prop · G803118 · 1984-12-31 00:00:00 — Mot denna bakgrund föreslås i lagrådsremissenen effekiivisering av samhällets kontroll över kemikalieanvändningen.Förslaget avser bl.a. en allmän regel om aktsamhet vid hanteringen (6 §), enregel om skyldighet för importörer och tillverkare av kemiska produkler altundersöka produkterna (7 §), en regel som ålägger den som yrkesmässigl hanterareller importerar kemiska produkler alt ha tillgång till kemisk och toxikologiskkompetens (8 §), en regel om skyldighet atl lämna informalion om kemiskaprodukler (9 §), en regel om uppgiftsskyldighei gentemoi vissa myndigheler (10§), regler om tillstånd m.m. (11 och 12 §§), reglerom tillsyn (14-17 §§), ivilka föreslås bl.a. alt myndighet skall få rätt att med polisens hjälp beredasig tillträde till områden och lokaler, saml regler om straff (20-22 §§),enligt vilka böter eller fängelse i högsl ell år skall ådömas den som brytermol vissa beslämmelser i lagen, däribland den allmänna regeln om aktsamhet i 6§. Föratt det angivna syftet med lagen skall kunna nås fuUl ut är det nödvändigt attlagens tillämpningsområde definieras så noga all någon rimlig Ivekan inte kanväntas uppslå i detta hänseende. Alt så sker är dessulom av största vikl föratl trygga de enskildas rättssäkerhet. Varje omsorgsfull läsare av lagtextenbör nämligen av denna kunna få en lillför-litiig bild av tillämpningsområdeloch därmed av det område inom vilket den enskilde åläggs skyldigheter och kanbli utsatt för straff eller tvångsingripanden av nämnl slag. Huvudbestämmelsenom lagens lillämpningsområde finns i 1 § av förslaget. Denna bestämmelse kompletterasav bl.a. 4 §, enligt vilken tillämpningsområdet kan ulvidgas. Enligt1 § är lagen tillämplig på hantering och import av "kemiska ämnen ochberedningar". I lagtexten ges dessa ämnen och beredningar den gemensammalaglekniska benämningen "kemiska produkler". 1 4 § föreslåsregeringen eller den myndighel regeringen besiämmer få räll all uividga lagenslillämpningsområde till atl avse även "en vara som innehåller eller harbehandlals med en kemisk produkt". Begreppen "kemiska ämnen","kemiska beredningar" och "vara" definieras inle ilagtexten. Påsätt anges i avsnittet 2.2 i den allmänna motiveringen har underremissbehandlingen motsvarande terminologi i kemikommisionens betänkande (SOU1984:77) kritiserats av bl.a. lantbruksstyrelsen, strålskydds-institutet, Sveahovrätt och kammarrätten i . I kriliken har anförts bl. a. all delborde bäitre klargöras vilka slag av ämnen som berörs av den föreslagnalagstiftningen. Avspecialmotiveringen till 1 § framgåratt med "kemiska ämnen" skallavses grundämnen och kemiska föreningar samt i vart fall vissa biologiskanaturprodukter. Om grundämnena och de kemiska föreningarna sägs därvid alldessa ofta gemensaml benämns "(kemiska) substanser". Av den allmännamoliveringen (avsnitt 2.2) och specialmotiveringen tiU 1 § framgår också attmineraler är alt räkna som kemiska ämnen. Enligt specialmotiveringen lill 1 §omfattar del lagtekniska begreppet kemiska produkter alla kemiska ämnen ochberedningar som är föremål för någon form av mänsklig hantering. Däremot skalllagen inte tillämpas exempelvis vid en miljöskada på gmnd av uriakning av ett inaturen förekommande ämne lill följd av enbart naturliga processer. Somexempel på biologiska naturprodukter som vid lillämpning av lagen skall ansesutgöra kemiska ämnen nämns i specialmotiveringen till 1 § "vissa somdroger använda växtdelar". Innebördeni begreppet "vara" i 4 § berörs ej i moliveringen. Denföreslagna lagtexten och de därtill fogade motivuttalandena ger inte en så klarbild av den föreslagna lagens tillämpningsområde som enligt vad anfördesbehövs för atl lagens syflen skall nås fullt ul och för atl trygga de enskildasrättssäkerhet. Jag kommer i del följande all beröra några punkter somomedelbart ger anledning till iveksamhel om den avsedda innebörden. Särskildtveksamhet vållar den fömtsätta gränsdragningen mellan etl kemiskt ämne (1 §),å ena, och en