prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — betydelse för frågan närutförandel av tjänsien skall påbörjas av näringsidkaren. Om det inle följer avavtalet att tjänsien skall påbörjas eller vidanfordran, är näringsidkaren skyldig att utan särskild uppmaning frånkonsumenlens sida påböija Ijänsten i sådan lid alt uppdragel kan avslutas irätt Ud. Har parterna emellertidkommil överens om när tjänsten skall påbörjas är näringsidkaren självfallelskyldig att iaktta en sådan överenskommelse, som ibland kan vara av slor viklför konsumenten. Om näringsidkaren inte gör del, bör detla enligt min meningräknas som ett dröjsmål på näringsidkarens sida. Detsamma bör gälla, omnäringsidkaren inle iakttar en överenskommen lid om arbelels framskridande,l.ex. om all en viss del av Uänsten skall påbörjas eller vara färdig vid enviss angiven lidpunkt. Vad som har sagls omdröjsmål på näringsidkarens sida bör givelvis inte gälla, om förseningen berorpå något förhållande på konsumentens sida. Dröjsmål på näringsidkarens sida 2.5.2 Påföljder vid dröjsmål Mittförslag: Vid dröjsmål på näringsidkarens sida kan konsumenten välja mellan attkräva atl näringsidkaren utför tjänsten och atl häva avtalet helt eller föråterstående del. För rätlen att häva fordras dock alt dröjsmålet är väsentligt.Och för rätten atl kräva ulförande av tjänsten fordras att del inte medför olägenhetereller kostnader för näringsidkaren som är oskäligl slora i förhållande tillkonsumenlens inlresse av atl avlalel fullföljs. Konsumenien kan vidare hållainne betalning säkerhet för sina anspråk på gmnd av dröjsmålet. (Beträffande konsumentens rätl lill skadeslånd se avsnitt 2.6.1). Utredningensförslag: Överensslämmer i huvudsak med mitl förslag (se belänkandet s.331-344). Remissinstanserna:Ulredningens förslag godias allmänl (se bil. 3 avsnill 10). Skälenför mitt förslag: Vid dröjsmål på näringsidkarens sida kan den faktiskasituationen te sig på olika sätt när frågan om konsumenlens befogenheter pågmnd av dröjsmålet aktualiseras. Lägetkan sålunda till en början vara del att Uänsten vid den nämnda tidpunkten inteens har påbörjats eller att det återstår en slörre eller mindre del alt utföra.Dröjsmålet i och för sig medför givetvis inte att näringsidkarens förpliktelseatl utföra den avtalade Ijänsten bortfaller. 1 dessa senare fall börkonsumenten därför i princip kunna hålla fast vid avlalel och påfordra atlnäringsidkaren ulför eller fullföljer tjänsten. Det kan emellertid tänkas attfullföljandet av Uänsten för näringsidkaren skulle medföra kostnader ellerolägenheler som är så stora att de framstår som oskäliga i förhållande lillkonsumenlens inlresse av atl avtalet fullföljs. Prop.1984/85:110 74 fall bör det gälla ett undanlag från näringsidkarensskyldighel att prestera Dröjsmål på in natura som i princip moisvarar det i avsnitt 2.4.5föreslagna undantaget näringsidkarens sida från hans skyldighet att avhjälpa ell fel hos Uänslen. till vad som har anförts i del nämnda avsnittet. Konsumenien bör vid dröjsmål på näringsidkarens sidavidare ha räll att, i stället för att påfordra atl avtalet fullföljs, undervissa förutsättningar frigöra sig från avtalet genom hävning. Som har berörts i avsnitt 2.4.5 bör del för konsumentensrält atl över huvud taget häva vara en grundläggande förutsättning attnäringsidkarens kontraktsbrott, dvs. i delta fall dröjsmålet, är av väsenlligbeiydelse för konsumenten. Detta bör också vara en tillräcklig fömtsättning, omkonsumenten vill häva avtalet endast beträffande den del av Uänslen som eventuelllåterstår att ulföra när frågan om hävning aklualiseras. Har ijänsten då inleens påbörjats, blir del i ell sådani fall givelvis fråga om hävning av avlaleli dess helhel. Om konsumenien däremol - för all undgåbetalningsskyldighet - vill häva avtalet när ijänslen har slutförts, faslän försent, eller vill häva avtalet inte bara beträffande återstående del ulan ävenbelräffande redan utförd del, gör sig samma synpunkter gällande som i fråga omhävning på grund av fel hos Uänsten. Som har framhållits i avsnitt 2.4.5 kan enhävning som omfattar även vad som redan har utförts av tjänsten drabbanäringsidkaren hårt, eftersom hans prestation av arbete och material ofta intekan ålerbäras till honom. Av praktiska skäl bör man visserligen kunna bortsefrån detta problem när endast en obetydlig del av tjänsten har utförts. 