prop · G803214 · 1984-12-31 00:00:00 — Prop.1984/85: 214 Regeringens proposition 1984/85:214 omändring i resegarantilagen (1972: 204); Regeringen föreslår att antaga del förslag somhar upptagils i bifogade utdrag av regeringsprotokoll ovannämnda dag. I propositionen föresläs att den som anordnar ellerförmedlar en sällskapsresa att del sker yrkesmässigt i fortsättningeninte skall behöva ställa säkerhet till skydd för resenärer dä resan inställts m.m.Vidare föresläs vissa ändringar för att förbättra kommerskollegiets möjlighetertill lillsyn över reseföretagens verksamhet. Den nya lagstiftningen föresläs träda i kraft den 1januari 1986. Lagförslaget i denna proposition har granskals avlagrådet. Propositionen innehåller däriör tre huvuddelar: lagrädsremissen (s.4), lagrådets yttrande (s. 38) och föredragande statsrådets ställningslagande lilllagrådels synpunkter (s. 39). Den som vill ta del av samtliga skäl för lagförslaget mästedärt'ör läsa alla tre delarna. 1 1984/85. Lag om ändring i resegarantilagen (1972: 204) Härigenom föreskrivs i fräga om resegarantilagen (1972:204) dels att 16 8 skall upphöra att gälla. delsatt i 6 8 ordet "företagare" skall bytas ut mot"näringsidkare". dels att i 10 8 ordet "Konungen" skallbytas ut mot "regeringen", (/t'/.s att 1,5. 14 och 15 88 skall hanedan angivna lydelse. Den somyrkesmässigt eller eljest i förvärvssyjie anordnar sällskapsresa till annalland än , , . eller skall, innan resanmarknads-föres, ställa säkerhet hos kommerskollegium oavsett om resan utgår JrånSverige eller annat tand. Detsamma gäller I fråga om den som yrkesmässigt ellereljest i förvärvssyfte försäljer, utbjuder eller eljesl förmedlar inom ellerutom riket anordnad sällskapsresa med färdmål. som avses i första stycket. Den somyrkesmässigt anordnar sällskapsresa till någol annat land än , , ,eller skall, innan han marknad.sjör resan, ställa säkerhet hoskommerskollegium. Också den som yrkesmässigt lillhandahåller eller på annal sällförmedlar av annan anordnad resa av sådanl slag skall ställa säkerhet hos kollegiei.Skytdiglielen all ställa säkerhet gäller oavsett om resan utgår från Sverigeeller från ell annal land. Förelagarcär skyldig all lill kommerskollegium i den ordning kollegiet föreskriver lämnade uppgifter om sin rörelse, som är nödvändiga för prövning av säkerheten. Eflerkommesej anmaning alt lämna sådan uppgift, fär kollegiet vid vite förelägga denförsumlige alt fullgöra sin skyldighet. KommerskollegiumJår ålägga en näringsidkare all lämna de uppgifter om sin rörelse, som är nödvändigaför prövning av Jrågan om säkerhet. Om den uppgifisskyldige inte lämnar debegärda uppgifterna, får kollegiet vid vite förelägga honom att fullgöra sinskyldighet. Den somyrkesmässigt eller eljest i förvärvssyfte anordnar sällskapsresa till annatland än . , eller , för vilken resa han ejföre mark-nadsjörandel ställt säkerhet och kommersk(dlegium icke beslutat omeftergift, dömes lill böter eller fängelse i högsi . Till samma straff dömes den som yrkesmässigt eller eljesli förvärvs-svfie förmedtar inom eller utom ri- Tillböter eller fängelse i högst cil år skall den dömas som uppsålligen 1. anordnaren sällskapsresa ulan all. Innan han marknad.sjör resan, ha ställt säkerhet som krävs enligt denna lag eller 2. tillhandahålleretter på annal sätt förmedlar en sällskapsresa all ha ställt sådan säkerhet. Till böter skall den dömas som uppsålligen eller av oaktsamhetI. lämnar oriktig uppgift vid full- kel anordnad sällskapsresa med färdmål, som avses i Jörstastycket, om han ej ställt säkerhet Jör resan och kollegiei icke beslutat om efier- Den somvid fullgörande av uppgiftsskyldighel enligl 5 S första stycket uppsålligeneller av oaklsamhet lämnar oriktig iippgi.fi dömes till böter, om ej gärningenär med slraffi brotlsbatken. görande av iippgifisskyldighel som ålagts honom med slödav 5 ) eller 2. underlåter all Jiillgöra sådan uppgiftsskyldighel. F(>r en gärning som avses i andra Slyckel I skall intenågon dömas lill ansvar, om