prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — Genom den möjlighel förslagel ger näringsidkaren all undgåskadeslåndsansvar, om han visar all försummelse inle ligger honom eller någonsom han har anlilal till lasl, begränsas emellertid konsumentens möjlighet atlfå ersällning för skador orsakade av defekler i malerial som har använls vidUänstens ulförande. Någol fullsländigl skydd mol produklskador som drabbarkonsumentens egendom erbjuder alltså förslagel inle. Frågor om ansvarel för produklskador utreds för närvarandeav produktansvarskommittén. Utredningsarbetet avser i första hand personskador,men i kommitténs uppdrag ingår också alt överväga om del finns behov av att införaregler om etl allmänl, objektivt produktansvar för sakskador som drabbarenskilda konsumenter. Kommiuén har vid sina överväganden kommil fram lill alldet i och för sig föreligger ell behov av sådana regler. Kommittén haremellertid efler samråd med oss stannat för att regleringen lämpligen bör ske ikonsumenlköplagen. Vi kommer därför i vårt fortsatta arbete att ta upp fråganom införande i konsumenlköplagen av regler som ålägger säljaren etl striktansvar för skada som fel i såld vara orsakar på annan egendom som tillhörköparen eller medlem av hans hushåll. Vi har ännu inte tagit slällning lill dennärmare ulformningen av reglerna. En fråga som måste lösas i detla sammanhangär emellertid vilka 15 1984/85. Prop.1984/85:110 226 möjligheter som lagen bör ge säljaren atl regressvis göraansvarel gällande mol bakre led i säljkedjan. Om etl strikt ansvar för produklskador åläggs säljarenenligt konsumenlköplagen bör molsvarande ordning införas för konsumenttjänsler.Denna fråga lorde emellertid inle böra tas upp förrän resullalel av våriulredningsarbele föreligger. Om konsumenttjänsluiredningens förslag läggs lillgrund för lagsliflning , synes de regler utredningen föreslår omprodukl-ansvarel kunna las upp i lagen i avvaklan på vårl fortsalla arbele. 1 4 kap. 2 § försia slyckel föreslås särskildaskadesländsregler för del fall atl konsumenlens egendom har skadals på annangrund än fel eller dröjsmål, medan den har varit i näringsidkarens besittningeller i övrigt under dennes kontroll. Molsvarande problem får knappaslaklualiid vid köp. Skulle ansvarel vid fel och dröjsmål ulformas enligi derikllinjer vi lidgare har anlyll kan del finnas anledning all överväga alllills vidare låla reglerna i 2 § försia slycket, som bygger påpresumlionsansvar, gälla också för produklskador, möjligen med ell särskililillägg för ulfäslelsefallel. Belräffande den i 4 kap. 5 § andra slycket föreslagnaregeln om skyldighel för konsumenien all vidla ålgärder för all begränsa sinföriusi anför ulredningen all koslnader av "mer eller mindre bagalellariadkaraktär" bör kunna falla uianför skadeslåndel enligt denna princip (s.390). En sådan lolkning, som innebär all den skadelidande får slå en viss"självrisk", kan inle utläsas av lagiexten. 4 kap. I och 2 §§ Dessa beslämmelser behandlar förulsällningarna förnäringsidkarens skadesiåndsskyldighel dels för skada pä grund av fel ellerdröjsmål belräffande Uänslen (I § 1 och 2 si. ), dels för skada på konsumenlensegendom (I § 3 si. ), dels för skada uppkommen av annan anledning. Förbundel har ingen erinran mol förslagel aunäringsidkaren såsom huvudregel skall exculpera sig för all undgåersällningsskyldighel och, i händelse av ulfäslelse, åläggas ell slrikl ansvarmed avseende på själva tjänsien. Dessa principer korresponderar med molsvaranderegler inom köprälten och lorde slå i överensstämmelse med näringsidkarensskadeståndsskyldighet enligt nu gällande rätt på Gänsleområdel. Vad gällerförslagel i övrigl innebär della dock en belydande uividgning av näringsidkarensskyldigheler jämfört med den skadeslåndsrättsliga regleringen inom köprätten.Som inledningsvis framhållits bör reformer på Gänsterätiens område samordnasmed ny lagsliflning inom köprällen. Under alla förhållanden bör 1 § 3 st.ulformas så all del klarl framgår all ansvarel omfaltar endasl s. k.felgreppsfall och ej malerialfel. 