vara som innehåller eller har behandlats med etl kemiskt ämne (4§), å andra sidan. En sådan gränsdragning finns visserligen redan i 1973 årslag (se 1 I försia stycket punktema 1 och 2). Den saknar emellertid där reellbelydelse för bestämningen av lagens tillämpningsområde, eftersom såväl delkemiska ämnet som varan ingår i tillämpningsområdet på i huvudsak samma villkor.I det remitterade lagförslaget däremot behandlas kemiska ämnen och varor påskilda sätt. Lagen blir nämligen direkt tillämplig endasl på kemiska ämnen. Ifråga om varor blir lagen tiUämplig endast om regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer föreskriver del. I fråga om alla varor för vilka en sådanföreskrifl inte finns kommer således gränsen mellan kemiskt ämne och vara sominnehåller eller behandlats med ämnet atl också utgöra gränsen för lagenstillämpningsområde ulom i vad avser den föreslagna allmänna regeln omaktsamhet vid hanteringen (6 §) och den därtill knutna straffregeln (20 §försia stycket 1). Ämnet men inte varan kommer att omfattas av samhällelstillsyn. Hanteringen av ämnel men inle hanleringen av varan kommer att kunna föranledatvångsingripanden enligt lagen (16 och 17 §§). Vidarebör framhållas att begreppel vara enligt vanligt språkbmk kan omfalta såväl etlkemiskt gmndämne, exempelvis järn, som en kemisk förening, exempelvis saltsyra.Med lagförslagels ord "vara" måste uppenbarligen avses något annat,närmast ell föremål som tillverkats. Det råder inte någon tvekan om att detfårdiga papperet, den färdiga stolen eller den Prop.1984/85:118 61 färdigamaskinen är ett sådanl föremål. Men när i den serie av bearbetningar sombehövs t. ex. från brytning av järnmalm fram lill den färdiga bilplåten övergårdel kemiska ämnet järn till all bli etl sådanl föremål som i lagförslagets 4 §betecknas som vara? Motsvarande fråga kan ställas på de fiesta andraproduktområden t. ex. i fråga om de kemiska föreningar som används vidframställning av plaslföremål. När det gäUer mineraler ärdel oklart från vilken lidpunkl - i samband med brytningen - de skall ansesvara "föremål för någon form av mänsklig hantering" och därmed såsomkemiska ämnen falla inom lagens tillämpningsområde. År del när behov av skyddmot stendamm uppkommer? Delär också oklart hur slor mängd av elt kemiskt grundämne eller en kemiskförening som måste ingå i ell föremål som ej är liUverkal, exempelvis bruten malm,för att det vid lillämpningen av lagen skall anses vara detta kemiska grundämneeller denna kemiska förening. Moiivullalandeiom all vissa växtdelar är kemiska ämnen i lagens mening borde närmasl ledatill alt alla biologiska naturprodukter - däribland exempelvis virke och fåmll också skall anses som kemiska ämnen i lagens mening, eftersom de innehållerflera grundämnen eller kemiska föreningar. Del synes emellerlid tveksamt omdella är avsell, då del beträffande sådana produkter i regel knappast föreliggernågot reellt behov av ålgärder för all tillgodose syflel med den föreslagnalagen. Motivuttalandelom alt grundämnen och kemiska föreningar ofta gemensaml benämns kemiskasubstanser synes i viss mån tala för en så restriktiv tolkning av begreppelkemiskt ämne all del närmast blir synonymt med begreppel kemikalie och sålundaavser en produkl som framslålls för alt användas vid någon form av kemiskprocess. Mol en sådan tolkning lalar emellertid del förhållandel alt mineraleruttryckligen anges vara kemiska ämnen i lagens mening. Sammanfattningsvis finnerjag alt lagens lillämpningsområde inte angivits - vare sig i laglexlen ellermoiiven - så tydligt som behövs för all syftet med lagen skaU kunna nås fulltut och för att trygga de enskildas rällssäkerhet. Jag avstyrker därför atllagförslagel läggs fram med den föreslagna ulformningen av reglerna om desstillämpningsområde. Jag förordar i stället att såväl lagtexten som moiivenförtydligas i här angivna hänseenden. Den omsländighelen att begreppet kemisktämne - med samma otydlighet - används i nu gällande lag om hälso- ochmiljöfariiga