prot · G80991 · 1984-12-31 00:00:00 — Manär ju internationellt sett, bland fackekonomer och andra, kanske mera rädd förvad som kan komma efter den våldsamma upptrappningen av dollarkursen som ägtrum; Vi ser framför oss ekonomiska kriser som kan vara mycket allvarligare ännär det nu gäller att diskutera kortsiktiga och små förändringar, som det dockhär rör sig om. NärNils Åsling tar upp ATP-diskussionen, tycker jag att den möjlighet som ändockfinns att ansluta sig till ATP-systemet skulle ha kunnat få stöd av dem somsatsar på grundtryggheten - något som tydligen anser att centerngör. Det var syftet med min kommentar. BjörnMohn visar på en ny budgetteknik, som är besläktad med - att manskall genomföra de här reformerna stegvis. Då behöver man givetvis intefinansiera dem över huvud taget. Exempelvis det egna rummet inom åldrings- ochsjukvården skall finansieras stegvis, och centerparfisterna talar bara om, attfamiljepolitiken kostar pengar. Skall det också vara stegvis avtrappning avkommunernas resurser, ? är det enekonomisk-politisk debatt borde handla om. Nej,jag kan inte hjälpa att jag tycker att i det här sammanhanget är de borgerligapartiernas argumentationsteknik helt dominerad av att de inte har någotgemensamt alternativ. De kan bara inte erkänna att vi fakfiskt är på rätt väg.Sverige håller på att bli sig likt igen och har snart de ekonomiskamöjligheterna att åter föra en radikal politik. Anf.12 () replik: Det är som sagt inte så lätt att debattera med . Jag fickinget svar på mina frågor, trots att avstod från att utnyttja . Han hänvisade till , som skulle svara förvalutafrågor. Men inte skall väl finansutskottets ordförande, som visar finabilder, behöva ha en hjälpryttare i denna debatt. Om jag nu ställer en direktfråga om vad har sagt, kan jag då få ett svar? Jag citerar direkt urdet anförande som höll: "står på egna ben igen. Viriskerar inte längre att vara beroende av utländska långivare, om vi lyckas lika bra fortsättningsvissom vi gjort hitfills ." Detta har sagt. Det gäller visserligenvalutafrågor, men detta har alltså uttalat. Låtmig påminna om att utlandsskulden var 80 miljarder. Den varvid senaste 136 miljarder, förra veckan 145 miljarder, och är nuytterligare några miljarder större. har vi kommit dithän, precis som detsnart blir med den totala statsskulden, att vi under de socialdemokrafiskaregeringsåren, under mindre än en mandatperiod, får en fördubbling. Jag var i i går. Jag var där som ledamoti riksgäldsfullmäktige för att underteckna och ta hem ett lån på 500 milj. kr.I floriner! Det fick mig att fundera något. är näst efter detindustriland som har den högsta offentliga utgiftsandelen. Man har ett högtskattetryck där, inte så högt som men högt är det. Välfärdssjukan ärlångt utvecklad. Men den borgerliga regeringen i landet för enbestämd åtstramningspolitik. Den vägrar att ta upp lån utomlands för att täckabudgetunderskottet. Tvärtom öppnar man sin kapitalmarknad för utländskalåntagare, som - liksom - inte frågar efter vilka bördor man är bereddatt lasta på kommande generationer. Det här tycker jag inte är någon smickrandebild för oss som enligt Gadd - och före honom enligt statsminister ochfinansminister - skulle kunna beskrivas så, att vi står på egna ben igen.Det går inte att komma ifrån att det i den finansieringsplan för budgetunderskottetsom presenteras i finansplanen upptas en post i nya utlandslån på 10 miljarder.Det går inte att komma ifrån att utlandsskulden av ökat i en långt snabbare takt än vad den gjort. Dettycker jag att skall försöka förklara mot bakgrund av det ordagrantciterade uttalandet ur hans anförande. 