11.10 Vissa organisationer inom näringslivet: Skadesländsförulsättningarna (I, 2 §§) De skäl som ligger lill grund för etl ansvar med omvändbevisbörda till näringsidkarens nackdel (presumlionsansvar) föreligger intealltid inom hela området för Gänsler. 1 ålskilliga fall kan nämligenkonsumenten lypiskl sell ha bättre förulsällningar än näringsidkaren atl ulredaorsaken lill atl etl föremål inle fungerar. Emellertid kan önskemålet attåstadkomma Prop.1984/85:110 227 störte enhetlighet i ansvarsförutsällningarna måhändaanses väga lyngre än en i och för sig motiverad nyansering. Väsentligt är ocksåatt parterna kan bedöma ansvarsförutsällningarna i förväg. Principen om ell strikt skadeståndsansvar för vadnäringsidkaren kan ha ulfäst beträffande ijänsten - uttryckligen eller fiktivt("kan anses utfäst") - tillgodoser inle önskvärda anspråk påförulsebarhei. Del må vara all rällspraxis och doktrin i vissa fall ger stödför ell slrikl skadeslåndsansvar för ulfäslelser - inle minsl beroende på densnäva ulformningen av specie-säljarens skadeslåndsansvar för fel i 42 §. andraslyckel, köplagen - men enligi organisalionerna saknas skäl all befäsla dennarällspraxis genom en generell lagregel inom områdel för konsumenttjänsler.Ulredningen anlar att man har att göra med ett "medvetet åtagande" avstrikt skadeståndsansvar, när näringsidkaren uttryckligen garanterat altUänslen skall leda lill elt visst resulial. anlagande är felakligl.Näringsidkaren har i regel inte alls klart för sig all en uttrycklig garanlibelräffande preslaiionen skall medföra all han också blir skadeslåndsansvarigoberoende av varje fel eller försummelse för de konsekvenser som en avvikelsekan komma alt medföra. Läran om ell slrikl ansvar för ulfäslelser vilar i alllväsenlligt på en fikliv avlalslolkning. Metoden kan visserligen i vissa fallbehövas för all åsladkomma etl rikligt resultat men kan knappasl sägas Gänaklarhetens inlresse. 1 delta sammanhang vill organisationerna särskilt peka påsvårigheten atl åstadkomma ell effektivt konsumentskydd genom en tvingandelagbeslämmelse uppbyggd på principen om elt ansvar för uttryckliga eller fingeradeulfäslelser. Tvingande rättsregler grundade på avlalslolkning lider nämligen avden begränsningen all den berörda parten kan göra helt klart vad han avsett medavlalel, 1. ex. genom etl uttalande all avialet inle skall anses innefattautfästelser i den bemärkelse som behandlas i lagen. Enligt organisalionernaskulle en lagbestämmelse om strikt ansvar för utfästelser innebära etlosäkerhetsmoment lill nackdel för båda parter såväl vid avtalets ingående somvid fastställande av avialsinnehållel. Den prakliska innebörden av rättsregelnkommer troligen atl begränsas all drabba de näringsidkare som inte varillillräckligi förulseende i samband med avialels ingående. Av dessa skälhemställer organisalionerna atl 1 §, andra stycket, hell utgår ul lagtexten. Det kan diskuteras om tiden nu är mogen all införa ellivingande produklansvar för näringsidkaren även om detla, såsom ulredningenföreslår, begränsas till sakskada Gfr undanlagd för personskada i 3 §). Fråganom produktansvaret för sakskada är svårbedömd och kan sannolikl inle lösasgenom en generell regel för alla lyper av sakskada. Organisalionerna villdärför föreslå att resultatet av pågående lagstiftningsarbete inom det akluellaområdel avvaktas. Skadeslåndets omfattning (5 §) Ulredningen föreslår en tvingande lagregel somprincipielll ger konsumenten rätl lill ersättning för all skada. Denna regelbegränsas därefter genom atl näringsidkaren inle skall vara skyldig alt utgeersättning för annat än "normalförlusten" ulom i de fall när hanhandlal mot tro och heder eller försummal all begränsa skadan eller i övriglsärskilda skäl föreligger. Vidare kan skadeståndet reduceras om konsumenienförsummar alt vidla skäliga