prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — Del kan ifrågasättas om inle dennaomsländighel bör anges särskili i lagiexten då "beskaffenhelen hosföremålel för Gänsten" enligt normall språkbruk ej omfattas av"omständighet som är atl hänföra lill konsumenien". 3 kap. 3 § Enligt andra slyckel skall reklamation ske inom viss tidsåvida fråga ej är om fel som inle visal sig inom denna lid och inle rimligenkunnal uppiäckas . Kravel all felet inle skall ha visal sig inom denna lid äronödigi och enbart vilseledande. Ulredningens inlenlioner är uppfyllda även omendasl den förulsällningen behålles alt felet inle rimligen kunnal uppiäckasinom den angivna liden. Förevarande avsnill i belänkandel inleds med enredogörelse för ulredningens överväganden rörande själva felbegreppet. Deflesta av utredningens här anförda tankegångar kan anslutasig till. I 3 kap. I § första st. föreslår ulredningen en beslämmelse somuttryckligen anger vad som utgör fel. Mol innehållel i laglexlen finns i ochför sig inle anledning lill någon allvariigare invändning. Del som utsägs ibeslämmelsen kan nämligen närmast karakteriseras såsom truismer. Mol bakgrundhärav finns del skäl alt åler ifrågasätta det meningsfulla med denna typ avbestämmelser. Det är t.o.m. inle hell uleslulel atl dylika beslämmelser kaninbjuda lill missbruk från mindre seriösa näringsidkares sida. Marknadsdomstolenanser följaktligen atl beslämmelsen bör ulgå. Tiden för felbedömningen regleras i 3 kap. I § andra si.Marknadsdomslolen har ingen erinran mol förslagel i denna del. Inle heller utredningens bedömningar och förslag lillbeslämmelse angående garanlier ger anledning lill någon erinran fråndomsiolens sida. Ulredningens förslag lill bestämmelser om reklamalion vidfel upptas i 3 kap. 3 S- Den i försia st. intagna bestämmelsen synes enligtmarknadsdomslolen ha fåll en i huvudsak ändamålsenlig ulformning. I anslulninghärtill finns anledning omnämna alt marknadsdomslolen numera meddelal beslut idel av utredningen i detla sammanhang åberopade ärendel mellan KO och ABSkånska Cemenlgjulerid (beslui 1979: 17). 1 besluiei har domslolen bl.a.bedöml den åberopade beslämmelsen i AB 72 såsom oskälig enligiavialsvillkorslagen. Regeln i 3 § första st. kompletteras i andra si. med en preskripUonsregelsom dock enligt mening getts en mindre lämplig ulformning.För atl den angivna preskriptionstiden skall gälla uppslälls nämligenett förbehåll för dolda fel som i praktiken förtar myckel avpreskriptionsregelns effekl. Härefter övergår marknadsdomslolen lill alt behandlautredningens överväganden belräffande påföljder för fel. delar ulredningens syn på del önskvärdai att särskilt lagfästa en skyldighel för näringsidkaren alt avhjälpa fel. Endylik påföljdsregel verkar rimlig och torde på ett förhållandevis enkelt sällundanröja eventuella tvister mellan konsumenl och näringsidkare då en Gänslbefinns felaklig. Domslolen släller sig emellertid Iveksam lill laglexlenslydelse såvill avser del i 3 kap. 5 § försia si. sista ledet upptagnaförbehållet beträffande ifrågavarande skyldighel att avhjälpa fel. Prop.1984/85:110 177 sumenlskyddssynpunki bdraklal synes laglexlen inte böra genäringsidkaren en så vidsträckt möjlighel atl slippa avhjälpa fel;formuleringen "om dd inle skulle medföra olägenheler eller koslnader somär oskäligt stora i förhållandelill----- " ger näringsidkaren elt alltför generöst lilllagd manöverulrymmeför all förvägra