prop · G803127 · 1984-12-31 00:00:00 — I Nortland är motsvarande värde 2-3kg kväve per ha och år. Kvävenedfallet kan väntas fortsätta (se avsnitt 4.4). Kvävedepositionen tillsammans med det faktum attammoniumnitrat har en viss försurande verkan är bakgrunden till atlskogsstyrelsen - i samråd med - utfärdat rekommendationer lillledning för skogs-bmkets användning av kvävegödselrhedel. Skogsgödslingenkommer att begränsas i vissa delar av landet. Inom vissa områden kommer man atlundvika alt använda försurande gödselmedel. Vi anser alt - de begränsningar som föreslås iskogsstyrelsens rekommendationer är 9./ .2 Hellrädsutnyttjande Vid konventionell avverkning tas endasl stammenlill vara. Störte delen av de näringsämnen som lagrats upp i trädet kommer dåalt återföras till marken. Det uttag som görs kompenseras av vittring i markenoch tillförsel från atmosfären. När de döda växtdelarna efter en slutavverkningbryts ned kommer - ulöver alt näringsämnen frigörs - även syra atl neutraliseras,dvs pH-värdet i marken stiger. Denna avverkningsmelod är den helt dominerande iSverige . Vids k helträdsavverkning förs en störte del av trädens biomassa bort. Om man fullständigt tar bort toppar och grenarinklusive bart och blad när skog avverkas minskar den framlida produktionennågot på de flesta marktyper. Markens pH höjs också mindre efterslutavverkningen än vid konventionell avverkning. Om även stubbarna tas bortökar denna effekt. Fördelarna är alt man kan öka skörden av bådeindustrivirke och brännved i och få tidiga gallringar mer lönsamma.Möjligheten att utnyttja flera delar av träden kan i vissa fall bli avgörandeför om ett bestånd skall gallras eller ej. Det gäller således att göra enrimlig avvägning Prop.1984/85:127 46 mellan de fördelar som kan vinnas i förhållande fillproduktionsförlusterna. Man måste då kunna kvantifiera både råvamtillskottetoch de negativa ekologiska konsekvenserna. Utgångspunkten vid en avvägningmåste vara att åtgärder som innebär att markens långsiktiga produktionsförmågaäventyras eller sänks inte kan accepteras. Temporära produktionsminskningarskulle kunna godtas om förlusterna bedöms bli så små alt de uppvägs avfördelarna i . Möjligheten att modifiera metoderna och att vidta eventuellakompenserande ålgärder måsle också vägas in. utarbetar fnrekommendationer för användningen av hellrädsmeloder, vilka beräknas bli klaraunder /85. Härvid kommer vissa marker att föreslås bliundantagna från helträdsavverkning bla med hänsyn till försurningen. I sambandmed en utredning som gjorde tillsammans med statens industriverk(Ökad eldning med skogsråvara, 1983) presenlerades vissa preliminäraberäkningar. Dessa pekar på att metoden med ett fullständigt uttag av trädensovanjordiska biomassa skulle kunna tillämpas på av arealenslutavverkningsskog och av arealen gallringsskog i landet utan allvarliganegativa konsekvenser. - de rekommendationer somskogsstyrelsen håller på att utarbeta om restriktioner för hellrädsutnyttjande på känsliga marker i tillräcklig grad tar hänsyn till kraven på begränsning av helträdmetodernas försurnings bidrag. I debatten om markförsurningen hardet ibland förts fram atl mer lövträd borde blandas in i skogarna för attmotverka försurning och risken för skogsskador. I är det i första hand enökad andel björk som har föreslagits som ett sätt att molverka försurningen.Kunskapsunderlaget räcker inte för att man entydigt skall kunna värdera hur enökad andel björkskog skulle påverka försurningen av mark och vatten. Deforskningsresultat som finns visar - att björkförnahar en markförbättrande effekt jämfört med barrförna. Del beror bl a på attbjörkförnan innehåller mer av vissa näringsämnen och multnar snabbare. Björkenskapar också elt bättre markklimat (temperatur, nederbörd) vilket gynnarmarkprocesserna, - att björk höjermarkens pH. Parvisa jämförelser mellan rena björkbestånd och renabartträdsbeslånd som ligger intill varandra på samma underlag visar all pH imarken under björkbestånden kan vara ca 0,5 pH-enheter