycket att göra för att utveckla ochskapa kunskaper om material som skulle vara högst användbara i krissituationer.Åldersfördelningen bland dem som är sysselsatta inom skinnbranschen är pågrund av hög medelålder mycket ogynnsam. Skall yrkeskunskaperna behållas krävs - trots enförhållandevis hög yrkesutbildningsnivå - en viss storlek på branschen. Orsaken till att jag framställt min fråga tillindustriministern är att jag anser att det krävs en viss branschstorlek för attbranschen skall kunna överleva. Därmed krävs också ett visst industripolitisktstöd. Jag anser det nödvändigt att behålla branschkunskaperna när det gällertillverkning av handskar och skinnplagg - framför allt av beredskapsskäl. Skinnär ett naturmaterial som vi , i ett krisläge bör ta till vara och som vi säkertockså behöver ta fill vara, inte minst med tanke på dem som i sitt arbete harbehov av oömma och slitstarka kläder. Skinnindustrin är ett område där överstyrelsen förekonomiskt försvar borde ha ett klart intresse av att tillverkningen finns kvaroch att yrkeskunskaperna bevaras. tackar jag statsrådet för svaret. Jag hoppasatt vi kan hjälpas åt i arbetet med att behålla de kunskaper som finns inombranschen. Överläggningen var härmed avslutad. 13§ Svar på fråga 1984/85:281 om högskolans administration 80Utbildningsminister : Herr talman! har frågatmig om det finns fog för uppgifterna att högskolans administration ökar ochvilka åtgärder som har vidtagits resp. planeras för att minska byråkratin inomhögskolan. Inom högskolan är det högskolestyrelserna själva - därföreträdare för lärare, andra anställda och studerande utgör majoriteten - sombeslutar om hur stor del av anslagen som skall tas i anspråk för bl. För att högskolans mångfasetterade verksamhetskall kunna fungera behövs självfallet en god administration. och högskolor är emellertid inte en klart urskiljbar verksamhetsom handhas av en avgränsad grupp tjänsteinnehavare. Många uppgifter som brukarhänföras till administration utgör viktiga stöd- och servicefunktioner förutbildning och forskning.