prop · G803118 · 1984-12-31 00:00:00 — Byrån för alkohol- och narkotikafrågorhandlägger ärenden om alkohoUialtiga kosmetiska och hygieniska preparat. Ettvisst dubbelarbete för branschen kan undvikas genom att socialstyrelsensamordnar sitt arbete med ansökan/anmälan och registrering. 11.3.2 : KOV tiUstyrkeratt för kosmetiska och hygieniska preparat samt förhudrengöringsmedel får "det fulla ansvaret som central tillsynsmyndighetenligt LKP" dvs. övertar PKN: s nuvarande uppgifter på området. KOVstäUer sig också bakom förslaget alt ulredningen om livsmedelskontroll fårregeringens uppdrag att föreslå hur en utvidgning av UvsmedelslagenstiUämpningsområde bör göras, så att får befogenhet att ingripaäven mot livsmedelsförpackningar och husgeråd för bruk i det enskildahushållet. Även i dessa avseenden bör emeUertid enligt KOV: s mening tydligtpåpekas, att frågor som har särskilt intresse vid tillämpningen av MFL antingenavgörs i samråd med KOV/KO eller överlämnas till KO. 11.3.3 stöder kommissionens uppfattning under avsnitt 16.8 attlivsmedelsverket får det odelade myndighetsansvaret för hälsorisker som kanuppstå vid användning av hus- Prop.1984/85:118 190 Fömtom atl konsumenler ofta finner detsvårförståeligt att inte livsmedelsverket från hälsosynpunkt har ansvaret föraUa slags husgeråd och förpackningsmaterial, innebär splittringen meUan tvåmyndigheler att en produkt "tiUhör" olUca myndigheter beroende på omden används i enskUt hushåll eUer hanteras yrkesmässigt. Detta är ocksåförvirrande för en producent och försvårar kontaktema med myndigheter. föreslagit bör livsmedelsverket för dessa nya arbetsuppgtflerförstärkas med en Qänsl. Den begränsade regleringinom detta område som finns har sin bakgmnd i förslagliU ny livsmedelsstadga (SOU 1970:6) där kommittén ansåg att endast generellaregler skuUe ligga tiU gmnd för agerande i dessa frågor.Senare har många ansett det vara en brist i Uvsmedelslagsttftningen att merspecifika regler saknas. Denna åsikt har fått tUl följd att tiUverkare,leverantörer och användare av livsmedelsförpackningar funnit skäl bilda enfriviUig sammanslutning, "Normpack", med gemensamma normer förlivsmedelsförpackningar. Dessa normer innebär att medlemmama förbinder sig attendast tiUverka, sälja eller leverera Uvsmedelsförpackningar som uppfyller -fömtom de svenska reglerna vad som stadgas i Nederländema, eUerUSA. DärtiU kan organisationen införa egna specieUa "normer" om såanses påkaUat. Detta har, efter samråd med livsmedelsverket, skettbeträffande plastfUm avsedd för livsmedelsförpackningar. Denpågående utredningen om Uvsmedelskontroll bör få regeringens uppdrag attföreslå en utvidgning av livsmedelslagens tillämpningsonu-åde rörande husgerådoch förpackningsmaterial. 11.3.4 Arbetarskyddsstyrelsen:Styrelsen tiUstyrker förslaget att övertar ansvaret förbestämmelser angående hudrengöringsmedel. 11.3.5 Försvarets forskningsanstalt:FOA 2 i har kompetens att framstäUa, undersöka, prova och beskrivaexplosiva och brandskapande ämnen och bedriver egen intemationelll erkändforskning inom främst området explosivämnen. Möjligheternaatt av våda åstadkomma explosiva förlopp med kemUca-Uer som normalt ej benämnseller klassas som explosiv vara eller med blandningar av kemikalier där ingenkomponent i sig är explosiv vara verkar ha underskattats i utredningen. 