gärningen är belagd med slriiff i brollsbalken. Inlcheller skall någon dömas lill ansvar Jör en gärning som avses i andra Slyckel2 i den uisiräckning gärningen omfaltas «r ell vitesföreläggande enligt 5 . Allmäni åtal för bron mot denna lag får väckas endast ejiermedgivande flr kommerskollegiel. Mol kommerskollcgieisbeslut om vitesföreläggande får lalan ej föras. Talan mol annat beslut avkollegiet enligt denna lag föres hos Konungen genom besvär. Mot resegaranlinämndens beslut får talan ej föras. Harsäkerhet tagits i anspråk för betalning som bort utgå ur annan säkerhet, fårresegarantinämnden upptaga ärendet lill ny prövning. Kommerskoltegletsbeslut enligt 5 § Jår Inte överklagas. Andra beslut av kollegiet enligl dennalag får ö\erklagas hos regeringen genom besvär, Kommerskollegiel får Jörordna all ell beslut om säkerhetskatt gälla . beslut får inte överklagas. Har en säkerhet tagils i anspråk för betalning som bortutgå ur en annan säkerhet, fär resegaranti-nämnden la upp ärendel lill nyprövning. Denna lag träder i kraft . Prop.1984/85:214 4 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden 1. R. , . Lagrådsremiss om ändring i resegarantilagen (1972: 204) Enligt rcsegarantilagen ((972:204) har anordnare ochförmedlare av sällskapsresor i vissa fall skyldighet att ställa en ekonomiskgaranti som skall skydda resenärerna vid reseavbrotl m.m. Ar 1977 tillkalladesen särskild utredare' för att se över lagen. Utredaren antog namnet resegaran-lilagulredningen,Enligl direktiven skulle utredaren försöka finna en konstruktion förresegarantier som bl. a. löste problemet alt researrangörer under senare ärfält ställa allt större säkerheter som bedömdes inte slå i rimlig proportiontill riskerna för resenärerna och därmed utbetalningen ur säkerheterna. En avutgångspunkterna för utredningsuppdraget var emellertid att resenärerna ävenfortsättningsvis skulle garanteras ell minimi-skydd genom lagstiftning av sammaprincipiella innebörd som den gällande. redovisadeuppdraget genom alt avlämna betänkandet (Ds H 1980:7) Nyresegarantilag. Betänkandet har remissbehandlats. Yttranden har avgetts av Göiahovrätt. Kammarrätlen i , , luftfartsverket, transportrådel.bankinspektionen, försäkringsinspektionen, kommerskollegium (KK), ,näringsfriheisombudsmannen. statens pris- och kartellnämnd. ,allmänna reklamalionsnämnden (), resegaranti-nämnden. Kooperativa förbundel.Sveriges köpmannaförbund. , ,i , ().Svenska Busstrafikförbundet, Svenska Trafikföretagens Råd, . i (LO),, . hemkonsulenters förening och , 1984/85:214 5 Post- och , PKbanken har anslutit sig lill detyttrande som avgetts av och Resespecialisterna till del som avgells av SRF. KK har bifogat yttrande av ochSkånes Handelskammare. Under är 1982 inträffade ett antal konkurser iresebranschen, varav en av mycket stor omfattning. Med anledning härav inkom KKden till regeringen med en skrivelse där senare erfarenheter avresegarantilagens tillämpning redovisas (dnr 1380/83). SRF har yttrat sig överskrivelsen. Till protokollet i detta ärende bör fogas en sammanfattningav betänkandet som bilaga 1. En sammanställning av remissyttrandena överutredningens förslag har gjorts i och finns tillgänglig ilagstiftningsärendet (dnr 9/83), Lagstiftning om ställande av resegaranti tillkom (prop.1967: 106, 3LU 42, rskr 295, SFS 1967: 203) med anledning av vissamissförhållanden i den då starkt expanderande resebranschen. 