åtgärder för all begränsa skadan. Slulligenföreslås en allmän regel om jämkning efter skälighel. En skaderegleringuppbyggd på anförda principer kommer atl bli ytterligt komplicerad alt lillämpai prakti- 1984/85:110 228 Den evenluella rättvisa som med slöd av de föreslagnareglerna kan uppnås för en och annan konsument uppvägs på inlel sätt av denlotalkost-nad som skaderegleringssyslemet måsle komma atl medföra för konsumentkolleklivel.De skä! som anförls lill slöd för inskränkningen av det ivingandeskadeslåndsansvard enligi konsumenlköplagen 6 § gäller alltjämt. Fördelen avell läilhanlerligt skaderegleringssyslem har där fåll väga tyngre än de hänsynsom man i och för sig kan anse sig behöva la lill en enskild konsument, somdrabbats hårdare av näringsidkarens kontraktsbrott än vad som vanligen kanförutses. Organisalionerna vill i deiia avseende hänvisa lill vad som lidigaresagls ifråga om principerna för besiämmandel av konsumeniskyddets innehåll. Delavgörande bör vara vad som lypiskl sell kan vara av inlresse för konsumentervid avialels ingående och inte de anspråk som en enskild konsument kan kännabehov av att framslälla sedan skadan väl inträffat. Organisationerna föreslårdärför alt skadeslåndets omfallning ulformas på samma sätt som gäller enligt6 § konsumenlköplagen. Ulredningen har försökt minska olägenheterna av denivingande skadeslåndsregeln i 5 § genom all lillåla"normalersäiining" enligi 6 §. Organisalionerna vill emellertidunderstryka svårighelen att bygga upp sådana regler om normalersättning pågrundval av principerna i 5 §. Den föreslagna regeln att skälignormalersättning skall kunna Ullämpas även om den inle kommil lill uttryck idet individuella avtalei - om den nämligen vanligen lillämpas inom branschen -är i och för sig riklig, eflersom konsumenler, och för den del även näringsidkare,får anias ha ingåu avial på branschens sedvanliga villkor. Del finns emellerlidingen anledning all från denna i och för sig rikliga utgångspunkt ulformaregeln ensidigl förmån för konsumenien. Enligt organisalionerna bör 6 §försia styckel, andra meningen, inledas på följande sätt: "Även om del inle är avlalal. skall skadeståndetbestämmas till skälig normalersätining ...". Skadesiåndsjörulsällningarna (4 kap. 12 §§) Handelskamrarna släller sig iveksamma lill all bygganäringsidkarens skadeslåndsansvar på principen om en omvänd bevisbörda lillhans nackdel (presumlionsansvar). De skäl som ligger lill grund för dennaansvarstyp föreligger inle alllid inom hela områdel för yänster. 1 ålskilligafall kan nämligen konsumenien lypiskl sell ha bällre förulsällningar ännäringsidkaren all ulreda orsaken till all ell föremål inle fungerar. Emellerlidkan önskemåld all åsladkomma större enhetlighet i ansvarsförutsällningarnaanses väga lyngre än en i och för sig moliverad nyansering. Väsenlligl är ocksåall parterna kan bedöma ansvarsförulsätiningarna i förväg. Principen om ett slrikl skadeslåndsansvar för vadnäringsidkaren kan ha ulfäst beträffande Gänsien - uttryckligen eller fiktivt("kan anses utfäsl") - lillgodoser inte önskvärda anspråk på förulsebarhei.Det mä vara att rättspraxis och doktrin i vissa fall ger slöd för ell slrikl skadeslåndsansvarför utfästelser - inte minsl beroende på den snäva ulformningen av specie-säljarensskadeslåndsansvar för fel i 42 §. andra slyckel, köplagen - men enligi kamrarnasaknas skäl all befäsla denna rättspraxis genom en generell lagregel inom områdelför konsumenttjänsler. Ulredningen anlar all man har atl göra med ell "medveldåiagande" av slrikl skadeståndsan- Prop.1984/85:110 229 svar, när näringsidkaren uttryckligen garanterat att Uänslenskall leda ell vissl resultat. Enligt kamrarna är della anlagandefelaktigt. Näringsidkaren har i regel inle alls klart för sig all enuttrycklig garanli beträffande prestationen skall medföra alt han ocksä blir skadeslåndsansvarigoberoende av vaGe fel eller försummelse för de konsekvenser som en avvikelsekan komma all medföra. Läran om ell slrikl ansvar för ulfäslelser vilar i alll väsenlligtpå en fikliv avlalslolkning. Meloden kan visserligen i vissa fall behövas föratt åsladkomma elt rikiigl resullat men kan knappasl sägas Uäna klarhelensintresse. 