prop · G803208 · 1984-12-31 00:00:00 — Mot denna bakgrund anser jag liksom kommilténoch remissinstanserna att det bör ankomma pä kabelsändarföretagel alt utseprogramutgivare också för de program som sänds av någon annan men med stöd avföretagels tillstånd att bedriva egensändningar. Det bör dock finnas en möjlighet för kabelsändarföretagelatt i speciella fall utse en särskild programutgivare för program som sänds närförelaget har utnyttjat sin rätt att ställa sändningslid till förfogande förannan. För de program som sänds på sådan lid kan företaget i sä fall utse enrepresentant för den sändande intressenten lill särskild programulgivare.Självfallet måste både denne intressent och den utsedde utgivaren varainförstådda med ett sådant beslut. En särskild utgivare bör kunna utses förvarje intressent för vilken sändningstid har ställts till förfogande. Jag villdock betona att huvudregeln bör vara att kabelsändarföretagel utser en pro- 1984/85:208 13 gramutgivare för det samlade utbudet av program antingen iförelagets samtliga kanaler eller i varje kanal. Möjligheten för företaget allutse en särskild programutgivare synes av praktiska skäl böra användassparsamt. Ett fall där möjligheten skulle kunna utnyttjas är när tid ställstill förfogande för en ortstidning. I övrigt bör reglerna om programutgivare ochställföreträdare utformas efter förebild i TF och . Programulgivare för egensändningar i upplåtna kanaler Kommitténs förslag om vem som skall utse programutgivarenär det gäller program i upplåtna kanaler har utsatts för betydande kritik. Jaganser att kritiken är sakligt motiverad. Den som bedriver egensändningar isådana kanaler bör i det nu aktuella hänseendet anses ha trätt i stället förden som har själva sändningstillståndet. Härav följer all den som bedriver egensändningari en upplåten kanal skall utse programutgivare för den programverksamheten ochatt han i andra hand skall ha ansvaret för yttrandefrihetsbrott i egensändningarna.Tillståndshavaren bör således inte kunna åläggas något ansvar för yttrandefrihetsbrotti program i upplåtna kanaler. Enligt kommitléns förslag skall det också i detla fallutses en programutgivare för varje program. För min del anser jag att sammaregler bör gälla för programutgivare i detta fall som när det gäller de egensändningarsom ett lokall kabelsändarförelag självt bedriver. Reglerna i TF om ansvarig utgivare och i och omprogramutgivare syftar bl. a. till all det skall vara lätt för allmänheten attta reda pä vem som är ansvarig för skriften eller programmet. Även när det gäller ansvarigheten i fräga om egensändningarär det viktigt att det utåt framstår klart och otvetydigt vem som bär ansvaret.Det bör därför föreskrivas att den som bedriver egensändningar skall anmäla särskild myndighet vem som har utsetts till programutgivare, särskild programulgivareeller ställföreträdare. Allmänheten kan då vända sig till denna myndighet föratt få upplysningar. Enligt min mening är del naturiigt alt del blirkabelnämnden som får till uppgift att la emot sådana anmälningar. Eftersom del kan finnas särskilda programutgivare och eneller flera ställföreträdare för en programutgivare bör uppgift om vem somtjänstgör som programulgivare lämnas i sändningar av program för vilka ensärskild programutgivare eller ställföreträdare ansvarar i den ordinarieprogramutgivarens ställe. Någon upplysning om alt den ordinarie programulgivarentjänstgör behövs däremot inte. Saknas i en sändning uppgift om att någon annantjänstgör som programutgivare, bör ansvaret vila pä den ordinarie programulgivaren.Genom en sådan ordning underlättas förfarandet för Prop.1984/85:208 14 den som bedriver egensändningar som det skapastillräckliga garantier för alt man i efterhand kan fastställa vem som har varitansvarig för en viss sändning (jfr 8 § ). I sändningen bör del anges vem somsänder programmet. Jag anser att de uppgifter som har nämnts bör lämnas islutet av ett program (jfr 4 § ). Enligt min mening är det naturligt att den som skallförordna programutgivare är ansvarig i andra hand för innehållet i egensändningarna,dvs. om programutgivare inie har utsetts eller uppgift härom inte anmälts föresändning eller om programutgivaren inte är behörig e.d. I likhel med kommittén anser jag all skadeslåndsskyldighetenefter mönster av den övriga ansvarighetslagstiflningen bör åvila den som harsänt programmet solidariskt med den slraffräiisligl ansvarige. 