högre. Vid inblandningav björk blir skillnaden mindre, - attbeståndsnederbörden är belydligt surare och mer förorenad under barrträd änunder björk. Del beror på atl barrträdskronorna fångar upp luftföroreningar mereffektivt än björk. Den störte luftfiltrerande förmå- Prop.1984/85:127 47 ganhos barrträd gör att en störte del av luftföroreningarna deponeras iskogsmarken i stället för på andra platser. Bartskogen har en luftrenandeeffekt, - att de flesta lövträd är mer toleranta motluftföroreningar än tall och gran. De positiva effekter som lövträden har frånmarkvårdssynpunkt på många håll måste ställas mot de fördelar som barrträdenhar från produktionssynpunkt. Bartvirket har väsentligt högre värde än lövvirket.Skogs-bmkets prognoser pekar på att det för svensk del även kommeratt vara bartvirket som har det högsta värdet. Skogen har lång omloppslid. Det tar därför mycketlång tid att omföra bartskog till lövskog. Valet av trädslag kan mot denna bakgmndinte enbart anpassas till de luftföroreningar vi har . Mot bakgmnd av dessafakta och bedömningar anser vi - att underlaget är för svagt föratt man skall rekommendera en allmänt ökad andel björk (lövskog) i detsvenska skogsbruket, - att den forskning som redaninitierats om hur lövträd påverkar och påverkas av luftföroreningar börytterligare förstärkas. Det är i första hand förhållandena i somskall beaktas. Särskild uppmärksamhet skall ägnas speciellt utsatta ståndorter(exponerade lägen, skogsbryn). Det faktamaterial som härvid kommer fram börutgöra underlag för den utredning om skötsel av lövskog som utförs av skogsstyrelseni samråd med . Arbelel bör slutföras inom tre Det bör vara möjligt atl genom vissa åtgärderstärka trädens motståndskraft mot vind, torka och luftföroreningar. Det bördock betonas att de skogsvårdsåtgärder som kan vidtas inte på något avgörandesätt kan förändra trädens molsiåndskraft. Skogsskadorna kan endast iundanlagsfall förklaras av att skogen missköts. En allmänt god skogsvård är grunden för vitala ochväxtkrafliga skogar. I en situation med ökad belastning på skogen tex lillföljd av omfattande luftföroreningar, blir plant- och ungskogsröjning samtförstagallring särskilt viktig. Bestånd som är överslutna och starktförsvagade av konkurrens får inte tillåtas uppkomma. En god skogshygien motverkar också alt sekundäraskadegörare som patogena svampar och insekter sprids lill följd av en ökad förekomstav snöbrolt, slormfällning och försvagade träd. Belastningen på träden kanockså minskas till viss del genom all man anpassar hyggenas form på lämpligtsätt samt skapar stabila beslåndskanler bla genom skyddsbälten. Det är likaså viktigt att välja lämpligaprovenienser. Provenienser med dålig klimatanpassning ökar risken för dåligkondition. Om ytteriigare stressfaktorer tillkommer kan trädens toleransnivåöverskridas. 1984/85:127 48 Det finns regler såväl beträffande beståndsvård somskogsskydd i den nuvarande skogsvårdslagen med dess tilllämpningsanvisningar.Det gäller alt förslärka rådgivningen och tillämpningen av lagen för altförbättra skogsskyddet ytterligare och främja röjning och förstagallring som nusläpar efter. Genom en fortsatt forskning bör ett bättre underlagför rekommendationer om vilalitetsgödsling kunna tas fram. Viföreslår att skall intensifiera sin information och rådgivningom skogsskadornas orsaker samt om möjliga åtgärder för att begränsa effekterna.Särskilda insatser bör göras för alt utbilda bla skogsvårdsslyrelsernaspersonal. 