prop · G803115 · 1984-12-31 00:00:00 — Rafionaliseringsmöjlighetemaligger främst i en minskning av volymen på det material som flödar genomproduktions- och distributionssystemen. Härigenom kan bl. a. kapital som ärbundet i varor och anläggningar frigöras (en grov uppskattning ger en totalbesparing på ca /år). 1984/85:115 291 Strävandenaatl minska förråd och lager för all frigöra kapital som är bundel i varoroch anläggningar leder till att kraven på transportsystemet ökar. Del finnsrisk för all de små och medelslora företagen och de från transportsynpunktmissgynnade regionerna kan komma på mellanhand i den snabba utveckling som skerpå MA-området (bl. a. beroende på avstånd till marknader och leverantörer). TPRföreslår atl det filiförs särskilda medel för att inom ramen för den regionalaprojektverksamheten undersöka olika möjligheter att underlätta omställningenfill en effektiv materialadministration för företag och regioner som harmindre gynnsamma fömtsättningar från tillgänglighets- och transportsy npunkt. Landstingeti anser att det på kommunikationsområdet finns anledning attbygga upp en simktur som stärker och Bergslagsområdel för att bättreutnyttja den produktionsmässiga och servicemässiga potentialen. Snabbajärnvägsförbindelser mnt , effektivare anslulningsresor tillflygplatser och samordning av persontrafiken är exempel på områden som behöverbevakas i de olika sektorsorganen. Enligt torde avsevärdaeffektivitetsvinster och ökad konkurrensförmåga nås med relativt små insatser. Liknanderesonemang förs av . För att åstadkomma den nödvändigaregionala integrationen mellan norrländska företag (en fömtsättning för ettexpansivt norrländskt näringsliv) behövs det kraftiga åtgärder för al befrämjade intema Iransportema. Exempel på en sådan ålgärd är intema höghastighetslågpå nylagd räls mellan vissa utvalda orter. Planverketpekar i sitt yttrande på de inhemska bränslenas betydelse för den regionalaulvecklingen. Länsstyrelsema har ulfört inventeringar av regionala lillgångar,som entydigt visar att de olika inhemska bränslena kan komma atl få storbetydelse.Bränslena har sin lämpligaste användning i de inlandslägen därtransportfömtsättningarna är gynnsammare än för kol. menar att ensärskild utredning behövs för att klargöra i vilka delar av landet som enlångsikfig användning av olika inhemska bränslen skall kunna åstadkommas.Vidarebör det underlagsmaterial länsstyrelsema utarbetat ulvecklas vidare. Planverketoch LRF framhåller kombinationssysselsättningens betydelse för regionalutveckling. Enligt verket kan åtgärder för att underiättakombinationssysselsättning behöva vidtas centralt. Vidare pekar planverket påbetydelsen av att möjlighelema lill försörjning på landsbygden genomkombinationssysselsättning mellan lantbmk och andra former avdellidssysselsättning inte förhindras genom orationella bmkningsenheter. Omfasfigheter överförs till större enheler kan det innebära förbättringar iekonomin för dem som blir kvar i näringama. LRFanser, vad gäller kombinalionssysselsätlning, att det är viktigt mednäringsinriklade insatser för att utveckla produkfionsområden och stödja 1984/85:115 292 Ökade insatser bör göras genom rådgivning, utbildning ochprojektverksamhet. Vidare bör det självverksamma skogsbmkel tillföras merskogsmark saml understödjas genom en anpassad teknikutveckling ochutbildningsinsatser. Förbundetframhåller vidare den vikt jord- och skogsbmkel har för sysselsättningen pålandsbygden och vänder sig mol utredningens åsikl att ensysselsättningsminskning för jordbmket i norra inlandet är nödvändig. Insatserbör i stället göras för att förhindra en dylik utveckling. 1984/85:115 293 Sammanfattning av och remissyttranden över rapport (Ds11984:1) Statligt stöd till glesbygd utvärdering av stödgivningen 1968-1982 1 Inledning ......................................................... 294 2 Sammanfattning av rapporten ............................. 294 2.1 Utveckling ................................. 294 2.2 Effekter av stödgivningen iglesbygd .............. 