1984/85: 199 har föreslagits en bestämmelse ilagen om lokala kabelsändningar som tillåter alt kabelnämnden återkallartillståndet att bedriva egensändningar om kabelsändarföretagel sänder programulan alt behörig programulgivare finns. Med denna ordning kan det inte anses nödvändigtatt i ansvarighetslagen införa särskilda straffbestämmelser för den somunderlåter att utse programutgivare eller som lämnar oriktiga uppgifter i enanmälan (jfr prop. 1981/82:92 s. 10). 1 6 och 7 §§ förordningen (1967: 226) om tillämpningen avradioansvarighetslagen (1966:756) och i 8 § finns föreskrifter omskyldighet att ombesörja upptagning av radioprogram och alt låta JK ochallmänheten ta del av sådana upptagningar. Enligt min mening bör bestämmelserav samma innebörd gälla också för program i egensändningar. 1 likhet med vad massmediekommilténhar förordat och vad radionämnden har tillstyrkt i sitt remissyttrande förordarjag en bevarandelid . Jag delar alltså inte närradiokommillénsuppfattning all sex månaders bevarandelid för sådana upptagningar av program äronödigt lång. Jag vill i sammanhanget särskilt framhålla alt allmänt åtal för yttrandefrihetsbrottenligl 9 § och 1 § skall väckas från det att ellprogram sändes. Delsamma bör gälla enligt den nya ansvarighetslagen. Även i andra, här inte särskilt behandlade avseenden böransvarighetslagen utformas efter förebild i och . Den nya regleringen bör medföra vissa följdändringar irättegångsbalken, sekretesslagen (1980: 100, omlryckl 1982: 1106, ändradsenast 1985:8) och lagen (1981:485) om förbud mot spridning av filmer ochvideogram med våldsinslag (omlryckl 1982:563). I enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepartementet upprättats förslag lill 1. lag om ansvarighet för lokala kabelsändningar, 1984/85:208 15 2. lag om ändringi , 3. lag om ändringi sekretesslagen (1980: 100), 4. lag om ändringi lagen (1981:485) om förbud mot spridning av filmer och videogram medvåldsinslag. 4.1 Lagen om ansvarighet för lokala kabelsändningar Första stycket anger ansvarighetslagens tillämpningsområde.Detta har behandlats i avsnitt 2.1. Andrastycket motsvarar 1 § andra stycket . Bestämmelserna innebär att : sföreskrifter om vad som är missbruk av yttrandefriheten (2 §), meddelarskydd m.m. (5 § andra siycket, 7 § första, tredje och fjärde styckena), forum i mål om yttrandefrihetsbrottm. (8 §), tystnadsplikt (9 §) och efterforskningsförbud (9 a §) ärtillämpliga också på egensändningar i kabelnät. Eftersom dessa bestämmelser i ullryck som inte ulan vidare kan tillämpas på egensändningar, angesalt : s begrepp radioprogram och programföretag i stället skall avseradioprogram som beslår i egensändningar resp. den som - enligt 8 § andra siycketeller 25 § första siycket lagen om lokala kabelsändningar - har tillstånd attbedriva egensändningar. På motsvarande sätt skall den nya ansvarighetslagensättas i stället för . Tredje siycket är utformat delvis efter förebild av 1 §andra stycket andra meningen . Del innebär att undantaget i från ensamansvaretsåvitt gäller direktsändningar av dagshändelser, gudstjänster m. m. också haren motsvarighet i ansvarighetslagen. Undantaget har behandlats i avsnitt 2.1. Lika litet som TF och reglerar ansvarighetslagen allafrågor som rör yttrandefriheten i mediet. Därför görs i fjärde stycket enallmän hänvisning till bestämmelserna i andra författningar. Som exempel kannämnas skadeståndslagens föreskrifter om bestämmande av skadestånd. Paragrafen innehåller bestämmelser om programutgivare ochsärskilda programutgivare. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 2.2. Andra ochtredje styckena motsvarar 2 § andra och tredje styckena . Om ett lokall kabelsändarförelagvill utse en särskild programulgivare när del ställer sändningslid tillförfogande för någon annan, måste en särskild anmälan göras till kabelnämndenför att ansvaret skall bli överfört pä denne utgivare (jfr 5 §). Som nämnts iavsnitt 2.2 är möjligheten att utse en särskild programutgivare avsedd alttillämpas restriktivt. När den sändande intressenten är en tidning kan detvara lämpligt att utse tidningens ansvarige utgivare till särskildprogramutgivare. 1984/85:208 16 I denna paragraf finns bestämmelser om ställföreträdareför programutgivare. Bestämmelserna har kommenterats i avsnitt 2.2. De harutformats efter förebild av 3 § . I och för sig tillåter 3 S att ett lokalt kabelsändarförelagutser ställföreträdare också för en särskild programutgivare. Något störrepraktiskt behov av ställföreträdare finns dock knappast i det fallet. Paragrafen innehåller föreskrifter om vissa uppgifter somskall lämnas i slutet av en kabelsändning av ett program (se avsnitt 2.2). I denna paragraf finns bestämmelser om ansvarighet för yttrandefrihetsbrottför programutgivare, särskild programutgivare och ställföreträdare förprogramutgivare och för den som har alt utse ifrågavarande personer (se avsnitt2.2). Bestämmelserna motsvarar 5 § . Enligl andra stycket vilar det straffrättsliga ansvaret iandra hand på den som har att utse prograrfiutgivare m.fl. Om den sålundaansvarige är en juridisk person, får vilken eller vilka personer som skallanses ansvariga avgöras efter allmänna straffrättsliga principer omstraffansvar för juridiska personers företrädare, s. k. företagaransvar (sebetänkandet. Ds Ju 1975:23, Vissa specialstraffrättsliga problem, s. 128 ff). Paragrafen innehåller bestämmelser om skadeståndsskyldighetför ytlrandefrihetsbrott i egensändningarna. Motsvarande beslämmelser återfinnsi 6 §LAN. Paragrafen motsvarar 7 § . Denna paragraf motsvarar 8 § . Del lokala kabelsändarföretagelskall iaktta skyldigheterna enligt denna paragraf även för sådana program somsänds på lid som ställts till förfogande för annan enligt 23 § lagen om lokalakabelsändningar. I övrigt hänvisas till avsnitt 2.2. Paragrafen innehåller en straffbestämmelse och en ätalsregelsom motsvarar 9 § . 1984/85:208 17 Ansvarighetslagen föreslås träda i kraft medlagen om lokala kabelsändningar, dvs. 4.2 Ändringarna i och sekretesslagen Ändringarna består i alt den tystnadsplikt som föreskrivsi 1 § ansvarighetslagen genom en hänvisning till 9 § likställs med övrigatystnadsplikter på massmedieområdet när det gäller begränsningar i viiinespliklenoch företräde framför meddelarfriheten m. m. 4.3 Ändringen i lagen om förbud mot spridning av filmeroch videogram med våldsinslag Från lagens tillämpningsområde undantas f.n. videogram ochfilmer som visas i TV-program, som sänds av något av programföretagen inomSveriges , eller i när-TV-program. Eftersom när-TV inte skallförekomma efter utgången av , har hänvisningen i 4 § 2 till lagen(1978:479) om försöksverksamhet med närtadio ersatts av en övergångsbestämmelse.Motsvarande undantag görs i stället i 4 § 2 för sändningar av TV-program somsker med stöd av lagen om lokala kabelsändningar. Bestämmelserna i 4 § föreslås ändrade fr.o.m. den Ijanuari 1986 också i prop. 1984/85: 116. Om den ändring i paragrafen som jag nuföreslår blir behandlad av före förslagen i prop. 1984/85:116, vilketär avsikten, torde ändringen enligt den tidigare propositionen vid ett bifallfrån sida få utformas som en ändring av den lag jag föreslår här. Förslagen är av den karaktären alt de enligt 8 kap. 18 §andra stycket regeringsformen faller inom lagrådels granskningsområde. Remiss lilllagrådet i detta ärende bör emellertid kunna underlåtas av följande skäl.Avsikten är att prop. 1984/85: 199 om radio- och TV- sändningar i kabelnätskall behandlas av under innevarande . För behandlingen avdet ärendet är det angeläget att kan ta upp de förslag somjag nu har redovisat. Vidare framstår lagrådets granskning som mindrebetydelsefull, eftersom den nya ansvarighetslagen har utformats i myckel näraanslutning lill och , vilka lagar har granskats av lagrådet. Förslagen ifråga om , sekretesslagen och lagen om förbud mol spridning avfilmer och videogram med våldsinslag utgör endast konsekvensändringar lill dennya ansvarighetslagen. 