prot · G80949 · 1984-12-31 00:00:00 — I den långa raden av debatter som kommer att följa här i kammaren trorjag att vi också måste vänja oss vid att möta ungefär samma argument, nämligende icke-socialistiska partiernas ståndpunkt, vars främsta argument är atteko-brottsligheten som sådan är tecken på en mycket allvarlig samhällssjuka -att lojaliteten mellan enskild och samhälle håller på att upplösas helt. Det ärdärför, enligt vår uppfattning, mycket viktigare att sätta in botemedel motsjukdomen än som de socialistiska partierna tycks vilja, nämligen sätta inattackerna mot symtomen. Inom den socialistiska ideologin finns det tydligeninte utrymme för att acceptera att eko-brottslighet och förfall avsamhällslojalitet är en följd av samhällets egna åtgärder och inte enförändring av individernas sinnen. Socialistiska partier tycks alltid kunna sebara en lösning på dessa typer av problem, nämligen mera kontroll, merabyråkrati och angiveri. Det är intressant att notera att remissorganen också inställning i allt väsentligt som jag har redovisat. Jag skall inte gå inpå remissorganen, i förvissningen att kommer att redovisa derasinställning i allt väsentligt. Det kan vara skäl att börja ett sådant här inlägg med attskissa företagsrevisonens kvalitet och ställning i svenskt rättsliv . Detär min uppfattning - och jag vill gärna sedan höra majoritetens talesmansuppfattning om detta - att svensk företagsrevision står på en mycket hög nivå.En god utbildning av ekonomer i och en kraftfull verksamhet avrevisorernas egna organ för att åstadkomma en god och högtstående revisorsetikär kanske de två främsta elementen för att man skall kunna säga att svenskföretagsrevision står mycket högt. Jag tror t.o.m. att man kan hävda att avalla de insatser och alla de medel som verkar för att begränsa skattefuskoch fiffel är företagsrevisionen i det kanske främsta insatsmedlet, detfrämsta kamporganet mot denna samhällssjuka. Det förefaller mig som om man med bestämdhet kankonstatera att denna propositions, liksom många kommande propositioners, förslagkommer att leda fill att väl fungerande system förstörs i stället för attsamhället tillförs vad samhället möjligen behöver - en bättre ordning såvittgäller den ekonomiska brottsligheten. Den proposition som ligger till grund för detta betänkandeinnehåller i allt väsentligt fyra olika förslag. Jag skall behandla dem ett förett. Det första förslaget ålägger företagsrevisorerna enposifiv granskningsskyldighet såvitt gäller vissa betalningar av skatter ochavgifter och en positiv skyldighet att rapportera sina iakttagelser iföretagens revisionsberättelser. Som jag sade har vi ett väl fungeranderevisionssystem, och det är värt att med stark emfas påpeka att bland deintressentgrupper som företagsrevisorerna i sitt arbete representerar utgördet allmänna en av de främsta. Det ligger inom revisorernas skyldighet attiaktta att företagen sköter sina betalningar - till det allmänna i synnerhetoch till sina borgenärer i allmänhet. Detta är ett system som fungerar utan att preciseringar avdetta ansvar föreligger i lag. Man kan möjligen fråga sig: Innebär det någonskada att en precisering sker i lag? Jag vill hävda att det skulle innebära enallvarlig skada för systemet. I svensk företagsamhet och i dess förvaltningfinns en fungerande, rimlig och allmänt accepterad ansvarsfördelningmellan företagsledning, ägare, revisorer och statsmakten, därföretagsledningen bär ansvaret för företagets betalningar och där statsmaktensatt in ett batteri av åtgärder för att försäkra sig om att företagsledningenuppfyller dessa krav. Jag kan bara nämna att en företagsledning som inte i rätttid betalar offentliga utskylder ådrar sig personligt betalningsansvar fördessa - en hårt slående sanktion. Vidare finns i lagen en straffsanktion motuteblivna betalningar. Om nu revisorerna skjuts in mellan statsmaktenskontrollmakt och företagsledningens ansvarsområde, uppkommer en mycket otydligansvarsbild för revisorerna. Revisorerna har sitt uppdrag