1 samband med ettantal s. k, resebyråkrascher hade resenärer bl. a. blivit strandsattautomlands. Lagen ersatte ell frivilligt auklorisationsförfarande. Med hänsyn lillnäringsfriheten bedömdes det i samband med detla lagstiftningsarbete intemotiverat alt gå så långt som till att införa ett statligt auklorisationsförfarande.Lagstiftningen innebar emellertid en nyhet på del näringsrätlsliga området ochskulle därt"ör tas upp till förnyad prövning sedan man haft tillfälle attstudera dess verkningar. Giltighetstiden begränsades därför till . I denutredning (Ds H 1972: 1) som lades till grund för fortsatt lagstiftning päområdet konstaterades att lag bidragit lill en sanering på sällskapsresemarknadenmen att resebyräkrascher fortfarande ofta medförde olägenheter för denenskilde resenären. Ertärenhclerna i övrigt av lagens tillämpning var goda.Lagen ansågs inte ha haft några nyetableringshind-rande eller konkurrensbegränsandeverkningar av större betydelse. I prop, 1972:92 med förslag till resegaraniilaganfördes att resenärerna även fortsättningsvis borde garanteras ett skyddgenom lagstiftning av i stort samma innehåll som . Enligt den nuvarande resegarantilagen (1972: 204), sombygger på förslagel i prop. 1972:92, skall den som yrkesmässigt eller eljest iförvärvssyfte anordnar eller förmedlar sällskapsresa till utomnordiska länderställa säkerhet hos KK, Lagen omfattar resor i grupp och vissa individuellaresor med ett i förväg uppgjort program. Säkerheten skall gälla det belopp som KKmed hänsyn till reseverksamhetens art och omfattning bestämmer. ti Riksd(igei) 1984185. Prop.1984/85:214 6 Beloppet skall uppgå till , förresearrangör av i anordnade resor och för reseagenler för utomlandsanordnade resor. För reseagenler för i anordnade resor skall beloppetuppgå till . Enligt lagens förarbeten skall säkerheten i principvid varje lillfälle motsvara reseföretagets ekonomiska åtagande. Hänsyn skalldärmed bl. a. tas lill säsongvariaiioner i reseverksamheten och lill hur storaförskottsinbetalningar som görs av resenärerna. Säkerheten fastställs normaltav KK vid tvä tillfällen per är och beräknas som summan av värdet av erhållna anmålningsavgifteroch slutlikvider samt hemtransportkostnader. Säkerheten skall i allmänhet beståav en av bank eller försäkringsbolag utfärdad betalningsuifästelse. Företagare är skyldig att till KK i den ordning kollegietföreskriver lämna de uppgifter om sin rörelse, som är nödvändiga för prövningav säkerheten. Kollegiet fär förelägga den som efter anmaning inte lämnar sådanuppgift att vid vite fullgöra sin skyldighet. Den som uppsålligen eller av oaklsamhetlämnar oriklig uppgift döms till böter, om gärningen inte är belagd med slraffibrottsbalken. Den som anordnar eller förmedlar sällskapsresa utan attställa resegaranti döms till böter eller fängelse i högst ett är. Talan mot KK:s beslut om fastställande av säkerhet förshos regeringen genom besvär. Säkerhet får tas i anspråk för återbetalning av medel förresa som blir inställd eller eljest inie kommer lill stånd. Dessutom kan bl. a.kostnader för uppehälle i utlandet och återresa samt värdet av förloradeförmåner ersättas ur säkerheterna dä en resa påbörjats men inte slutförts. Ärenden om att ta säkerhet i anspråk prövas av en särskildnämnd, resegaranlinämnden, vars beslut inte kan överklagas. ärknutet till KK. Kollegiet verkställer nämndens beslut om utbetalning ursäkerheterna. Av resegaranlilagulredningens redovisning framgår att detsammanlagda beloppet av reseföretagens säkerheter, i takt med prisökningar påresor och en ständigt ökande resefrekvens, steg från 35 milj. kr. vid lagenstillkomst till ca 250 milj. kr. Säkerhet hade sistnämnda år ställtsav sammanlagt ca 300 reseföretag. Av utredningen framgår vidare att detsammanlagda utbetalda beloppet ur säkerheterna för motsvarande tidsperioduppgick lill ca 2.4 milj. kr. Antalet företag som inställt eller avbrutit resoroch som föranlett ärenden om utbetalning ur säkerheterna uppgick till totalt 21stycken. Det rörde sig genomgående om reseföretag med liten omsättning. De genomsnittliglutbetalda beloppen per är sjönk dessutom successivt. Merparten av utbetalningarnaavsäg återbetalning av förskott för resor som aldrig kom till stånd. Den ständiga ökningen av resandet har emellertid härefteravtagit och som nämnts har ett antal större konkurser inträffat iresebranschen. 