1984/85:208 18 Jaghemställer att regeringen föreslär att anta förslagen till 1. lagom ansvarighet för lokala kabelsändningar, 2. lag om ändring irättegångsbalken, 3. lag om ändring i sekretesslagen(1980: 100), 4. lag om ändring i lagen(1981:485) om förbud mot spridning av filmer och videogram med våldsinslag. Ärendetbör behandlas under innevarande (jfr avsnitt 5). Med hänsyn därtillbör regeringen vidare föreslå att besluta att förkorta motionstidentill . Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. 1984/85:208 19 Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller yttrandefriheten i ljudradio- ochtelevisionsprogram (radioprogram) som får sändas på grund av tillstånd enligt lagen (1985:000) om kabelsändning. Lagen är dock inte tillämplig på samtidig och oföränd rad vidaresändning av radioprogram som har tagits emot frän en satellit i fast trafik. Bestämmelserna i 2 § första siycket samt 5, 6 och 8-13 §§är inte tillämpliga pä program eller programinslag som består i direktsändningav en dagshändelse eller av en sådan gudstjänst eller offentlig tillställningsom anordnas av någon annan än den som sänder programmet eller programinslaget. 1 frågor som inte behandlas i denna lag gäller vad somföreskrivs i andra författningar. 2 § Missbruk av yttrandefriheten i radioprogram medföransvar och ska deståndsskyldighel endast när gärningen innefattar yttrandefrihetsbrott. Vad som har sagts nu gäller också förverkande av egendom och annan särskild rättsverkan av brott. Med yttrandefrihetsbrolt i radioprogram avses i denna lagframställning eller offentliggörande som enligt 7 kap. 4 eller 5 §tryckfrihetsförordningen skulle ha varit att anse som iryckfrihetsbroil, omgärningen hade begåiis genom en tryckt skrift. Yttrandefrihetsbrott föreliggerendast om radioprogrammet har blivit sänt. Beslämmelser i eller i annan lag om påföljdför de brott, som avses i 7 kap. 4 och 5 § tryckfrihetsförordningen, eller omförverkande av egendom eller annan särskild rättsverkan av sådant brott gällerockså när brottet är att anse som yilrandefriheisbroit i ett radioprogram. 3 § För varje radioprogram skall finnas en programutgivaremed uppgift att förebygga yttrandefrihetsbrott. Ingenting får sändas mot programutgi varens vilja. Programutgivare skall vara myndig och ha hemvist iSverige. Han fär inte vara i konkurstillstånd. 4 § 1 fråga om radioprogram som sänds av ett lokaltoperatörsföretag som avses i 15 § lagen (1985:000) om kabelsändning förordnas programut givare av ordföranden i företagels styrelse eller, efter bemyndigande av denne, av företagets chef I fråga om andra radioprogram än sädana som avses i förstasiycket förordnas programutgivare av den som sänder programmet. Prop.1984/85:208 20 Uppgift om vem som är programutgivare skall föresändningen antecknas i ett register som förs av den som sänder programmet ochsom är tillgängligt för allmänheten. Ansvarighet m. m. 5 § Programulgivaren är ansvarig för yttrandefrihetsbrotti radioprogram för vilket han är förordnad. Om någon programutgivare inte förordnats eller om uppgifthärom inte registrerats före sändningen, vilar det ansvar föryttrandefrihetsbrott i programmet som programutgivaren skulle ha burit istället på den som haft att förordna programulgivare. 6 § Ingen annan får dömas till ansvar föryttrandefrihetsbrott i ett radio program eller för medverkan till ett sådant brott än den som är ansvarig enligt 5 §. Den som har lämnat ett meddelande för offentliggörande iett radioprogram eller anskaffat uppgifter eller underrättelser för attoffentliggöra dem i ett sådant program eller för att lämna ett meddelande somnyss har sagts är fri frän ansvar och skadeståndsskyldighet. Om ett sådantförfarande under motsvarande förhållanden skulle ha kunnat föranleda ansvareller skadeståndsskyldighet enligt tryckfrihetsförordningen, får dock dömas lillansvar eller skadeståndsskyldighel. 