11.3.6 : Vi fömtsätter att man med "fuUa ansvaret som central tillsynsmyndighet" för hygien- ochkosmetik produkter menar att ensam utfärdar märkningsregler och ämneslisla m.m. för detta område och att styrelsen ges rätt att göra särskilda bedömningar för produktområdet som kan avvika från de i kom- Prop.1984/85:118 191 Vi slöder vårt antagande på alt idagarbelar på atl utfärda "bestämmelser för hygieniska och kosmetiskamedel". För branschen är det en nödvändighet atl klart vela vUkenmyndighel som gör vad. Vi fömtsätter också att om av regeringenges liUfälle att bygga upp ett register över produktområdet skall de hygien-och kosmetikprodukter som finns i produkfregistret vid SNV överföras tiUsocialslyrelsen. 11.4Stöd till regionala och lokala tillsynsmyndigheter 11.4.1 Civilförsvarsstyrelsen:Civitförsvarsstyrelsen instämmer i detla för slag men viU fösta uppmärksamheten på att inget sägs om hur delta stöd närmare skall utformas eller om det innebär ett behov av ändrad kompe tensprofil för handläggare på lokal nivå. Eftersomstörsta överblicken över verksamheten finns regionall och lokalt anserCivUförsvarsstyrelsen det som angeläget att resursema där förstärks. 11.4.2 Socialstyrelsen:Socialstyrelsen noterar med tiUfredsställelse alt kemikommissionen lagitallvarligt på ansvarsfördelningen meUan berörda myndigheter på cenlral,regional och lokal nivå. Styrelsen viU understryka vikten av att en klar ochtydlig ansvarsfördelning kommer tUl stånd. Enligt socialslyrelsens uppfattningär det också viktigt att regionala och lokala tillsynsmyndigheter fårerforderlig vägledande information från berörda centrala myndigheler. Det kaninte uteslutas att tidigare brister i tiUsynsverksamheten rörandekemikaliehantering berott på oklar ansvarsfördelning mellan hälsovårdsnämnder,länsstyrelser och liksom otiUräcklig vägledning från centralthåll. 11.4.3 : När del gällerförslaget att miljö- och hälsoskyddsnämndema samt länsstyrelserna skall få ettökat stöd från centrala tillsynsmyndigheter viU KOV erinra om, att ävenkontaktema med de kommunala konsumentverksamheterna bör uppmärksammas i dettasammanhang. Se för övrigl KOV: s kommentar tUl kapitel 16 nedan. 11.4.4 instämmer även i kommissionens påpekande att det är viktigtatt de centrala myndigheterna ger tillräckligt stöd tUl de olika regionalaorganen men del är också av stor belydelse att dessa får tillräckliga resurserså att de kan avlasta de cenirala myndigheterna vid exempelvis besvarandet av enklarefrågor. 11.4.5 : Enerfarenhet från industriverkets undersökning av i vUken utsträckning lagarstiUämpning utgör hinder för industrieU expansion (Administrativa hinder förindustriell utbyggnad, SIND 1983:9) 1984/85:118 192 var,att man från företagens sida efterlyste att lagsttftaren satte sig in i hur enlag skall tiUämpas och hur föreskrifter skaU utformas för att lagensmålsättning skaU uppnås på enklare sätl. DärtiU förespråkades all tillsynsorganenhar kontakt med företagen och deras organisationer och gör sig förtrogna med deproblem företagen ställs inför vid den praktiska tUlämpningen av lagar somdirekt berör verksamheten. betonar därför att kemikaUekontroUeni form av tillsyn på faltet, ule bland företagen ges tUlräckligt stöd. 11.4.6 i Jönköpuigs län:EnUgt förslagel skall, som hittUls, såväl länsstyrelsema som miljö- ochhälsoskyddsnämndema ulöva tUlsyn med hänsyn tiU skydd för den yttre miljön isamband med hanteringen av kemiska produkter. Förslaget innebär i och för siginga nya uppgifter för dessa organ utöver det nuvarande tUlsynsansvaret.Avsiklen