1 detta sammanhang, vill kamrarna särskih peka på svårighelen attåstadkomma ell effektivt konsumentskydd genom en ivingande lagbeslämmelseuppbyggd på principen om ett ansvar för ui-iryckliga eller fingerade ulfäslelser.Tvingande rättsregler grundade på avlalslolkning lider nämligen av den begränsningenall den berörda parten kan göra helt klart vad han avsett med avtalei. l.ex.genom elt uttalande all avtalet inte skall anses innefatta ulfäslelser i denbemärkelse som behandlas i lagen. Enligi kamrarna skulle en lagbeslämmelse om slriklansvar för ulfäslelser innebära elt osäkerhetsmoment till nackdel för bådaparter såväl vid avtalets ingående som vid faslslällande av avialsinnehållel.Den praktiska innebörden av rättsregeln kommer iroligen all begränsas till attdrabba de näringsidkare som inte varit tillräckligt förulseende i samband medavtalets ingående. Av dessa skäl hemställer kamrarna att 1 §, andra stycket,helt ulgår ur lagiexten. Del kan diskuteras om tiden nu är mogen all införa ell ivingandeproduktansvar för näringsidkaren även om detta såsom ulredningen föreslår,begränsas lill sakskada Gfr undantaget för personskada i 3 §). Frågan omproduktansvaret för sakskada är svårbedömd och kan sannolikt inle lösas genomen generell regel för alla typer av sakskada. Skadeståndets omfattning (4 kap. 5 §) Ulredningen föreslår en ivingande lagregel som principielllger konsumenten räll lill ersättning för all skada. Denna regel begränsasdärefter genom all näringsidkaren inle skall vara skyldig atl ulge ersättningför annal än "normalförlusien" utom i de fall när han handlal mot trooch heder eller försummat atl begränsa skadan eller i övrigl särskilda skälföreligger. Vidare kan skadeslåndel reduceras om konsumenten försummar alt vidlaskäliga ålgärder för all begränsa skadan. Slulligen föreslås en allmän regel omjämkning efter skälighel. Del inses läll all en skadereglering uppbyggd pådessa principer kommer all bli ytterligt komplicerad. Den eventuella rättvisasom med stöd av de föreslagna reglerna kan uppnås för en och annan konsumenluppvägs på inlel sätl av den toialkoslnad som skaderegleringssyslemd måslekomma all medföra för konsumenlkolleklivel. De skäl som anförts lill stöd förinskränkningen av del ivingande skadeståndsansvaret enligt konsumenlköplagen 6§ gäller alltjäml. Fördelen av ell lällhanteriigl skaderegleringssyslem hardär fåll väga lyngre än de hänsyn som man i och för sig kan anse sig behöva la enskild konsumenl, som drabbas härdare av näringsidkarens konlraklsbrolt änvad som vanligen kan förutses. Kamrarna vill i della avseende hänvisa lill vadsom lidigare sagts i fråga om principerna för besiämmandel av konsu-menlskyddeisinnehåll. Det avgörande bör vara vad som typiskt sell kan vara av intresse fören konsument vid avtalets ingående och inte de anspråk som en enskild konsumentkan känna behov av att framställa sedan skadan väl inträffat. Kamrarna föreslårdärför atl skadeslåndeis omfallning ulformas pä samma sätt som gäller enligt6 § konsumenlköplagen. Prop.1984/85:110 230 Utredningen har försökt minska olägenheterna av dentvingande skadeslåndsregeln i 5 § genom alt lillåla "normalersäiining"enligi 6 §. Kamrarna vill emellertid understryka svårigheten all bygga uppsådana regler om normalersäiining på grundval av principerna i 5 §. Denföreslagna regeln alt skälig normalersätining skall kunna lillämpas även om deninie kommil lill ullryck i del individuella avlalel - om den nämligen vanligen Ullämpasinom branschen är i och för sig riklig, eftersom konsumenler, och för den deläven näringsidkare, får anias ha ingåu avtal på branschens sedvanliga villkor.Del finns emellerlid ingen anledning all från denna i och för sig rikliga uigångspunklulforma regeln ensidigt lill förmån för konsumenten. Enligt kamrarna bör 6 §,andra meningen, inledas på följande sätt: "Även om det inte är avlalal,skall skadeståndet bestämmas lill skälig normalersättning ...". 