1 delfallel bör konsumenien alltså kunna häva avtalet i dess helhet - dvs. ävenbelräffande den del som har utförts - så snart dröjsmålet är av väsentligbetydelse för honom. Om mer än en obelydlig del av Uänslen har utförts, börkonsumenten däremot beträffande den del som har uiföits få häva endast omsyftet med tjänsten i huvudsak är förfelat. Detla strängare krav på dröjsmåletsbetydelse för konsumenien kommer sålunda alllid all gälla i den inledningsvisberörda situationen all Ijänslen, när frågan om hävning aktualiseras, är i sinhelhel utförd fastän detta har skett för senl. Det nu anförda bör i princip gälla såväl dröjsmål meduppdragets avslutande som dröjsmål bestående i att näringsidkaren inle iakttaren överenskommen lid för påbörjande av tjänsien eller för arbelelsframskridande (se avsnitt 2.5.1). Jag återkommer närmare lill hithörande frågori specialmoliveringen. Till skillnad från vad jag lidigare har föreslagit i frågaom avhjälpande av fel bör näringsidkaren vid dröjsmål inle ha rätl allfullfölja ijänslen för all undgå eller begränsa andra påföljder för dröjsmålet.Silualionen är här en annan än vid fel hos ijänslen. Om elt fel avhjälps,föreligger inle längre något på felet grundat intresse för konsumenten alt fågöra prisavdrag eller häva. Sedan ett dröjsmål har blivit av väsentligbetydelse för konsumenten, så att denne har rätl all häva, kan emellertid denolägenhet som därigenomhar uppkommil för konsumenien inte alllid botas genom alt Dröjsmål på näringsidkarenfullföljer ijänslen. En annan sak är all näringsidkaren, näringsidkarenssida sedan han har råkal i dröjsmål, ibland lorde hinna påbörja eller ulföraIjänslen innan dröjsmålet har blivit av väsenllig betydelse för konsumenten. Påmolsvarande sätt som när det gäller fel bör konsumenien ha rätl alt häva i falldå den lid inom vilken Uänslen eller en särskild del av denna skall varapåbörjad eller utförd visserligen ännu inte har överskridils, men del på grundav omständigheterna finns slarka skäl alt anta all näringsidkaren kommer atlgöra sig skyldig till ett dröjsmål av väsenllig betydelse för konsumenten (s.k.anleciperal dröjsmål). Härvid bör givetvis gälla samma begränsning avhävningsrälten som vid etl redan inträffat dröjsmål. Om näringsidkaren harulfört mer än en obetydlig del av ijänsten, bör konsumenien sålunda inte fåhäva beträffande den redan ulförda delen annal än då del dröjsmål som måsleantas komma att inträffa medför all syftet med ijänsten i huvudsak är förfelat. Verkningarnaav hävning på grund av dröjsmål bör naturligtvis vara desamma som vid enhävning på gmnd av fel hos tjänsten. Belräffande konsumenlensbetalningsskyldighet m. m. vid hävning får därför hänvisas till vad som harsagts i avsnitt 2.4.5. Enför konsumenten väsenllig fråga är i vad mån han vid dröjsmål pånäringsidkarens sida har rätl att hålla inne betalning för tjänsien. Ofta ärdet dock inte aktuellt atl se delta som en fråga om en särskild befogenhel förkonsumenten vid näringsidkarens dröjsmål, eflersom del vanliga vidkonsumenttjänster är atl betalning skall eriäggas försl efter anfordran sedannäringsidkaren har utfört ijänslen. Som jag skall älerkomma till i etl följandeavsnitt om priset för tjänsien (avsnitt 2.8.4) bör della också enligt konsumenttjänstlagerigälla som en dispositiv regel, dvs. om annal inte följer av avtalet mellanparterna. Parternakan emellerUd ha avlalal att betalningen för tjänsten helt eller delvis skallerläggas innan uppdraget har avslutals. Del kan också länkas att parterna iavtalet har bestämt en viss dag för betalningen av Uänsten, vilken ligger itiden efter det att uppdraget skulle ha avslutats. I dessa fall bör konsumentenså länge näringsidkaren befinner sig i dröjsmål i princip vara berättigad atthålla inne betalning som förfaller efter del all näringsidkaren har råkal idröjsmål. Sålänge näringsidkaren befinner sig i dröjsmål bör konsumenten i princip varaberättigad atl hålla inne hela den del av betalningen som har förfallit sedandröjsmålet inträdde. Och efler det atl dröjsmålet har upphört bör konsumenienvara berättigad alt hålla inne så mycket av belalningen som ger honom säkerhelför hans anspråk på grund av dröjsmålet. Jag ålerkommer närmare lill dessafrågor i specialmoliveringen. 