från företagen, ochdet är allmänt känt och accepterat att den som emottar ett uppdrag också ärskyldig den som ger uppdraget lojalitet. Genom att nu skjuta in revisorernaemellan den uppdragslämnande parten, företaget, och den kontrollerande parten,statsmakten, åstadkommer man en otydlighet, en intressekonflikt som kan varaförödande. Jag vill gärna höra svar på frågorsom: Vad innebär denna nya skyldighet för revisorerna? Kan den leda till ansvarför revisorn, om han inte fullgör denna granskningsskyldighet? Hur skall hangöra om han inte får lov att fullgöra denna granskningsskyldighet under detlöpande räkenskapsåret? Som jag sade förefaller regeringens förslag ochmajoritetens ståndpunkt syfta mera till att slå sönder det väl fungerandesystemet än till att skaffa fram ett nytt och bättre system. Det kommersärskilt väl till synes när man granskar förslaget om hur revisorernasrapportering av eventuella iakttagelser av brister i företagens skötsel av sinabetalningsåligganden skall ske. preciseras det nämligen i lagen attrapporteringen skall ske i revisionsberättelsen, som har samband medårsredovisningen. Man behöver inte ha värst djup erfarenhet av företagsamhetför att veta att revisionsberättelsen framläggs tillsammans med årsberättelse,resultaträkning och balansräkning, vilket är handlingar som i aktiebolag iallmänhet skall lämnas fill ordinarie bolagsstämma. Den följer vanligen efter det att bokföringsåret har utlöpt. I detta fall har alltså majoriteten föreslagit inte baraatt samhällets vikfiga kontroll av betalningar skall fullgöras på ett sätt somär olyckhgt, utan dessutom att den skall fullgöras vid en fidpunkt som med storsannolikhet ligger väsentligt efter den då betalningen skulle ha gjorts. Vad ärvinsten med en sådan kontrollmakt? Vilken vinst uppkommer genom att staten iefterhand får en rapport om att en betalningsskyldighet inte möttes kanske ettår tidigare? En rapport i en årsberättelse om att ett företagvid någon fidpunkt under det förflutna bokföringsåret inte rättkunde fullgöra sin betalning kan, beklagligtvis, tvärtom få direkt skadligeffekt på företaget, som-går långt utöver det tillfälliga betalningsproblemet. Regeringensförslag får således inte bara negativa konsekvenser därför att det förstör ettfungerande, bra system. Det får också en direkt negafiv effekt på de företagsom utsätts för revisorns granskning. För majoriteten kan väl inte på allvartro på sitt argument att löpande revision är svaret på detta påstående? Ettföretag som inte rätt kan betala sina skulder kan väl ändå inte förväntas kallain sin revisor under löpande bokföringsår för att han då skall granskabetalningarna? Även om så skedde, , vilken effekt skulle detha på statens fillsyn över betalningarna om revisorns rapport lämnas först etthalvt år eller ? Engranskning av argumenten för det första förslaget i betänkandet visar såtydligt att man kan tala om bevisning att förslaget åstadkommer mer skada ännytta - om ens någon nytta. Jag yrkar härbifall fill reservationerna 1 och 3. Jagövergår därefter till att granska det andra förslaget i regeringens propositionoch i betänkandet. Det är ett förslag som rubbar den kanske mest centrala deleni den goda företagsrevision som vi har i , nämligen den tystnadspliktsom är så nödvändig för ett förtroendefullt samarbete mellan företagsledningoch revisor. Iaktiebolagslagen är revisorn garanterad och ålagd tystnadsplikt. Tystnadspliktenär grunden för att företagsledning och revisor tillsammans förtroendefullt kandiskutera ett företags skatte- och betalningsproblem. Detkan vara skäl att här redovisa att det i svensk rättegångsbalk finnsmöjlighet för en åklagare att redan på förundersökningsstadiet ålägga en personsom kan lämna upplysningar vittnesplikt, om åklagaren är övertygad om att enperson är på sannolika skäl misstänkt för brott. kan man såledesmed hänvisning till regler under en förundersökning brytarevisorns tystnadsplikt, nämligen då det föreligger långtgående misstankar ombrott. Det behov av information