1984/85:214 7 dels utveckling t.o.m, är 1984 för den helt dominerandereseformen, nämligen sällskapsresor med flyg, framgår av denna figur. Figur: Antalet deltagare i sällskapsreseflygningar under åren1967-1984 1967 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 Är Utbetalningarna ur säkerheterna har som en följd av destora konkurserna ökat kraftigt. Ärenden om att ta säkerhet i anspråk framgårav denna tabell. Tabell: Reseföretag som har inställt sina betalningar ochföranlett ärenden om utbetalningar ur säkerheterna under perloden den 1 Juli1967 - den Wins Charter Scand, AB/Brodin rese- P,W, 197,'5 5 00(1 Enligl utredningen hade fram till femreseföretag föranlett all säkerheterna tagits i anspråk trots att företageninte hade inställt sina betalningar, F. n. har ca 330 researrangörer ställt säkerhet hos KKtill ett belopp som per företag varierar frän , till 165 milj. kr. Ca210 reseagenler har ställt minimisäkerheten . Totalt uppgårsäkerheterna f.n. lill ca 250 milj. kr. Under är 1982 inträffadebetalningsinställelser och liknande som föranledde utbetalningar ursäkerheterna uppgående lill 11.7 milj. kr. Motsvarande siffror för åren 1983och 1984 är 2,3 resp, 5 milj. kr. En utgångspunkt enligt direktiven för resegarantilagutredningenvar att resenärerna även fortsättningsvis skall genom lagstiftning ha ell skyddav samma principiella innebörd som tidigare för förluster i samband medavbrutna eller inställda resor. Jag delar denna uppfattning. Att lagstiftningenfyller ett behov visar inte minst de senasle årens utveckling i resebranschen.Utan detta skydd hade ett stort antal enskilda människor kunnat drabbas avkännbara ekonomiska förluster och dessutom tvingats ändra sina semesterplaner. Resegarantilagstiftningen har tillämpats sedan år 1967.Vissa ändringar genomfördes är 1972, Enligt min mening är lagstiftningen nu ibehov av ytterligare några ändringar. En rad frågor har behandlats iresegarantilag-utredningens betänkande och däröver lämnade remissvar samt i KK:stidigare nämnda skrivelse. I det följande behandlar jag först huvudfrågan omhur garantisystemel bör vara uppbyggt. Därefter tar jag upp delfrågor som enliglmin mening bör leda lill ändringar i resegarantilagen. De nu avsedda frågornaär - giirantisystemetskonstruktion i avsnitt 3.1 - begränsning iskyldigheten att ställa säkerhet i avsnitt 3.2 - KK:s lillsynöver reseföretagens verksamhet i avsnitt 3,3 - KK:s beslut omsäkerheter i avsnitt 3.4 och - föreskrifteromverkställighet av lagen i avsnitt 3.5 Slutligen behandlas i avsnitt 3.6 vissa andra frågor som resegarantilagutredningenoch remissinstanserna tagit upp. Mitt förslag: Garantisystemets konstruktion, där varjereseföretag ställer en individuell säkerhet som motsvarar företagetsekonomiska åtagande gentemot resenärerna, bibehålls. Utredningens förslag: De individuella säkerheterna skallsättas lägre. Skyddet i övrigt skall åstadkommas genom främst en kollektivfond (betänkandet s. 176 ff.). Remissinstanserna: Utredningens förslag har kritiserats avKK, resegarantinämnden, flera konsumentföreträdare och resebranschensorganisationer. Den föreslagna konstruktionen har bl. a. ansetts missgynnaarrangörer av kortare och billiga resor. Vidare har kritik riktats mot altresegarantin inte skulle slå i relation lill företagens ekonomiska åtaganden.Exempelvis skulle företagens betalningsvillkor, l.ex. storleken av erlagdaförskott, inte beaktas vid beräkning av säkerhetens slorlek. Resebranschensorganisationer har varit tveksamma till inslaget av kollektiv säkerheteftersom detta skulle innebära alt ett flertal ej berörda reseförelag tvingadessvara för verkningar av några få företags konkurser. Kommerskollegiets skrivelse: KK har framhållit atterfarenheterna av de senasle årens konkurser i resebranschen visar alt detföreslagna garanti-systemet inte skulle ha gett ett tillfredsställande skyddför resenärerna. a, kunde konstateras att säkerhet och fondmedel i den hittillsstörsta resebyråkraschen, som inträffade (ProduktionAB), inte pä långt när skulle ha täckt de utbetalningar som blev aktuella. Meddel föreslagna systemet skulle statsmedel ha behövt förskotteras medmiljonbelopp. Enligl KK visar de vunna erfarenhelerna vidare viklen av