7 § För skada på grund av ytlrandefrihetsbrott i ettradioprogram svarar den som enligl 5 § är ansvarig för brottet. Om brottet hänför sig till ett program eller programinslag som avses i I § andra stycket, åligger skade ståndsskyldigheten gärningsmannen eller, om flera har medverkat lill brot tet, gärningsmannen och övriga medverkande i förening. Den som har sänt radioprogrammet är skyldig alt ersättaskadan tillsammans med den som är ansvarig för brottet. Skadeståndsskyldighel får inte åläggas någon annan än densom är ansvarig för skadan enligl första eller andra stycket. 8 § Frågor som rör missbruk av yllrandefrihelen i ettradioprogram skall bedömas efter samma grunder som enligt 1 kap. 4 § tryckfrihetsförordning en gäller för bedömningen av missbruk av tryckfriheten. Den som är ansvarig enligl 5 eller 7 § för innehållet iett radioprogram skall anses ha haft kännedom om innehållet och medgett altprogrammet sändes. 9 § I mål om ansvar eller skadestånd eller om förverkandeav egendom eller annan särskild rättsverkan på grund av yilrandefriheisbroit i ett radioprogram får fråga inte väckas om vem som, utan att vara ansvarig för brottet eller skadeslåndsskyldig enligt denna lag, har författat eller fram ställt programmet, framträtt i detta eller lämnat meddelande för offentlig görande i programmet. Fråga om vem som är ansvarig för ett brott som avses i 6 §andra siycket andra meningen får utan hinder av första stycket i denna paragrafhandläggas i samma rättegång som ett mål som anges där. 1984/85:208 21 Bestämmelser om rättegången m.m. 10 § Mål om ansvar eller skadestånd eller omförverkande av egendom eller annan särskild rättsverkan på grund av ytlrandefrihetsbrott i ett radioprogram tas upp av . Om det är lämpligt med hänsyn till utredningen, kostnader och andra omständigheter, kan ett sådant mål tas upp även av någon annan tingsrätt som är behörig att pröva tryckfrihetsmål. Beträffande rättegången gäller i övrigt i tillämpligadelar 12 kap. och 14 kap. 1-3 §§ tryckfrihetsförordningen samt lagen (1949:164)med vissa bestämmelser om rättegången i tryckfrihetsmål, jämte anslutande föreskrifter.De som är jurymän för tryckfrihetsmål är behöriga alt medverka även i mål somavses i denna paragraf Bestämmelserna i första och andra styckena gäller även målom ansvar eller skadeståndsskyldighet pä grund av ett brott som avses i 6 §andra stycket andra meningen och som inte gäller det sätt på vilket uppgifter ellerundertättelser har anskaffats. Är fräga om ett brott, varigenom någon haranskaffat uppgifter eller undertättelser men inte offentliggjort dessa i ettradioprogram eller meddelat dem till någon annan för ell sådant offentliggörandeskall dock vad som har sagts gälla endast om det är uppenbart altanskaffandet har skett för offentliggörande i ett radioprogram. 11 § Allmänt åtal för ytlrandefrihetsbrott i ettradioprogram väcks av justitiekanslern. Ätalet skall väckas från det att pro grammet sändes. Justitiekanslern är åklagare även i andra mål som skall handläggas i samma ordning som mål om ytlrandefrihetsbrott i ett radio program. 12 § En programutgivare, den som är eller har varitanställd hos den som sänt programmet eller någon annan som har tagit befattning med ett radio program eller med ett nyhelsmeddelande för ett sådant program får inte röja vad han därvid har fåll veta om vem som har författat eller framställt ett program, framträtt i programmet eller lämnat meddelande för offentlig görande i ett program, om inte 1. denne har samtyckt till del, 2. det i ettsådant mål som anges i 9 § första stycket är fråga om huruvida den, mot vilkentalan förs, enligt denna lag är ansvarig för brottet eller skadeslåndsskyldig, 3. del i ett