avhjälpandeåtgärd. All näringsidkaren inle skall ha rält tillersättning för sina kostnader i samband med avhjälpandel är i och för sigsjälvklart. Emellertid är del för konsumenlerna av väsenllig betydelse all delpå denna punkl inle råder någon som helsl oklarhel. Därför är del befogal medden särskilda beslämmelse i ämnet som tagits in i 3 kap. 6 § första st.Undantagsregeln i 6 § andra st. ulgör däremot ytterligare elt exempel på enhell onödig beslämmelse. För atl anknyla till det av utredningen valda exempletpå sid. 308f säger det sig ju självt atl byggmäsiaren skall ha rält tillersättning för asfaltstrykning; ersättning för detla arbetsmoment omfattas juinte av priset för vad som urspmngligen har utförts. Denföreslagna regleringen av prisavdrag och hävning har i stort gells enändamålsenlig lösning. Marknadsdomslolen vill särskilt framhålla det praktisktlämpliga i atl göra nu aktuella påföljder sekundära i förhållande tillavhjälpandepåföljden. Att i princip ge avhjälpandepåföljden förtur lordebefrämja att förekommande tvister blir lösta på ell smidigi och enkell sätt.Tillgriper man prisavdrag och hävning, medför nämligen detla som regel attparternas uppgörelse belastas med inle hell betydelselösa koslnader för olikaadministrativa arrangemang hos näringsidkaren. Även om nuaktuella beslämmelser rörande prisavdrag och hävning gells en i huvudsakändamålsenlig utformning vill marknadsdomslolen ändå uttala sig för atl slörreklarhet får prägla beslämmelserna om prisavdrag och hävning av redan ulfördprestation. Renl praktiskt ter det sig nämligen svårt att upprätthålla en klardistinktion mellan de olika påföljderna prisavdrag och hävning beträffanderedan utförd prestaUon. 1 vart fall torde de flesta konsumenter ha svårt atlförstå skillnaden mellan de båda juridiska konstruktionerna. Lagförslagetspraktiska genomslagskraft i denna del skulle onekligen vinna myckel ombestämmelserna kunde göras klarare. 9.4 /KO: Fel och reklamalion vid fel Verkel ansluter sig till utredningens förslag att entidsbestämd garanli skall anses som en funklionsgaranli (3 kap. 2 §). Konsumenienmåsle reklamera inom viss lid för atl kunna göra gällande fel (3 kap. 3 §).Verket har ingen erinran mol den föreslagna reklamalionsfrislen (3§ försiast.). Konsumenien skall i princip reklamera för att kunna åberopaetl fel (3 § andra st.). Preskriptionsregeln kan genombrytas om felet intevisat sig inom de två åren och inte heller "rimligen kunnat"upptäckas . Ulredningen avvisar en beslämmelse som innebär allkonsumenten kan åberopa felet om detla inte "bort" upptäckas underden angivna tiden. Skillnaden ligger närmast i atl den föreslagna regelninnebär alt bedömningen av vad som skall anses vara ett relevanl doll fel skallske med uigångspunkl i vad konsumenler i allmänhet kan ha insett Gfr s. 468). Den förkortning av preskripiionsliden som ulredningenföreslår lär få betydelse framför allt vid byggnadsenlreprenader. Det är långtifrån ovanligt att fel i den utförda Gänsten visar sig först -inte sällan 12 1984/85. Prop.1984/85:110 178 väsenlligen översligande - efler del altkonsumenien lagil Uänslen i bruk. Med lanke på den slora betydelse som enförkortning av preskriptionstiden kan få för den enskilde konsumenten avslyrkerverkel förslagel atl förkorta preskriptionstiden från tio lill . Om dengällande preskripiionsliden ändå förkortas, bör konsumenien i varje fall kunnaåberopa också fel som inle bort uppiäckas före uigången av den kortare preskripiionsliden. Om Gänsien är felaklig får konsumenten i försia hand krävaalt felel avhjälps (3 kap. 5 §). Avhjälpande är enligi utredningen densmidigaste och lämpligasle påföljden för båda parter (s. 306). Konsumenlverkeiinslämmer i atl elt avhjälpande ofla ligger i båda parternas inlresse. 