prop · G803178 · 1984-12-31 00:00:00 — Pä sikt bör kommissionens förslag leda lillbesparingar. 1984/85:178 67 Bilaga 2 Sammanfattning av rältegångsutredningensbetänkande har de allmänna domstolarna, dvs.tingsrätterna, hovrätterna och hög,sla domstolen, kommil att handlägga alltflera invecklade mäl om ekonomisk brollsiighel. En ytterligare ökad måltillslrömningkan väntas lill följd av de förslag som kommissionen (Ju 1982:05) mot ekonomiskbrottslighet har lagt fram eller kommer atl lägga fram. Redan den hittillsvarande utvecklingen har ställt stora kravpå de allmänna domstolarna. Särskilt gäller delta i fråga om specialkunskaperrörande t.ex. revisionsleknik och skattejuridik. Ingen kan längre begära all enallmändomare skall ha sådana omfaUande kunskaper på alla områden att han kangöra processen effektiv i varje sorls mål. Ipromemorian föreslås därför alt såväl tingsrätt som hovrätt skall få möjlighetall vid behov låta experter ingå i rätlen. Två skilda slag av experter skallkunna medverka, nämligen dels experter i fråga om skaltejuridik, dels experteri fräga om ekonomi. Som experter av det förra slaget avses domare frånförvaltningsdomstolarna tjänstgöra. Den lyp av ekonomiska experter som enligtförslaget skall kunna tjänstgöra i domstolarna är främsl revisorer och personermed likartad utbildning. De ekonomiska experterna skall vara utsedda avregeringen eller men de förordnas att tjänstgöra i det enskildamålet genom beslut av den domstol där målet skall prövas. 1 betänkandet diskuieras också huruvida målen om ekonomiskbrottslighet bör koncenlreras lill endast vissa allmänna domstolar. Även ensådan reform skulle kunna leda till att rälten fick ett ökat kunnande på detekonomiska området. Den skulle ocksä innebära vissa rationaliseringsvinster.Samtidigt skulle enligt vår uppfattning en koncentration av nu angivet slagmedföra konsekvenser vilka ålminslone på längre sikl kan vara lill nackdel förden dömande verksamheten. Eflersom mycket talar för att det akuta reformbehovetkan tillgodoses redan genom att experter tillförs de nuvarande domstolarnaföreslås i promemorian atl målen inte skall koncentreras till vissa domstolar. För rätlegångsutredningen utgör förslagen ett led iarbetet med en mer allmän översyn av frägor om sammansättningen avtingsrätterna och hovrätterna. Anledningen till alt vi redan nu lägger fram etldelförslag är att vi när det gäller vissa slag av brottmål haft alt samräda medkommissionen mot ekonomisk brottslighet och atl kommissionen avserattpresentera sina förslag i ämnet kort efter årsskifiei 1983/84.Utredningsarbetet har bedrivits i nära samarbeie med kommissionen, somemellertid haft anledning att studera samma frågor ur en - från våra synpunkterselt - mera begränsad synvinkel. I vissa betydelsefulla hänseenden harsamarbetet lett fram lill enighel, men meningsskiljaktigheter kvarstår i flera frägor.Kommissionen presenterar sin syn på dessa i ell särskilt belänkande. Prop.1984/85:178 68 Lag med vissa bestämmelser om mål om ekonomiskbrottslighet Härigenom föreskrivs följande, Med mål om ekonomisk brottslighet avses i denna lag mål omansvar för brotl enligt 2. skattebroltslagen(1971:69), 3. valutalagen(1939; 300) och 4. valutaförordningen(1959; 164). För mål om ekonomisk brottslighet skall länen varadomkretsar. Målen upptas av den tingsrätt i varje domkrets som regeringenbestämmer. Vid tingsrättens prövning av ett mål om ekonomiskbrottslighet får en ekonomiskt sakkunnig ingå i rätten som särskild ledamot.Rör målet en fråga om sådan skatt eller avgift som avses i 1 § skatlebrotlslagen(1971:69) får, i stället för den ekonomiskt sakkunnige eller tillsammans meddenne, en lagfaren domare från allmän förvaltningsdomstol ingå i rätten somsärskild ledamot. Vad som sagts i första stycket skall gälla också förprövningen i hovrätterna av mål om ekonomisk brottslighet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerutser en eller flera av de lagfarna domarna i de tingsrätter som avses i 2 §att handlägga mål om ekonomisk brottslighet. I tingsrätt som är indelad i avdelningar skall mål omekonomisk brottslig-hel handläggas på viss avdelning. Detsamma gäller förhandläggningen i hovrätt. Om det är påkallat av hänsyn till semestrar, sjukdomeller annan liknande omständighet, får dock målen handläggas på annan avdelningän som sagts. I mål om ekonomisk brottslighet bör som nämndemänföreträdesvis anlitas personer med erfarenhet av ekonomiska förhållanden inäringsverksamhet. Regeringen får utnämna en eller flera ekonomisktsakkunniga att i vissa domstolar vara sådan särskild ledamot som avses i 3 §. 