2.5.3 Reklamation vid dröjsmål Mitt förslag: Om konsumenten vill åberopa etl dröjsmål pånäringsidkarens sida för att häva eller fordra skadeslånd, måsle han reklamerainom skälig tid efler del all uppdragel har avslulals. gällerdäremol inle någon sådan reklamationsskyldighel. Utredningens förslag: Konsumenien får häva eller fordraskadestånd på grund av dröjsmål endasl om han reklamerar inom skälig tid efterdet atl han blivit medveten om dröjsmålet. Denna reklamationsskyldighet skallalltså gälla även innan uppdragel har avslutats. Så länge inle någon ellerendasl en obelydlig del av Uänsten har utförts, får konsumenien dock häva ävenom han inle har reklamerat (se belänkandet s. 325-331). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtarutredningens förslag. Bl.a. kritiserar dock förslagel ochanser all del medför risk för rättsförluster för konsumenterna (se bil. 3avsnitt 10). Skälen för mitt förslag: Om Uänsten när ett dröjsmål konstaterasinte har påböljats eller har utförts endasl lill en del, har konsumenien enligtvad som har sagls i föregående avsnill i princip räll atl kräva allnäringsidkaren utför Uänsten. Del är här inte fråga om en dröjsmålspåföljd iegentlig mening ulan om ell anspråk från konsumenlens sida på atlnäringsidkaren uppfyller del avtal som har ingåtts. Konsumenten behöver inteåberopa dröjsmålet till slöd för sitt anspråk utan det gmndas direkl påavlalel. Del bör inte komma i fråga att ställa upp etl krav på attkonsumenien, om han vill atl näringsidkaren fullgör avtalet, skall underrättanäringsidkaren om della inom någon viss efter det atl konsumenienblev medvelen om dröjsmålet. En annan sak är att konsumenien ändå så småningomlorde förlora sin rätt atl kräva avtalels fullgörande om han förhåller sigpassiv. Jag återkommer till detta i specialmotiveringen. Frågan om konsumenlens reklamationsskyldighel vidnäringsidkarens dröjsmål ställer sig annoriunda när del gäller de egentligadröjsmålspåföljderna hävning och skadestånd. I enlighet med vad som har saglsi avsnill 2.4.6 rörande reklamation vid fel hos ijänslen kan del synas rimligtatl kräva att konsumenten inom skälig lid underrättar näringsidkaren om atl hanvill göra gällande någon av dessa påföljder. Enligt utredningen bör man när det gäller konsumentensräll att häva skilja mellan olika fall. Det ena fallet är atl näringsidkaren,då ett dröjsmål konstateras, inle ens har påbörjat Uänsten eller har ulförtendast en obelydlig del av denna. I denna situation bör det enligtutredningens mening inte krävas att konsumenten reklamerar inom skälig tid förall han skall vara bibehållen vid rätten att häva på gmnd av dröjsmålet. Detandra fallet är att näringsidkaren har utfört hela ijänsten eller mer än enobelydlig del av denna. Enligt ulredningen bör det då, för atl konsumenienskall få häva. 1984/85:110 77 krävasalt han inom skälig tid efter det all han blivii medvelen om dröjsmå- Dröjsmål på let underrättarnäringsidkaren om all han vill åberopa detta. enligt ulredningen alllid,dvs. även om ingen eller endasl en obelydlig del av tjänsien har utförts,gälla som en förulsättning för all konsumenien skall ha räll atl fordraskadeslånd på grund av elt dröjsmål. Enligtmin mening finns det flera skäl som lalar mot all konsumenien, då tjänsien intehar utförts när ett dröjsmål konstateras, skulle förlora sin rätt tillskadestånd och i vissa fall även sin rätt atl häva om han inle reklamerar inom skäliglid efter del all han