9.2.1Gödsling och kalkning (se också bilaga 4) Stallgödsel kan betraktas som neutral iförsurningssammanhang. Detsamma gäller avloppsslam. Handelsgödselmedlen ärdäremot övervägande försurande. Gödslingens försurningseffekter kan motverkas genombyte till icke-försurande gödselmedel eller genom ökad kalkning. Detta innebäratt ett gödslingssystem baserat på NPK-gödselmedd i och för sig kan accepterasmen atl kalkningen då måste ökas så att även försurningseffeklerna av dessagödselmedel neutraliseras. Kalkningen har ökat dåde försurande gödselmedlen böljade användas i störte skala. Den är dock intetillräcklig för atl motverka det samlade försurningstrycket på jordbmksmarken(se avsnitt 5.2). Kalkningen av jordbruksmarken behöver i stort sett fördubblasför att det totala kalkbehovel skall täckas. Kalkningen är som regel lönsam förjordbrukarna. En övergång från dagens ammoniumbaseradekvävegödselmedel till de gödselmedel, främsl nitralkväve, som användes tidigareär långt ifrån problemfri. Övergången skulle vara positiv frånförsurningssynpunkt men skulle sannolikt leda lill ett störte läckage av nilrattill ytvatten och grundvatten - etl annat allvariigl miljöproblem. Vi anser inte att man kan förorda etlgenerellt byte lill icke försurande gödselmedel inom jordbruket. Demiljömässiga samt tekniska/ekonomiska konsekvenserna av en övergång lill ickeförsurande gödselmedel bör emellertid utredas närmare. Stora miljövinster står atl vinna på en bättreanpassad gödsling inom jordbruket. Utiakningen av baskatjoner (kalcium,magnesium, kalium) ur marken ökar vid ökad utlakning av nitratjoner. DeUamedför ökat behov av kompletterande kalkning för atl motverka markensförsurning. har de utlakade baskatjonerna som åtföljs av anjoner enneulraliseran- 1984/85:127 49 deeffekt i vatlenrecipienten. Genom utiakningen sker alltså en förflyttning avbaskatjoner som medför ett kalkningsbehov i jordbruksmarken och enförsurningsmolverkande effekt i vattenrecipienten. Vi föreslår mot dennabakgrund - ökadinformation och rådgivning. De ökade resurser för rådgivning som föreslagits avutredningen om användning av kemiska medel i jord- och skogsbruket mm bördimensioneras så att rådgivningen på ett effektivt sätt kan bidra till atteliminera miljöeffekter av försurning och växtnäringsläckage.Lanlbruksslyrelsen har beräknat att det behövs en förstärkning avrådgivningsverksamheten på växlodlingsområdet i de mesl utsatta länen medsammanlagt 20 tjänster. Den årliga kostnaden för denna förstärkning beräknastill . Resurserna bör fördelas med hänsyn till förväntadepotentiella miljökonsekvenser av växtodlingen.Syftet bör vara att genomintensiv rådgivning medverka lill alt minimera sådana konsekvenser.Resursförstärkningen motiveras således även av andra skäl än försurningen. Etl pH-värde av minst 6,5 för lerjordar och 6,0 förlerfria och lerfattiga mineraljordar skall eftersträvas. Tillämpningen av denofficiella jordbruksrådgivningen skall följas upp kontinuerligt bla genomsammanställningar av markkarteringsdata och data angående kalkningensomfattning. Under-hållskalkningen måste molsvara de samlade årliga förlusternagenom gödslingens försurande verkan, grödornas upptagning, utiakningen och delsura nedfallet. Rådgivningsverksamheten bör anpassas till deregionala förutsättningarna. Kriterier som bör ligga till gmnd förkalkningsrådgivningen är bla optimal växtodling, mängd och typ av gödselmedel,minimal kadmiumupp-lagning i gröda och minskad risk för försurning avgrundvattnet. Efiersom depositionen av kväveföreningar och syra i hög graddrabbar landels södra och västra delar bör kalkningsbehovet särskiltuppmärksammas där. Särskild hänsyn måste också las lill kolloidfaltiga, lättajordar, där risken för utlakning och försurning av grundvattnet är störst. Lantbmksstyrelsens arbete med markkarteringsfrågorkommer atl intensifieras. Målet bör vara alt få en heltäckande kartering, somblir styrande för den enskilde lantbrukaren så alt han gödslar och kalkar påett optimalt sätt. Som elt led i detta arbete bör ett försök med ökad markkarteringgöras i fyra län. Syftet bör vara att pröva om jordbrukarna anpassar gödslingoch kalkning till mer optimala nivåer när de har tillgång till bättre data ombehoven. Lantbruksstyrelsen skall svara för försöksverksamheten. Kostnadernahar uppskattals lill . Det är vidare mycket angelägel att bättremetoder utarbetas för atl fastställa åkermarkens kalkbehov. - utredning om konsekvenserna av en ökad användningav icke försu rande gödselmedel. Miljömässigaför- och nackdelar av en övergång från ammonium- till helt 4 Riksdagen1984/85. 