prot · G80977 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1984/85:77 16 §Allmänpolitisk debatt (forts, från prot. 113OSWALD (vpk); Vi har under den här allmänpolitiska debattenliksom tidigare fåll höra från regeringens företrädare all befinner sigpå rätt väg. Med det menar man då, som vi alla redan känner lill, alt densvenska nationella ekonomin har förbättrats, alt handels- och bytesbalansernaler sig mer gynnsamma, alt våra stora exportföretag går med större vinster ochalt vi t.o.m. kan förvänta oss ökade reallöner och ökad tillväxt med utsikttill större konsumtion av allt det som vi anser hör till en stigande standard. Detta är som sagt regeringens bild av förhållandena. Frånden borgerliga oppositionens sida målas den rakt motsatta tavlan. Enligt de borgerligahar del mesta gått snett under den socialdemokratiska regeringens styre, ochsvårigheter och elände väntar om inte deras modell genomförs i samhällsbyggandet. Men i grunden är skillnaderna långt ifrån så stora mellanborgare och socialdemokrater som man på ömse håll vill göra gällande. Ingenderaparlen är beredd eller har den minsta tanke på att på något avgörande sättförändra det svenska samhället i någon annan riktning än den som gällt underhela efterkrigstiden. Båda parter bygger sina modeller på en ökad tillväxt,ökad exploatering av råvaror och naturresurser, ökad energiförbrukning, ökadanvändning av kemikalier och tillsatser i produktion och konsumtion och ökadförbrukning av del som produceras. På så sätt skall det bli fart på , somdel brukar hela. Hjulen skall snurra fortare, exporten skall öka och optimismenoch framtidstron återvända. Vad som produceras och lill vilken nytta, och vadsom konsumeras av vilka och fill vilket pris i en vidare mening än den rentekonomistiska spelar ingen roll i vare sig borgares eller socialdemokraterssamhällsmodeller. Huvudsaken är all processen hålls i gång på del ena ellerandra sättet. Men denna tillväxlfilosofi utan hänsyn lill vad somförbrukas och lill vad nytta har redan överlevt sig själv. Vi behöver utvecklavårt samhälle - del är fullt klart. Del behövs tillväxt på många områden, ochmånga människor lever fortfarande under sådana förhållanden attkonsumtionen av del mest grundläggande som mat, kläder och bostad inte ärtillräckligt tillgodosedd. I världsvid skala är delta ännu myckel meruppenbart. Men tillväxt för tillväxtens egen skull och för att hålla dennaslösaktiga ekonomi i gång, så som och andra utvecklade industriländernu gör, har vi inte längre råd med. Det har inte saknats varningstecken. Det är många år sedandel slogs larm första gången om nedsmutsade och oanvändbara vatten, de negativaverkningarna av våra avskrädeshögar och förgiftad och förstörd natur i denhänsynslösa exploateringens spår. Men del har tagit lång lid innan varningarnatagits på allvar. Det är bara elt fåtal år sedan som man i den gängsenationalekonomiska utbildningen vid våra universitet och högskolor talade omfrisk luft och friskt vatten som fritt tillgängliga nytligheler, frianylligheter, dvs. alt förbrukningen av dem inte behövde kostnadsberäknas ochlas med i de ekonomiska kalkylerna. Inte heller detta betraktelsesätt är längremöjligt inom stora områden, och t. o. m. i vårt glest befolkade land börjar dealt bli en bristvara på många håll. Men så länge den slösakligaproduktionsprocessen kunnat hållas i gång ulan all profilen av verksamhetendrabbats direkt av slöseriets och naturförslöringens verkningar, så länge hardel inte heller funnits något intresse för alt ta någon hänsyn. reagerar man på många håll i vårt land och nere påkontinenten på skogsdöden, som kommit i försurningens spär. Men det är juingenting nytt. Del är åratal sedan de första forskarrapporterna om de tänkbarakonsekvenserna av försurningen kom och de första larmen gick. Ingen brydde sigom det. Men hotas vinsterna och hela industrier på trä-, massa- ochpappersområdet. Brist på råvara betyder nedläggning och arbetslöshet. Då är detdags alt uppmärksamma problemet