1984/85:178 69 Regeringeneller den myndighel som regeringen beslämmer förordnar för högst isänder ekonomiskt sakkunniga som vid behov kan tjänstgöra som särskildaledamöter enligt 3 §. Dennalag träder i kraft . Lagen skall inte tillämpas belräffande målsom vid lagens ikraftträdande är anhängigt vid annan tingsrätt än som avses i 2§. Lagen gäller inte heller i mål där huvudförhandlingen har påbörjats förelagens ikraftträdande. Prop.1984/85:178 70 Lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) Härigenom föreskrivs i fråga om skattebrottslagen (1971:69)atl i lagen skall införas två paragrafer, S*J 18 och 19, av nedan angivenlydelse. Har ett mål om brolt enligt 2-6 §§ som är anhängigt vid entingsrätt samband med mål om skatl eller avgift som är anhängigt vid länsriitt.mellankommunala skallerälten eller kammarrätt, skall tingsrätten samråda medden domstolen om målels handliiggning, om det inle är uppenbart obehövligt. Vad som sagls i försia slyckel skall ha motsvarande lillämpningför prövningen i hovrätt om samrådet inte är obehövligt. Har ett mål om brott enligt 2-6 §§ som är anhängigt vidtingsrätt eller hovrätt samband med mål om skatt eller avgift som är anhängigtvid länsrätt, mellankommunala skallerälten eller kammarrätt, får målen förberedassamordnat vid elt gemensaml sammanträde, om det främjar en ändamålsenlighandläggning av målen, 1 fråga om offentlighet vid sådant sammanträde gäller vadsom är föreskrivel om handläggningen av brottmål i allmän domstol. Delsammagäller om ersättning till enskild part som kallats atl inställa sig som såväl tilltaladsom skallskyldig, I övrigt gäller vad som i allmänhet har föreskrivits omhandläggningen av respektive mål i allmän domstol och allmän förvaltningsdomstol. Denna lag träder i kiaft den . 1984/85:178 71 Lagom ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1976:600) om offentlig anställning att 5 kap. 1 §skall ha nedan angivna lydelse. Innehavare av ordinarie domartjänst är ej skyldig att utöva annan slalligIjänsl än jämställd eller högre domartjänst vid den domstol han lillhör. Annanordinarie underrättsdomare än är dock skyldig att dessutom ijänstgörasom ledamot i annan underrätt inom samma hovrättsomräde vid handläggning, somkräver flera lagfarna domare än en. Innehavareav ordinarie domartjänst är ej skyldig att utöva annan statlig ijänsl än jämslälldeller högre domartjänst vid den domstol han tillhör. Annan ordinarieunderrätts-domare än är dock skyldig att dessutom tjänstgöra som ledamoti annan underrätt inom samma hovrättsomräde vid handläggning, som kräver fleralagfarna domare än en. Vidare är ordinarie domare vid länsräii eller kammarrätlskyldig all tjänstgöra i lingsräll eller hovrätt som särskild ledamot enligt lagen(1985:00) med vissa beslämmelser om mål om ekonomisk brollsiighel. Dennalag träder i kraft . Prop.1984/85:178 72 Lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels altnuvarande 2 kap, 4 a §' skall betecknas 2 kap, 4 b §, dels alt i balken skallinföras tre nya paragrafer, 1 kap. 3 a §, 2 kap. 4 a § och 4 kap. 10 a §, avnedan angivna lydelse. 1 kap. 3 a § Om det för prövningen av ett brottmål behövs ekonomiskfackkunskap inom rätten fär rättens ordförande bestämma att en ekonomisk expertsom förordnats enligt 4 kap. 10 a § skall ingå i rätten som särskild ledamot. Om det för prövningen av ett brottmål behövsskatterättslig fackkunskap inom rätten, fär rättens ordförande bestämma alt enlagfaren domare frän allmän förvaltningsdomstol skall ingå i rätten somsärskild ledamot. 