1984/85:127 50 nitralbaseradekvävegödselmedel bör utredas. Om resultatet ger anledning härtill bör äventekniska och ekonomiska konsekvenser analyseras. Utredningen bör genomföras avnaturvårdsverket i samarbete med lantbruksstyrelsen. 9.2.2Avgivning av ammoniak och kväveoxider från av den ammoniak som avges till luftenantas härröra från gödsel, främst stallgödsel. Utsläpp från förbränning ochindustriella processer är av liten omfattning. Bruttoinnehållet av kväve i den urin ochstallgödsel som produceras i uppgår till ca , varav uppskattningsvis40000 ton är ammoniumkväve. Ammoniak avgår särskilt vid varm och tort väderlek.Mellan och av ammoniakinnehållet i stallgödsel beräknas avgå tillluften. Motsvarande siffra för handelsgödsel torde i regel röra sig om någoneller några procent men kan på kalkrika jordar tex på vara högre. Flytgödsel avger mer ammoniak än fast gödsel.Jordart, temperatur- och vindförhållanden, markfuktighel är andra faktorer sompåverkar förlusterna till atmosfären. Sannolikt avges uppemot ammoniak frånsvensk . På lätta jordar kan troligen /ha avgesunder . I är avgången per ha ochår i vissa områden. Ammoniakavgången i andra länder har betydelse ocksåi . Detta markeras av att våtdepositionen i kan uppskattas lillminst . En betydande del av den ammoniak som avdunstardeponeras dock på kort avstånd eftersom den avges i markytan. Förlusten av kväveoxider - som kväveoxid ochkvävedioxid - från är relativt liten. Enligt en svensk studie avgickendasl 0,som kväveoxider av det kväve som tillfördes åkermarken somhandelsgödselmedel. Den uppskattade kväveoxidemissionen från jordbmket ärdärför liten i förhållande till andra källor, . Den ammoniak som avges reagerar med ochneutraliserar syror i luften. När ammoniumjonerdeponerats på växttäcket och i marken deltar de emellertid i försurandebiologiska processer. Om depositionen sker i nitrifierande miljö kannettoeffekten i marken bli en försurning. Salpetersyraförsumingen kan medföraen frigörelse av aluminium och andra toxiska ämnen. Följande hypoteser rörande ammoniak bör prövas iforskning och försöksverksamhet. - Ammoniakavgången frånjordbmksmark kan bidra till försurningen av skogsmark, främsl i södra på vissa marktyper. - Ammoniak kan i högakoncentrafioner vara giftigt för växter. I har skador konstaterats påträd som växer i närheten av djurstallar. 1984/85:127 51 - Kvävemättnad är en av de faktorer som kan tänkasbidra lill uppkoms ten av skogsskadorna. Vid stor upptagning av ammoniak (och ammo nium) och andra kväveföreningar kan ämnesomsättningen störas hos växterna, särskilt vid torka och vid brist på andra näringsämnen (bla magnesium och fosfor). Giftverkan kan då uppstå. Det finns risk för kvävemättnad främst i södra ochsydvästra där depositionen av kväve är störst, (jfr kap 9.1.1. Vi menar att förlusten av kväveföreningar frånåkermarken till atmosfären bör minimeras. Del är i första handammoniakavgivningen från lagring och hantering av urin och kreatursgödsel sombör bli föremål för ökad uppmärksamhet. De av rekommenderade normerna förspridningsareal som tillämpats vid tillståndsprövning har varitalltför liberala. Man har accepterat stallgödselmängder på upp till 40-50ton/ha och år. I praktiken kan betydligt störte mängder ha tillförts eftersomdet i vissa fall kan ifrågasättas om all kontrakterad areal utnyttjats. På gårdar med omfatlande djurhållning lorde detinträffa att växtnäringstillförseln med stallgödsel ej helt beaklas viddimensionering av handels-gödselgivan. Sen vårspridning kan ofta ge högaammoniakförluster, om gödseln inte myllas ner i jorden . Flytande ammoniak används i obetydlig omfallning iSverige och ger inga produktionsmässiga fördelar. Användningen torde upphöra itakt med att befintliga anläggningar utrangeras. - i samråd med lantbruksstyrelsenser över gällande anvisningar om miljöskydd vid djurhållning. Gödseln bör hanleras på ett sätt som ger minsta möjliga ammoniakavgång - tillsynen förstärks överefterlevnaden