prot · G809166 · 1984-12-31 00:00:00 — Den största nackdelen med regeringens förslag är attminskningen av kommunernas finansiella resurser är temporär. Vi frånfolkpartiets sida anser - det har jag redan varit inne på - att det avsamhällsekonomiska och statsfinansiella skäl är nödvändigt att indragningengörs permanent, inte minstdärför att kommunerna annars får helt felakfiga signaler om det framtidaexpansionsutrymmet. Kommunernasfinansiella utrymme kommer att vara mycket gott. Det framgår avufskoftsbetänkandet att nya kalkyler visar att kommunernasskatteinkomster kommer aft öka mer än vad man trodde. Det berorhuvudsakligen på att löneökningarna blev större än man tidigareantog. Det finns därför ett finansiellt "överutrymme" ikommunsektorn som i princip kan användas på ettdera av två sätt: antingen föratf finansiera en volymexpansion eller för att bidra fill att minskadet statliga budgetunderskottet. Vi anser att den senare användningen böråstadkommas. Därför har vi föreslagit en permanent indragning till statskassan.Vår indragning är större än regeringens, och det berorpå att vi bedömer det samhällsekonomiska utrymmet för konsumtion somnågot mer begränsat än regeringen gör, I huvudsak bör endast sådanvolymförändring tillåtas som följer av en ändrad befolkningssammansätfning. Andrareformer inom den kommunala sektorn måste finansieras genom omprioriteringar. Regeringsförslagetinnehåller också ett temporärt förslag i avsikt att minska de storaskillnaderna i kommunalskatt mellan olika delar av landet.Skatteutjämningsavgiften har på godtyckliga grunder gjorts progressiv, så aftden kraftigt drabbar tre utvalda kommuner. De pengar som därigenom dras inskall användas för att sänka skaften i 13 Norrlandskommuner som har högprimärkommunal skaft. Förslaget är en engångshistoria och skall bara gäHa för1986, sägs det, , Förslagetär minst sagt egendomHgt och har tillkommit i all hast. Vad det i praktikenhandlar om är att extra avgift på invånarna i , och skalltas ut för atf betala en skattesänkning i vissa andra kommuner. Man kanifrågasätta, som redan har gjort, om detta är helt lagligt.Kommuner får ta ut skatt för "egna angelägenheter", enligtkommunallagen - att sänka skatten i är angeläget, men det kan knappastvara en egen angelägenhet för invånarna i t, ex, , Allahåller säkert med om atf de stora skillnaderna i kommunalskatt är ett problem.Samtidigt finns det emellertid ett system för skatteutjämning sominte har varit i kraft så . Det infördes efter många och långa utredningaroch efter omfattande diskussion med kommuner och landsting. Det är nu föremålför ytterligare utredning. Alldeles säkert kan systemet förbättras på olikasätt, men en utgångspunkt för omfördelningen måste vara skattekraften i deolika kommunerna, inte den faktiska utdebiteringen, som kan bero på skildafaktorer - inte minst olika politisk ambition i fråga om social service m, m.Denna utredning väntas komma med förslag . Enligtvår uppfattning är det olämpligt att nu besluta om en tillfällig metod föromfördelning - bortsett från de principiella konstigheterna i socialdemokraternasförslag - , I det utredningsförslag som väntas kan man anta attäven de specialdestinerade bidragen kommer aft behandlas och även aft mer generella metoderför kostnadsfördelning mellan stat och kommun tas upp. Det system förskatteutjämning som redan finns kan användas för åtgärder för de sämst ställdakommunerna i avvaktan på att skatfeutjämningskommittén lämnar sitt förslag, Ifråga om anslag till bidrag till kommunerna med anledning av avskaffandet avden kommunala företagsbeskattningen har vi från folkparfiets sida, redan närdetta förslag behandlades , föreslagit atf kommunerna inteskall kompenseras för detta skattebortfall. Vi fullföljer givetvis dennauppfattning och föreslår således aft någon kompensation inte skall utgå för1986, Däremot anser vi inte aft man rimligen nu kan dra in det belopp som redanbeslutats - dvs, för kommunerna för nu löpande budgetår- ochnågon indragning från kan vi