2 kap. 4 a § Om det för prövningen av elt brottmål behövs ekonomiskfackkunskap inom rätten, får hovrätten bestämmma att en ekonomisk expert somförordnats enligt 4 kap. 10 a § skall ingå i rätten som särskild ledamot. Om det för prövningen av elt brottmål behövsskatterättslig fackkunskap inom rätten, får hovrätten bestämma att en lagfarendomare från allmän förvaltningsdomstol skall ingå i rälten som särskildledamot. 4 kap. 10 a § Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmerförordnar för tre är i sänder dem som skall tjänstgöra som ekonomiska experterenligt 1 kap. 3 a § och 2 kap. 4 a §. får vid behovytterligare personer förordnas för återstående del av perioden. Ekonomisk expert som avgått är skyldig atl tjänstgöra vid fortsatt behandling av mäl i vars handläggning han har deltagit. Denna lag träder i kraft . ' Paragrafen införd genom 1976: 560. Prop.1984/85:178 73 Lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1976:600) omoffentlig anslällning alt 5 kap, 1 § skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 kap. 1 § Innehavare av ordinarie domartjänst är ejskyldig att utöva annan statlig tjänst än jämställd eller högre domarljänsl vidden domstol han tillhör. Annan ordinarie underrättsdomare än är dockskyldig att dessutom tjänstgöra som ledamoi i annan underrätt inom samma hovrättsomrädevid handläggning, som kräver flera lagfarna domare än en. Ordinarie domare vid länsrätt eller mellankommunala skallerältenär även skyldig atl Ijänstgöra som särskild ledamot i tingsrätt eller hovrätt.Ordinarie domare i kammarrätl är skyldig atl tjänstgöra som särskild ledamoi ihovrätt. Denna lag träder i kraft . 6 1984/85. 1984/85:178 74 Sammanställning av remissyttranden över eko-kommissionensbetänkande (SOU 1984: 3) Domstolar och eko-brott samt rättegångsutredningensbetänkande (Ds Ju 1984:1) Domstolarna och deras sammansättning i mål omekonomisk brottslighet De allra flesta remissinstanser vitsordar att det finnsbehov av åtgärder för att öka domstolarnas kompelens i vissa komplicerade målom ekonomisk brottslighet. Uttalanden i denna riktning görs bl.a. av hovrättenJör Nedre , kammarrätten i , RA, Jlera tingsrätter, RRV, USS,och Föreningen . Det sägs inom dennagrupp all anlalet komplicerade mål om eko-brott har ökat under senare är ochatt en kompetenshöjning kan leda till effektivare rättegångar. Man betonar dockallmänl att behovet av särskilda ålgärder inskränker sig lill elt relativt settlitet antal mål. Ytterligare elt par remissinstanser, bl, a, ,ställer sig positiva lill en kompetensförstärkning även om del inte direktvitsordas att någol uttalat behov av en sädan förstärkning föreligger. Andra remissinstanser menar atl problemen meddomstolshandläggningen av mål om eko-brott inte i första hand avhjälps av dentyp av lösningar som anvisas i betänkandena. Frän några håll, bl. a. från länsrälleni , anförs att det inle har visats på nägra påtagliga bristernär det gäller själva den dömande verksamhelen i dessa mål. Vad som behövs,menar länsrätten, är bättre hjälpmedel alt genomföra rättegångarna trotsobstruktion frän vissa parter, t.ex. effeklivisering av delgivningsreglerna, samlatt genom olika adminislrativa åtgärder styra komplicerade mål tillkvalificerad domarpersonal. RA, och länsrätten iVästerbottens län menar att de länga handläggningstidema i skattebrollmäl är etlstort problem. Man anför att detta problem borde kunna lösas genom en omkonstruklionav det cenirala skattebroltei, skattebedrägeri. Statskontoret och RSV anför atteventuella problem i fråga om domstols-handläggningen i grunden inte kan lösasförrän landet fär etl radikalt förenklat skattesystem. Kammarrätten I Stockholmanser att skattekontrollens bristande effektivitet är ett avsevärt störreproblem när det gäller atl beivra eko-brott än evenluella brister ikompetensnivån hos de allmänna domstolarna. Från flera häll anförs