1 mångafall tillgodoser ell avhjälpande konsumenien bällre än någon annan påföljd. Delär också nalurligl att konsumenien ges räll att kräva all ell fel ålgär-das,eflersom della innebär alt näringsidkaren blir skyldig atl fullgöra en avtaladpreslalion. Verkel ansluler sig därför lill den föreslagna regeln. Enligtförslagel är konsumenlens rätt lill avhjälpande begränsad till fall dåavhjälpandel inle medför "olägenheler eller koslnader som är oskäligt slorai förhållande till felets betydelse för konsumenien". Avhjälpandel innebärlill sin karaktär alt näringsidkaren till konsumenien överlämnar den avtaladepresiationen. Näringsidkaren måsle således redan innan avlalel ingås la iberäkning vilka löften han har möjlighel all infria. Man kan enligi verkelsmening därför ifrågasätta om del finns skäl alt på della sätt begränsaavhjälpningsskyldigheien. Delsamma kan anföras också i fråga om begränsningar inäringsidkarens skyldighel alt belala Iransportkoslna-derna i samband medavhjälpande av fel och atl slå koslnaderna för felfritt malerial (s. 330). Ävenkoslnader som är myckel höga kan vara helt adekvata med hänsyn till del säll påvilkel näringsidkaren bedriver sin verksamhel. Till vad som sagls kan läggas,att kostnaderna för ell avhjälpande kan variera från näringsidkare lillnäringsidkare. Man kan anla alt t. ex. en näringsidkare som är mindre kunnigoch som har en dålig serviceorganisation får högre koslnader för all avhjälpafel än den yrkesskicklige näringsidkaren med lillgång lill verkslad elc.Offergränsen synes därför kunna dras olika beroende på den enskildenäringsidkarens förutsättningar. Det kan enligt verkels mening inte godias,att en konsument som anlitat en näringsidkare, som är sämre ägnad för sittuppdrag än andra, skall ha mindre möjlighel all få avhjälpande utfört, ellerbli tvungen atl betala en slörre del av kostnaderna för avhjälpandel, än denkonsument som vänt sig till en yrkesskicklig näringsidkare. Genom att erbjuda sig att avhjälpa felel kannäringsidkaren avväga all konsumenien gör gällande prisavdrag eller hävning (3kap. 5§ andra st.). Även om avhjälpande ligger i konsumenlensinlresse är del dock inle alllid så. Tillämpningen av de bestämmelser ikonsumenlköplagen som ger näringsidkaren rält atl genom avhjälpande förhindraannan påföljd (4 och 5 §§) visar att en sådan räll kan medföra problem förkonsumenterna. Är näringsidkaren ett seriösl förelag med lillgång lill etl välutbyggt system för service- och reparalionsverksamhd är avhjälpandet ofla lillkonsumenlernas gagn. När näringsidkaren inte är av della slag, blir bedömningenen annan. Del är inle ovanligl all konsumenler får vänia länge innanavhjälpande sker och inle heller sällsynt alt avhjälpandel är bristfälliglulförl och måste upprepas utan tillfredsställande resullat. Verkelgör inte gällande atl näringsidkaren skall sakna räll all Prop.1984/85:110 179 avhjälpa fel, men anser lill skillnad från utredningen (3kap. 5§ iredje st. och s. 311) attavhjälpandet - liksom enligt 5 § konsumenlköplagen - skall ske"genasl" och inle försl "inom skälig lid". Slarka skäl lalar för att hävning av redan