är emeUertid att få tiU stånd en effektivare tiUsyn. För atl nå dettasyfte krävs bl. a. centralt utarbetade råd för lUlsynsverksamheten inom olikabranscher. Det är också viktigt, för undvikande av dubbelarbete, att en klaruppdelning av tiUsynen meUan länsstyrelsema och mUjö- och hälsoskyddsnämndemagörs. Detta kan, som nämns i ulredningen, ske genom avtal mellan länsstyrelseoch mUjö- och hälsoskyddsnämnd. TUlsynen kommer emeUertid i stor utsträckningatt ske enligt miljöskyddslagen och lagen om kemiska produkter. EttobUgaloriskt överförande av tillsynsansvaret enligt miljöskyddslagen för ickeprövningsplUclig verksamhet och för branscher som är upptagna påanmälningslistan i miljöskyddskungörelsen tiU mUjö-och hälsoskyddsnämndemakombinerat med tiUsynsansvar enligt lagen om kemiska produkter skulleunderlätta fördelningen av ansvarei även vad gäUer lagen om kemiska produkler.En samordning med miljöskyddslagen på denna punkt Uksom vad gällerlillsynsavgtftema är viktig. Det är också viktigt att finna ett avgtftssystemsom är enklare ocb mindre lidskrävande än det som används vid tiUsyn enUgtmUjöskyddslagen. 11.4.7 i Kopparbergslän:---- ställer sig heltbakom förslaget om stöd i form av rådgivning från cenirala myndighetereftersom delta hittiUs i praktiken saknats. ---- Införandetav avgtfter för tiUsyn enUgt den föreslagna lagen om kemiskaprodukter stöter därför ej på några praktiska svårigheter. Det är emeUertidangeläget att de intäkter som flyter in i samband med länsstyrelsenslUlsynsarbete kan få disponeras för en resursförstärkning. Den idagbristfölliga tiUsynsverksamheten vad gäUer kemikaliehanteringen är nämligen ihög grad betingad av underbemanningen bland annat vid länsstyrelserna. 11.4.8 Länsstyrelseni : I betänkandet har närmare redovi sals resursbehov och finansiering när det gäUer den föreslagna kemikalie- Prop.1984/85:118 193 myndigheten.Det har även angivils att möjligheter bör finnas för och miljö-och hälsoskyddsnämnderna att la ut tillsynsavgtfter för silt arbele.Kemikommissionen har enligt uppfattning förenklat problemet dåman inte mer ingående berört hur den regionala och lokala nivån ska kunnaeffektivisera tUlsynen inom kemikalieområdet. Enligt tidigare lagsttftning hartUlsynsansvaret funnils på dessa nivåer. Denna tiUsyn har inte fungerattiUfredsstäUande p. g. a. otUUäcklig information från central myndighet,bristfälliga kunskaper och utbUdning, personella brister och begränsadtillgång på ekonomiska resurser för tillsynsresor och kurser. I betänkandetfrantförs att ökal stöd ska erhållas för och mUjö- och hälsoskyddsnämnderna,varför man borde kunna utgå tfrån att denna del blir åtgärdad. Frågan omerforderliga medel dels för resor för tillsyn, dels tUl kurser och utbildningmåste också lösas. För har tUlkomsten av tillsynsavgtfiema inommiljöskyddsområdet endast inneburit krav på ökad miljötillsyn. Undertiden har ordinarie reseanslag reeUt minskat för naturvårdsenhelen i takt medlänsstyrelsens minskade anslag. Förlänsstyrelsens del bör en viss volym ökad tillsyn kunna ske inom ramen för befintligpersonal på naturvårdsenhelen. För utbildning och tiUsynsresor är det docknödvändigt att tillräckUga medel finns om förhållandena inom detla område skapåtagUgt förbättras. Kommunema torde ha förhåUanden av samma natur somlänsstyrelsen. Ettsätt att lösa denna fråga är att viss del av tUlsynsavgtftema inommiljöskyddsområdet och kemikaliekontroUen kan avräknas för resor och UtbUdningför tUlsynspersonal. Det är en fömtsättning för atttiUsynsarbetet ska kunna leva upp tiU den ambitionsnivå som dikteratutredningens förslag. 