fallsom avses i 6 § andra stycket är fråga om ett sådant brott mot rikels säkerhetsom anges i 7 kap. 3 § första stycket 1 tryckfrihetsförordningen, 4. rätten i ettfall, som avses i 6 § andra stycket och där det är fråga om ett brott enligt 7kap. 3 § första stycket 2 eller 3 tryckfrihetsförordningen, anser det behövligtatt det vid förhandling lämnas uppgift om huruvida den som är tilltalad eller skäligenmisstänkt för brottet har lämnat meddelandet, 5. rätlen avhänsyn till ett allmänt eller enskilt intresse anser del vara av synnerlig viktall uppgift i saken lämnas vid vittnesförhör eller förhör med en part undersanningsförsäkran. Brott mot denna paragraf bestraffas med böter ellerfängelse i högst . Äial får väckas av åklagare endast om målsägandenanger brottet till åtal. Äklagare är justitiekanslern. 1984/85: 208 22 13 § Myndigheter och andra allmänna organ får inte eflerforskaden som har författat eller framställt ett radioprogram, framträtt i ett sådant pro gram eller lämnat ell meddelande för offentliggörande i ett radioprogram i vidare mån än som behövs för åtal eller annat ingripande som inte strider mol denna lag. Fär efterforskning förekomma, skall därvid beaktas den tystnadsplikt som är föreskriven i 12 § första siycket. För efterforskning i strid med första stycket förstameningen döms till böter eller fängelse i högst . Åklagare är justitiekanslern. Skyldighet att bevara granskningsexemplar, m. m. 14 8 Den som sänder ett radioprogram skall se till attprogrammet spelas in och att inspelningen bevaras från sändningen. Rätten alt kostnadsfritt la del av en sådan inspelning och få en utskrift av vad som har yttrats i programmet har 1. justitiekanslern, 2. en enskild somanser att ett yttrandefrihetsbrott mot honom har begåtts i programmet eller atthan har lidit skada på grund av ett yttrandefrihetsbrott i programmet, om detinte är uppenbart att han inte berörs av innehållet i delta pä ett sådant sättatt han kan vara målsägande. 15 § Den som uppsålligen eller av oaktsamhet underlåterall fullgöra någon av sina skyldigheter enligt 14 § döms till böter eller fängelse i högst ell år. Justitiekanslern är åklagare i mål om ansvar för brott somavses i första stycket. 16 § Närmare beslämmelser för tillämpningen av denna lagmeddelas av regeringen. Denna lag träder i kraft . Prop.1984/85:208 23 Huvuddragen i förslagen i prop. 1984/85:199 om radio- och TV-sändningari kabelnät 1 korthet innebär förslagen följande. Tillstånd skall krävas för vissa trädsändningar av radio-och TV-program i rundradiosändningar som i princip inte fär avse större områdeän en kommun. Tillstånd skall sålunda fordras för vidaresändning av programkanalerfrån satelliter i fast trafik (satellitsändningar) samt för andra sändningar (egensändningar).Tillstånd skall också krävas för att upplåta kanaler åt andra för egensändningar.Däremot skall det inte fordras tillstånd för vidaresändning av radio- och TV-programi rundradiosändningar som mottagits trådlöst. Tillstånd skall inte behövas omdet är fråga om sändningar som enbart kan tas emot i bostäder och som inte nårfler än 50 bosläder. Tillstånd till satellitsändningar skall kunna ges tillägare eller dem som annars förfogar över kabelnät (nätinnehavare), om dessa ärsvenska medborgare, svenska juridiska personer eller utlänningar med hemvisthär i landet, och lill sådana juridiska personer som har bildats för attbedriva lokala kabelsändningar och i vilka ingår företrädare för olikaintressen och meningsriklningar inom lillståndsområdet (lokala kabelsändarförelag).Normalt skall bara ett lokalt kabelsändarförelag verka i varje kommun.Tillstånd att bedriva egensändningar skall kunna ges bara till lokala kabelsändarförelag.Tillstånd all upplåta kanalutrymme ät andra för egensändningar skall kunna gesbäde till nälinnehavare och till lokala kabelsändarförelag. En statlig myndighet, kabelnämnden, skall inrättas meduppgift att pröva frågor om tillstånd till kabelsändning och utöva tillsyn öververksamheten.