utfördpreslalion som påföljd vid fel i Uänsl inle bör komma i fråga i sammaulslräckning som vid köp. Del finns dock siluationer där konsumenien har ellklart inlresse av atl kunna häva Gänsten också lill den del den är utförd.Enligt verkels mening är det därför av slor beiydelse från konsumenlsynpunklatt konsumenien enligt förslagel får viss rätl att häva avtalet både lill dendel Gänsten har blivit utförd och i ålerslående del. Verket tillstyrker deföreslagna reglerna om hävning (3 kap. 8 och 9§§). Verket lillslyrker också allkonsumenien ges rält till prisavdrag. Med hänvisning till vad som sagls vidbehandlingen av 3 kap. 5 § ifrågasätter verkel däremol om prisavdraget börbegränsas på del sätl som kommer lill ullryck i 3 kap. 10§. Vad som är fel 1 3 kap. I S regleras frågan när en Uänst är atl bedömasom felaklig. För denna bedömning hänvisas lill föreskrifierna i 2 kap. l-5§§om kraven på näringsidkarens preslalion. Meloden all i laglexl ge en allmändefinition av felbegreppets innebörd torde sakna molsvarighel i annanlagsliflning. Åven om del av förklarliga skäl inle låler sig göra alt närmarekonkretisera kraven på näringsidkarens prestation, måste det anses vara avvissl värde att i laglexlen ange vissa grundläggande normer angåendepreslalionens kvaliid och hållbarhel. Nämnden får dock hänvisa lill vad som tidigarehar anförts till de föreslagna reglerna i 2 kap. l-5§§. Regeln i 3 kap. 2§ har sin närmaste motsvarighet i 10 §KKL. Garantiansvaret blir emellertid enligt förslagel strängare, bl.a. genomdet vidgade skadeslåndsansvar som utredningen föreslår. Förslagel innebärvidare all Udsbeslämda garanlier får karaklären av funkiionsgarantier. Somulredningen framhållit (s. 273) har det hillills förelegal svårigheierbelräffande flertalel förekommande branschgaraniier all avgöra humvida dessa äratl tolka som funkiionsgarantier eller inle. Den praxis som harutbildats hos nämnden på såväl köp- som Uänstesidan får anses innebära altnänngsidkarens garanUansvar i prakliken har fått karaklären av ellfunklionsansvar under garanliliden. En sådan lösning får anses lämplig inleminst från bevissynpunkl. Nämnden anser därför all ulredningens förslag därombör godtas. 1 3 kap. 5-IOSS uppläs beslämmelser om påföljd vidfelakiighet i Uänsl. Nämnden anser all del föreslagna påföljdssysiemel har fållen tillfredssiällande uppbyggnad. Den primära påföljden ulgör enligi 5§ 1 st.rätl för konsumenten all kräva feleis avhjälpande. Enligi andra slycket harnäringsidkaren rätl att - lill undvikande av annan påföljd för honom såsomprisavdrag eller hävning - erbjuda konsumenien avhjälpande av felel. En sådanlösning har påtagliga fördelar och motsvarar den praxis som har ulbildats hosnämnden ifråga om arbele på lös sak. Del kan antas all vid sidan avskadeslåndsreglerna i 4 kap. avhjälpanderegeln i prakliken kom- Prop.1984/85:110 180 mer all få den slörsla belydelsen i påföljdssysiemel.Regeln får enligi nämndens mening också anses ha erhållil en ulformning somlillfredsslåilande lillgodoser båda parters inlresse all i särskilda fallpåkalla undanlagande av regelns Ullämplighet. Genom den föreslagna regeln i 3 kap. 7§ tillförsäkraskonsumenien räll all lill säkerhel för krav på grund av fel innehålla beialningför Uänslen. En motsvarande räll föreligger enligt 14 S i händelse avnäringsidkarens dröjsmål. Av respektive regels ordalydelse får motsatsvisanses framgå alt konsumenien inle har räll alt innehålla