har blivii medvelen om dröjsmålet. Om konsumenten i eltsådant fall vill påfordra atl tjänsten utförs eller bara vill avvakta att detsker ulan särskilt krav från hans sida, finns det en risk för all konsumenienförbiser atl han sårskilt måste underrätta näringsidkaren om all han villåberopa dröjsmålet för att vara bibehållen vid sin rält lill bl.a. skadeslånd.För konsumenien kan det vidare framstå som svårbegripligt all hans rält althäva, om han inle har reklameral, skulle vara beroende av om endast enobetydlig eller en något större del av Uänsten har utförts. lorde isynnerhet vara fallet, om näringsidkaren under en längre lid har avbrutitarbetet och konsumenien endast önskar häva beträffande den del av tjänsien somåterstår att utföra. Enligtmin mening bör frågan om konsumentens reklamationsskyldighet vid dröjsmål pånäringsidkarens sida kunna regleras på etl avsevärt enklare sätt ulan atl manåsidosätter näringsidkarens inlressen. Vad lill en början angår dröjsmål meduppdragets avslutande anser jag sålunda all det över huvud laget inte börställas upp något krav på att konsumenien, för att vara berättigad till hävningeller skadeslånd på grund av dröjsmålet, särskilt reklamerar innan Ijänsten isin helhet har utförts. Enligt vad som sagts har konsumenten i dessafall rätt atl inom en rimlig lid kräva alt näringsidkaren utför Uänsten. Delbör då också stå öppet för konsumenten att, så länge uppdraget ännu inle haravslutals, utan särskild reklamalion fordra skadeslånd på gmnd av dröjsmåleteller häva avtalet heh eller delvis i fall då dröjsmålet ger honomhävningsräll. Sedannäringsidkaren har avslulal uppdragel bör konsumenten däremol inte ha enobegränsad lid på sig för all åberopa etl dröjsmål med Uänstens utförande. Idenna situalion gör sig samma synpunkler gällande som i fråga om konsumenlensreklamationsskyldighel vid fel hos tjänsien. Om konsumenten vill häva ellerfordra skadeslånd på gmnd av dröjsmålet, bör del krävas att han reklamerar inomskälig tid efter del atl uppdraget avslutades. Vadhärefter angår dröjsmål med påböijande av Uänsten eller en viss del av denna(se avsnitt 2.5.1) är det självklart att konsumenten, om han vill häva på gmndav dröjsmålet, måsle säga ifrån senast när han märker atl näringsidkaren efterdröjsmålet tänker påbörja arbelel. Detta måste ju då stoppas. På molsvarandesätt måste konsumenten givelvis stoppa fortsatt arbele, om han vill häva pågrund av ell dröjsmål med färdigslällande av en viss del av tjänsten eller på gmnd av ell s.k. anleciperaldröjsmål (se avsnill 2.5.2). Några särskilda regler om reklamalion somfömtsättning för hävning behöver därför inte uppställas för dessa fall. När detgäller konsumenlens rält att fordra skadeslånd på grund av etl dröjsmål medpåbörjande av tjänsien eller en viss del av denna synes det tillräckligt atlsamma regel får gälla som i fråga om dröjsmål med uppdragels avslulande. Sedannäringsidkaren har avslutat uppdraget bör del alltså fordras atl konsumentenreklamerar inom skälig tid därefier för atl konsumenten skall vara bibehållenvid sin rätt till skadeslånd på grund av ell dröjsmål med påbörjande avijänslen e.d. / Skadeståndsskyldighet på grund av fel ellerdröjsmål Mitt förslag: Näringsidkaren skall ersälla konsumenienskada som denne tillfogas på grund av fel eller dröjsmål, om intenäringsidkaren kan visa all skadan ej beror på försummelse på hans sida (s.k.presumlions-ansvar). Ersättningsskyldigheten skall i princip omfatta all skadapå grund av felet eller dröjsmålet. Ersättningen skall dock kunna jämkas, omersätlningsskyldighelen skulle vara oskäligl belungande för näringsidkaren.Personskador omfattas inte av regleringen. Utredningens förslag: Vid sidan av del presumtionsansvarsorn har nämnls skall näringsidkaren vara ersättningsskyldig oberoende avförsummelse på hans sida (s. k. strikt skadeståndsansvar), om elt fel ellerell dröjsmål innebär en avvikelse från vad han kan anses ha utfäst. Vidareföreslår utredningen vissa särskilda bestämmelser om begränsning av skadeståndettill s. k. normalförlusl och om möjlighel all iräffa avtal om normalersättningavseende dröjsmål. I övrigl överensslämmer ulredningens förslag med mitlförslag (se betänkandet s. 345-373 och 380-396). Remissinstanserna: Praktiskt taget alla remissinstansergodtar ulredningens förslag om etl grundläggande s.k. presumtionsansvar förnäringsidkaren. 