11.5.1Konsumentverket: Även på det lokala planel är en mera preciserad samordningnödvändig enligt KÖV:s mening. förslag att mUjö- ochhälsoskyddsnämnderna skall utöva tillsyn över bl. a. försäljningsställen börenligt KOV:s mening kompletteras med en uppmaning, att nämnderna skaU hållakontakt med de kommunala konsumentverksamheterna (f n. i drygt 200 kommuner)och i förekommande fall vidarebefordra klagomål och synpunkter tiU dessa eUerev. direkl tiU KOV/KO. Även när det gäUer konlroUen av att av KOV utfärdaderikllinjer efterleys inom kemikalieområdet bör en samordning ske mellan miljö-och hälsoskyddsnämndema och konsumentnämndema. De närmare formema för ett sådantsamarbete torde uppmärksammas av den konsumentpolitiska kommittén, somberäknas vara klar med sitt betänkande . Beträffande kemikommissionens förslag att kemikaliemyndigheten (KM)skaU samordna aU iitformation om kemiska hälso- och miljörisker, 13 1984185. 1984/85:118 194 erinrarKOV om vad som ovan sagts om att KOV/KO: s tiUämpning av 3 § MFL. Detta innebäri princip att sådan information som har särskild betydelse frånkonsumentsynpunkt inle får saknas i företagens egen marknadsföring av sinaprodukter (genom förpackningsdekorer, annonser, broschyrer etc). Detta gälleräven information om risker vid felaktig hantering. Den mycket väsentiigakonsumentinformation som förhandlingar med stöd av 3 § MFL sålunda möjliggör -branschvis eller för enskilda företag - bör givetvis beaktas vid den totalainformaiionsplaneringen. 11.5.2----------------------------------------- : I avsnitt 6.2 talas om myndighelers medverkan vid utrednmgar om ämnen och produkter som är i bmk. Med myndigheter torde här avses fler än de tiUsynsmyndigheler, som uppräknas i § 32 i förslaget tiU förordning. Exempelvis kan planverket behöva påta sig ett stort ansvar i utredningar om byggprodukter. För att klarlägga hälsorisk- problematUcen behöver tUlsynsmyndighetema medverka, men vid ställ ningstagande tiU lämpUga hälsorisknivåer med hänsyn tUl sociala, ekono miska, tekniska och andra faktorer samt behovet av byggbeslämmelscr krävs insatser av sektormyndigheter, t. ex. planverket. EnUgt be tänkandet synes man ha räknat med att tUlsynsmyndighetema främst ke mikalieinspektionen kan göra stora insatser vid sådana utredningar. Erfa renhetema från inträffade faU och från kontakter med produktkontroU nämnden visar att det kan vara tveksamt om kemikalieinspektionens re surser blir tillräckUga för de insatser som kan behövas. Det anförda belyser behovet av att ansvarsfördelningen meUan tUlsyns- och övriga sektormyn digheter klarläggs. Det bör vidare ankomma på kemikalieinspektionen och respektive sektormyndighet att klarlägga ansvarsfördelningen och samar betet i olika praktiska frågor. Liknandeproblem föreligger vid planverkets typgodkännande av byggprodukter (se verketsremissvar ), varvid hälsoriskfrågoma bör bevakas bättre än vad som nusker. I detta fall är problemet att skaffa in tiUförUtUga uppgifter omhälsoriskerna för den relativt stora mängden typgcxikända produkter (ca 700 perår). Frågan är då bl. a. om kemikalieinspektionen har resurser härför och omutlåtanden från tUlverkama är tUlräckliga. Även i detta faU böransvarsförhållandena och samarbetet med tUlsynsmyndighetema klarläggas. 