betalning lillsäkerhet för fordran på sådani skadeslånd som avses i 4 kap. 2 §. Dellaförhållande berörs inie i moUven. Enligi nämndens mening synes inle någonsaklig grund föreligga för en sådan ålskillnad. har inga andra kommenlarer tillutredningens/eZ/je-grepp i 3:1 än att det i 2 si. borde lilläggas all gödsel ävenmåsie anses behäflal med fel om näringsidkaren efler avlämnandet vårdlöslskadar godset Gfr 44 § köplagen). Delta måste framgå av 2:1 2 st.; annars blirinle ens skadeståndsreglerna i 4:1 formellt lillämpliga. Utredningens argumentering (s. 278 O för au Udsbeslämdagaranlier skall lolkas som funkiionsgarantier är alldeles övertygande, ochförslagel lill 3:2 tillstyrks. tillstyrker också attavvikelser från en garanti bedöms som fel, så all del normala påföljdssysiemelblir Ullämpligt (s. 280). Utredningens förslag om reklamation i 3:3 1 st.lillslyrks. I fråga om preskriplion finns inga regler förGänsler, varför den enda begränsningen utgörs av den allmännatioårspreskriptionen. Ulredningen föreslår emellerlid 13:32 si. en IvåårigpreskripUonsUd med undanlag för fel som inle visal sig och inlerimligen kunnat upptäckas (s.k. dolda fel). Som grund förinförandel av en preskripUonsregel åberopar ulredningen ett flertal vad denbetecknar som slarka skäl (s. 292 O- Bl.a. skulle del på många sätl vara ettkonsumentintresse med en preskriptionsregel, vilket kan betvivlas, eftersompreskriptionen ju avskär konsumenter frän alla möjligheter (även om bevisning idel enskilda fallel skulle finnas) från all lala å fel och eflersom detknappasl finns konsumenter som avsiktligt skulle skjula upp en uppgörelse mednäringsidkaren om elt uppläckl fel därför alt preskription inle skulle kunnaske. Det starka skälet för en preskriptionsregel är all näringsidkarensintresse av all i sin ekonomiska planering inte behöva beakta reklamalioner förgamla Gänster och det förhållandel att en preskriptionstid som är väl tilltageninte drabbar konsumenterna särskilt hårt, eftersom de flesta fel visar sig dessförinnanoch eftersom konsumenien ändå skulle ha svårt all föra bevisning om felet efterläng lid. Efter att ha avvisat möjlighelen all differenliera preskripiionslidenmellan Gänster avseende lös och fasl egendom föreslär ulredningen en enhelligregel . Denna enhelliga regel anser sig ulredningen kunna uppställagenom att öppna en ventil vid dolda fel, som främsl blir akluell vidbyggnadsenlreprenader men prakiiskl lagd aldrig beträffande Gänster på lösegendom såsom bilar, hushållsapparaler och TV-apparater. Begreppel dolda feldefinieras sedan i moliven (s. 294 O på ell synnerligen invecklat sätt somsådana fel som visseriigen kunnat - men dock inle rimligen kunnal - upptäckasinom preskriptionstiden. anser gränsdragningen för dolda felså svår atl göra för parter och Prop.1984/85:110 181 domstolar atl den redan därför bör avvaras. Härtill kommerall undanlagd för dolda fel slrider mol själva idén om en preskripUonslid.Meningen med preskription är ju främst atl näringsidkaren från och med en visslidpunkl skall vara säker på alt undgå krav från konsumenten. Den föreslagnaspecialregeln om dolda fel avstyrks därför. Frågan blir härefter, huruvida en preskriptionstid på Ivåär är generelll lämplig, om den är ovillkorlig. Som ulredningen framhållit en , om preskriptionsregeln även skall omfattabyggnadsreparationer, där felen ofta visar sig . Man har därför atl välja mellan att anlingen generelllstadga en