all manbeaktar reseföretagets betalningsvillkor vid beräkning av säkerheterna. Skälen för mitt förslag: Varje reseföretag ställer f. n. ienlighet med resega-ranlilagens regler en individuell säkerhet som i principmotsvarar företagels ekonomiska åtaganden gentemot resenärerna. Del totalabeloppet av ställda säkerheter blir därmed väsentligt mycket större än desammanlagda utbetalningarna ur säkerheterna, eftersom flertalet störrereseföretag knappast upphör med sin verksamhet . För att minska detotala säkerheterna och därmed kostnaderna för systemet föreslog resegarantilagutredningenett garantisystem med säkerheter dels i form av en för varje förelagindividuell del. dels en kollekliv del. Den individuella säkerheten föreslogsför researrangörer av i anordnade resor och för reseagenter förutomlands arrangerade resor uppgå til! högst av nuvarande säkerheter. Den skulleberäknas mer schablonmässigt och bestå dels av Prop.1984/85:214 10 ett fast belopp, dels av ett rörligt belopp relaterat tillantalet resenärer för respektive förelag. Beträffande reseagenler föri anordnade resor föreslogs ett schablonbelopp som uppgick lill avnuvarande säkerhet. För den koltekiiva delen föreslogs att en statlig fondskulle inrättas. Fonden skulle byggas upp och finansierasmed avgifter till staten från reseföretagen. Avgifterna skulle bestämmas tillviss procent av den individuella säkerheten. Fonden föreslogs uppgå lill 2milj. De statliga fondmedlen skulle användas i de fall en individuellsäkerhet inte räckte lill. Om det skulle inträffa alt även fondmedlen varotillräckliga skulle erforderligt tillskott utgå av statsmedel. Sådana avstaten förskotterade medel skulle återbetalas sä snart medel fanns tillgängligai fonden. Jag delar den kritik som framförts av remissinstanserna motdel föreslagna garantisystemet. KK påpekat är det angeläget attsäkerheten bestäms med utgångspunkt i reseföretagens betalningsvillkor ochtotala ekonomiska åtagande för alt ge resenärerna ett fullgott skydd. Utredningenhar för att tillgodose detta skyddsintresse föreslagit att i sista hand statenskulle täcka anspråk som systemets egna resurser inte förslog lill. Jag kandock inte förorda en ordning där staten ytterst skulle kunna tvingas lillekonomiska insatser. Därmed skulle ett genomförande i övrigt av utredningensförslag innebära ett försämrat skydd för resenärerna, något som jag inie hellerkan godta. Härtill kommer att jag från både principiella och praktiskautgångspunkter inte anser del lämpligt all vid sidan av ett system medindividuella säkerheter bygga ut administrationen med en ny statlig fond. Motbakgrund av remissutfallet och de därefter vunna erfarenheterna fråntillämpningen av nuvarande garantisystem avser jag således att inte föreslåsädana förändringar av resegarantisystemels allmänna konstruktion som resegarantilagutredningenförordat. De synpunkter i övrigi på garantisystemets konstruktion som framförtsav remissinstanserna föranleder inte heller några förslag lill förändringar avlagstiftningen. Gmnd-konstruktionen av det nuvarande systemet bör alltså lämnasorubbad. 3.2 Begränsning i skyldigheten att ställa säkerhet Mitt förslag: Säkerhet skall ställas endast av den sombedriver yrkesmässig verksamhet och inte som f. n. även av den som eljesl iförvärvssyfte anordnar eller förmedlar resa. Utredningens förslag: Överensstämmer med mitl förslag(betänkandet s. 201 f.). Remissinstanserna: Förslagel har fått ett blandatmottagande. K K och ställer sig positiva lill all ändringengenomförs. Prop.1984/85:214 11 resegarantinämnden, LO och resebranschens organisationerär dock kritiska. En uppfattning som har anförts är att den nuvarande avgränsningenger en preventiv effekt. Resebranschens företrädare menar att skyddsintressetär störst vid reseverksamhet av tillfällig karaktär och att en ändring enligt förslagelkan ge konkurrenssnedvridande effekier, LO anser att stora skyddsvärda konsumentgrupper,l.ex. skolbarn, genom den föreslagna ändringen mister en trygghet av storekonomisk betydelse. Skälen för mitt förslag: Det nuvarande garantisystemelgäller den som yrkesmässigt eller eljesl i förvärvssyfte anordnar ellerförmedlar sällskapsresa. 