att mycketborde kunna vinnas genom bättre utbildning, säväl på polis- och åklagarsidansom inom domstolsväsendet. Sådana synpunkter framförs bl.a. av , fieratingsrätter, RSV och . Prop.1984/85:178 75 En majoritet av remissinstanserna, i stort sett de somenligt vad som sagts under i ovan ställer sig positiva till att stärkadomstolarnas kompetens i mål om eko-brott, delar uppfattningen alt medverkanav experter i de allmänna domstolarna kan ha goda effekter, framför allt genom atldomstolen får lillgäng till sakkunskap även under överläggningen till dom.Många remissinslanser anför också att behov av sädan sakkunskap föreligger äveninom andra målgrupper. Man har för brottmålens del pekal bl.a. på vissa mål om dalabroitoch miljöbrott. De flesta remissinstanser tillstyrker eller lämnar utanerinran att man nu genomför en särlösning i fråga om expertmedverkan i de nuaktuella målkaiegorierna, trols att frågan om sådan medverkan f. n, övervägs urett större perspektiv av rätlegångsutredningen. Till denna grupp hör bl.a. Sveahovrätt, DV, RA, fiera tingsrätter, länsrätten i ,statskontoret, RSV, USS, Föreningen och . Man pekarinom denna grupp bl.a. på alt behovel av experter i vissa eko-mål är stort ochatt en expertmedverkan i dessa mål kan ge nyttiga erfarenheter vid kommande mergenerella ställningstaganden när del gäller expertmedverkan i de allmännadomstolarna. En annan, mindre, grupp remissinstanser avslyrker att mannu genomför någon säriösning för eko-målen utan förordar att man avvaktar rältegångsutredningensmer generella överväganden rörande expertmedverkan. Till denna grupp hörhovrätten för Nedre , kammarrätterna, , länsrätteni Slockholms län och . Ytterligare en grupp remissinslanser släller sig hellavvisande till tanken på en expertmedverkan i de allmänna domstolarna och menaratt domstolarnas behov av sakkunskap även fortsättningsvis får tillgodoses bl.a.inom ramen för sakkunniginstitutet enligt 40 kap. . Uttalandeni denna riklning görs av åklagarmyndigheien I , länsåklagaren iSkaraborgs län, , juridiska fakultelsnämnden vid Stockholmsuniversitet, och Svenska revisorssamfundel SRS. Som ellsätl atl förstärka sakkunniginstitutet har man pekat på de nuvarande reglerna i29 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. De remissinstanser som sålunda ställl sig negativa tillett genomförande av expertmedverkan antingen över huvud taget eller i dettabegränsade sammanhang har till stöd för sin ståndpunkt anfört bl. a. följande.Det finns risk att sakkunskapen vid expertmedverkan tillförs domstolen överhuvudet på parterna och att experten vid överläggningen framför synpunkter somparierna borde ha yttrat sig över. Vidare riskerar man alt övrigadomstolsledamöter okritiski godiar expertens uppfattning inom sitt sakområde,liksom att experten saknar kompetens att självständigt ta slällning i 1984/85:178 76 andrafrågor i målel, t.ex. i frågor av straffrättslig karakiär och om påföljdsval.Balansen i processen riskerar atl rubbas genom atl man har en specialiseradåklagare och en expert i domstolen, medan däremot försvararen ofta är ickespecialiserad på ekonomiska frågor. Det finns risk atl experten kommer atl belraktassom enbart ett hjälpmedel för åklagaren. 2.2 Särskiltom medverkan av ekonomisk experlis Deremissinstanser som enligt det ovan sagda släller sig allmänt selt posiiiva expertmedverkan tillstyrker med något undantag också förslaget om att enekonomisk expert skall ingå i rätten i mån av behov. Inom denna grupp har enmyckel stor majoritet förklarat sig föredra det av rätlegångsutredningenföreslagna området för expertmedverkan, där någon formell gräns med hänsyntill brottsrubriceringen inte dras upp. Det påpekas därvid bl. a. att behov avekonomisk expertis kan föreligga även inom andra målgrupper än dem som omfattasav kommissionens förslag. Ett fåtal remissinstanser tillstyrker medverkan avekonomisk expertis utan närmare angivande av vilken lösning de föredrar. Någonenstaka förordar uttryckligen kommissionens lösning. Närdet