och börja tala om åtgärder, som det kanske imånga fall redan är för sent all sälla in. Vi får med allt tätare mellanrum olyckor ocholyckstillbud, orsakade av kemikalier som satts in i produktionsprocessen ulantillräcklig kontroll av vare sig verkningarna på lång sikt eller de omedelbarariskerna vid användning, lagring och transport. I många fall har man cynisktfortsatt alt använda gifter, faslän deras katastrofala verkningar varit kändaoch resultaten synliga på både människor och natur. Men så länge produktionenmed hjälp av sådana tillsatser kunnat hållas i gång, ge vinst och skapasysselsättning har alla parter blundat. Inte heller här finns det någonavgörande skillnad mellan borgerlig och socialdemokratisk politik. Samma förhållande har rått, och råder, inomenergiproduktionens område. En slösaktig användning av energi har drivits framgenom en medvetet billig taxepolitik när del gällt elkonsumtionen. Där harprivata intressen, såsom ASEA, och statliga intressen. , samverkat ibästa korporali-visliska anda för att gagna sina egna intressen och för altförhindra energisparande och uppbyggnad av ell för som nation vettigtelproduktionssystem. Genom uppirissade förbrukningsprognoser har man drivitfram en okontrollerad utbyggnad av först vattenkraft och sedan kärnkraft. Dethar inte varit nödvändigt. Del har skett på ulbyggarnas egna villkor,och i efterhand har svenska folket och dess representanter i olika församlingarställts inför fullbordat faktum. De har inte haft särskilt stora möjligheteratt välja något annat system. Inom de sektorer av energiproduktionen/konsumtionen somberörts av oljeförbrukningen - uppvärmning och transporter i första hand - harvi sett en liknande utveckling. Vi fick elt oljesamhälle under de förstaefierkrigs-åren, helt oplaneral och fullständigt utanför all samhälletskontroll. Del byggdes upp på de stora privata oljebolagens villkor och gavdessa otroliga vinster, som de inte ens betalade någonskatt för här i vårt land. Vi blev beroende av oljan - upp lill avvår energiförsörjning - ulan alt några som helst beslut i denna riktning hadefattats av vare sig riksdagar eller regeringar. När sedan de s. k. oljekrisernaseglade upp var som nation helt utlämnat och beroende av leveransernavia de stora multinationella olje- eller, rättare uttryckt, energibolagen. Vårtransportapparat, alltmer ensidigt uppbyggd på bilismen när det gäller bådeperson- och godstransporter, är oerhört sårbar i dessa sammanhang. Här har detockså bildals en allians mellan den stora svenska bilindustrin och alla dessmedintressenler å ena sidan och oljeproducenterna å andra sidan. har det svenska oljeberoendet minskat kraftigt. Framföralll har del varit möjligt genom energisparande inom värmesektorn. Inomtransportväsendel behåller oljan sin roll och förbrukningen har t. o. m. ökat.Där har alternativa drivmedel effektivt hållils tillbaka, precis på samma sättsom överproduktionen av el från kärnkraftverken effektivt stoppat införandet avalternativa energikällor. vidhåller regeringen att den kraftiga minskningenav oljeanvändningen skall fortsätta, trots alt vi redan är nere i de absolutatal som lades fast vid del senaste stora energibeslutel. Och detta skall i storomfattning ske genom alt kol och kärnkraflsel i stor skala används ivärmeseklorn. Man kan fråga sig vad del är för mening all ersätta eltullandsberoende med elt annat, som dessutom är sämre än oljan sett urmiljösynpunkt. Ett annat område där ett ohämmat tillväxttänkande och enokänslighet för negativa konsekvenser lett lill en katastrofal situation ärlivsmedelsproduktionen. Det talas nu vitt och brett om den storaöverproduktion av livsmedel som vi lär ha i . Del finns "berg"av kött, fläsk, ägg, spannmål osv. Vilka åtgärder föreslås avlillväxifilosoferna, som själva genom sin politik varit med om all driva framdenna utveckling? Jo, en nedskärning av odlingsarealen. Vi har ju fåll ett så"effektivt" jordbruk att vi inte behöver hålla så stora åkrar i driftsom vi tidigare varit tvungna all ha. Det skall ske mera. Del skall vara fleraoch större rationaliseringar inom jordbruket, och man försöker inbilla folk attde därigenom skall få billigare och bättre livsmedel. Men hur har den här s. k.