för brottsutredning som uppenbarligen finnstillfredsställs i dagens lagstiftning. Proposifionenoch majoriteten i utskottet lägger här fram ett förslag som innehåller enlångtgående rättsupplösande effekt och som verkligen kan föra tankarna tillangiveri. Revisor åläggs nämligen skyldighet att lämna upplysningar ombolagets angelägenheter till en förundersökningsledare vid förundersökning ibrottmål. Det finns ingen bestämning om vilken grad av misstanke som skallföreligga. Det kan räcka med att en förundersökning har inletts, dvs. attmisstanke om brott föreligger. Och det kan räcka med att denbrottmålsförundersökning som inletts avser över huvud taget någon som harrelationer fill företaget. Det finns ingen bestämning i den föreslagna lydelseni lagtexten som anger att brottsmisstanken skall gälla det granskade företaget. Proposifionen ochmajoritetens förslag ställer alltså dörren vidöppen för ett totalt genombrott av revisorns tystnadsplikt, som ärgrundvalen för den goda företagsrevision som vi har. Än en gång måste manalltså konstatera att utskottsmajoriteten hellre ser en dålig reform änbevarandet av ett bra system. Jag yrkarhär bifall fill reservation 4. I har vi en lag om skyldighet för allaakfiebolag att fr. o. m. 1988 ha kvalificerad revisor, och med kvalificeradrevisor menas en revisor vars kompetens är garanterad på ett eller annat sätt.Trots att det återstår blott till dess att den tidpunkt inträffar dåalla företag skall ha kvalificerad revisor, lägger nu regeringen fram ettförslag om att på obestämda grunder skall få rätt att utse kvalificeradrevisor i aktiebolag och - än mer långtgående och utan egentlig beredning - attlänsstyrelsen också skall få rätt att utse kvalificerad revisor även i mindreföretag som drivs i handelsbolags form eller i enskild firmas form, om defaller under lagen om årsredovisning, dvs. har minst tio anställda. Den här reformen, som alltså vilar på en synnerligenluddig bestämmelse, nämligen att särskilda skäl skall föreligga, öppnarmöjligheten för ändlösa trakasserier och missöden. 1 förarbetet till lagsfiftningenhar statsrådet pekat på sådana skäl som skulle kunna utgöra underlag för beslutom utseende av kvalificerad revisor eller offentlig revisor, t. ex. attföretaget haft betalningsproblem. Detta leder tanken till att enleverantör som inte får rätt betalning kommer att använda detta som ettpåtryckningsmedel för att få betalning. Det finns inte i förarbetena för reformen ett endagodtagbart skäl för behovet, och det är värt att än en gång konstatera att deti beredningsarbetet inte förekommit en ordentlig beredning beträffande attkvalificerad revisor jämväl skall påtvingas de små företagen, som sannerligeninte har utrymme för att bära kostnaderna för kvalificerad revisor i allasammanhang. Jaghänvisar här fill och yrkar bifall till reservation 5. Slufiigen, fru talman: Det fjärde förslaget ipropositionen och i betänkandet innehåller ett förslag om regel att revisorsom entledigas från sitt uppdrag innan uppdraget fullgjorts eller innan tidenför förordnandet gått ut skall bli skyldig att underrätta omdetta. Jag måste uttala stor sympati för förslaget i princip. Detär uppenbart att en företagare som utsätts för en energisk och effektiv revisorkan vilja undvika hans erinringar genom att meddela honom avsägelse frånuppdraget. Men jag har påpekat att reglerna om rätt attutse kvalificerad revisor vilar på så tunna bestämningar som begreppet"särskilda omständigheter", och man kan på goda grunder utgå frånatt om en revisor frånträder sitt uppdrag på aldrig så goda skäl och därförnödgas avge rapport fill därom, blir detta ett skäl förlänsstyrelsen att utöva sin kontrollmakt genom att utse offentlig revisor. Pådetta skäl har vi sett oss nödsakade att gå emot förslaget. Hade inte förslagetom rätt att utse kvaUficerad eller offentlig revisor förekommit, skulle viförmodligen ha hamnat på en annan ståndpunkt. Jag yrkarhär bifall fill reservafion 6. 