gäller frågan i vilken omfattning ekonomisk expertis kan förväntas behövadelta är det framför allt vid domstolarna en vanlig uppfattning attantalet mål som är så komplicerade au domslolen har behov av sädan expertis ärförhållandevis lilet. Det hävdas från några håll ocksä att komplikationen hosmånga mål om eko-brott ligger på del juridiska planet och inte på delekonomiska. Kommissionens förslag att inrätta fasta tjänster för ekonomiskaexperter avstyrks av praktiskt tagel alla som yttrat sig i frågan. Som skäl fördetta anförs inle bara bristande målunderiag utan även risken att de ekonomiskakunskaperna hos en person som inle är yrkesverksam inom sittämnesområde snabbt kan bli föråldrade. Någon enstaka remissinstans, bl. a. RÅ,godtar förslagel om fasta tjänster, men menar att sådana behövs bara vidtre-fyra domstolar och att förordnandena bör vara tidsbegränsade. Ifråga om inriktningen av den ekonomiska sakkunskapen godtar de allra flestaremissinstanser kommissionens och utredningens uttalanden om atl det främst ärkvalificerade revisorer som bör komma ifråga. En avvikande uppfattning i dennadel anmäls av USS, som anför att domstolarna i första hand behöver ha tillgångtill personer med en bredare erfarenhet av näringslivet - "s.k.företagande" - än vad auktoriserade och godkända revisorer i allmänhetbesitter. 2.3 Särskiltom medverkan av skatterätlslig experlis Enmajoritet, bestående av bl.a. , , fiera åklagarmyndigheter,flera tingsrätter, statskontoret, RRV, och , tillstyrker förslaget att en domare från en allmänförvaltningsdomstol skall kunna ingå i en allmän domstol vid hand- Prop.1984/85:178 77 läggning av mål om eko-brott. Inom denna grupp förordarman i allmänhet rättegångsutredningens lösning, enligt vilken ingen formellbegränsning av möjligheterna lill expertmedverkan med hänsyn tillbrottsrubriceringen görs. Nägra remissinstanser, bl. a. hovrällen för NedreNorrland, kammarrällerna, länsrätten I och . avslyrker förslageli denna del. Man ifrågasätter om inte en skyldighet för en domare i en allmänförvaltningsdomstol att tjänstgöra i en allmän domstol är grundlagstridig ochpekar vidare på risken för tvåinslansjäv. Man anför också alt behovet avskatterättslig expertis i de allmänna domstolarna bör kunna av på ettenklare och mer informellt sätl genom internadminislrativa åtgärder, t.ex. påså sätt att kvalificerade skattebroilmål vid tingsrätterna anförtros sådana -numera inte ovanligl förekommande domare som har erfarenhet av dömande frånallmänna förvaltningsdomstolar (jfr ' särskilda yttrande irättegångsutredningens betänkande). Inom dengrupp remissinstanser som tillstyrker förslaget om atl domare frän allmänförvaltningsdomstol skall della vid handläggningen av kompliceradeskallebrottmål är meningarna delade i fräga om formerna för denna medverkan. Enmajoritet, däribland hovräli, DV, länsåklagaren i län,länsåklagare , , , Kalmartingsrätt, statskontoret, RRV och , tillstyrker ellerlämnar utan erinran förslaget att domaren skall ingå som särskild ledamot ochalltså inte kunna ersätta rättens ordförande vid förfall för denne. Enminoritet, bestående av bl.a. åklagarmyndigheten i , länsåklagaren iBlekinge och , , länsrätten I Västerbottenslän, och Föreningen , förordar denmotsatta lösningen, enligt vilken alltså domaren från allmänförvaltningsdomstol skall ingå i tingsrätten som en vanlig juristledamot. Somskäl för denna ståndpunkt anförs i allmänhet detsamma som sagts av hans särskilda yttrande, nämligen att tjänstgöring i allmän domstol ochallmän förvaltningsdomstol numera anses kompetensmässigt likvärdig och att detskulle strida mot vedertagna principer atl betrakta domare i allmänförvaltningsdomstol som inte fullt jämställda med domare i allmän domstol. De allra flesta remissinstanser som yttrat sig i fråganavstyrker kommissionens förslag om särskilda kompetensregler för nämndemän imål om eko-brott. Man anför som främsta skäl för denna ståndpunkt att detskulle strida mot nämndemännens principiella uppgift i