överproduktionen av livsmedel kommit till? Jo, genom en alll större tillsals avkonstlade medel när det gäller både den vegetabiliska och den animaliska produktionen.Om inte den stora insatsen av konstgödsel, kemikalier och energi skulle skeinom spannmåls-och andra odlingar, skulle det inte finnas några överskott inomdel området. Likaså skulle en neddragning av centralt producerat foder,antibiotika och 9 protokoll 1984/85:76-77 andra kemiska insatser i kött- och fiäskfabriker och vidmjölkproduktion drastiskt minska överskotten inom dessa sektorer. Stora delarav dessa insatser i livsmedelsproduktionen bygger dessutom på import i form avfärdigproducerade produkter eller råvaror. Om allt delta, om dessa för alla välkända förhållanden,har inte den socialdemokratiska regeringen eller den borgerliga oppositionennågra skilda uppfattningar. Tvärtom är de i stora stycken helt överens i dessafrågor. kommer på rätt väg om tillväxten kan ökas, exportsiffrorna stigaoch konsumtionen drivas i höjden ulan några krav på de kvalitafiva aspekterna.Det är kvantiteterna som räknas - inte innehållet. Vänsterparfiet kommunisterna tar skarpt och bestämtavstånd från denna syn på produktionens och konsumtionens roll i samhället. Denleder lill katastrof, så som redan har skett inom flera områden. Del ärnödvändigt all vi på ett annat sätt bedömer vad vi menar med standard ochframför allt vad vi menar med ökad standard. Vi kan inte fortsätta att enbartla hänsyn lill företagsekonomiska beräkningar och strunta i hur vi utnyttjarändliga resurser av råvaror och naturtillgångar som inte går alt återskapa närde en gång förötts. Vi har från vårt partis sida , genom motioneroch andra aktioner här i , försökt få gehör för de här synpunkterna.Vi har som enda parti påpekat vådorna av den ökande sårbarheten i del modernaindustrisamhället. Det senaste är inte minst intressant, mot bakgrund av denförsvars-och säkerhetspolitiska debatt som fördes här i kammaren i går. Vi harkonstaterat att socialdemokrater och moderater nu har förklarat varandra krigoch är på kollisionskurs i dessa frågor. Men när del har gällt sårbarheten, denstorskaliga produktionen och ullandsberoendel inom de viktiga områden som jaghär kortfattat har försökt att belysa, har enigheten mellan dessa nu så kavatastridstuppar varit total. Så har det varit på energiområdet ochlivsmedelsproduktionens område och når det gällt trafikpolitiken. Man har ocksåi enighet skjutit undan alla obehagliga sanningar om kemikaliers och giftersinverkan och farlighet i produktion och konsumtion när del passat de gemensammaintressena av tillväxt till varje pris. har i långa stycken intagit en annan ochbättre attityd. Men också använder dubbla budskap i mångasammanhang, inte minst inom livsmedelsområdet, där partiet har stött en linjeför stordrift och centralisation med ökad sårbarhet och sämre kvalitet somföljd. När det gäller energipolitiken offrade centernkämkraftsmoislåndel när den första borgerliga trepartiregeringen hägrade. Nukan vi med förvåning konstatera alt är beredd all sälja ut densamhällsägda vattenkraften. Del är ell otroligt förslag, och vi måste fråga ossom detta liksom kärnkraftssveket är vad är beredd all lägga i dengemensamma borgerliga potten inför en eventuell ny treparliregering. Det finnsall anledning alt rikta kritik mot och dess agerandeinom den svenska energipolitiken. Del är en kritik som vi i vpk också länge hardrivit. Vi har krävt förändringar och förbättringar av organisationen och avVattenfalls aktivitet i många sammanhang. Men om man som tror all problemen kan lösas genom att privat kapital fårkontrollen över den svenska vattenkraften i större omfattning än vad som redanär fallet, har man kommit långt - och enligt vår uppfattning alldeles för långt- ut på högerkanlen. Det är beklagligt att nu tycks tro att centerntillsammans med går att lösa de stora problemen inom den svenskaenergiförsörjningen. Det vore lyckligt om vi fick till stånd enrivning av broarna mellan borgerligheten och arbetarrörelsen också inom deområden som vi här diskuterar. Del gäller i alldeles särskilt hög grad detsamförstånd som finns mellan socialdemokrater och moderater i dessa frågor. Ensådan brytning vore bra för , för de svenska lönlagarna och för helasamhället. 