79 (): Revisorernas roll är mycketbetydelsefull, både ur allmän synpunkt - bl. a. då det gäller bekämpande avekonomisk brottslighet - och för flertalet företag. Revisorerna är inte enbartgranskare utan fyller även viktiga funktioner som ekonomiska rådgivare ochdiskussionspartner för företagsledningen. Ett genomförande av vissa av de ipropositionen framförda förslagen, främst förslaget att göra revisorn tillnågot av skattemyndigheternas förlängda arm, skulle enligt centernsuppfattning komma att förändra revisorernas uppgifter på ett sätt som skulleverka menligt på revisorernas möjligheter att fullgöra sina hittillsvarandeuppgifter. Det är enligt vår uppfattning ytterst väsentligt att förändringarinte genomförs som ändrar revisorsuppgifternas karaktär så attförutsättningarna för ett förtroendefullt samarbete mellan revisorer ochföretagsledare försämras. Vi anser självfallet att det är ett mycket beaktansvärtsyfte att försöka bekämpa den ekonomiska brottsligheten. Men detta måste vägasmot rättssäkerhet, integritet och andra principiellt viktiga synpunkter - ochnär det gäller revisorerna även deras möjligheter att utföra sitt arbete. Med hänsyn härtill och med stöd av den omfattande kritiksom framkommit under remissbehandlingen har vi från sida yrkat avslagpå två av de fem i propositionen föreslagna lagändringarna gällande revisorernasuppgifter. Vad vi yrkar avslag på är dels förslaget att göra revisorerna tillskatte- och avgiftsmyndigheternas förlängda arm, dels förslaget att gelänsstyrelserna rätt att utse kvalificerad revisor i bolag som ännu inte harsådan. I propositionen, som bygger på Eko-kommissionensbetänkande Effektivare företagsrevision, framläggs, som jag sade, fem förslagtill lagändringar. Vissa av de förslag som framlades av harinte fullföljts., Det första förslaget i propositionen innebär att revisorernaskall granska om bolaget fullgjort sina skyldigheter i fråga om skatter ochavgifter. Om bolaget inte fullgjort sina skyldigheter skall det anmärkas irevisionsberättelsen, och denna skall i avskrift sändas in till . Regeringens förslag överensstämmer på denna punkt medkommissionens förslag, vilket har utsatts för en omfattande kritik underremissbehandlingen. Trots remisskritiken har alltså regeringen valt att försökagenomföra kommissionens förslag. De många kritiska remissinstanserna framhåller främst derisker som de anser att förslaget innebär när det gäller för revisorerna att iframtiden - som jag har nämnt tidigare - kunna fullgöra sina hittillsvarandeuppgifter på bästa sätt. För det första framhålls det att förslaget innebär attrevisorsuppgifterna ändrar karaktär om revisorerna av företagsledningen kankomma att ses som samhällets skatterevisorer i stället för, som , avföretagets ägare utsedda att granska företagsledningens sätt att skötaföretaget. För det andra framhåller flera remissinstanser attskattelagstiftningen är omfattande och svårtolkad och att det därför ibland kanvara svårt för revisornatt avgöra om ett visst handlande står i strid med skattelagstiftningen ellerinte. För det tredje betonar flera remissinstanser risken föratt de sedvanliga revisorsuppgifterna blir lidande av att revisorerna skallsyssla med skatte- och avgiftskontroll. Kommerskollegiet, som ärtillsynsmyndighet för revisorerna, framhåller exempelvis detta. Ytterligare skäl emot förslaget är, för det fjärde, attdet kan leda till minskad öppenhet gentemot revisorerna från företagsledningenssida. Många fler krifiska synpunkter återfinns iremissyttrandena, t. ex. att det är ganska verkningslöst om det i enrevisionsberättelse rapporteras något som kanske har inträffat för ett och etthalvt år sedan och som gäller bristande inbetalning av skatter. Från sida delar vi remissinstansernas krifiskasynpunkter på föreliggande förslag och motsätter oss att revisorerna filldelasen ny, fiskal uppgift som skatte- och avgiftskontrollanter. Därför,fru talman, ber jag att få yrka bifall till reservation nr 1. I stället för att i lagstiftningen ge revisorerna nyaomfattande uppgifter anser vi, liksom flera