1 övrigt får utredningsförslaget ell ganska blandatmottagande. Det stora flertalet remissinstanser som företräder näringslivetanser all i vart fall en tvingande reglering av näringsidkarensskadeståndsansvar bör begränsas på huvudsakligen samma sätt som enligt dennuvarande konsumenlköplagen, dvs. lill atl avse konsumenlens skäliga utgifterpå grund av ett fel eller etl dröjsmål (se bil. 3 avsnitt 11). Skälen för mitt förslag: Konsumenten kan till följd av eltfel hos Ijänslen eller elt dröjsmål på näringsidkarens sida drabbas avekonomiska föriuster som inle kompenseras genom de lidigare behandladepåföljderna vid fel och dröjsmål. Vid sidan av övriga befogenheler börkonsumenten därför Prop.1984/85:110 79 även ha en räll att få ersällning av näringsidkaren försådana ekonomiska Näringsidkarens skador skadeståndsskyldighet Vid den nuvarande konsumenlköplagens lillkomst intogs enrestriktiv hållning att genom ivingande lagregler tillförsäkra konsumentenrält lill skadeslånd av säljaren vid fel och dröjsmål. Lagen ansågs främsl böragaranlera köparen möjlighel all framtvinga en riklig prestation från säljarenssida eller att genom hävning frigöra sig från avtalet så att han kunde skaffamotsvarande vara från annat håll. Det ansågs däremol mindre lämpligt att införaivingande regler om ett vidsträckt skadeståndsansvar för säljaren, bl. a. pågmnd av att sådana regler skulle kunna ge upphov lill många svårbedömdatvister. Vidare framhölls all skadorna för konsumenten i enskilda fall kundebli belydande och medföra slora koslnader för säljaren, som var svåra altbedöma på förhand men som denne måste se lill alt ha täckning för. Ytteriigareetl skäl för en återhållsam attityd ansågs vara all köplagsulredningen, somhade till uppgift bl.a. att undersöka frågor rörande skadeståndels roll inomköprälten, då ännu inle hade slul-fört.silt uppdrag (se prop. 1973: 138 s.138-139). Mot den angivna bakgmnden inskränktes den tvinganderegleringen av säljarens skadeståndsskyldighet vid konsumentköp till att gekonsumenten en rätt till skälig ersättning för utgifter som han ådrar sig tillföljd av fel eller dröjsmål. Ersättningsrätl föreligger såvida inte säljarenkan visa att försummelse inte ligger honom till lasl (68 konsumenlköplagen).Bestämmelsen medger alltså att säljaren genom förbehåll i köpeavtalel kraftiglbegränsar sill skadeståndsansvar i förhållande till vad som följer av denallmänna köplagens dispositiva skadeståndsregler (se 23 och 24 samt 42 och 4388 köplagen). Konsumenien kan visserligen också kräva skälig ersättning föravhjälpande av fel i en vara. Detta gäller emellertid endasl underförulsällning alt del är fråga om elt fel som säljaren eller någon för hansräkning har ålagil sig atl avhjälpa och all sådani avhjälpande ellermolsvarande inte sker inom skälig lid (4 S konsumenlköplagen). I annal fall harkonsumenten inte någon Ivingande rätl att få ersällning för avhjälpande avfel, inte heller med slöd av den nämnda bestämmelsen i 68konsumenlköplagen. Enligt min mening bör konsumenien vid avtal om konsumentUänslertillförsäkras en betydligt bättre rätl att erhålla ersättning för eventuellaekonomiska skador på grund av fel eller dröjsmål än vad som gäller enligt dennuvarande konsumenlköplagen. Konsumenien skulle annars ofta få en alltför svagposition när det gäller alt tvinga fram avtalsenlig preslalion frånnäringsidkarens sida. Av betydelse härvidlag är att redan de rättsligamöjlighelerna för konsumenien all häva avtalet kommer atl vara begränsade.Denna ordning har i hög grad förestavats av hänsyn till näringsidkaren (seavsnitt 2.4.5 och 2.5.2). Till detta kommer att hävning vid många Uänster,särskili sådana som är av slörre omfallning, är en även för konsumenienofördelaktig och framför allt opraklisk påföljd. 