114 () replik: Det är nödvändigt att göra vissakorrigeringar med anledning av anförande. För det första påstod alt skulleha offrat motståndet mot kärnkraften . Med hänsyn lill att OswaldSöderqvist och jag stod på samma barrikader i folkomröstningen senareär denna historieskrivning naturligtvis orimlig. För det andra påstod all hadestött stordriften inom jordbruket. Det kunde vara intressant att få någotkonkret exempel på när skulle ha fört fram sådana krav. Vårjordbrukspolitik går ul på alt stödja familjejordbruket. För del tredje antydde OswaldSöderqvist alt vårt förslag om att sälja ut Vallenfalls innehav av vallenkraftskulle vara gynnsamt för kärnkraften. Del är i själva verket så, att genom attdet mesta av vattenkraften plus det mesta av kärnkraften är samlat under sammahall i vatlenfallsverkel kan vattenkraftens förtjänster användas för attsubventionera kärnkraften. Delta möjliggör den nuvarande el-rean, som jag trorall inte bara jag ulan även är motståndare lill. Genom att pådelta sätt skilja ul vattenkraften från omöjliggörs denna typ avel-rea , och kärnkraften tvingas bära sina egna kostnader. Ur densynpunkten bör del inte finnas någonting all invända mot vårt förslag. Att delsedan är stötande av ideologiska skäl för begriper jag myckelväl, men del behöver vi naturligtvis inte orda mer om. 115OSWALD (vpk) replik; Jag vill gärna deklarera att jag anser attcentern i många fall under åtskilliga år har haft en just och bra linje ienergi- och miljöpolitiken. Det är alldeles riktigt, som ocksåsäger, att vi i stora debatter tillsammans har slagit tillbakaattacker från just dem som har velat bygga ut kärnkraften. Men det är ickedesto mindre ett faktum, all när den första borgerliga trepartiregeringen skullebildas , sålde ni ut stora delar av kämkraftsmoislåndel genom all laddaBarsebäck 2. Del var elt svek, det kan man inte komma ifrån. Det fannssäkert sedan inom en god vilja och tro på all man skulle klara avatt avveckla kärnkraften. Jag debatterade med i närvillkorslagen hade antagits, och han var då helt övertygad -ärligt, tror jag-omatt det var inledningen lill avvecklingen av kärnkraften. Men ni lyckades inte.De andra krafterna - högern, och - var för starka förer. Del är att märka all då var det stora ledande borgerliga partiet, medden absolut odiskutabla stalsminislerkandi-daten . Ni blevöverkörda, ni fick vika er och ni kunde inte klara av det hela. är ett betydligt mindre och svagareparti, och vi har en myckel större och mera aggressiv höger än vi hade 1976.Därför är det förvånande och beklagligt att försöker komma på talefotinför en regeringsbildning genom att gå ut med förslag om att säljavallenkrafistill-gångarna. Del är alldeles riktigt att Vallenfall subventionerarkärnkraften med billig vattenkraft. Men tror all man genom attprivalisera vattenkraften får ut några pengar, några övervinster, församhällets del som kan användas till alternativa energiformer eller lill ökadenergiforskning, som vi båda har arbetat ganska mycket för? De pengarna kommeratt stoppas i aktieägarnas fickor eller exporteras tillsammans med all annankapitalexport. Därför är förslaget att sälja ul ett myckel dåligtförslag. Del kunde vara bra att dela upp , men låt oss dela uppverket på det sättet att vi har det under samhällets kontroll, så all vi kantillgodogöra oss vinsterna och få en bättre energipolitik. 