därför infe biträda. Med det anförda vill jag yrka bifall till reservationerna 3,7,8, 10, 11och 13, 5 HANS iHallstahammar (vpk): kommunisterna har och under dettariksmöte haft många tillfällen atf lägga fram sin syn på denekonomisk-politiska strategin, Def finns all anledning att i dagens debatt omkommunernas ekonomi upprepa vissa grunder för den ekonomiska polifiken som vianser är viktiga. Vi har i en motion till årets riksdag presenterat fempunkter, som vi tycker bör vara utgångsläge för hur man hanterar den ekonomiskapolitiken. Det gäller naturligtvis också kommunernas ekonomi och den offenfligasektorn. Visäger under den första punkten aft den ekonomiska politiken måste utformas så,att den motverkar transnafionalisering och industriutflyttning och skaparförutsättningar för mer nafionellt oberoende och självständig politiskutveckling, I ett sådant skeende har naturligtvis den samlade offenfligasektorn mycket stor betydelse. Visäger under den andra punkten aft den ekonomiska politiken måste bryta denlångsikfiga tendensen till en växande reservarmé av arbetslösa. Man måste skapamöjligheter att ge alla människor ett meningsfullt arbete. Vi säger att 750 000arbetstillfällen måste skapas fram , dels genom ett statligtindustriprogram, dels också i den offentliga sektorn inom kommuner ochlandsfing. Underden tredje punkten tar vi upp den teknisk-vetenskapliga omvälvningen, sommåste ställas under samhällelig kontroll och de arbetandes inflytande. Härskulle också den samlade offentliga sektorn ha mycket stora uppgifter. Underden fjärde punkten pekar vi på aff de senaste årens trend, att de lönearbetandefår en minskad andel av def samlade produktionsresultatet som landetsöverklass berikar sig på ett historiskt sätt, måste brytas. Vi måste ha ettnytt skattesystem, med en produkfionsfakforsskatt, vi måste ha ståtlig-kommunalenhetsskaft, vi måste ha en annan fördelningspolitik över huvud taget. Här harkommuner och landsfing också stora uppgifter. Vi pekar i den femte punkten på attekonomin måste utvecklas i varsamhet med de ekologiska sambanden ochlivsmiljön. Återvinning, försurning, skogsdöd, kemi- och plastsamhället,avveckling av kärnkraften, alternativ energi - aHt detta hör till områden därkommuner och landsfing kan göra mycket stora insatser och på ett mycketkonstruktivt sätt bidra till att skapa en bättre politik. Naturligtvis förutsätter ett genomförande av eft sådanthär ekonomiskt-politiskt program en fortsatt kamp om ägande och makt liksommakt över investeringar och produkfion när det gäller det privata näringslivet.Men det gäller också en kamp för hur den gemensamma sektorn används. Jag kan bara nämna att arbetslösheten i vårt land skulleha varit väsentligt större om den offentliga sektorn, främst kommuner ochlandsfing, inte haft möjligheter att utvecklas på det sätt som skett fram fillför . De högerkrafter som attackerar den offentliga sektornoch påstår att den är för stor, för dyr och att den utvecklas för snabbt skulleinte haft en möjlighet aft skapa så många meningsfulla arbetstillfällen inomnågon annan verksamhet som kommunerna och landstingen har gjort. Sådan harinte den kapitalistiska utvecklingen varit aft det skulle ha varit möjligt. Låt mig också nämna att de högerkrafter som finnsföreträdda, främst inom de borgerliga partierna, men också inom SAF, inteskulle ha haft en chans atf utveckla sina företag inom det s, k, privatanäringslivet, om inte den offenfliga sektorns kraftiga utveckling både skapatden nödvändiga infrastrukturen, dvs, förutsättningarna för en avanceradproduktion, och därefter tagit hand om alla dem som slagits ut ur sammaproduktion. Där har ju kommuner och landsting stora uppgifter, - Det är mot denhär bakgrunden vi från vpk föreslår en annan politik än de övriga partierna, - Det är mot denhär bakgrunden som vi inte vill beröva kommuner och landsting viktigaekonomiska resurser för deras framfida utveckling, inte ens temporärt genomlikviditetsindragningen, - Det är mot denhär bakgrunden som vi i olika