295 2.3 Sammanfattande slutsatser .......................... 295 2.4 Rapportens förslag ........................................ 296 3 Remissammanställning........................................ 297 3.1 Allmän inställning tillrapporten ...................... 297 3.2 Allmän inställning tillglesbygdsstödet ............... 298 3.3 Stödets omfattning ochfördelnitig ................. 298 3.4 Förstärkning av de personellaresurserna ......... 299 3.5 Slödformer................................................... 300 3.6 Ytterligare utredningar ................................ 301 3.7 Erfarenhetsutbyte mellanlänsstyrelsema .......... 301 3.8 Kommunemas roll .......................................... 302 3.9 Uppföljnings- ochutvärderingsverksamhet ....... 302 1984/85:115 294 Iriksdagens regionalpolitiska beslut (prop. 1981/82:113, AU 23)betonades angelägenheten av dels en aktiv regional uppföljning av den stadigastödgivningen i glesbygd och dels en effektivare uppföljning och utvärderingcentralt. Påindustridepartementets uppdrag har planeringsdirektören den statliga glesbygdsstödsverksamheten under åren 1968-82.Rapporten, Stadigt stöd till glesbygd - utvärdering av stödgivningen 1968-82,innehåller en samlad genomgång av stödverksamheten . Berglundsvarar själv för rapportens innehåll. Undersökningenhar omfattat följande former av stöd vilka regleras i förordningen (1979:638,omlryckt 1982:678) om stafligt stöd till glesbygd - stöd till investeringar vidföretag - slöd till kommersiell service - stöd till intensifieradekommunala sysselsättningsinsatser - slöd till samhällelig service - stöd till hemarbete. Tyngdpunkleni undersökningen har lagts på perioden /80-1981/82. 2 Sammanfattning av rapporten Befolkningsutvecklingeni glesbygd förändrades 80. Folkminskningen upphördesåledes i stort sett . Ålderssammansättningen hosbefolkningen gör emellertid att det krävs inflyttning fill glesbygden omfolkminskning ska undvikas även framgent. Antaletförvärvsarbetande, som minskade kraftigt , ökade någotunder senare delen av . Till denna ökning bidrog , men även i län som och noterades ökning. Frånoch med 19681, o. m. /82 lämnades, inom ramen för del statligaglesbygdsstödet, tolall 480 milj. kr. som direkta bidrag till olikaverksamheier. Stöd i form av investeringslån lämnades med 18 milj. kr. ochkredilgarantier tecknades för 128 milj. kr. / 80-1981/82lämnades totalt 280 milj. kr. i direkta bidrag. Stödgivningen under dennatreårsperiod ökade kraffigt. /80 utgick 66 milj. kr. Bidragen var 1981/82 uppe i 116 milj. kr. Detsammantagna stödet fördelades geografiskt så att närmare 88%tillföll skogslänen. vardera gick till gmpperna storstadslän ochövriga län. 1984/85:115 295 2.2 Effekterav stödgivningen i glesbygd Enligtredovisade kalkyler skulle siödet ha resulterat i all upp lill 6000 flerpersoner i glesbygd förvärvsarbetade 1982 än vad som skulle ha varil fallet omstödet inte funnits. Glesbygdsstödethar medverkat till att rädda ca 250 butiker från nedläggning . Avdessa hänförs 175 till perioden /80-1981/82. Denuppföljning och utvärdering av försöksverksamheten med social/ samhäUeligservice som tidigare genomförts av socialslyrelsen visar att servicen breddatsoch servicenivån på gmnd av dessa insatser höjls på ett avgörande sätt förglesbygdens invånare. Närdet gäller mer långsiktiga posiliva effekter av stödgivningen redovisassådaina från en lång rad län. Man har i områden som skärgårdar, där effektemaav just stödel till glesbygd kan isoleras på etl annat sätt än i övrigaglesbygdsområden, kunnat notera positiva förändringar i befolkningsutvecklingen. Attsjälvgenererande processer skulle ha åstadkommits, och atl insatserna frånolika myndigheters sida i glesbygd därmed skulle vara på väg att spela ut sinroll, kan däremot enligt utredaren inte styrkas. Etl aklivt och initiativriktarbete måste bedrivas från dessas sida även fortsättningsvis. Det engagemangoch den initiativförmåga som redan finns hos glesbygdsbefolkningen börstimuleras