1 prolokollel lill lagrådsremissen med förslag lilllag om ställande av säkerhet vid sällskapsresa till utlandet (se prop. 1967:106) uttalade föredraganden all uttrycket yrkesmässigt, som var vad hansförslag byggde på, borde ges en vid tolkning. Verksamheten som reseanordnarebehövde inte sträcka sig över någon längre lid. Även den som endast i enstakafall anordnar en sällskapsresa men som gör det för att bereda sig vinningskulle vara skyldig att ställa säkerhet. Detsamma gällde för del fall att någonperson låter bilda särskilda sammanslutningar, vilka utåt skulle fä framstå sominitiativtagare lill resorna, uttalade föredraganden. Lagrådetkonstaterade att garantikravet avsågs gälla för resor som är öppna förallmänheten och för resor som kommersiellt anordnas för olika föreningar ochsammanslutningar. Vidare anfördes att den omfattning som i propositionen givitsåt begreppet "yrkesmässigt" inte syntes överensstämma med vad som i lagstifiningssammanhangannars antas gälla. För yrkesmässighet krävs alt verksamheten skall ha vissvaraktighet eller åtminstone vara inriktad på en serie affärshändelser. Vidareframhölls att den yrkesmässiga verksamheten oftast utmärks av att den bedrivs ivinst-eller förvärvssyfte men att undantagsvis kan förekomma att sådant syfteinte förefinns eller kan påvisas. Lagrådet fann det tveksamt om den föreslagnalagstiftningens effektivitet verkligen fordrade all garanti skulle ställasockså av den som i ett enstaka fall anordnar eller förmedlar sällskapsresa,även om detla sker för egen . Detta borde emellertid i så fall enligtlagrådet komma till tydligt uttyck i lagtexten. Mot bakgrund av vad lagrådeluttalat kompletterade föredraganden därefter lagtexten med orden "ellereljest i förvärvsyfte". Enligl resegaranlilagulredningens uppfattning tordesällskapsresor lill utomnordiska länder i myckel begränsad omfattning anordnaseller förmedlas av någon som inte bedriver reseverksamhet yrkesmässigt. Utredningenfann också att de säkerheter som tagits i anspråk för utbetalning tillresenärerna i samtliga fall hade ställts av sådana anordnare och förmedlare avresor som i form av aktiebolag bedrivit yrkesmässig reseverksamhet. Utredningenfann vidare att KK hade små praktiska möjligheter alt utöva en effektivkontroll över ej yrkesmässig reseverksamhet. Mot bakgrund av detta föreslogutredningen att skyldigheten att ställa säkerhet skulle be- Prop.1984/85:214 12 gränsas till att gälla endast den som yrkesmässigtanordnar eller förmedlar sällskapsresor. Detta skulle innebära att säkerhetskall ställas i fråga om verksamhet som ingår som ett led i en verksamhet avekonomisk natur och att verksamheten skall ha viss omfattning. Vinstsyfte behövdeenligt utredningen däremot inte nödvändigtvis föreligga. Enligl min mening finns - med utgångspunkt i deerfarenheter som vunnits av lagens tillämpning - knappast tillräckligamotiv för alt kräva all säkerhet skall ställas av annan än den som yrkesmässigtanordnar eller förmedlar sällskapsresor till utomnordiska länder.Erfarenheterna från lagtillämpningen såsom den framgår av KK:s och iförekommande fall regeringens beslut ger anledning till antagande bl. a. att anordnareoch förmedlare av sädana resor där ett skyddsintresse föreligger regelmässigtbedriver yrkesmässig verksamhet. Detta innebär som framgår av vad lagrådetyttrade lagstiftningsärende - att det skall vara fråga om ekonomiskverksamhet och att den har viss varaktighet eller åtminstone är inriktad på enserie affärshändelser. Vinstsyfte behöver dock inte alllid föreligga. Utöverresearrangörs- och agentverksamhet i rent kommersiellt syfte har mot denbakgrunden, såsom lagen tillämpats, även reseverksamhet av huvudsakligenideell natur ansetts vara yrkesmässig och medföra skyldighet att ställasäkerhet. Även reseverksamhet av mer tillfällig natur, l.ex.