116 () replik: Del är riktigt, som säger,all vi inte lyckades genomdriva elt stopp mot kärnkraften. Det gjorde inte vpkheller. Del krävdes nämligen majoritet i denna kammare eller majoritet i folkomröstningenför att vi skulle få lill stånd ett sådant beslut. Vi fick dock ingen majoritet.Vi tar gärna på oss ansvaret för all vi inte har lyckats få av rösterna inågot val . Del ser inte ul som om vi får det heller, så vi fårkämpa vidare ell lag till, lill dess alt får en egen majoritet iriksdagen och kan diktera beslut. Del lär dröja ännu längre innanvpk kommer dithän. När del gäller förslaget alt säljaul vattenkraften är det helt klart all så som vi har lagt upp förslaget innebärdet att ett betydande samhällskapital aktiveras - elt kapital som f. n. ärnedskrivet och inte tillgodogörs staten i någon större omfattning. Det kommeralltså att stärka statens ekonomi, vilket också kan utnyttjas för alt främjaalternativa energikällor. Som del nu är tror jag inte någon av oss kan påslåall resurser i någon vidare omfattning tillgodogörs i utvecklingenav alternativa energikällor. 117OSWALD SÖDER.QVIST (vpk) replik: Problemet är ju inte så enkelt att man barakan hänvisa lill all man måste ha av rösterna i valet för att kunnabestämt driva och vidhålla en logisk linje i en viktig politisk fråga, somenergifrågan och kärnkraflsfråganhar varit det . Vi behöver inte diskutera detta mer - vi harolika uppfattningar, och del är ganska klart för de flesta i . Jag trortyvärr att även många väljare och sympatisörer blev mycket besviknaöver agerandet efter ireparliregeringens bildande . Ni hade lovat och ni kundeinte hålla era löften. Del var inte bra för kampen mot kärnkraflsmaffian iSverige - det försvagade motståndet, och del är all beklaga. När det gäller förslaget att sälja ul vattenkraften lillprivata intressen är del helt klart, alt om de stora svenska förelagen som styrvallenkrafisproduklio-nen får kontroll över den elproduktion som är så viktig -och vi är ju överens om att vattenkraften skall vara baskraflen i vårelförsörjning - då har samhället avhänl sig i stort sett alla möjligheter attpå något vettigt sätt kunna utnyttja denna stora resurs. Det är, som LarsWerner sade i partiledardebatten i går, lika tokigt som om ett förelag skullesälja ul sina mest likvida tillgångar för att klara de löpande utgifterna. Delgör bara företag som tänker gå i konkurs, då det gäller all plocka ut så myckelsom möjligt, innan konkursen är ett faktum. Men det är väl inte del PärGranstedt avser med förslaget om att sälja ul tillgångar lillprivata intressenter. Talmannen anmälde all all till protokollet få antecknat alt han inte ägde räll lillytterligare replik. 118BARBRO i (s): anslog en myckel ödmjuk lonnär han startade den här omgången kring miljöfrågorna. Jag tror all vi måstemöta de här frågorna med både ödmjukhet och balans. All trygga alla människors räll lill en god livsmiljö - iarbetet, i bostaden, - är ett övergripande mål försocialdemokratisk miljöpolitik. För socialdemokratin är varje hot motmänniskans livsmiljö en uppfordran lill målmedvetna och kraftfulla insatser.Den oro många människor känner över risker för sjukdom och skada i det dagligaarbetet är oacceptabel. Ohälsa och vantrivsel i arbetet och hänsynslösförstörelse av den yttre miljön är ett alltför högt pris för ekonomisktillväxt. Miljöförslörelse måste, var den än förekommer, hejdas och förstördmiljö så långt möjligt återställas. Miljöproblem är förvisso inga nya företeelser. Så längemänniskan funnits har hon skapat mer eller mindre allvarliga konflikter med denomgivande naturmiljön. I vår egen tid - under några försvinnande kortaögonblick i människans långa historia - har miljöfrågorna fått en helt ny ochgigantisk dimension. Vi har en global miljökris som allvarligt oroari-landsmänniskan. Den hotar inte bara välfärd och social trygghet ulan självagrundvalen för livet på jorden. Miljökrisen har en av sina djupaste rötter iVästerlandets industrikullur. Konsumiionsnivån har stigit, vi brandskatlar våranaturresurser och ger ett omfattande "spill" av föroreningar tillbakafill naturen. Men också kunskapsnivån och medvetenheten