13 ()replik: Jag tycker att det är Utet synd att inte finansutskottets ordförandeoch jag skall kunna föra en saklig debatt om grundtrygghetsprincipen medutgångspunkt i det ATP-system som jag åberopade. i ATP-frågan var attgarantera en pensionsnivå för folkets stora flertal med utgångspunkt i en60-procentig nivå av industriarbetarlönen. Samhällets åtaganden borde stannadär och högre inkomsttagare eller personer med ökade anspråk på pensionsskyddskulle i valfrihetens namn fillgodose sina önskemål på vanligaförsäkringsmässiga villkor. Hade vi i vår välfärdspolitik använt den principengenomgående och på flera områden, så hade mycket av dagens problem varitlättare att lösa. Vi hade t. ex. inte haft problem med de successivt allttyngre transfereringarna i budgetsammanhang. Jageftersträvar alltså en saklig diskussion, och jag är glad över att vi från deicke-socialistiska parfierna nu är inne på den princip som knäsatteredan 1958 i omsorgen om det stora folkflertalets grundtrygghet. ArneGadd sade att vi inte har fillämpat en budgetteknik som han finner acceptabelnär det gäller finansieringen av vår familjepolifik och av vårvårdnadsersättning. Det har vi visst! I den motion där vi har framfört vårtfamiljepolifiska program har vi sagt att vi till sista öret är beredda attfinansiera detta, och vi har anvisat vägarna. Vi är beredda att höjabarnomsorgsavgiften för att finansiera familjepolifiken. Detstårimofionen, ochdet är en klar deklaration som jag är beredd att göra här. Varför skall då ArneGadd behöva ifrågasätta våra intentioner i det sammanhanget? Isitt första anförande sade att arbetsmarknadspolitiken underFälldinregeringarna hade gått in i en period av dekadans. Jag tycker attyttranden som dessa inte främjar möjligheterna till saklig debatt och tillsamförstånd i politiken. Det är ju fakfiskt så - och det bör en gång för allakunna slås fast - att under de lågkonjunkturår då Fälldinregeringarna haderegeringsansvaret hade vi en bättre situation på arbetsmarknaden än under dehögkonjunkturår under vilka den socialdemokrafiska regeringen haftregeringsansvaret. Fakta talar sitt otvetydiga språk i detta avseende. 14 ()replik: Jag använde en del av min korta repliktid till att svara på om hur vi skall finansiera våra förslag till ett eget rum i långvårdenför dem som så önskar och en fidigare skolstart. Det svaret visar att vi harett genomtänkt och realistiskt budgetalternativ, där vi öppet redovisar såvälvåra tilltänkta besparingar som våra filltänkta skattesänkningar. Närdet gäller förslaget om en tidigare skolstart har vi inte redovisat någonkostnad för det för nästa budgetår, eftersom det inte skall genomföras då. Fårjag påminna om att landets socialminister har meddelat att socialdemokraternaavser att ge alla barn plats på dagis. Vi har inte krävt av regeringen att mani sitt budgetalternativ skall redovisa en kostnad för detta, av det enklaskälet att socialministern har sagt att det inte skall genomföras förränsenare. Det tycker vi är en fullt respektabel ståndpunkt. Men det är typisktför ohederliga argumentering att han vill att vi skall räkna in vårtförslag om tidig skolstart i vårt budgetalternafiv, men att regeringen i sinbudget inte skall räkna in det egna partiets förslag om plats på dagis föralla. Socialdemokraterna säger ingenting om hur kommunerna skall klara sin ekonomi - propositionenom ekonomi har skjufits framåt i tiden. Man säger ingenting om hur manskall klara av att ytterligare minska budgetunderskottet, bara attså måste ske. Medtanke på de diskussioner som jag har haft med tidigare vill jag gärnasäga att det inte förvånar mig att inte ville beröra någon av dessafrågor i den debatten. Sedansade en sak som jag håller med om, nämligen att vi inteskall låta den här debatten bli en gissningslek - vi skall inte gissa oss tillinflation, dollarkurs och budgetunderskott. Nej, jag håller med om det. Dollarnlär vara värd 9:63 enligt ett besked som jag fått. Värdet är alltså 7 örelägre , kanske till glädje för regering och riksgäldskontor. Men det är justdärför att vi inte skall låta den här debatten urarta fill en gissningslek somvi har efterlyst besked från regeringen och från finansutskottets majoritet omvilka bedömningar man gör när det gäller dollarns effekt på inflation ochbudgetunderskott, och naturligtvis framför allt: Vad tänker ni göra åt saken? 