längre preskripUonslid, exempelvis , eller all avslå från ensärskild preskripUonsregel i konsumenttjänsllagen och som falla tillbaka påden allmänna Uoårspreskriplionen eller atl införa en ivåårig preskriplion förUänsler i allmänhet (varigenom en samordning åsladkommes med de köprätlsligaförslagen i SOU 1976:66) men utsträcka preskriptionstiden lill fem eller tio årmed sikte på byggnadsreparationer, vilkel rältslekniskl sell endast torde kunnaske genom all en gräns dras upp mellan arbete på fast och lös egendom (dvs. delnorska förslagel), fastän detla skulle medföra vissa omoliverade skillnader vidreparaiioner bl.a. av hushållsmaskiner. anser sig ej behövaförorda någol av de nämnda alternativen. Förslaget i 3:3 2 st. 2 p. atl konsumenten alltid skallkunna reklamera inom skälig lid efter del att en garantilid löpt ut tillstyrks.Likaså tillstyrks förslaget 13:33 st. alt reklamation efter preskriptionstidensutgång får ske om näringsidkaren handlat i strid med tro och heder eller grovtvårdslöst. Åven om preskriptionstiden i sådana fall får överskridas, kan detdock ifrågasättas om förfarandel i slrid med tro och heder eller den grovavårdslösheten skall dispensera från all reklamationsskyldighet, åtminstone närkonsumenien fakliskl märkl felel. Eftersom den föreslagna regeln ansluter lillgällande rält i 53 § köplagen och eftersom regelsystemet skulle bli tämligenkomplicerat om undantag gjordes från undantaget i 3: 3 för de fall konsumenienmärkl felet, bör utredningens förslag emellertid kunna accepteras. Förslaget lill 3:4 om krav på reklamalion mot bristfälliglavhjälpande av fel tillstyrks. När del gäller påföljder för fel föreslås ett lagfästandei 3: 5 av näringsidkarens skyldighel atl avhjälpa fel frånsett fall där deltaskulle medföra olägenheter eller koslnader som är oskäligt stora i förhållandetill felets betydelse för konsumenten (som t. ex. bor ute på Rödlöga). Vidareföreslås att näringsidkaren skall ha en rätt att frivilligt avhjälpa felet, omhan erbjuder detta i anslutning till reklamationen och konsumenien inle harsärskilda skäl all molsälla sig avhjälpandel. Båda reglerna liksom paragrafens3 st. tillstyrks på de skäl som anförts i utredningen. Undanlagd från rättenatt frivilligt avhjälpa när särskilda skäl föreligger bör dock ulvecklas ilagtexten i enlighel med moliven, t.ex. så all undanlaget gäller omnäringsidkaren visal inkompetens, uppträtt störande eller eljesl särskilda skälföreligger (s. 310). Konsumenlköplagen hindrar inle all en säljare i engarantiutfästelse ålägger köparen atl belala viss självrisk ellertransportkostnader vid avhjälpandet av fel; köparen är ändå skyldig att iförsta hand begära avhjälpande, och rätlen lill prisavdrag eller hävningförulsäller enligt 4§ konsumenlköplagen att säljaren inte uppfyllt sillavhjälpningsålagande på de villkor som angivils i garanlin. Prop.1984/85:110 182 nen 1973:138 s. 174 och 186 fall garanlins maleriellainnehåll inle borde göras lill föremål för ivingande civilrättslig reglering.Dylika villkor i garantin kan dock ibland bli angripna med avtalsvillkorslageneller 36 § avtalslagen. - föreslår nu en ivingandecivilrätlslig reglering genom atl i 3:6 I si. stadga all näringsidkaren intehar rätl lill ersällning för sina kostnader i samband med avhjälpandet. Dettabetyder atl klausuler om all konsumenien skall belala självrisk eller belalanäringsidkarens koslnader bl.a. för att hämla saken eller för näringsidkarensresa