ytterligare. Följandesammanfattande slutsatser redovisas i rapporten och gäller i allmänhetstödgivningen /80-1981/82. Detförsta som kan konstateras är att kapital genom stödgivningen tillförtsglesbygden. Stödet till glesbygd utgjorde emeUertid endasl i storleksordning10-15 % av det samlade regionalpoliliska stödet. Detkan konstateras att stödgivningen till glesbygd, särskilt under början av1980-talet, när den funnit sina nuvarande former, hafl belydande effekter påsåväl sysselsättning som service i glesbygd. Eftersom sysselsättningsfrekvenseni glesbygd redan i utgångsläget är låg krävs det emellertid enligt utredarenäven fortsättningsvis betydande och uthålliga insatser för alt glesbygden skallkunna hävda sig . Stödel till glesbygd måste bibehållas realt sett,helst öka, för atl möjliggöra detta. Ilänsstyrelsemas enkätsvar talas entydigt om stödgivningens betydelse frånpsykologisk synpunkt. När del däremot gäller frågan om framlidstron tagit merkonkreta ultryck, om man vågat ta egna iniliafiv i annan utsträckning äntidigare, blir svaren någol svävande. Del går dock alt visa på projekt avbetydelse, där initiativet lagits av glesbygdsboma själva. Detmåste även fortsättningsvis vara länsstyrelsernas m.fl. uppgift atl lillsammansmed kommunema arbeta aktivt med glesbygdsfrågoma och ta 1984/85:115 296 Basen för verksamheten måste emellertid utgöras av gles-bygdsbomaseget engagemang och egna initiativ. Någrafaktorer vid sidan om systemet för glesbygdsstöd, som på elt avgörande sätt kanmedverka fill eller motverka den önskade utvecklingen i glesbygd redovisas irapporten. Kommunikationsfrågorna tas som exempel på detta. Kan vi inteupprätthålla en god kollektiv trafik slår det i centraliserande riktning. Dennya datatekniken liksom utnyttjandet av inhemska energikällor bedöms däremotbli till förmån för glesbygden. Kommunreformenoch kommunemas starkeire engagemang i bl. a. näringslivsfrågor anges somexempel på faktorer vilka medverkat till en för glesbygden positiv utveckling. Nödvändighetenav samordning mellan olika politikonu'åden har framhålhts i olika sammanhang.Samordningen mellan jordbmkspolitik och glesbygdspolitik betraktas somutomordenfiigt angelägen. Denhittillsvarande stödgivningen har enligt utredaren medverkat till atl vända eni olika avseenden negativ utveckling i glesbygden. Utgårman från att ovan redovisade resultat i fråga om sysselsättning, kommersiellservice etc. är riktiga, har resursema allmänt sett utnyttjats mycketeffektivt. Resursinsatsema är i förhållande till de uppnådda resultaten små.Varje tillskapat fast heltidsarbete /80-1981/ 82 skulle igenomsnitt endast ha fordrat en subvention med . Riksrevisionsverkethar ifrågasatt ändamålsenligheten i att IKS-stödet som egentligen är ettarbelsmarknadspolitiskt medel, hanteras av organ med regionalpolitiskverksamhet. Enligtlänsstyrelsema är IKS-stödet mycket uppskattat av kommunerna. Det påpekas attdet är viktigt att se till de förbättringar av infrastmkturen etc. som medhjälp av detta stöd kan åstadkommas, vilket i sin tur förbättrar bl. a. denindustriella miljön och därmed även ger långsiktiga effekter. Kommuner som fårIKS-stöd aktiveras påtagligt i sitt näringspolitiska arbele och satsar självastora resurser på att utveckla sysselsätlningsmöjlighetema i glesbygd. Uppföljnings-och utvärderingsverksamheten sker på ett relativt olikartat sätt i länen.Samtiiga län känner behov av att, i enlighet med förordningen, utöva någonform av tillsyn över stödets användning. Här utgör emellertid bristen påpersonella resurser ett hinder. Enligtutvärderingen bör anslagen till glesbygdsstöd öka minst i takt med inflationen.Möjlighelema att höja anslagen i denna takt kan enligt utredaren dock antasvara begränsade. Idetta läge bör enligt utredaren alla möjligheter till effektivare resursutnyttjandeses över enligt följande: - Stödets fördelning på län bör ses över. Viktigakriterier bör vara gles- 1984/85:115 297 bygdsbefolkningensstorlek i absoluta lal samt denna befolknings andel av