15 CARL-HENRIKHERMANSSON (vpk) rephk: socialdemokratiske ordförande sade att de borgerligainte har något alternafiv. Jag anser att det är fel att uttala sig på detsättet. De borgerliga parfierna har ett mycket bestämt alternativ i denekonomiska polifiken, i socialpolifiken och i kulturpolitiken. Det är ett mycketreaktionärt alternafiv, som jag försökte visa upp i mitt huvudanförande. Detalternativet kommer de naturhgtvis att försöka genomföra, om de fårregeringsmakten efter höstens val. Jag tror att vi bör göra det alternativetbekant för så stora delar av svenska folket som möjligt. Det är ett alternafivdär man kallar det nuvarande läget för välfärdssjuka. Det finns kanskeanledning att ställa frågan om det då är fatfigdomshälsa som de borgerligaparfierna vill ha i stället. Somvi vet är både välfärd och fatfigdom fördelade på olika grupper i samhället. Vihar både välfärd och fatfigdom i det nuvarande samhället. Men det som har varitdet typiska och som man måste se de polifiskaförslagen i relafion fill är att klassklyftorna i det svenska samhället harökat, och de har fortsatt att öka också sedan den socialdemokratiskaregeringen trädde till. Vihar haft en våldsam ökning av akfievärdena på fondbörsen, och det har inteskett någon större förändring . har vi haft enuppblåsning av akfievärdena med , och det har tagit siguttryck i ökade förmögenheter för bolag och för en del privatpersoner.Samfidigt vet vi att reallönerna har minskat med åren1981-1984. Inom industrin har löneandelen, dvs. den del av produktionsvärdetsom tillfaller de arbetande, minskat från till år 1984.Det är någon eller några andra som således tar en större del av överskottet avproduktionsvärdet inom industrin. Arbetarnas och tjänstemännens andel harminskat kraffigt. Klassklyftorna i samhällethar således ökat, och det är bakgrunden till de förslagsom vpk ställer och som går ut på att vi måste göra något åtfördelningspolitiken. Ett bra förslag är att avskaffa mervärdeskatten på maten.Gör det i tre steg, hävdar vi. Öka livsmedelssubventionerna med 3 miljarder iår och fortsätt sedan den avtrappningen! Det gynnar de stora grupperna isamhället. 16 () replik: För socialdemokrafin är sysselsättningen denvikfigaste frågan. I sin första rephk uttalade indignation överfinansutskottets skrivning över moderata samlingspartiets budgetalternativ.Han menade att vi hade skrivit att det alternativet medvetet skulle leda tillarbetslöshet. Om uppfattar det som en oförskämdhet, ber jag omursäkt för själva skrivningen. Den moderata politiken är alltså omedveten. kommer hem från och målar upp detholländska samhället som något av ett ideal för oss. Där har man en konservativregering, som tydligen föll på läppen. Jag gratulerarriksgälds-fullmäkfige till låneframgången. Men i har man enarbetslöshet som - enligt de uppgifter jag har fått fram de senaste minuterna -hgger på . I det samhället är prakfiskt taget inga kvinnorute på arbetsmarknaden. Det är klart att man, om man vill driva den ekonomiskapolitiken på det holländska sättet, kan lösa en del balansproblem - men visocialdemokrater har en helt annan uppfattning om hur ett bra samhälle skall seut. Att lyckas med ätt ha en arbetslöshet som ligger på och ändå nå upptill balans i betalningarna med andra länder är någonting som man, om man hadelitet känsla för fair play, borde anse vara värt att ge regeringen en elogeför. Men den känslan har inte ni borgerliga. 17 BOSÖDERSTEN (s): Vad som har karakteriserat den svenskaekonomin är de svåra obalanser som ärvdes avborgerligt styre. Det ligger ingen särskild önskan att uppehålla sig vid detförflutna eller att påminna om gammal skuld i detta konstaterande. Men det ärabsolut omöjligt att förstå de problem som vi tampas med, om man intesätter in dem i deras historiska sammanhang. När de borgerliga trädde till var statsskulden 70miljarder kronor. av borgerligt regerande, med kraftigt stigandeoffentliga utgifter och budgetunderskott som år steg med 15 miljarder,hade statsskulden ökat till . Det här var en fullständigtexempellös utveckling. Aldrig