sammanhang pekar på aft det måste till eftsamhälleligt industriprogram och det måste skapas en planmässig utbyggnad avden offentliga sektorn. Vi anser atf den offentligasektorns, främst kommuners och landstings utveckling, är avgörande för hur manskall kunna bedriva kampen mot arbetslösheten. gjorde hösten1984 prognosen att sysselsättningsökningen i reguljära verksamheter framöverkommer att begränsas fill mellan 1 000 och 4 000 personer . Ungefär sammasiffra gäller för landstingen, dvs, ca 8 000-10 000 personer skullekunna få jobb inom den offentliga sektorn. Detta skall ställas mot en ökning avarbefskraffsutbudet med ca 30 000-40 000 personer . Om vi då vet aft. detprivata näringslivet inte utvecklas efter alla ideala modeller som brukar målasupp, är def oerhört viktigt att man inte berövar kommuner och landsting derasmöjligheter att fungera på eft bra sätt. Det härhar också aktualiserats genom TCO-ekonomernas rapport i förra veckari,där de - förutom att de säger aft regeringens åtsframningspaket borde avvecklasså fort som möjligt - också uttalar att framför allt de offentliga och dekommunala investeringarna måste öka kraffigt för att det skall bli en riktigekonomisk utveckling och för atf man skall kunna bekämpa arbetslösheten. Det ärrätt intressant att TCO:s utredare kommer till samma slutsats som den vi harkommit till. Men, herr talman, det är också av fördelningspolitiskaskäl som vi anser aff kommuner och landsting måste få utvecklas snabbare än vadbåde regeringen och de borgerliga partierna vill. När det gäller de borgerligaparfierna kanske man infe skall tala om utveckling utan i bästa fall - om manskall vara snäll -säga atf det blir fråga om på stället marsch eller rent avaweckling, om dessa partier får igenom alla sina förslag fill begränsningar avden offentliga sektorn. Vi har lagt fram en rapport som heter Jämlikhet ochrättvisa. Det är vår 90-talsgrupp som har granskat utvecklingen i landet, ochvi har undersökt vad som hänt , Det visar sig att på nytt vidgasnu de ekonomiska och sociala klyftorna i landet. Det klassamhälle somarbetarrörelsen har bekämpat och som man genom reformpoHtik och ekonomiskutveckling under kapitalismens goda år kunde lindra verkningarna av är nu påväg fillbaka. Klyftorna mellan samhällsklasserna är stora, och de tilltar -främst när def gäller risk för arbetslöshet och utslagning, boendeförhållanden,utbildning, hälsotillstånd och arbetsmiljö. Ja, t, o, m, när det gällerdödligheten skiljer det mellan samhällsklasserna. Detsamma gäller möjligheternatill kulturella aktiviteter och fritidsaktiviteter. När nu regeringen föreslår att en del av den likvid som finns uppbyggd i kommunsektorn under viss fid skall bindas till konton iriksbanken, precis så som sker för näringslivet, awisar vi det förslaget vadgäller kommunsektorn. Man kan inte se på kommunerna på samma sätt som pånäringslivet. Kommunerna och näringslivet har helt skilda uppgifter, heltskilda förutsättningar. Det går inte att hävda att utvecklingen inom kommuneroch landsfing, där en viss likviditetsuppbyggnad har skett på grund av aft manvarit oerhört försiktig med sina verksamheter och försökt anpassa sig fillsparpolitiken, skulle vara samhället motstående. Tvärtom borde de här likvidaresurserna användas för en politik som skapar sysselsättning, som skapar bättrefördelning, rättvisa och utveckling. De borgerliga partierna gjorde ju sitt bästa under de årdå de saft i regeringsställning. Landsting och kommuner berövades 15 miljarderkronor, vilket skulle motsvara en utdebitering på mellan , och4:50 kr. Jag vet inte hur många sparpaket som lades fram, men resultatet blevdetta. Den här politiken fullföljs nu i stort sett av socialdemokraterna, intei alla delar men i vissa väsenfliga delar. Man har helt övergivit det2-procentsmål för tillväxten i kommunerna som man hade när man var iopposition. Man vill nu också ta bort den utlovade kompensationen för denindragna juridiska beskattningsrätten, vilket är eff direkt brott mot fidigareutfästelser. Mot