varor ulgör inle någol bärande skäl mot sådana förtydliganden,sedan oklarheten nu blivil belyst. Del bör i sammanhanget också observeras altotydligheten i del använda begreppet kemiskt ämne i nuvarande lag är av mindrebelydelse, eflersom den lagen endasl gäller sådana ämnen som kan befarasmedföra skada på människor eller i miljön, under det att lagförslagel avseralla kemiska ämnen, alltså även de som är hell riskfria. Vidmin fortsatta granskning ulgår jag ifrån del remillerade förslagel i nuföreliggande skick; jag har alltså inle kunnal beakla resultatet av de förtyd- 1984/85:118 62 ligandenbeiräffande tillämpningsområdel som jag förordal i del föregående. Medbeaktande av denna reservation instämmer jag i vad ledamöterna ochJermsten i övrigt anfört under 1 §. Iförevarande paragraf ges vissa bestämmelser om den nya lagens avgränsning iförhållande till annan särskild lagsliftning som också gäller kemiskaprodukler. Belråffandeförsta slycket anser lagrådel bl.a. alt användningen av ullrycken"hvsmedel", "läkemedel" och "djurfoder" iförening med en hänvisning tiU "särskilda bestämmelser" kan geanledning lill missförstånd. Således innehåller livsmedelslagen (1971:511)definitioner som innebär all t. ex. ell kemiskt ämne, som ännu inle harlillförts någol som enligt lagen ulgör "hvsmedel", betecknas som"livsmedelstillsats". förslag till ny lag om foder som nyligenhar granskats av lagrådel är i delta hänseende uppbyggt på motsvarande sätt.Med tanke på all del just är sådana "tillsatser" som främsl är avintresse i detla sammanhang bör lagtexten förtydligas på denna punkt. Det börlämpligen ske på del sället atl hänvisning görs direkl lill de förfatiningardet här är fråga om. Åven innebörden av de föreslagna bestämmelserna i andraoch Qärde styckena skulle enligt lagrådels mening komma till tydligare ultryckmed en annorlunda utformning. Lagrådel förordar därför att paragrafen gesföljande lydelse: "Dennalag gäller inte sådana kemiska produkler som omfattas av livsmedelslagen(1971:511), läkemedelsförordningen (1962:701) eller lagen (1961:381) omtUlverkning och handel med fodermedel m. m. Om del från hälso- eller miljöskyddssynpunktär särskilt påkallal får regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmerdock föreskriva atl bestämmelserna i denna lag skall tillämpas även på sådanprodukl. Ifråga om kemiska produkter som omfattas av strålskyddslagen (1958:110) ellerlagen (1975:69) om explosiva och brandfariiga varor är bestämmelserna i dennalag inte tillämpliga för all förebygga hälso- eller miljöskador på gmnd avjoniserande strålning respeklive explosion eller brand. Ifråga om transport...... regeringen bestämmer. Dennalag gäller inle sådan hantering av kemiska produkler som omfallas av lagen(1983:428) om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark." Detbör slutiigen anmärkas, att lag enligt den tidigare berördalagrådsremissen från avses bli ersatt av en lag (1985:000)om foder. 1984/85:118 63 Lagrådet-Hår erinras omalt lagrådet vid 1 § förordal all en bestämmelse motsvarande den i 4 §föreslagna las in i 1 §. Bilräds della kan alltså 4 § ulgå. Första stycket innehålleren allmän försiktighetsregel, som har sin principiella motsvarighet i 5 §försia stycket lag. Regeln, som är straffsanktionerad (20 §), skallenligt försia meningen gälla vid hanlering och import av kemiska produkter,således enligt definilionen i 1 § kemiska ämnen och beredningar. Enligt andrameningen skall bestämmelsen vidare gälla även "i fråga om en sådan varasom avses 14 §". Av vissa uttalanden imoiiven all döma kan del antas att den avsedda innebörden av sistnämnda meningär all alla varor som anges i 4 § skall omfallas av försiktighetsregeln, alltsåäven de som inle blivil föremål för där åsyftad föreskrifl. Bestämmelsen gällersåledes hantering och imporl av aUa föremål, som innehåUer eller har behandlalsmed en kemisk produkl. Därmed kommer i princip regeln att få lillämpning påhanleringen av de flesta av de föremål som människor