någonsin i modern tid har vi varit med om något var budgetunderskottet uppe i 81 miljarder, och /83 låg det på 86 miljarder. Det väsentliga bakom detta, som detgäller att förstå, är att den här utvecklingen satte oss helt fast iräntefällan. Följden blir att statsskulden kommer att öka kraftigt under hela1980-talet, alldeles oavsett vilken ekonomisk politik som förs - och ireahteten alldeles oavsett regering. Det har i den allmänna debatten förekommit en del käbbelom huruvida budgetunderskottet under det sista borgerliga året var 70 eller 80miljarder. Poängen är att detta inte spelar någon egentlig roll. Oavsett om detena eller det andra gäller var budgetunderskottet så stort att det ingalundagår att eliminera på kort sikt. Trots att det nu - under den socialdemokratiskaregeringen - förs en oerhört ambitiös finanspolitik som är starkt åtstramandekommer statsskulden ändå att sfiga med 60-70 miljarder . Räntorna påstatsskulden är också en av de tyngsta posterna i budgeten. Vi vet att denposten kommer att växa . Det är själva innebörden i denräntefälla som borgarna med så stor skicklighet konstruerade. Detta är det egentUga arvet från de borgerliga åren.Borgerliga politiker saknar därför helt trovärdighet när de försöker påskinaatt de skulle kunna sanera den svenska ekonomin. De som minst av alla kan kommaundan sitt ansvar är herrar och , som ju satt med i de regeringarsom skapade den stora ökningen i statsskulden. Men inte heller komma undan sitt ansvar, eftersom det var just den borgerliga politiken somledde fill att vi fastnade i skuldfällan. Det är klart att det är statens storaupplåningsbehov som, tillsammans med internationella förhållanden, också liggerbakom den höga ränta vi har. Vpk har i en av sina reservationer framfört enönskan om en lägre ränta -vilket i och för sig är naturligt. Men att föra, somde också vill, en mer expansiv finanspolitik än vi gör skulle vara helt omöjligt.Det skulle ytterligare förvärra budgetläget. I stället bör vi se till att vårbytesbalans ytterligare förstärks och att kronan kan bli så stark att vi såsmåningom förhoppningsvis kan få förväntningar om att den skall stiga i värde.Den åtstramande och inflationsbekämpande politik som vi för syftar just tilldet. Lyckas vi med detta, kan vi också på litet få ner räntan härhemma och se fill att den kommer att ligga under det internationellaränteläget. Men vi är inte där , och det kommer att ta attkomma dit. Låt mig så säga ett par ord om det som redan har varituppe till debatt en hel del här , nämligen vår utlandsupplåning. Ett annatarv från de borgerliga åren var just att vi fick en mycket kraftig ökning i vårutlandsskuld. av borgerlig regering var, som vi vet,underskottet i våra utlandsaffärer 23 miljarder. Vi känner också till att densocialdemokratiska politiken har varit mycket framgångsrik på detta område ochatt vi hade jämvikt i bytesbalansen. Under deborgerliga åren ökade den utländska statsskulden från O till 70 miljarder.Sedan socialdemokratin tog över har underskotten totalt sett uppgått fillenbart . kommer det litet egendomliga in i bilden: Vi har enredovisningspraxis som är mycket förvillande. Till följd av devalveringar ochhög dollarkurs har vi gjort valutaförluster på den utländska statsskulden.Dessa skulle man kunna ta upp i en förmögenhetsbilaga som vi borde ha överstatens tillgångar och skulder. gör man emellerfid så att man tar in dem ibudgeten det år som de realiseras bokföringsmässigt, vilket är helt irrelevant.Just råkar det hampa sig så att riksgälden har omsatt ovanligt många lån.Till följd härav har budgetunderskottet försämrats med 14 miljarder. Så hademan inte alls behövtgöra, men på grund av att man ville ha en bättre återbetalningsprofil och lägreräntor på den här typen av skuld har man gjort det. Men budgetunderskottet kan ju inte bli högre av attriksgälden byter en skuldsedel mot en annan. Ett budgetunderskott skall geinformafion om statens löpande inkomster och utgifter. Däremot skall man inteblanda in statens