bakgrund av vad jag redovisat om denoffentHga sektorns utveckling, om kommuners och landstings ekonomi, står defför oss heltklart aff den kommunistiska politiken skulle vara avsevärt bättre för det härlandets framtid än den som här föreslagits. Jag yrkar bifall tiHreservafionerna 4 och 15 i fråga om detta avsnitt. Därutöverfinns en reservation som behandlar den av vpk föreslagnastats-kommunala enhetsskatten. Jag tycker det finns anledning för attmot bakgrund av den debatt som förts i utskottet och som förs här omojämlikheten mellan kommunerna, om det orimliga systemet när det gäller skildautdebiteringar, verkligen djupare gå in och granska vad förslaget om enstats-kommunal enhetsskatt innebär. Viär, som framgår av våra motioner och av betänkandet, positiva till att manföreslår olika åtgärder för att minska skillnaden mellan kommuner med extrahöga och låga kommunalskatter. Vi accepterar det förslag som har lagts fram avregeringspartiet såsom ett provisorium, i väntan på mera omfattande förslagfrån skatteutjämningskommittén. Mensamtidigt finns det alla skäl atf påminna om att just de problem som framkallatdagens förslag och beslut om åtgärder för utjämning är orsakerna till att viunder lagt fram förslag om en stats-kommunal enhetsskatt -riksskaft,om man så vill. Regeringens beslut att lindra orättvisorna kommunerna emellanär i sig självt beviset för att det behövs en stats-kommunal enhetsskatt. Jagkan inte förstå att man kan säga å ena sidan att det är stora problem medskillnaderna meHan kommunerna när def gäller utdebitering, när detgäller deras möjligheter att verka, när def gäller deras sociala åtaganden, närdet gäller deras underlag för skatteinkomster, osv,, och å andra sidan att detinfe behövs någon stats-kommunal enhetsskatt, Def ena borde göra att man sadeja till det andra, Def bjuder logiken. Men, herr talman, på detta område liksompå flera andra arbetar tiden för våra förslag, har vi sett. Jag yrkar bifall tillreservationerna 9 och 18, 6 PAULJANSSON (s): Hur kommuner ochlandsfing hanterar sin ekonomi och använder sin likviditet i olika situationerhar naturligtvis stor betydelse för den totala samhällsekonomin. Eftersomkommunsektorn utgör en så stor del av den offentliga verksamheten är det avstor vikt att def råder samstämmighet mellan de åtgärder som staten vidtar föratt upprätthålla stabilitet och balans i samhällsekonomin och vad kommunerna åsin sida förefar sig i ekonomiskt avseende inom ramen för det ansvar som denkommunala självstyrelsen tillförsäkrar kommuner och landsting. Jagtror atf de allra flesta kommunalmän till fullo inser att balans och stabiliteti samhällsekonomin i stort har stor betydelse för aft även den kommunalaekonomin skall fungera på ett bra sätt. Därför har man också stor förståelseför att regering och riksdag och särskilt då kanske finansministern vill haeft ord med i laget när kommunernas ekonomi för framtiden och den kommunalautvecklingen diskuteras. Jag tror därför, herr talman, att många kommunalmäninstämmer med finansministern när han på s, 37 i den reviderade finansplanensäger på följande sätt: "Inflafionsbekämpningen är ett centralt inslagi regeringens ekonomiska politik. För att kunna hålla nere kostnadsutvecklingenär det nödvändigt att samtliga samhällssektorer medverkar. Staten bidrar härmedgenom en stram finans- och penningpolitik, LöneutveckHngen har likaså enavgörande roll för att inflafionsmålet och en god tillväxt i ekonomin skallkunna uppnås. En gynnsam sådan utveckling är av central betydelse för denkommunala ekonomin," Detligger således i kommunernas intresse att man inriktar den ekonomiskapolitiken på att pressa ned inflationen och att man så långt som möjligt hållerkostnadsutvecklingen i schack. Detta kräver en sfram finans- ochpenningpolitik; även den kommunala sektorn måste medverka fHl denna utveckling.Jag tror som sagt att de flesta kommunalmän inser detta vikfiga samband.Det innebär i klartext aft det infe finns utrymme för en ökning avstatsbidragen till