remissinstanser, att det bör skapasbättre förutsättningar för taxeringskontroll och taxeringsrevisioner så attkraftfulla åtgärder kan sättas in mot företag som på särskilda grunder kanmisstänkas för ekonomisk brottslighet. Vi anser därför att det bör ankomma påregeringen att i samband med årets budgetbehandling närmare överväga behovet avytterligare resurser för taxeringsrevision. Det anser vi att skallge regeringen till känna, vilket vi föreslår i reservation nr 2, som jag meddetta, fru talman, ber att få yrka bifall till. Kommerskollegiet och Föreningen revisorerframhåller i sina remissyttranden ytterligare en sak, nämligen att det istället för lagsfiftning är vikfigt att god revisionssed vidareutvecklas medavseende på revisorernas befattning med skatte- och avgiftsfrågor på liknandesätt som god revisionssed utvecklas på andra områden. Även detta är ettalternativ fill regeringens förslag att göra revisorerna tillskattemyndigheternas förlängda arm. Inom anser vi att statsmakterna isamarbete med revisorernas och näringslivets organisationer och med de fackligaorganisafionerna bör stödja en sådan utveckling. Det framhåller vi ireservation 3, som jag med detta vill yrka bifall till. Ytterligare en del i betänkandet vill jag kommentera.Först vill jag erinra om att 1982 efter ett förslag avmittenregeringen beslöt att alla akfiebolag skall ha kvalificerad - alltsåauktoriserad eller godkänd - revisor. För nybildade bolag gäller dennabestämmelse fr. o. m. , men för fidigare bildade bolag träderbestämmelserna i kraft först fr. o. m. . Detta berodde heltenkelt på att tillgången på kvalificerade revisorer tidigare inte ansågs blitillräckligt stor. 1 propositionen föreslås ingen ändring av dessa regler.Men det föreslås att skall få besluta att bolag som ännu inte harkvalificerad revisor "om det är påkallat av särskilda omständigheter"skall utse kvalificerad revisorer tidigare än den . Från håll finner vi inte att fillräckligaskäl föreligger att nu - när endast återstår till dess att samtligabolag skall ha kvalificerad revisor-införa en rätt för attbesluta om att vissa bolag skall tillämpa lagstiftningen tidigare än som fastställdesi riksdagsbeslutet . Föreligger brister i vad gäller skyldighet mot detallmänna i fråga om skatter och avgifter återkommer vi till förslaget att detär taxeringsrevision som skall företas. Med detta, fru talman, berjag att få yrka bifall till reservation nr 5. 80 BENGTSILFVERSTRAND (s): Alla klagar på vädret, men ingen gör någonting åt det, utbrast en gångden amerikanske författaren . Överfört på dagens fråga om effektivareföretagsrevision skulle man kunna säga: Alla säger sig vilja bekämpa denekonomiska brottsligheten, men få är beredda att gå från ord till handling. Dethar också de två borgerliga inläggen klart visat. Dettorde vara svårt att förneka att en effektiv och sakkunnig revision har storbetydelse för att förebygga och motverka såväl omedvetna som medvetna brister iett företags redovisning. På socialdemokratiskt initiativ genomfördes under1970-talet en rad åtgärder i syfte att stärka revisorernas ställning ochförbättra redovisningen i företagen: övertog auktorisation av ochtillsyn över de kvalifice rade revisorerna. Redovisningen gjordes öppnare. En ny bokföringslag infördes. En bokföringsnämnd med uppgift att främja utvecklingen av god redovisningssed inrättades. Skyldigheten att anlitakvalificerade revisorer utvidgades. Dettavar bara några av de vikfigaste reformerna på redovisningsområdet. Förvissovar det formellt en, av de många borgerliga regeringarna som lade frampropositionen om införande av kvalificerade revisorer i samtliga akfiebolag.Men det bör då understrykas att detta skedde med vissa restriktioner, bl. a.när det gäller övergångstiden, och först sedan den borgerligariksdagsmajoriteten två gånger avvisat socialdemokratiska mofioner i frågan. Detborgerliga agerandet har sålunda också på detta område präglats av passivitet,kluvenhet och motsägelser. Irättvisans namn skall sägas att har försökt