1984/85:110 80 bl.a. lill dessa förhållanden bör rätten till skadestånd vid fel och dröjsmål Näringsidkarens ges en mera framskjuten plals i konsumenttjänstlagen än den hari den skadeständsskyldighet nuvarande konsumenlköplagen. Jag vill isammanhanget även erinra om att det i direkliven för konsumentköpsutredningen(Dir. 1977: 83) har sagls att en förslärkning av köparens räll till skadeslåndvid konsumentköp synes befogad. Givelvisfinns del en risk för all en mera vidsträckt Ivingande rätt för konsumenten atlerhålla skadestånd på grund av fel och dröjsmål kan leda till etl större antaltvister. Enligt min mening är risken dock inte så stor. De ekonomiska skadorsom en konsument kan åsamkas till följd av ett fel hos en Uänsl eller etldröjsmål med dess ulförande lorde i allmänhet vara begränsade och relativtlätta att fastställa. 1 detta avseende skiljer sig förhållandena vidkonsumentavial i regel väsentligt från vad som kan förekomma iavtalsförhållanden mellan näringsidkare. har framhållit i sill remissyttrande (se bil. 3avsnill 11.8) lorde de problem som är förenade med en rätt lill skadeslånd vidnäringsidkarens konlraklsbrolt och som ligger bakom näringsidkarnas påtagligabenägenhet att friskriva sig från skadeståndsansvar främsl hänga samman med des. Härmed avses i huvudsak andra ekonomiska skador änsådana som består i en merkostnad för att få Uänsten felfritt utförd på annalhåll (s.k. direkl förlusl) eller i sådana utgifter som avses i 68 konsumenlköplagen. Attkonsumenten enligt konsumenlUänsllagen bör tillförsäkras en tvingande rälttill ersättning för direkla förluster och utgifter på grund av fel ellerdröjsmål är enligt min mening klart. Det bör nämnas atl konsumentköpsutredningenenligt uttryckliga uttalanden i direktiven har att överväga om inte konsumenienvid konsumenlköp bör ges en molsvarande tvingande rätl lill skadeslånd vid feloch dröjsmål. Fråganär alltså närmast om de s. k. följdförlusterna bör särbehandlas när del gällerkonsumentens rätt till skadestånd på grund av fel eller dröjsmål vid tjänster.Sådana föriuster är enligt gällande dispositiv rätt, dvs. om inle annal haravtalals, ersäitningsgilla i den mån övriga förutsättningar förskadeståndsansvar är uppfyllda och förlusten har etl tillräckligt nära sambandmed näringsidkarens kontraktsbrott. Det bör givelvis inte komma i fråga att pådenna punkt försämra konsumentens rättsskydd. Vad frågan gäller är därför omnäringsidkarna även i fortsättningen bör lämnas möjlighet att i slörre ellermindre utsträckning friskriva sig från ansvar för följdförluster eller omreglerna om sådana förluster bör göras ivingande till förmån för konsumenten. Enligtmin mening skulle del inle vara lämpligl alt generellt tillåla friskrivningfrån skadeståndsansvar för följdförluster. En sådan ordning skulle medsäkerhet leda lill att friskrivningsmöjligheterna i slor omfattning utnyttjadesav näringsidkare som tillämpar standardavtal, vilket medför en risk för att endel småföretagare som inte tillämpar sådana avtal i prakliken skulle komma altbära etl strängare skadeståndsansvar än andra förelag. Prop.1984/85:110 81 Detta är uppenbarligen ingen önskvärd utveckling. Härtillkommer att Näringsidkarens konsumenien enligt min mening alllid bör ha räll altfå vissa följdförlusler skadeståndsskyldighet ersalla. Jag länker bl.a. påsådana näraliggande ekonomiska skador som all konsumenien föriorararbetsförtjänst därför all han på grund av näringsidkarens dröjsmål blirtvungen atl, utöver vad som annars skulle vara nödvändigt, ta ledigt från sittarbete för atl vara hemma och ta emol näringsidkaren e.d. En tänkbar ordning skulle i och för sig vara all lillålaall näringsidkarna begränsar sitt ansvar för följdföriusler lill ell visstbelopp. Det är emellertid klarl alt beloppsgränsen i så fall av hänsyn tillkonsumenlernas inlressen bör sällas relativt högt. En sådan begränsning skulledärmed få beiydelse endasl i enstaka fall.