kommunsektorn. Och man måste hålla tillbaka likviditeten närdet gäller såväl företag som kommuner, Ifinansutskoffefs betänkande 1984/85:29 behandlas dels regeringens förslag iproposition 150 om den kommunala ekonomin, dels en rad motioner som har väcktsunder allmänna motionstiden och med anledning av propositionen. Jag skall av tidsskäl beröra endast propositionens innehåll och göranågra kommentarer till en del av de reservationer som är fogade tHl betänkandet, Iproposition 150 understryks med skärpa att om antiinflafionspolitiken skalllyckas är det nödvändigt att minska likviditeten i kommunerna. Därför föreslåsi huvudsak tre åtgärder. För def första är det en allmän indragning avlikviditeten i samhällsekonomin, vilket för kommunernas del innebär entillfällig indragning på 4,5 miljarder. Dessa medel spärras på räntebärandekonton i och skall frisläppas , Det uttalas dessutom ipropositionen att sådana spärrade medel på Hkviditefskonto kan efterregeringens prövning frisläppas tidigare. Om exempelvis en kommun råkar isvårigheter och riskerar att tvingas höja skatten kan den få ut pengarna iförtid. Statenkan för det andra inte öka transfereringarna till kommunerna i nuvarande läge.Den ökning av skatfeutjämningsbidraget som ändå ter sig nödvändig såväl närdet gäller det ordinarie som def extra bidraget måste därför finansieras meduttag av en särskild skatteutjämningsavgift i kommuner och landsting på derastotala skafteunderlag. Det innebär att man tar ut per skattekrona. Fördet tredje utgår som bekant statsbidrag till kommunerna som kompensation föravskaffandet av den kommunala företagsbeskattningen. För atf motverka atf enökning trots detta äger rum i de statliga överföringarna till kommunernaföreslås att denna kompensation reduceras. föreslås en reduceringmed , per invånare eller totalt 250 milj, kr. Vidarehar man i propositionen uppmärksammat det som även talare i denna debatt harvarit inne på, nämligen att det har uppkommit stor ojämlikhet vad gäller defkommunala skatteuttaget. 2 protokoll 1984/85:166 mellande kommuner som har det högsta uttaget och dem som har det lägsta. Den härförändringen kan man inte förklara med skillnader i ambitionsnivå ellereffektivitet i kommunema, Iavvaktan på att skatteutjämningskommittén blir klar med sitt arbete föreslås ipropositionen en partiell reform på detta område, I propositionen framhålls attskillnaderna i skattesatser har blivit så stora att det är nödvändigt att vidtaåtgärder även på kort sikt. Man föreslår därför en extraskatteutjämningsavgift, som kommer att tas ut på den del av skatteunderlagetsom överstiger av medelskattekraften. Som har sagts är det baratre kommuner, , och , som berörs av detta förslag enligt1984 års taxering. Dettaförslag har kritiserats av och andra. De säger att det här ärprincipvidrigt, de ifrågasätter förslagets laglighef osv. Jag vill fråga LarsTobisson och andra om det inte är principvidrigt med skillnader på , perskattekrona i vissa kommuner. Upplevs inte det som en orättvisa i dagenssamhälle, och bör man inte - när man har chansen - även vidta partiellaåtgärder på detta område? Vi har ju ännu inte fått de förslag frånskatteutjämningskommittén som vi väntar på. Regeringenvill vidare få ett bemyndigande att ge ett riktat stöd till de kommuner som högsta utdebiteringen. Detta särskilda stöd skall ge dem möjlighet attsänka skatten , För en politiker som bör väl detta varatHHalande, dvs, att man vidtar åtgärder för att hjälpa de kommuner som har detstörsta och tyngsta skattetrycket i landet. Omman tar del av de motioner och reservationer som har knutits till betänkandet,framträder den borgerliga splittringen som vanligt i all sin nakenhet. Av 16borgerliga reservationer till utskottets betänkande är det bara 2 som ärgemensamma för de borgerHga partierna, I övrigt är de helt oense om vilkaåtgärder som bör vidtas gentemot kommunerna. Detbhr sannerligen inte lätt för kommunal- och landstingspolitiker atf planeraekonomin, om olyckan skulle vara framme och vi på