11.5.3 Länsstyrelseni län: har tUldelats ett tUlsyns- ansvar tiUsammans med MUjö- och hälsoskyddsnämnderna. Det är otUl- fredsstäUande att ansvarsfördelningen meUan de två myndigheiema inte angivits i lagen eUer förordningen. KemUcommissionen föreslår att kom munema och länsstyrelsema bör göra upp om hur ansvaret skaU fördelas. Det kan leda tUl problem eftersom tUlsynen enligt lagen inte ter sig särskUt attraktiv. finns del en oklarhet om vUken myndighet som skaU ingripa och enUgt vUken lagstiftning. 11.5.4 Länsstyrelseni : Tillsynen på regional och lokal nivå enligt lagen om hälso- och miljöfariiga varor fungerar ej på avsett sätl. Orsaker till detta är bl.a. bristande resurser och otilUäckliga anvisningar från centrala myndigheter men också oklarhet när det gäller ansvarsfördel ningen meUan regionala och lokala myndigheter. har ej tUlräckligt beaktat detta aUvarliga problem. har således såväl länsstyrelsema som mUjö- och hälsoskyddsmämndemaansvar för skyddet i samband med hanteringen av kemiska produkter. Visserligenföreslår man atl länsvisa överenskommelser skaU göras angående fördelningen avliUsynen mellan och mUjö- och hälsoskyddsnämndema. Enligtlänsstyrelsens mening finns stora nackdelar med atl skapa en för landel somhelhet olikformig fördelning av tiUsynsansvaret. För de centrala myndigheiemauppstår svårigheter när det gäller att hålla reda på målgmppen för sininformation. EnskUda och företag blir oklara över vUken myndighel man skaUvända sig lUl osv. I detla sammanhang bör det också påpekas att kommunemasmöjlighet att frivUligt överta valda delar av tiUsynen enligt miljöskyddslagenskapar motsvarande oklarheter. Osäkerhet beträffande kommunemas ambitioner idenna fråga medför dessutom svårigheter för länsstyrelsema all långsiktigtplanera sitl arbete. Föratt skapa klarhet i ansvarsfördelning meUan myndigheter, undanröja vUUådighelhos enskilda och bland förelag saml möjliggöra effektiviseringar för såvälstat som kommuner bör en klar och gemensam gräns dras upp vad gäUertUlsynsansvaret enligt den nya lagen om kemiska produkter och mUjöskyddslagen.Denna gräns kan förslagsvis dras så att kommunema ansvarar för aU tUlsyn(enligt båda lagsttftningama) för aUa anmälningspliktiga verksamheter (enligtmiljöskyddslagen) samt aUa icke prövningspliktiga verksamheter. Härmedåstadkommes fömtom den ovan omtalade klara ansvarsfördelningen också enmöjlighet tiU effektivisering av tUlsynen genom atl den kan genomföras vid etloch samma besökstiltfalle för båda lagsttftningama. 11.5.5 Länsstyrelseni : tUlstyrker i huvud sak redovisade fördehiingsförslag men anser att man även borde ha kunnal gå längre i preciseringen särskilt vad gäUer ansvarsfördelningen meUan länsstyrelsema och kommunemas miljö- och hälsoskyddsnämnder. På denna sistnämnda punkt finns ingel nytt i betänkandet. EnUgtlänsstyrelsens mening borde tiUsynsverksamheten såsom den utformats i nuföreslagen lagsttftning organiseras på liknande sätt som gäller i nuvarandemiljöskyddslagsttftningen, nämligen att är tUlsynsmyndighettills dess eventuell delegation av ansvarei sker till kommun. Genom etl sådantförfarande erhålls en bättre samordning i kontrollverksamheten meUan nugällande miljöskyddslagsttftning och här föreslagna författningskomplex. 