i allmänhet dagligenanvänder eller på annal säll kommer i kontakt med. Att på delta sätt ålägga denenskilde ett egel ansvar för varje hanlering av så frekventa föremål, som härär i fråga, går avsevärt längre än som är bmkligt enligt svensk rättstradition.Del förefaller vidare som om regeln inle skulle uppbäras av något påtagligträttspolitiskt behov; lagrådet vill här erinra om de möjligheter till ingripandensom redan föreligger enligt exempelvis miljöskyddslagen (1969:387),renhållningslagen (1979:596) och hälsoskyddslagen (1982:1080). I anslutninghärtill vill lagrådel vidare påpeka atl den föreslagna lagen i princip skalllillämpas endasl på sådan hanlering och imporl som gäller kemiska produkler (1§) och alt varor, som innehåller eller har behandlats med kemiska produkter, iandra fall avses skola omfattas av lagen först efler särskild föreskrifl (4 §).Det synes med hänsyn härtill från principiell synpunkt svårförståeligt atl denenskilde skall åläggas ell egel ansvar för förebyggande av skador från häraktuella varor även i sådana fall då de inte av myndigheiema bedömis varaförenade med sådana risker vid hanleringen alt föreskrifl enligt 4 § ansettspåkallad. Med hänsyn liU nu anfördasynpunkier förordar lagrådel all bestämmelsen i andra meningen av försiaslycket ulgår. I så fall kommer en vara all omfallas av försiktighetsregelnendasl om den blivil föremål för föreskrifl enligt 4 § (1 § andra slyckelenligt lagrådets förslag). 1984/85:118 64 Iförsta stycket föreskrivs all den som lillverkar eller importerar en kemiskprodukt skall se lill atl del finns tillfredsstäUande utredning för bedömningav vilka hälso- eller miljöskador som produklen kan orsaka. Denna beslämmelsekompletteras med en föreskrift i andra slycket av innebörd att varjenäringsidkare som ulreder kemiska produkters egenskaper från hälso- ochmiljöskyddssynpunkt skall göra detta i enlighel med vetenskap och beprövaderfarenhet. Enligt Iredje slycket får regeringen eller myndighel som regeringenbestämmer meddela yllerligare föreskrifter beiräffande ulredningen om kemiskaprodukler. Sådanautredningar som avses i paragrafens försia siycke torde knappast någonsinkunna anses tillfredsställande med mindre de också ulförts i enlighel medvetenskap och beprövad erfarenhei. Det finns därför ingen erinran mot andraslycket lill den del detla är avseit all trygga kvalilelen i de uiredningar somskall finnas enligt försia slyckel i paragrafen. Emellertidhar föreskriften i andra slyckel givits ell vidare tillämpningsområde framförallt i två hänseenden. Den avser nämligen för det första inte bara denulredning som en tillverkare eller importör är skyldig alt låta ulförabeiräffande sina kemiska produkler ulan också alla andra utredningar som görsom sådana produkler, exempelvis uiredningar om planerade produkler som aldrigkommit att tillverkas eller importeras och inledande undersökningar som äravsedda all bara ligga lill grund för eller belysa behovel av mer definitivauiredningar. Den andra utvidgningen av till-lämpningsområdel avserpersonkretsen. Under del all försia slyckel reglerar de skyldigheter som skaUåvila tillverkare och importörer, krävs nämligen enligt andra stycket atl ävenandra personer i sin utredningsverksamhet rörande kemiska produkter skaU hållaen särskilt hög kvalilet. Här åsyftas främst den verksamhel som bedrivs avfrislående konsulter. Av tredje slycket framgår atl kvalitetskraven kan kommaall specificeras i föreskrifier som meddelas av regeringen eller myndighel somregeringen besiämmer; sådana föreskrifter lorde kunna komma all avse exempelvisutredarens personliga kvalifikationer i fråga om bland annat utbildning ocherfarenhei. Föreskrifierna blir enligt 20 § försia stycket 2 straffsanklionerade. Enligtlagrådels mening finns det med hänsyn till lagens syfte inle någol egentligtbehov av all i lagen införa särskilda kvalitetskrav i fråga om andrautredningar om kemiska produkter än de uiredningar som måsle finnas enligtparagrafens första stycke. Närdet