förmögenhetsställning i de sammanhangen. För att belysa vadjag talar om vill jag ta ett konkret exempel. Gör tankeexperimentet attriksgäldskontoret hade varit helt inakfivt, suttit på sina händer och inteomsatt ett enda lån. Då skulle budgetsaldot för detta budgetår plötsligt haförbättrats med . Det är ett resultat som är helt absurt!Men det är detta som med sådan frenesi försöker rida på. Detskulle vara mycket trevligt att få höra om anser att en borgerligregering, om vi hade haft en sådan, borde ha förbjudit riksgälden att omsättalånen för att man därmed skulle ha fått denna starka förbättring avbudgetsaldot. Det är naturligtvis inte så att regeringen på något sättär skum därför att den tillåter riksgälden denna aktiva statsskuldspolitik. Detförhåller sig precis tvärtom. Om man rensade bort dessa kursförluster-som manbör göra - skulle budgetunderskottet minska kraftigt. Då skulle det visa sigatt den socialdemokratiska regeringen minskat budgetunderskottet med 26 miljarderkronor på två år- från 82 miljarder /83 till 56 miljarder /85. Det ärsannerligen ingen dålig prestation. När det gäller devalveringen har man också en mycketbesynnerlig inställning. Låt mig då först slutföra resonemanget omstatsskulden. Den utländska statsskuld som vi har skall inte betalas fillbaka isvenska kronor utan i utländsk myntenhet. En devalvering utgör härvidlag ingenbelastning. Tvärtom gör en devalvering det lättare för oss att exportera ochdärigenom tjäna in utländsk valuta. Det är precis det som de senaste årenserfarenheter ger belägg för. Det är enbart genom att öka exporten och minskaimporten till följd av en devalvering som vi har kunnat uppnå jämvikt ibytesbalansen. Därför hade vi inte någon nettoupplåning och kommersannolikt inte heller att få det . Den verklighetsbeskrivning som de borgerliga ägnar sig åtnär det gäller devalveringen är ytterligt remarkabel. sade i sittinledningsanförande att devalveringen var ett misslyckande. harlänge försökt hävda att den inte borde ha kommit fill stånd. Åsling säger attden var för stor och att den inte har haft några effekter på den svenskaekonomin. Detta är fullständigt groteska påståenden. Det är ju så att vi haråterställt tillväxten i den svenska ekonomin. har vi ivårt land i reala termer skapat nya resurser för uppemot 50 miljarder kronor.Hur har vi då använt resurserna? Återigen kan man säga att användandet ärtotalt betingat av den obalans, den kris, som vi har ärvt. Ungefär hälften,, har gått åt fill planeringen av våra utlandsaffärer.Ungefär 15 miljarder har gått åt till att bygga för framtiden, för att få fartpå investeringarna. Ca 4-5 miljarder har gått till stat och kommun. Endast enväxelpeng på 300 miljoner har gått till privat konsumtion. Hade vi haft enekonomi i balans när vi trädde till 1982,skulle av de nya resurserna ha gått till ökad privat standard,precis som fallet var och , då vi hadebalans i ekonomin. försöker de borgerliga representanterna, kanske iförsta hand , göra sig lusfig över den här utvecklingen. Han gördet framför allt beträffande de avtalsförhandlingar som pågår. Hur varegentligen utvecklingen under de borgerliga åren? Jo, vi hade kraffiganominella löneökningar, som följdes av en ännu kraftigare inflation, somföljdes av kontinuerligt fallande reallöner. O.K., vi har de senaste två årenpå grund av obalansen inte haft utrymme för reallöneökningar. närmar vi ossbalans, nu är det också fullt följdrikfigt att reallönerna och realinkomsternakan öka. När det gäller en betydelsefull grupp som pensionärerna blir det ocksåmed till sannolikhet gränsande visshet en ökning. Vad är det då som vi försöker göra? Jo, vi försöker vändapå det hela: få låga nominella löneökningar, sjunkande inflation ochreallöneförbättringar. Det här året är som det är påväg att lyckas. Naturligtvis är det här en svår process. Det är egendomligt attborgarna inte alls vill tala om realiteterna. I stället ägnar de sig åt gissningstävlanom dollarkursen. Vad är det som orsakar dollarkursens uppgång? Är