inta ensjälvständig hållning men på upploppet på alla väsentliga punkter återgått tillslavens plats på den moderata triumfvagnen. Detbetänkande vi nu behandlar om effekfivare företagsrevision jävar inte dettapåstående. Närvi socialdemokrater föreslår vissa åtgärder i syfte att förebygga och motverkaekonomisk brottslighet inom företagen, reserverar sig de borgerliga partiernapå sex punkter. skjuter, somvanligt frestas man tillägga, på allt som rör sig och hamnarinte sällan långt över målet. visar den här gången sin självständigahållning genom att bara avge tre reservationer men ställer inte upp på detviktigaste förslaget, nämligen att revisorerna åläggs att särskilt granska attbolaget fullgjort sina skyldigheter i fråga om skatter och avgifter samt iförekommande fall göra anmärkningar om brister i detta avseende irevisionsberättelsen. Logiken i reservation 1 är minst sagt förbryllande. Å enasidan säger reservanterna att en revisor skall iaktta såväl aktieägarnas och deanställdas som också borgenärernas och samhällets intressen. Längre fram ireservationen görs sedan utan närmare precisering det ensidiga konstaterandetatt företagsledningens förtroende för revisorn kan komma att skadas genom enutvidgad granskningsskyldighet på skatte- och avgiftsområdet. Men alla erfarenheter visar att dröjsmål med ellerUnderlätelse att betala skatter och avgifter ofta drabbar såväl leverantörer,anställda som konkurrenter. Därför borde alla som säger sig vilja främja ensund och rättvis konkurrens i näringslivet hälsa det här förslaget medtillfredsställelse. Påståendet i reservation 1 att remissinstanserna "sågott som enhälligt" avstyrkt förslaget saknar grund. Till att börja med har regeringen hörsammat flera av desynpunkter som flera remissinstanser anförde med anledning av Eko-kommissionensförslag, vilket utgör underlaget för propositionen. Det gäller bl. a. enbegränsning och precisering innebärande att granskningen skall avse preliminärA-skatt, kvarstående skatt, arbetsgivaravgift och mervärdeskatt. Hur sedanreservanterna kan bortse från att tunga remissinstanser som riksåklagaren,riksskatte-verket, statskontoret, flera länsstyrelser, och inte minst deanställdas organisationer, ställt upp bakom förslaget är också synnerligenförbryllande. Uppenbarligen tillmäter exempelvis inte heller idenna fråga de anställdas synpunkter någon som helst betydelse. Jag tycker attdet bör noteras i sammanhanget. I reservation 2 föreslår utskottets centerpartister enförstärkning av taxeringsrevisionen som ett alternativ till utvidgadgranskningsskyldighet för företagens revisorer. Sådana förslag kan med fördelövervägas i budgetsammanhang och står på intet sätt i motsatsställning till deåtgärder av förebyggande karaktär som vi nu förordar. F. ö. kan noteras attskatteutskottet, som bereddes tillfälle att yttra sig över den här motionensom har som första namn, avstod från att yttra sig. Det kanalltså inte sägas att någon centerpartist i skatteutskottet delar MartinOlssons uppfattning på den här punkten. I reservation 3 förslår utskottets samtliga borgerligaledamöter en utveckling av begreppet god revisionssed. Det låter sig naturligtvissägas och självfallet står inte heller detta i något som helstmotsatsförhållande till övriga förslag i betänkandet. Men att vänta några effektiva bidrag från en sådan"reform" inom överskådlig tid är knappast realistiskt - och medangräset växer dör som bekant ofta kon. Utskottetsmoderater ondgör sig i reservation 4 över förslaget om utvidgad upplysningsskyldighet för revisorerna i brottmål.Propositionens förslag innebär att en revisor blir skyldig att på begäran lämnaupplysningar om bolagets angelägenheter till den som leder en förundersökning ibrottmål. Det är nog bara moderater som finner det orimligt att så sker. I övrigt torde de flesta inse betydelsen av attbevisföringen i brottmål underlättas genom att förundersökningsledare på ett såtidigt stadium som möjligt kan få tillgång till för brottsundersökningenrelevanta uppgifter.