den lotala befolkningeni respektive län. Vidare bör avståndet till större befolkningskoncentralionerbeaktas. Omfördelningenmellan länen bör följas av anvisningar om exempelvis "lägsta/högstagräns" för stödgivningen till glesbygd. Minskadeanslag får konsekvenser särskilt för de små länen. En särskild pott bör därförreserveras centralt för viktiga projekt. Depersonella resursema bör förstärkas vid länsstyrelsema för planering etc. IKS-stödetliksom stödet till hemarbele bör ses över. Långsiktigt bör strävan vara atlbegränsa de olika stödformema till enbart tre, nämligen stöd lill förelag, slödtill kommersiell service och stöd till samhällelig service. MöjUghetenatl ge stöd till nya verksamheter bör övervägas. Glesbygdsdelegationenbör ta initiativ tiU ytterligare utredningar. Syftet bör vara att skapa engemensam policy inför den fortsatta ulvecklingen i glesbygden. Erfarenhetsutbytetmellan länstyrelserna bör utveklas. Uppföljnings-och utvärderingsmliner bör utvecklas. BengtBerglunds rapport remissbehandlades . Följande remissinstanserhar avgett yttranden: Statskontoret, lantbmksstyrelsen (efter hörande avberörda lantbmksnämnder), () (efter hörande avberörda länsarbetsnämnder), kommerskoUegium, , ,statens industriverk (SIND), (), expertgmppen förforskning om regional utveckling (ERU), lantbmksuniversilet,delegationen för glesbygdsfrågor, samtiiga länsstyrelser. ,, i (LO), (), (), (), hantverks- och industriorganisation - (SHIO-Familjeförelagen),, , , utvecklingsfondema i , , ,och Slommans kommuner samt . 3.1Allmän inställning till rapporten Deflesta remissinstansema är positiva fiU alt en översiktlig utvärdering gjortsav stödverksamheten tUl glesbygd. ERU anser det värdefullt atl utvärderingar avstatliga och andra insatser för specifika regiontyper på 1984/85:115 298 dettasätt kommer tiU slånd. Övriga remissinstanser med liknande synpunkter ärkonsumentverket, glesbygdsdelegationen och i län. Socialstyrelsenanser atl ämnel är så viktigt att resurser borde ha satsats även till några mernoggranna studier om både stödels syflen och olikartade effekler i skildaregioner. ERU anser att metoder måste utvecklas för att framtida utvärderingarskall kunna ge tillräckligt bra beslutsunderlag för eventuella politikförändringar. RRV, avvaktar de förslag som kommer att läggas fram i betänkandet om detregionalpolitiska stödet liU näringslivel och anser att glesbygdsstöd bör vägasmot andra regionalpoUtiska stödformer. avvaktar denrapport som glesbygdsdelegalionen kommer att lägga fram om glesbygdspolitiken. 3.2 Allmäninställning till glesbygdsstödet Samtligalänsstyrelser och även de flesta av övriga remissinslanser delar utredningensslutsats att glesbygdsstödet hafl betydande positiva effekter på såvälsysselsättning som service i glesbygd. Stödet har även bidragit till attbefolkningsutvecklingen har stabiliserats i glesbygden. Förstatsmaklemas utvärdering och eventuella förändringar av glesbygdsstödet ansersocialstyrelsen studien vara alltför ofuUsländig som underlag. Några störreförändringar i det nuvarande glesbygdsstödet bör därför inte göras. Länsstyrelseni anser att glesbygdsstödet i sina nuvarande former är så bra attde förändringar som kan övervägas är marginella. 3.3 Stödetsomfattning och fördelning Utredarenanser att resurser, realt sett, även fortsättningsvis borde avsättas iåtminstone samma omfattning som /80-1981/82. Anslagen, ochlänsstyrelsemas utnyttjande av dessa anslag för just glesbygdsändamål, skuUebehöva öka minst i takt med inflationen. Deflesta remissinstansema delar utredarens uppfattning vad gäller resursbehovet. Lantbruksstyrelsen,glesbygdsdelegationen, länsstyrelserna i , ochVästernorrlands län, samt föreningsbankers förbundanser atl glesbygdsstödet bör ökas i volym. Utredaren/örei/Åratl fördelningen på län bör ses över och alt stödgivningen bälire bör anknytastill glesbygdsbefolkningens slorlek. Flera remissinstanser ansluter sig tiUuiredarens förslag bl.a. länsstyrelserna i , , ,, och . 