av de krav belräffande lagring och spridning av gödsel som ställspå tillslåndspliktiga förelag - en riktad information ochrådgivning ges till de jordbmkare som håller djur. De normer som föreskrivs förtillståndspliktiga företag bör tillämpas även på andra gårdar som använderstallgödsel - forskningen intensifieras omomfattningen och effekterna av den ammoniak som avges lill atmosfären frånhanteringen av stallgödsel. Kalkning av sjöar och vattendrag En försöksverksamhet med kalkning av sjöar ochvattendrag inleddes i regi. Erfarenheterna från dennaverksamhet redovisades utförligt i och naturvårdsverketsskrivelse till regeringen . From den har länsstyrelsernafått ansvaret Prop.1984/85:127 52 föralt planera kalkningen och fördela de statliga bidragen till verksamheten.Statsbidraget uppgår normalt lill av kostnaderna för ell kalkningsprojekl.Särskilt svårfinansierade eller värdefulla objekt kan få statsbidrag. Totalt beviljades ca i statsbidrag,fördelat på drygt 400 kalkningsprojekl under försöksverksamheten. Dessaprojekt fullföljs i regi. För budgetåren 1982/83, 83/84 och 84/85 har 31 miljkr, resp anslagits för länens kalkningsverksamhel.Fördelningen mellan länen framgår av tabell 10.1. Tabell10.1 Länsvis fördelning av kalkningsmedel budgetåren 1977/78-1984/85 Totalt 82/83- -84/85 77/78-81/82 har ca 3000 sjöar samt vissa vattendragkalkals. Huvuddelen av kalkningsmedlen har gått lill direkta ålgärder. Underinnevarande budgetår används av medlen till planering och uppföljning ilänen. För budgetåren 1982/83, 83/84 och 84/85 har vidare3,, resp anvisats för central uppföljning,rådgivning och information. 1984/85:127 53 Bland de erfarenheter som vunnits under senare årkan bla följande nämnas. Kalksten är alltjämt del hell dominerande kalknings me diet. Kornslor-leksfördelningen är av avgörande betydelse föreffektiviteten (finare fraktioner har högre upplösningsgrad). Effekterna på olika nivåer i del biologiskasystemet är klart positiva under fömtsättning atl tillfredsställandevattenkvalitet uppnåtts efter kalkningen. Verksamheten har bl a visat att växt-och djurplankton liksom bevingade insekter snabbt ålerkoloniserar valtnen, Produktionen av fisk ökar i såväl sjöar som rinnandevatten. I fisktomma vatten måste normalt ny fisk inplanleras, groddjur,kräldjur och fiskätande fåglar påverkas positivt, återhämtningenav ekosystemen tar vid kalkning av allvarligt försurade vatten änvid kalkning i ett tidigt försurningsskede. Vidkalkning direkt i sjöar som f n är del normala fortsätter läckagel av surtmetallberikat vatten från omgivningen ut i sjön där metaller fälls ut tillbotten. Detta medför dels att metaller anrikas på botlen, dels att aluminiumhalleni vattenfasen förblir förhöjd om än på en betydligl lägre nivå än då sjön varsur. Metaller som anrikas på botten kan återlösas om sjön återförsuras. Undervåren lägger sig det sura smältvattnet från omgivningen runt sjöns strändervilket ger otillfredsställande förhållanden för tex fiskens reproduktion ävenom pH-förhållandena i sjöns djupare delar är normala. Kalkning av rinnande vatten utgör alltjämt ettproblem och är förenat med dryga kostnader. De doseringsanläggningar somutnyttjats har visat sig ha en varierad verkningsgrad och förmåga att fungerastörningsfritt. Tekniken är fortfarande inte tillräckligt utvecklad. När pH ivattnet höjs genom doseringen av kalk kommer metaller att fällas ut och hamnapå bollen eller följa vattenströmmen. Dessa metaller utgör en stress på strömfaunan.Metallproblemet är inte övergående eftersom det vatten som passerar doserarenuppströms ifrån hela liden är surt och metallrikt. Vid kalkning i uppströms sjöar förmår manupprätthålla acceptabel pH-nivå i ulloppsbäcken nedströms.På längre sträckor medför tillrinnande vatten från omgivningen atlvattenkvaliteten försämras under högflöden. Dessa kortvarigasurstötar är tillräckliga för att skada fisk och bottenfauna. Kalkningskoslnaden för störte projekt är f n ca 250kr per lon utspridd vara, för mindre ca per ton. Kostnaden ökar med ca100 kr per ton om kalken sprids från helikopter. I de flesta större projekten svarar komrhunerna förkalkningen och betalar den femtonprocenliga egeninsalsen. 