1984/85:118 196 12 Toxikologisk informationsverksamhet 12.1 Tox-info 12.1.1 Civilförsvarsstyrelsen:Förslaget att TOX-info skall uppgå i kemika förefaUer inte tiUräckligt underbyggt. Behovel av informa tionsservice har i aUtför hög grad relaterats tUl dagsläget utan någon analys av följden av de nya beslämmelsema. Etlfrån kemikaliemyndigheten fristående TOX-info behöver inte, som utredningenbefarar, innebära mbbat ansvarsförhållande. En djupare analys bör genomföraspå vUket sätt TOX-infos Qänster bäst kan utnytQas. 12.1.2 Socialstyrelsen:TUlgången till toxikologisk kompetens kommer att ha en avgörande betydelse för möjligheterna att uppfyUa lagsttftningens intentioner. De regler och förslag som kommitténs utredning omfattar ger ett aUmänt intryck av att behovet av kvalificerad toxUcologisk sakkunskap kommer att öka kraftigt, bl. a. genom att företagen fömtsätls ha tiUgång tUl toxikologisk kompetens för att kunna leva upp tiU de krav som den nya lagstiftningen kommer atl ställa. Detta berörs i ett avsnitt om toxUcologisk informationsverksamhet, vilket bl. a. omfattar etl förslag rörande kontroll av den privata konsultverksamheten inom området. Socialslyrelsen anser i likhet med SML att det är synnerligen angeläget att en sådan kontroU sker för alt undvika ett mindre acceptabelt förhåUande inom delta område. Den toxikologiskainformationsverksamheten som startats efler utredning och beslut avstatsmaktema, föreslås efter endast verksamhet försvinna och gå upp ikemikaliemyndigheten. Enligt bedömning kan denna lyp avverksamhet förväntas vara särskUt stor efter genomförandet av de förändringarsom föreslås i utredningen. TiUverkare och importörer ska i fortsättningengenomföra utredningar om hälso- och miljöeffekter och utarbeta märkning. I kemikalieutredningenföreslås statUga och halvstatUga konsultverksamheter för detta ändamål.Utredningen (Uskuterar inte närmare hur detta skall organiseras eUerfinansieras. De yrkesmedicinska kUnikemas information och rådgivning bör dockenUgt uCredningen ökas och utvecklas. Kostnadema för detta har emeUertid inteutretts. Enligt bören toxikologisk informationsverksamhet med de uppgtfler kommissionen föreslårinrättas som ett från kemikalieinspektionen fristående organ försammanställning och utvärdering av toxikologiska data. Uppgiftema bör enUgtstyrelsens uppfattning kunna utnytQas av såväl myndigheter och andraorganisationer, som av tUlverkare och importörer. svarar SML förtoxikologisk informationsservice med avseende på långsiktiga effekter och GICför information om mer akuta effekter. Den toxikologiska informationsverksamhetsom utredningen föreslår har med hänsyn tiU det tidsperspektiv som skaU läggaspå hälsoeffekter av kemika- Prop.1984/85:118 l herberöringspunkter med såväl SML: s som GIC: s verksamhet. anserdärför i likhet med SML alt det från såväl kompelensmässig som ekonomisksynpunkt vore lämpligast att integrera tox-info-verksam-heten med dentoxikologiska miljömedicinska verksamheten vid SML och Institutet.En sådan sammankoppling skulle vara ytterst värdefuU för båda enhetema liksomför GIC samt tUtför kunskap och bredd. 12.1.3 : Kommissionen frantför i avsnitt 17.4 åsikten alt det finns risk för att ansvarsförhållanden mbbas när en myndighet som Toxinfo, om än utan kontrollerande funktion, utför riskanalyser åt företag. anser dock inte att denna risk skulle bli mindre av att en sådan service erbjuds av en annan statlig organisation av typen FOA lox. Bildandetav en kemikaliemyndighet ställer stora krav på tillgång tUl toxikologiskkompetens. Införlivandet i myndigheten av de betydande resurser som Toxinfo idetta avseende utgör, är därför enligt mening en vUctigfömtsättning för myndighetens verksamhel. 