gäller förslagel atl i andra slyckel av förevarande paragraf ta införeskrifier om vilken kvalitet som andra personer än tillverkare ellerimportörer skall hålla i sitl arbete med ulredning av kemiska produkter villlagrådel först framhålla all liknande regler brukar tillgripas endast när delfinns särskilda skäl därtill. Med de kompletlerande föreskrifter som kan Prop.1984/85:118 65 kommaall meddelas med slöd av iredje slycket synes här kunna bli fråga om ellregelsystem innefattande etl slags auktorisation. Alt införa elt sådant systemutan en allsidig ulrednirig inger allvarliga betänkligheter, då den närmareinnebörden av en dylik reglering och konsekvenserna därav inte nu kanöverblickas. Det finns också skäl all ifrågasätta om en sådan regleringverkligen behövs vid sidan om föreskriften i försia slyckel om skyldighet förtillverkarna och importörerna atl låla utföra tillfredsställande ulredning. Påanförda skäl förordar lagrådel att regeln att en ulredning skall göras ienlighel med vetenskap och beprövad erfarenhei får gälla endasl beträffandeden utredning som tillverkare och importörer är skyldiga all göra enligt förstaslyckel. Bestämmelser härom kan lämpligen las in som en ny sisla mening iförsta stycket och förslagsvis formuleras på följande sätt: "Utredningenskall vara gjord i enlighel med vetenskap och beprövad erfarenhet." Dennaparagraf innehåller beslämmelser om skyldighet atl genom märkning av varaeller på annal säll lämna den information om kemiska produkler som behövs frånhälso- eller miljöskyddssynpunkt (produktinformation). Enligt förslagel gällerbestämmelserna "den som yrkesmässigl hanterar eller importerar en kemiskprodukl". förslag omfatlade molsvarande paragraf "den somyrkesmässigt överlåter" en kemisk produkt. Av den allmänna moliveringen iremissprolokollet framgår endast att den sålunda gjorda ändringen ibeskrivningen av den krets som skall vara skyldig all lämna produktinformationhaft sin grund i elt påpekande från generallullslyrelsen underremissbehandUngen, nämligen att kemiska produkter bör vara märkta redan vidimporttillfället. Medden vidsträckta definition av begreppet "hantering" som ges i 2 §kommer informationsplikten enligt den i remissen föreslagna lagtexten iförevarande paragraf att omfalta också bl. a. dem som yrkesmässigl förvarar,transporterar eller använder kemiska produkler. I sisinämnda gmpp ingår mängderav arbelslagare och enskilda företagare som använder och därvid ofta ävenslutgiltigt förbmkar olika kemiska produkter. Några bärande skäl som kanmoiivera att även nu nämnda kategorier skall omfallas av paragrafensbestämmelser synes inle föreligga. mening skulle avsiklen bakom den i förhållande till kommissionenslagtext i remissen föreslagna ändringen bälire komma lill utiryck medbeskrivningen "den som tillverkar, importerar eller överlåter". Detbör anmärkas atl paragrafen därmed kommer alt gälla alla som överlåter kemiskaprodukler, således inte bara i fall då överlåtelsen kan betecknas somyrkesmässig. Med lanke på de risker som aUlid uppkommer 5 1984185.1 saml. Prop.1984/85:118 66 nären omärkt kemisk produkt i förbmkarledet övergår i nya händer lorde en sådanuividgning av bestämmelsernas tillämpningsområde inle sakna praktisk betydelse. Enligtpunkt 1 i denna paragraf är den som yrkesmässigt hanterar eller importerar enkemisk produkt skyldig alt, i den omfattning som besläms i särskild ordning,till myndighet lämna de uppgifter om produklen och dess hantering som kanbehövas för att bedöma hälso- eller miljörisker. Bestämmelsen motsvaras näraav 8 § lag. Hämtöver stadgas i punkt 2 av den föreslagna paragrafensom en nyhet en skyldighel för den angivna krelsen all till myndighelrapportera sådana rön som har belydelse för bedömningen av produklen frånhälso- eUer miljöskyddssynpunkt och som kan antas vara okända för myndighelen. I anslutning till regeln ipunkt 2 vill lagrådet anföra följande. Den föreslagna lagen bygger i princippå den ordningen att hantering eller import