1984/85:115 299 SINDanser att stödet bör ha en huvudinriktning mot de regionalpoliliskl meslutsatta landsdelama. Uppmärksamhet bör därför ägnas ål tendensen till vidgningav områdel där glesbygdsstöd kan utgå. kommun har starkainvändningar mot utredningens förslag. Förslaget skulle medföra att en kommunmed stor geografisk yta och en spridd befolkning får mindre andel av det lotalastödet. Utredarens förslag omomfördelning av medel från i första hand storstadslänen tiU skogslänen skulleenligt i få mycket marginella effekter för andralän men det skulle få klart negaliva effekter för storstadslänen. Länsstyrelseni avstyrker utredarens förslag om förslagen tillbedömningsgmnder innebär att endasl ett fåtal län skulle ges möjlighet attanvända glesbygdsstödet. LRF, samt utvecklingsfonden i anser att stödinsatserna börutökas såväl i de södra som norra delama av landet. Stödet tiU storstadslänenbör ej minska. Utredaren föreslårlänsvisa anvisningar om exempelvis "lägsta/högsta gräns" förstödgivningen i glesbygden. Fleraremissinstanser, bl.a. glesbygdsdelegationen, länsstyrelserna i ,, , , , och länanser inte att en "lägsta/högsta gräns" är befogad. Länsstyrelsemabör själva svara för prioriteringen inom länen. Uiredarenföreslår att en särskild pott bör reserveras centralt för viktiga projekt.Några länsstyrelser, bl. a. i och , är tveksamma tillförslaget. i lån anser att så slor del som möjligt avmedlen bör fördelas på länen i början av budgetåret. Då vet länen vad de haratt rätta sig efter och en bättre prioritering och effektivare resursanvändningfås. i läntUlstyrker förslagel om en särskild pott för specieUt kostnadskrävande projekt,vUken i första hand bör riktas tiU de från stödsynpunkt små länen. 3.4Förstärkning av de personella resiu-serna Iutredningen föreslås att de personella resursema på länsstyrelsema förplanering etc. bör förstärkas. TCO anser att en förstärkning är angelägen ochpåpekar att handläggningen av glesbygdsstödet har förts över tiU länsstyrelsemautan att dessa har fått ökade personalresurser. i länär tveksam lUl utredarens förslag. I ett läge där reala minskningar avstödmedlen fömtses anser inte att anslag som möjliggör stöd tillföretag m. m. bör överföras tUl stafiig personal. Liknande synpunkter kommerockså från i lån. Glesbygdsdelegationen vUl inteförorda någon total försiärkning av de perso-neUa resursema på regional nivåutan menar att en ompriorilering av resurserna bör kunna ske därokonventionella lösningar prövas. 1984/85:115 300 idetta sammanhang är enligt glesbygdsdelegationen idéerna om s. k. lokalkontordär regionala organ samverkar saml den försöksverksamhet som pågår i Jämtlandsoch med "kommunramar" för glesbygdsstöd.Kontaktema med glesbygdsförelagama och den praktiska handläggningen sköts härav kommunema. De regionala organens personal frigörs därigenom förarbetsuppgifter av mer övergripande karaktär. Länsstyrelseni understryker vikten av att upprätthålla aktiva kontakter medföretagen också sedan stöd lämnats. säger vidare att det ärsannolikt alt effektiviteten i stödgivningen skulle höjas om företagsbesök ochenkel analys av företagsutvecklingen gjordes l.ex. tiUsammans med denredovisningsmedhjälpare företaget har. En margineU omfördelning från ekonomiskatill personeUa resurser torde räcka. EnligtSveriges föreningsbankers förbund är en decentraliserad organisation förglesbygdsstödet viktig. Man anser att ansvaret för de av statsmaktematUldelade ramama för glesbygdsinsatser i första hand bör administreras av deregionala utvecklingsfonderna. Omman anlägger strikt regionalpolitiska aspekter på frågan, kan enligt utredarenIKS-stödet liksom siödet till hemarbete förefalla mindre rationeUa jämfört medde andra stödformema. Frågan om dessa stödformers fortsatta hantering bördärför övervägas. Långsiktigt bör strävan vara att begränsa de olikastödformerna tUl enbart tre, nämligen stöd tUl företag, stöd tUl kommersiellservice och stöd tiU samhällelig service. Inom ramen för dessa tre stödformerbör del finnas flexibilitet. Möjligheten att ge