rättegången att haspeciell sakkunskap på det område målel gäller. Vidare anförs betänkligheter avmer praktisk natur; man hävdar bl.a. att det blir svårt att rekrytera nämndemänmed adekvat bakgrund och ätt domstolarna får icke obetydliga administrativaproblem i de enskilda målen. Prop.1984/85:178 78 Förslaget om sakkunniga nämndemän tillstyrks av någraremissinstanser, nämligen RÅ, och juridiska fakubctsnänindenvid . LO anför att man förutsälter alt lekmannamedverkani eko-mål skall ske i lillämpade former, men menar all de nämndemänsom skall delta i eko-mål bör få ekonomisk utbildning. ,som synes ta avstånd från tanken pä särskilda regler för nämndemannamedverkan ieko-mål, trycker pä behovel av ekonomisk ulbildning för alla nämndemän. 3 Koncentration av eko-målen till vissa domstolar Kommissionens förslag atl handläggningen av mål omeko-brott skall koncenlreras till vissa tingsrätter avstyrks av en slormajoritet av remissinstanserna, nämligen hovrätterna, kammarrätterna,tingsrätterna, DV, åklagarmyndigheterna i och Göleborg, länsåklagarnai och samt län, länsåklagare ,länsrätten i Slockholms län, statskontoret, RSV, i Östergötlandslän, juridiska fakultelsnämnden vid , ,, Föreningen . Föreningen , , , JUSEKoch TCO (den sistnämnda säger sig dock kunna acceptera koncentration"övergångsvis"). De skäl som anförs mol en koncentration överensstämmer i slortsett med dem som rättegängsutredningen tagit upp i sitt betänkande (Ds Ju 1984:1 s. 60 ff). Man anför sålunda lill en början principiella betänkligheter molen koncentration. Man menar atl det finns risk att en mycket specialiseraddomare tappar överblicken över det juridiska fältet och all hans dömandeavlägsnar sig från vad som tillämpas inom näraliggande rättsområden. Man pekarvidare pä risken atl de domstolar som inte får handlägga mer komplicerade målkommer att - med rätt eller orätt - betraklas som ett slags "B-domstolar"och all detta pä sikt kan bl.a. negativt påverka både allmänhetens förtroendeför och rekryteringen lill dessa domstolar. Man kan - sägs det även riskera atlallmänhetens förtroende för rättskipningen i eko-tingsrätterna blir sämre änannars på grund av den bristande lokala förankringen. Till delta kommerpraktiska svårigheter med långa resor för parter och vittnen, risk förkompetenskonflikter och problem med kumulalion av åtal för annan brottslighet.Mänga pekar också pä problemen med avgränsningen av området för koncenlreradhandläggning. De flesla eko-mål är - menar många - inte så komplicerade atlnågon koncentration behövs, medan de kvarvarande kvalificerade målen å andrasidan inte är sä många att en koncentration lill de 24 tingsrätter somkommissionen föreslagit framstår som tillräcklig för atl syftei med koncentrationenskall vinnas. Flera remissinstanser pekar också på all skälen för Prop.1984/85:178 79 koncentration är minst lika starka inom andra målgrupper, bädepä tvistemåls- och brottmålsområdel. Som exempel nämns bl.a. mäl om databrottoch miljöbrotl saml mål om läkemedelsskador. Några remissinstanser är dock positiva till tanken på enkoncentration. Det är RÅ, länsåklagaren i . RRV, USS, FöreningenSveriges taxeringsrevisorer samt LO. Inom denna grupp menar dock flera -RÅ,RRV och delar av USS - alt eko-mälen måsle koncentreras hårdare än enligtförslaget för att syftet skall kunna näs; en lämplig avvägning sägs vara de 13tingsrätterna i de orter där det finns statsåklagare. Vidare förordas av flerai gruppen att koncentrationen görs efler sakliga grunder i stället för somenligt förslagel efter en formell brottsrubricering. Endasl de kompliceradeeko-målen bör enligt denna uppfattning koncentreras, och urvalet får göras avåklagaren med korrigeringsmöjlighet för rätten. Medan förslaget om koncentration till vissa domstolaralltså fått ell övervägande kallsinnigt mottagande, höjs flera positiva rösterför förslaget om koncentration av handläggningen inom varje domstol. Till förmånför en sådan ordning uttalar sig bl, a, DV, , ,länsrällen i Slockholms län och .