12.1.4 : Den toxikologiska informationsservicen (Toxirrfo) vid bibliotek och informationscentral (KIBIC) skall enligt kemikommissionens förslag upphöra. Huvuddelen av resursema skall överföras tiU kemikaUeinspektionen och där ägnas åt atl bevaka toxikologisk forskning, åt faro- och riskanalys och ål informalion. Kommissionen kritiserar att Toxirrfo erbjudit sig att hjälpa tiU med pro duktinformation; produktinformation är leverantöremas ansvar och ingen annans, menar kommissionen. konstaterar kommissionen alt det inte finns något atl invända mot en statlig eUer halvstatiig konsultverksam het som erbjuds på kommersieUa villkor. Dethar varit en slor tUlgång för SNV att kunna hänvisa företag tUl Toxinfo ifrågor om underlag för produktinformation och -utredningar. Efterfrågan påunderiag kommer att öka om tillsynen intenstfieras. är det, somkemUcommissionen framhåUer, väsentligt att Toxinfo inte uppfattas som en myndighet.Verksamhetens formella status kan bidra tUl att ge det felaktiga intrycket. SNVanser därför att Toxinfo bör ombUdas tiU ett statiigl aktiebolag som erbjudertoxikologisk sammansföUnings- och utvärderingsservice. Härigenom skulleverksamheten kunna bedrivas på kommersiella vUlkor och risken för missförståndundanröjas. Som kemikommissionen framhåller bör däremotinformationsverksamheten inklusive bevakningen av toxikologisk forskning,skötas av kemikaUeinspektionen. Ett bibehåUande av Toxinfo i aktiebolagsformpåverkar aUtså inte de resurser som behövs för kemikalieinspektionen. 12.1.5 Arhetarskyddsstyrelsen:Det föreslagna införlivandet av Toxinfo med den nya myndigheten anser styrelsen vara rationellt. Prop.1984/85:118 198 ochdet kunnande som Toxinfo har tUlgång tiU är av stor vikl för kemikalieinspektionen. 12.1.6 Statens miljömedicinskalaboratorium: SML:s uppfattning är att Toxinfo behövs som elt från kemikaUeinspektionenfristående organ för sammanställning och utvärdering av toxikologiska data, attkunna användas av såväl myndigheter och organisationer, tUlverkare ochimportörer. SML anser också att Toxinfo: s verksamhet direkt passar in i dentoxikologiska mUjömedicinska verksamheten vid SML och (x;hbör integreras med denna. En sådan sammankoppling skulle vara ytterst värdefuUför båda enheiema, samt tUtföra kunskap och bredd. 12.1.7 Delegationen för vetenskapUgoch teknisk informationsförsörjning: DFIavvisar detta förslag. DFI menar alt frågan bör ses i elt bredare perspektiv änvad som anförs i befönkandei. Den toxikologiska informationsservicen har,under den korta tid, som den funnits knappast hunnit atl etablera sig inom onu'ådet. Detär därför enligt DFI:s mening för tidigt att redan nu dra några bestämdaslutsatser om hur stor efterfrågan det kommer att vara på dess Qänster. En fiytlningnu kan i stäUet i praktiken medföra att Qänsten måsle starta från början igen. För att en sådan verksamhelskall kunna utvecklas och bibehåUa en hög kompetens är det också viktigt attdel finns en naturlig och nära anknytning tUl aktueU forskning ochundervisning inom området. Ämnesmässigt torde toxikologin bäitre höra hemma ien medicinsk mUjö än inom kemiområdet. Vid behandUng i DFI:srådgivande organ har från bl. a. näringsUvshåU starki betonats att en informationsQänstinte bör placeras vid en myndighet med de kontroUerande och straffsanklionerandeuppgtfler som den nya kemikaliemyndigheten skaU ha.