detfinansministern som ser till att dollarn stiger? Han är en utmärkt person, menöver den saken rår inte ens han. När dollarn stiger kommer denbokföringsmässiga statsskulden att öka, men detta innebär ingen real belastningpå den svenska ekonomin. Vi kommer framöver inte att göra någraegentliga amorteringar av utlandsskulden. Om vi skall kunna göra amorteringar,måste vi kunna skapa kraftiga överskott i bytesbalansen. Där är vi inte ännu.Vid den tidpunkt då vi skall betala tillbaka utlandslånen vet ingen vad dollarnoch andra valutor har för kurs. Ingen kan därför i själva verket säga vad detkommer att kosta. I princip kommer vi framåt att rulla över dethela. Den reala frågan är följande: Skall vi för att åstadkomma ettbudgetmässigt trick försöka förbjuda att ägna sig åt en såeffekfiv statsskuldspolitik som möjligt? Detta är egentligen innebörden i LarsTobissons resonemang, om de över huvud taget har någon mening. Låt mig sedan ta upp en annan sak som varinne på, nämligen placeringsplikten. ordade mycket om placeringsplikten.Han sade att det är förskräckligt, placeringsplikten som vi har lagt på försäkringsbolagenmåste bort. Vad innebär placeringsplikt? Jo, det budgetunderskott som deborgerliga drog på oss måste naturligtvis på något sätt finansieras. Därför harvi också en placeringsplikt. Bakgrunden är den att försäkringsbolagen trotsplaceringsplikten aldrig någonsin har haft det så bra som . Realräntornaligger på 3, 4, , och försäkringsbolagen får bättre avkastning på kapitaletän . Hur var det ? Avskaffade deborgerliga placeringsplikten? Nej, ingalunda. De använde den mer hänsynslöst ännågonsin tidigare . Jo, då låginflationstakten uppe på , och realräntorna var negativa. Återigen är det den moderata buskagitationen, som inte harnågon kontakt med verkligheten, som har flyttat in i kammaren. Men vi har ju en annan representant här också: herrÅsling. Han har undertecknat en reservafion, reservation 8, fill dagensbetänkande. Vad vill med den? Jo, vill inte avskaffanågra placeringsplikter, utan han vill ha mer av prioriterad utlåning för sinavänner uppe i . Det råkar vara så att inte alltid är ikammaren. är han på kontoret för , som liggerpå eller någonstans i närheten. Han är nämligen ordförande där,och föreningsbankerna har, liksom hela jordbruket, stort intresse av att fåtillgång till placeringsplikter och en prioriterad upplåning, så att de kan fåbilliga jordbrukskrediter. Jag tycker faktiskt att och tala om för oss -om olyckan skulle vara framme och vi finge en borgerligregering - hur det kommer att gå. Kommer man att avskaffa placeringsplikten,som vill, eller kommer man att behålla och kanske utöka denytterligare, som vill? Det vore trevligt att få ett svar före valet, såatt ni inte behöver trängas om den diskussionen i fållbänken efter valet. Som sade finns det i grunden inga trovärdigaborgerliga alternativ. Det är därför som man är inne på denna gissningstävlan.De borgerliga tycks tro att de skulle kunna vinna valet genom att beskyllaregeringen för att dollarkursen stiger. Men valmanskåren måste ändå varaintresserad av de borgerliga alternativen. vill sänka skatterna med 40 miljarder och trorsig ändå kunna förbättra budgeten. Låt oss föreställa oss två framtidainkomstströmmar, där skatteintäkten i det moderata alternativet ligger 40miljarder lägre. Så är det, oavsett vad försöker slå i folk.Detta skulle vara liktydigt med att statsutgifterna skulle minskas med ca 30 %eller 80 miljarder , och det skulle vara liktydigt med en total socialnedrustning. använder sig här av den politik och takfik som alltmerblivit deras speciella : en löftespolitik som helt saknar anknytning tillverkligheten. Det är inte att undra på att de numera helt vill förtränga de sexår då de själva direkt eller indirekt hade ansvar för regeringen. I realiteten är det också stora skiljelinjer mellan deborgerliga parfierna, och det gäller inte enbart placeringsplikten. Det gällerexempelvis skattepolitiken. vill ha en helt annan skattepolitik änmoderaterna.