stöd tUl nya verksamheter börövervägas. AMSanser alt den utvärdering av stödet som redovisas i rapporten inte ger etttUkäckligt underlag för ett ställningstagande tiU om stödet till IKS bör finnaskvar i sin nuvarande utformning. Bedömningsunderlaget behöver utvidgasväsentiigt bl. a. genom en samhällsekonomisk utvärdering. Remissinslanser medUknande åsikter är , , , SIND och LO. Mångaremissinstanser bl.a. glesbygdsdelegationen, länsstyrelserna i ,, , och , saml , och Ålvdalens kommuner anser att enförenkling av bestämmelserna är angelägen. De anser vidare att IKS-stödet börfinnas kvar inom regionalpolitikens område. Glesbygdsdelegationen anser altstödet tUl hemarbele borde ingå som en form av driftstöd i företagsstödet.Delegationen avser att återkomma med förslag om glesbygdsstödets utformning isin rapport om glesbygdspolitiken. Länsstyrelseni lån anser att IKS-stödet bör ändras så att bidrag vid behov kan utgågenerellt inom stödområde C. 1984/85:115 301 Sorselekommun och Ålvdalens kommun anser alt IKS-stödet bör omfatta ävencentralorten. kommun påpekar, all eflersom IKS i många fall är ettutmärkt komplemenl lill beredskapsarbeten för arbelslösa, har definitionen avglesbygd orsakal onödigt stora resekoslnader genom alt de arbetslösa tvingalsresa från centralorten tUl omgivande byar på gmnd av att IKS inte kunnatbeviljas till objekt i tätorten. Dennuvarande stödgivningen är inriktad på i försia hand slöd tiU investeringar ibyggnader och maskiner etc, dvs. a. länsstyrelseni och Ålvdalens kommun påpekar behovet av att stödet utökas tillatt omfatta även marknadsföring och i vissa faU produktutveckling. Irapporten/öres/år utredaren att glesbygdsdelegalionen bör ta initiativ till deytterligare utredningar om problem och utvecklingsmöjligheter i glesbygd somkan behövas. Syftet bör vara att skapa en gemensam poUcy. Utvecklingsfonden iStockholms län anser att en aUtför fastlåst policy kan utgöra ett hinder förokonventionella utformningar, vilka hittiUs varit framgångsrika för ulvecklingeni skärgården. Några remissinstanser bl. a. lantbruksstyrelsen,glesbygdsdelegalionen och i län menar att det intefinns något behov av större utredningsinstanser. Det är effektivare medålerkommande erfarenhetsutbyten mellan personer som på olika myndigheterhandlägger utvecklingsfrågor för glesbygden. Utredarenpåpekar vikten av atl ta till vara länsstyrelsemas erfarenheter av denhittiUsvarande stödgivningen och atl fa lUl slånd en kunskapsåler-föring ifråga om mtiner, lekniker etc. Erfarenhetsutbyte meUan länsstyrelserna bördärför ulvecklas ytterligare. framhåller betydelsen av att detgoda samarbele och kunskapsutbyte som fortlöpande byggts upp mellan lokal,regional och central nivå kan fortsätta. Länsstyrelseni framhåller viklen av erfarenhetsutbyte mellanlänsstyrelsema för att effektivisera stödhanteringen. Industridepartementetbör ta fram de bästa mlinema för stödgivningen att spridas tiU länsstyrelsema. Ävenlänsstyrelsema i och anser alt man från central nivåbör ta fasla på utredarens förslag om alt arbela fram mtiner för bäitrekunskapsöverföring, t. ex. genom ökat erfarenhetsutbyte mellan länen. 1984/85:115 302 Behovetav samordning mellan stödgivningen å ena sidan och "exierna"verksamheter å den andra har framhållits i utredningen. Samordning med olikaformer av verksamhet är enligt utredaren helt nödvändigt. Länsstyrelseni lån delar utredarens åsikt och påpekar vikten av att kommunalabeslut inte far motverka varandra. säger vidare att en aktivglesbygdsplanering bör, för att inte stärka mot-satsförhåUandet tätort -glesbygd, integreras i övrig planering, bostadsbyggande, näringsUv,utbUdning, social service, kommunikalioner m.m. Andraremissinstanser med Uknande åsikter är bl. a. länsstyrelserna i ,, och . krävs väsentliga förstärkningar när det gällersamordningen meUan stöd och rådgivning för glesbygdsföretagens utveckling. Iett par län har använts ett system med kommunala ramar för glesbygdsstödet.LRF framhåUer att här finns både för- och nackdelar.