nytt skulle få en borgerligregering efter höstens val. Jag lovar att vi skall göra allt för att förhindraatt så sker, men om olyckan som sagt skulle vara framme, blir det väldigt svårtför kommuner och landsting att planera med utgångspunkt i de olika bud som deborgerliga partierna här har lämnat. Kommunal-och landstingsmän frågar sig: Skall vi planera efter en moderat netfoindragningpå 4,82 miljarder? Eller skall vi planera för en nettoindragning enligtcenterpartiets och Rämgårds modell på ? Eller skall viplanera för den allra kraftigaste indragningen, som står för, dryga6 miljarder? Dethär är ju viktiga frågor som kommunalmännen nu ställer sig. Vad är det somkommer att gälla, om borgerligheten på nytt skulle få försöka sig på att regeradet här landet? Det är nämligen budgetar det gäller, och ute ikommunerna är man redan i gång med budgetarbetet. Nikommer naturligtvis att säga: Vi är tre självständiga partier och lägger framvåra förslag enligt vår uppfattning, Def är klart att det kan ni göra, ochsedan skall det då i vanlig ordning förhandlas och dras i långbänk vad ni slutligenkommer till för slags poHtik när det gäller statens agerande gentemot kommuneroch landsting. Men det är så dags då. Då har ju kommunerna lagt fast sinabudgetar, de har spikat sin skattesats, osv. Låtoss göra tankeexperimentet att någon centerstyrd kommun anser att centernsförslag på 3 miljarder är en rimlig kompromiss, som jag förstår att RolfRämgård hyllar. Kommunen lägger sin planering efter den indragningen. Sedanklipper kanske den borgerliga frepartiregeringen till med en indragning enligtfolkpartimodell på över 6 miljarder. Då stupar ju fullständigt den planeringsom kommun- och landstingsmän har gjort med hänsyn till framtiden och denkommunala ekonomin. Dåvill jag fråga de borgerliga företrädarna i den här debatten och ifinansutskottet: Vad ger ni för råd till företrädare för kommun och landsting,när de kommer och frågar er på den här punkten? För jag föreställer mig att niställs inför frågan: Vilket är det som kommer att gälla av de tre vitt skildabud som ni har presenterat i riksdag? Detär ju mycket viktigt atf de får besked. Här i får vi det inte. Härligger de tre förslagen, och ni kommer att votera för era tre oHkaförslag, som i långa långa stycken strider mot varandra. Detförslag som regeringen har lagt fram om kommunernas ekonomi och somfinansutskottets majoritet står bakom innebär klart besked om vad som kommeraft gälla. Den stora skHlnaden mellan vårt förslag och era är att vårt förslagtiH indragning är temporärt, och det har ni kritiserat. Ni säger att ni vill habestående indragningar, men dessa bestående indragningar uppgår anfingen till4,8 miljarder, 3 miljarder eller 6 miljarder. De här tingen gäller det attklara ut, för jag menar att kommunalmännen har rätt atf få den informationen. Attpengarna enligt vårt förslag skall betalas tillbaka 1988 har ni ocksåkritiserat. Man får ränta på dem, , Jag medger att räntan är låg iförhållande till vad som gäller i bankvärlden, men jag måste ändå sägaatt för kommunernas del och för deras möjligheter att planera sin ekonomi måstedet vara bättre att få ränta på pengarna och behålla äganderätten till dem,även om räntan är låg och man gör ränteförluster, än att förlora både pengaroch ränta. Sedan kan man inomparentes fråga sig vad som egentligen har tagit åt , som föreslår såhäftiga indragningar av kommunernas likviditet. ser det ut som om skulle ha ett behov av atf profilerasig särskilt när det gäller indragningar från kommuner och landsting. Detförefaller litet underligt att detta skall ske just när def gällerskatteutjämningsavgiften. I stället för det förslag som regeringen har framlagtoch som utskoftsmajoriteten stöder, nämligen en avgift på perskattekrona, klipper till med en avgift på per skaftekrona,vilket ger staten inkomster på 5,3 miljarder på kommunernas bekostnad. Det ären fyrdubbling av denna avgift, vilket tillsammans med andra avgifter medför enbestående indragning på drygt 6 miljarder.