11.12 SHIO-Familjeföretagen och : Näringsidkaren har enligt förslagel i § I ansvar bl. a.för skador pä grund av fel i installerat malerial, dock endast som ell presumlionsansvar,och ett strikt ansvar ulan exculperingsrätt, för skada till följd av avsaknadav "utfäst" egenskap. Det sistnämnda ansvaret omfattar även fel lillföljd av avsaknad av s. k. kärnegenskap. Del bör i anslutning lill della ansvar konslaleras allnäringsidkaren regelmässigl har få eller inga möjligheier all regressvis uikrävaansvar av sina leveranlörer. Vidare bör pålalas all hanlverkaren i normalfallethar begränsade möjligheter att själv avgöra lämpligheten av eller konslalera evenluellaskadebringande egenskaper elc. hos de malerial- och inslalla-tionsddaljer, somhan använder som ingredienser i de Uänsler han ulför. Under alla omständigheler kan organisalionerna inteacceptera del slrikta ansvaret enligt § 1, st. 2. En utförlig molivering för dellaslällningslagande framgår av näringslivets gemensamma yllrande under punklen4.1. Skadeslåndsreglerna i paragrafen är väl långlgående och belungandeför näringsidkaren. Det borde i utredningen därför ha utretts om och i vilkenutsträckning näringsidkaren genom försäkring kan avlasta sig ansvarel. Del kan vidare ifrågasättas om inte en skadeståndsregelborde införas för de fall konsumenien vållar näringsidkaren skada genom althindra honom i utförande av sill arbele. Konsumenten bör genlemol näringsidkareni vari fall ansvara för hinder i arbelel som vållas av annan av konsumenien anliladnäringsidkare, l.ex. sidoenireprenör vid insialla-lionsarbelen. Innebörden av 4 kap. 5 och 6§§ i lagförslaget synes vara atlkonsumenien i princip får möjlighet att välja i det enskilda fallet mellan fulllskadestånd och vite. I de fall konsumenten inte kan påvisa någon liden skada 1984/85:110 231 skall han således enligt utredningens förslag ha rält lillsedvanligt vile, oavsett om della avtalats eller ej. En sådan konstruktion ärensidig och innebär all konsumenien i den angivna silualionen kan Ullgodogörasig fördelarna av en schablonmässig ersällning i form av vile, ulan all ersättningenbegränsas i molsvarande ulslräckning i de fall skadan översiiger normalvilet. Åvenvid reparalions- och ombyggnadsarbelen ät konsument förekommer stundom atlavtal träffas om vite vid försening av entreprenaden. Slorleken på viiekan emellertid variera avsevärt, beroende på slorleken av åtagandel, arten av arbeleoch de särskilda förutsättningarna i vaGe enskill fall. Enligt föreningens ochförbundets mening måsle rälten lill vile vara beroende av en uttryckligöverenskommelse i del enskilda fallel. 11.14 (): Skadeslåndets beräkning vid kontraklsbotl frånnäringsidkarens sida Vad gäller skadeståndels beräkning vid konlraklsbroli frånnäringsidkarens sida är ulgängspunklen enligt ulredningen den fakiiska skadasom konsumenien har lidil. Skadeslåndel föreslås innefatta även ersättning lillkonsumenten för sådan Udsförlusi och annan olägenhet som inle är avekonomisk art och därför inle direkt kan beräknas i pengar. Utredningenföreslår dock den begränsningen, all ersättning i princip inle skall utgå för annalän "normal förlusl", dvs. näringsidkaren är inle skyldig all ulgeersättning för större skada än sådan som vanligen kan uppkomma i liknande fall. Enligt konsumenlköplagen har konsumenien inte rätt lill skadeslåndi vidare mån än atl han garanleras "skälig ersällning för ulgift" pågrund av dröjsmål eller fel. uppfattning saknas tillräckliga skäl för att ge skadeslåndel enmera framskjulen plals i konsumenttjänsllagen än del fåll i konsumenlköplagen.De skäl som låg bakom begränsningen av skade-slåndsbestämmelsen i konsumenlköplagengör sig även gällande i della sammanhang. 