ul till konsumenten är ogiltiga. Dessa förslag lillslyrks såsom ulgörandeväsenlliga förbättringar av konsumenlskyddet. När del gäller konsumentens egnakoslnader för att transportera saken lill näringsidkaren ger ulredningenkonsumenten en tvingande rält lill skadeslånd, när näringsidkaren inle kanexculpera sig (4:1, jfr motiven s. 390). Eftersom förulsällningarna såledesskiljer sig för konsumenlens möjligheier att hålla sig skadeslös beroende på omnäringsidkaren ombesörjer iransporlen (strikt ansvar för näringsidkaren) ellerom konsumenten sköter transporten (presumlionsansvar för näringsidkaren), blirdel vikligi atl slå fast i vilka fall näringsidkaren är skyldig atl avhjälpafel hos konsumenien eller hämta saken och humvida konsumenien i vissa fall ärbetagen sin räll all kräva ersättning för egna iransportkoslnader därför atlhan får skylla sig själv all han fört saken långt ifrån näringsidkaren.Utredningen har inle klariagt huruvida den angivna utgångspunkten, altkonsumenien skall ha en felfri prestation, leder så långt all näringsidkarenmed den inskränkning som anges i 3:5 är skyldig alt avhjälpa fel hoskonsumenten eller hämta varan, även om den felakiiga Uänslen ulfördes hosnäringsidkaren. Tveksamheten bör undanröjas i del fortsatta lagsliflningsarbdd. vill i sammanhanget även påpeka altkonsumenl-Gänslulredningens förslag lill 3:6 I st. bör medföra alt man omprövarmöjligheten i konsumenlköplagen att uppställa inskränkande självriskklausuleroch transportkoslnadsklausuler i garanlier, som innebär etl avhjälpningsålagande.Rällen lill prisavdrag och hävning i konsumenlköplagen, som alllid föreliggervid fel enligt 5 § konsumenlköplagen ifall inget avhjälpningsålagande gjorts,blir på gmnd av självrisk- och transportklausulerna ibland blockerad. Denmöjlighet att utnyttja avialsvillkorslagen, som departementschefen anvisade ipropositionen lill konsumenlköplagen är inte lill fyllest, vilkel framgår avatt sådana klausuler godtagils av KO (MRF-garantin för begagnat molorfordon pp.2 och 5). I vari fall borde självriskklausuler utan vidare kunnaogilligförklaras. Delsamma gäller transportkoslnadsklausuler, ifall säljarenfår möjlighet atl hänvisa en köpare som befinner sig på annan ort än säljarenatt uppsöka annan av säljaren anvisad verkstad och atl, såsomkonsumenttjänstutredningen föreslår, vägra avhjälpande där avhjälpande skullemedföra koslnader som är oskäliga i förhållande lill felels betydelse förkonsumenten. Förslaget till 3:6 2 st. och 3:7 tillstyrks. 3:6 2 st. bördock omformu leras så atl de dubbla negationerna undviks. Slycket skulle exempelvis kunna lyda: "Rätl till ersättning föreligger dock om avhjälpandel ". När felel inle avhjälps, får konsumenten enligt 3:8 bl.a.rätl all göra prisavdrag. skall enligi 3:10 molsvara vad det normallkoslar all få felel avhjälpi. Om koslnaderna är oskäligl stora, skallprisavdragd besiämmas med hänsyn lill felels betydelse för konsumenien. 1köprätten beräknas prisavdrag lill en proportionell värdeminskning av godset.Ersättning för kostnad för avhjälpande brukar däremot klassificeras somskadeslånd. Anledningen till all konsumenttjänsiulredningen vall att be- Prop.1984/85:110 183 teckna denna påföljd som huvudfallet för prisavdragframgår inle. Möjligen beror del på all skadeslånd kräver culpa hosnäringsidkaren (se 4:1) och all ulredningen inle velal göra ersättningen föravhjälpande hos annan näringsidkare beroende av culpa.