1984/85:127 54 10.4Kalkning i vatten eller kalkning av avrinningsområden När man kalkar i vatten kommer en hög andel av dettillförda kalknings-medlel att utnyttjas och påverka vattnets pH. Man räknarmed att av kalken utnyttjas. Kalkningen påverkar snabbi vattnetspH-värde. Kalkningen av en sjö måste upprepas efter en visstid, vanligen , eftersom vattnet i sjön omsätts. Om man kalkar de landområden som omger en sjö ellerett vattendrag kommer kalken långsamt all läcka ut i vattnet. Man räknar medatt läcker ut . Kalkning på land kan därför påverka tillståndet ivattnet. Om man kalkar bla med stora givor iutströmningsområden är det möjligt att neutralisera det sura nedfallet,förhindra att markmetaller läcker ut i vattnet och återge avrinningsvattnet enbikarbonathalt. Detta är ekologiskt sett en bättre metod för ytvattnen änkalkning direkl i valtnen eftersom man hindrar tillförseln av aluminium ochtungmetaller. De initiala kostnaderna blir dock mångdubbelt högre eftersom enså liten andel av kalken tillförs vattnet . Effekten avtar också efternågra år och det totala utbytet kan inte förväntas bli lika gott som vidkalkning i vattnet. Kalkning på land kan dessutom - med de kalkningsmedel somhittills prövats - vara negativ för växtlighet och djurliv på vissa marker. Vi räknar med att man även under de närmaste årentill övervägande del kommer att kalka i vattnen. Detta är nödvändigt för attmöta det akuta försurningstrycket. Vid underhållskalkning och vid kalkning avrinnande vatten och sjöar med kort omsättningslid kan det dock i ökadutsträckning bli fråga om att lägga kalken på land. Halterna av kvicksilver i fisk är generelltförhöjda i skogssjöar i den södra hälften av landet och längs norrlandskusten.Medelhalten i enkilos-gädda varierar mellan /kg i dessa områden,att jämföra med /kg i den nordligaste delen av landet. De förhöjda kvicksilverhalterna i fisk beror ihuvudsak på lidigare utsläpp av kvicksilver och på den ökade försurningen. Detär troligen 5 000-10000 sjöar som är i riskzonen att svartlistas. Ingentingtyder på att halterna av kvicksilver i fisk har gått ned under del senastedecenniet trots minskade luftutsläpp av kvicksilver. Även om situationen inte innebär något stort folkhälsoproblemär det från miljösynpunkt inte acceptabelt atl fisken i lusentals sjöar måsteklassas som otjänlig som människoföda. Åtgärder bör därför vidtas för atlförbättra situationen. Våra erfarenheter visar att fiskens innehåll avkvicksilver minskar efter kalkning. har lägre halteruppmätts än före kalkning. Gödsling av sjöar sänker också fiskenskvicksilverinnehåll. Prop.1984/85:127 55 emellertidha negativa konsekvenser av annat slag för vattenkvaliteten. En mer tilltalandemetod borde vara att genom kalkning i sjöarnas omgivning minska tillförseln avkvicksilver till sjöarna. Det är angelägel att olika metoder och kombinationerav metoder prövas. Enklare och billigare metoder att bedömakvicksilversitualionen i sjöarna behöver också utvecklas. F n måste man samlain och analysera gäddor. Vi föreslår att ett särskilt program - inriktat påatl utveckla metoder att genom åtgärder i miljön sänka kvicksilverhalten i fisk- bedrivs inom ramen för sjökalkningsprogrammet. Om effektiva metoder kanutvecklas blir det aktuellt att räkna upp medlen för kalkningsinsatserkraftigt. bör också finnas värdefulla resultat från det forskningsprogramom kvicksilver som initierats av forskningsnämnd. Valet av fällningskemikalie i de kommunalaavloppsreningsverken påverkar del utgående avloppsvattnets alkalinitet. Detfinns två utprovade metoder atl få en hög alkalinitet i det utgåendeavloppsvattnet - efterfällning med höga doser avkalk, - tillsats av kalk i utioppetfrån reningsverket vilkel kan ske oberoende av fällningskemikalie. Fällningmed kalk är något dyrare än fällning med aluminium- eller järnsalter.