1 vari fall får det anses olämpligtall nu ulvidga skadeslåndsskyldighelen, eflersom samma fråga synes varaföremål för Konsumenlköpsulredningens överväganden. Såsom Udigare har framhållilslalar flera skäl för att en samordning kommer lill slånd mellan reglerna inomköp- och Gänslerätten. (se även avsnill 1.30) Den försia betänkligheten infinner sig vid bedömningen avhur långt den föreslagna ulvidgningen av ansvarel skall slräcka sig. Besillningsbegrep-pelhar ju, åven om del inle på långi när blivii hell preciseral, varil föremål föruppmärksamhel i såväl doktrin som praxis. införs ulan någonnärmare kommentar elt helt nytt begrepp, "kontroll", som gör det ändåmera vanskligt all dra gränsen mellan l. ex. uthyrning av bålplals ochförvaring. Visserligen sägs i ulredningens moliv all deposiiionsansvard kanväxla i omfallning alllefler omsländighelerna. men della innebär föga Iröslför l.ex. en varvsägare, som slår i begrepp all låia någon lägga upp sin bål påhans område. Eflersom varvsägaren heller inle avials- Prop.1984/85:110 232 vägen kan begränsa sill ansvar, måsle han därför la delsäkra för det osäkra med belydande koslnadsökningar som följd i form av högreförsäkringspremier, Ullsynskoslnader m.m. Ulredningen synes inle närmare ha gållin på frågan om man avtalsvägen kan bestämma huruvida deposition föreliggereller inle. Med hänsyn lagen till lagens skyddskaraklär, måsle del dock hållasför sannolikt att den vägen till ansvarsbegränsning inle slår öppen förnäringsidkaren. Huruvida deposilionsansvar förelegal kommer därför all avgörasi efterhand från fall till fall och facit kan bli dyrbart för varvsägaren. Lagens ivingande karakiär medför som ovan framgått en belydandesielhel och ell föga anpassbart syslem för ansvarsfördelning. framgårklart när man ser på skadeslåndsansvard i förhållande lill möjligförsäkringstäckning. Den båtförsäkring som försäkringsbolagen idagtillhandahåller ersätter skador lill sjöss, vid kaj, under transport och närbålen är upplagd. Försäkringen läcker vidare brandskador och skador på grundav stöld och skadegörelse. Försäkringsläckningen bortfaller vid vållande, t.ex.genom dålig förtöjning eller brislande uppallning och läckning. Den enskilde bälägarentecknar normall en försäkring som läcker del av honom beräknade värdet påbåten. Ägaren till en fritidsbål kan vinlerförvara sin båtpä olika sätt alllefler koslnadsaspekl och servicebehov. Han kan således självla upp båten och förvara den på tomlen. Han kan få lillslånd av ell bålvarv allmol ersättning lägga båten på varvsområdet. 1 samband med atl han hyr en uppläggningsplalspå varvel kan han också mol särskild ersällning erhålla varvels hjälp med lyftoch avriggning av bålen. Varvet kan slulligen leckna elt utlryckligl förvaringsavtalmed ägaren, i vilkel varvel förutom upplag-ning och förvaring även kan ålagasig en rad olika Uänsler, såsom motor-renovering, målning etc. 1 samlliga fallger ägarens bålförsäkring etl betryggande skydd. Om ulredningens förslag antaskommer nuvarande utformning av bålförsäkringen inte all vara Ullräcklig föralt läcka uppkommande skador, eflersom försäkringen inle skyddar varvsägaren.Denne kommer därför all ivingas all själv leckna en försäkring för samma skadoroch delta ulan att klarl vela vilken beloppsbegränsning han skall välja. Denna exlraförsäkringsläckning innebär samUdigt inte all hela försäkringsbördan övervällraspå varvsägaren, eftersom den ursprungliga båtförsäkringen läcker även en radandra skador. Sådan övervällring förutsäller fullt marknadsvärde på de båtar,som kan omfatlas av hans ansvar, saml vidare den exlra ersättning som kanuppkomma för ägaren 1. ex. på grund av att han inle kan använda bålen undersäsongen. Del ansvar, som varvsägaren därmed måsie försäkra, blir i förhållandelill den tillhandahållna Gänstens värde orimligl högt. Utredningen antyder all vårdansvaret kan begränsas efteromständigheterna i del enskilda fallel.