har stigit. Naturen skall brukas, inte förbrukas. Och som en väsentligdel i resonemanget om en solidarisk miljöpolitik måste vi därför ifrågasättavår egen standardnivå, som gör oss till en global överklass.Vi har mer än femtio gånger så stor köpkraft som en människa bland världensfattigaste miljard. Det gör oss kanske lill utplundrare, medan de är deutsugna. Produktion av varor för lyxkonsumtion drar stora mängderenergi. I stället bör vi tillverka bruksvaror, som svarar mot verkliga behovoch som är resurssnåla och skonsamma mot miljön. Vår konsumtion måste styras inpå nya banor. Den som vill få en grundlig förståelse av miljöfrågornamåste också skaffa sig en del kunskaper i ekologi, dvs. just sambandet mellanorganismerna. I jord- och skogsbruket används stora mängder kemiskabekämpningsmedel. De innebar fill en början ökade skördar och en bättrelönsamhet för odlaren. Men som de dödar skadeinsekter, så slår de utdessa insekters naturliga fiender. Det hela blir elt slags bumerangeffekt, somminskar vinsten med att använda gifter. En annan förändring av ekosystemen är vår satsning påmonokulturer. Dessa är kortsiktigt ekonomiskt lönsamma, men vid plötsligaepidemier i dessa ensidiga odlingar är samhället helt beroende av konstgjorda,kemiska bekämpningsmedel. Övergödning är också elt problem i det modernasamhället, elt problem som främst stör balansen i våra sjöar. I det polifiska arbetet på framtidens samhälle gör visocialdemokrater en rad prioriteringar mellan olika intressen. I centrum stårkampen för rättvisa och social trygghet. Men i valet mellan olikautvecklingsvägar måste vi också på ell helt annat sätt än vägledas aven ekologisk grundsyn. Vår uppfattning är att kapitalismen omöjliggör enkonsekvent ekologisk planering i samhället. Skall vi uppnå en i grundenvarsammare hantering av råvaror och miljötillgångar måste den nuvarandeekonomiska tillväxtens innehåll omprövas. Detta är en långsiktig utveckling.Genom lagstiftning kan vi dämpa användningen av kemiska bekämpningsmedel ijord- och skogsbruk. Att detta får ekonomiska konsekvenser är helt klart. Ellgiftfritt jordbruk beräknas medföra höjda livsmedelspriser. Ett ekologisktvarsamt skogsbruk blir möjligen mindre konkurrensdugligt på en hård,kapitalistisk världsmarknad, vilket får inrikespolitiska konsekvenser, eftersomskogsprodukter ger oss av landets exportinkomst. Mot denna bakgrund menar vi att del är nödvändigt all"sätta pris på miljön", dvs. försöka uppskatta vad vi medborgare ärberedda att betala -eller avstå ifrån - för att t. ex. få äta mat med mindregift. Självfallet måste de ekonomiska bördor som kan uppstå fördelas efterbärkraft. Vi vill leva upp fill ord: Bären varandras bördor! Jordbrukspolitiken rymmer en rad motsättningar, t. ex.mellan producenter och konsumenter, mellan stora och små lantbruk, mellanglesbygd och tätort. Konstgödselanvändningen har lett till en skev resursfördelningmellan u- och i-länder. Och kravet på giftfritt odlade livsmedel, skydd förmark och vatten samt en levande svensk landsbygd - dvs. miljöfrågorna - är allavikliga faktorer i jordbrukspolitiken. Kan vi gödsla mindre? En ganska stor andel av dentillförda kväve- och fosforgödseln urlakas från åkerjorden. Två tredjedelar avdet "extrakväve" som tillförs våra sjöar körhmer från jordbruket medförsurning som följd. Både stall- och konstgödsel innehåller nitrat och andrakväveföreningar, men den relativt billiga konstgödseln har frestat lillbetydande övergödning av jordarna. Genom en intensivare forskning angående debiologiska metoderna kan jordbruket motiveras till en minskad användning avgödning och kemiska bekämpningsmedel. Kampen mot giftiga metaller i livsmedelmåste också inbegripa kalkning av mark och andra åtgärder mot försurningen. Tack vare skogsforskningen utvecklas alternativa metoder -biologiskt och tekniskt - till dagens industriskogsbruk. De ensidigamonokulturerna, giflanvändningen och den högteknologiska maskinparken innebärju allvarliga skador i skogsekosystemen.