av kemiska produkter får ske ulansärskilt tillstånd eller annan medverkan av myndighet och alt ansvaret för altskador av verksamheten inte uppkommer vilar på den enskUde själv. Den kontrollfrån samhällets sida som är inbyggd i lagen medför emeUertid all den enskildesverksamhet i många fall begränsas eller regleras genom skilda beslämmelser.Till åtlydnad av sådana beslämmelser blir den enskilde ofta skyldig bl. a. attlämna ingående redogörelse för de produkter han hanterar eller importerar. Härmå till en början erinras om den tidigare berörda bestämmelsen i punkt 1 avförevarande paragraf. För del fall all lillslåndslvång införs med stöd av 11 §blir den enskilde skyldig alt lämna vederbörande myndighet uppgifler omproduklen när han söker lillslånd. Han kan också bli ålagd all lämna närmareuppgifter om sin produkl i ell särskilt tillsynsärende. Vid fullgörandet avden nu beskrivna uppgiftsskyldighelen åligger det den enskilde att lämna allade upplysningar om produkten som har betydelse för myndighelen och denbedömning myndighelen skall göra. Det är självklarl att uppgiftsskyldighelendärvid i förekommande fall omfattar även sådana rön, som åsyftas i punkl 2 avförevarande paragraf. Del synes också naluriigt att som komplellering tilllämnade uppgifter del bör kunna krävas atl upplysning lämnas om senare erhåUnakunskaper av det slag, varom här är fråga. Något särskilt stadgande omskyldighet att lämna sådana upplysningar, som avses i punkl 2, lorde inlebehövas för här beskrivna fall. punkt 2 föreskrivna upplysningsskyldighelen sträcker sig emellerlid vidalängre än som berörts. Sålunda må till en böijan framhållas att regelnomfattar alla dem som yrkesmässigl hanterar eller importerar kemiskaprodukler, således en myckel slor gmpp. I denna ryms bl. a. företagare av demesl skUda kaiegorier, från den som bedriver tillverkning på området istorindustriell skala och har tillgång till mycket kvalificerad Prop.1984/85:118 67 sakkunskaptill hantverkaren eller butiksinnehavaren, som utövar sin hanlering underrelativt enkla förhållanden. I krelsen finns uppenbarligen en slor mängdenskilda som inle annars här någon kontakt med myndigheterna enligtförevarande lag. Fullgörandel av upplysningsskyldigheten förutsätter vidareelt stort mått av subjektiv värdering från den uppgiftsskyldiges sida; hanskall sålunda själv pröva om det aktuella rönet har betydelse förmyndigheternas bedömning av produkten och han skall också göra ett anlagande ommyndighetens kunskap på området. Härtill kommer att regeln uppenbarligenförutsätter atl upplysningsskyldighelen skall fullgöras på den enskildes egelinitiativ; någon påstötning från myndigheten kan ju inle förväntas. Med detanförda vill lagrådet illustrera att den aktuella regeln enligt lagrådelsmening givits en sådan utformning atl de därav berörda i stor utsträckning intekan förväntas ha möjlighet att efterleva bestämmelsen och att den inle hellersynes motsvara ett praktiskt behov. Härtill kommer att en friståendeupplysningsskyldighet av detta slag är mindre väl förenlig med lagensprincipiella uppläggning. Medhänvisning till det anförda vill lagrådet förorda att punkten 2 i förevarandeparagraf får utgå ur lagförslagel. Förevarandeparagraf innehåller elt bemyndigande för regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer atl föreskriva att en kemisk produkt får hanteras ellerimporteras endast efter lillstånd eller att för hantering eller import av ensådan produkt skall gälla annat särskUt vUlkor, Paragrafen motsvarar 6 § igällande lag. Med stöd av sistnämnda paragraf har i kungörelsen 1973:334meddelals bestämmelser bl.a. om förhandsgranskning av bekämpningsmedel,innebärande förbud all saluhålla, överlåta eller använda sådant medel medmindre della genom regisirering godkänls av produktkontrollnämnden. Av denallmänna motiveringen framgår alt förhandsgranskningen av bekämpningsmedel avsesskola fortsätta. I anslutning härtill uttalar departementschefen vidare, efleratt ha upplyst att i bl, a.