prop · G803181 · 1984-12-31 00:00:00 — 12.2 HS 90:s prioriteringar av forskningsområden HS 90 anser att den påbörjade förändringen av inriktningenav den medicinska forskningen mot mer förebyggande insatser, mot allmänmedicinoch andra decentraliserade vårdformer och mot psykiatriska och långvarigasjukdomar måsle fullföljas. Därutöver måste också utvecklas en socialt ochekonomiskt inriklad forskning kring hälso- och sjukvårdens problem.FoU-verksamheten bör relateras lill hälso- och sjukvårdens praktiska problemmed förankring av verksamheterna till primärvård och länssjukvård. Enutveckling av forskning relaterad lill de medellånga vårdutbildningarna börske främst på omvårdnads- och rehabiliteringsområdena. Den epidemiologisktpräglade forskningen behöver förslärkas. Prop.1984/85:181 93 märksamhet bör ägnas forskning inriklad mol att belysaorsaker till ohälsans omfattning och fördelning mellan olikabefolkningsgrupper, Hälso- och sjukvårdsforskningen behöver en faslare basinom universitetsorganisationen med en hälsopolitisk profilering. Samverkanmellan MFR, DSF och andra forskningsråd kring hälso- och sjukvårdsforskningenbehöver utvecklas. De remissinstanser som kommenterat HS 90:s prioriteringarav forskningsområden är i regel instämmande. gäller även de som, enligtvad som refererats i avsnitt 12.1, ställt sig avvisande till HS 90:s krav påomfördelningar. T.ex. UHÅ "ansluler sig helt till HS 90:s beskrivning avden medicinska forskningen liksom lill den prioritering som bedöms angelägen framöver." Medicinska forskningsrådei (MFR) " har inget altinvända mot att de områden som lyfts fram av utredningen blir föremål för ökadeforskningsinsatser. I själva verket har MFR under en lång följd av är ianslagsframställningar betonat betydelsen av sådan forskning. Genom olikainiiiativ och anslag lill forskningsprojekt har MFR också konkretiserat sinpriorilering av sädan forskning. MFR:s insatser har möjliggjorts i första handgenom den reella, om och blygsamma resursförstärkning som kommil rädet lill delunder . MFR har också i sina anslagsframställningar starktbetonat att sädana reella resursförstärkningar är nödvändiga för ytterligareinsatser." 12.3 HSB engageras i forskningsfrågor HS 90 anser alt hälso- och sjukvårdsberedningen börbehandla hälso- och sjukvårdens FoU-frågor som elt led i förankringen av dessainom hälso- och sjukvårdssystemet. Endast någon enstaka remissinstans kommenterar dellaförslag och dä i instämmande ordalag. 12.4 Landstingens engagemang i forskningen HS 90 anser atl landstingen måste göra sig förtrogna medden pågående forsknings- och utvecklingsverksamheten saml precisera sina krav på 1984/85:181 94 förändringar av della arbete. Utöver det grundläggandeansvar som åvilar staten för FoU måsle landstingen också själva bedrivautvecklings- och försöksverksamhet samt följa upp sina egna hälso- ochsjukvårdinsalser och ulvärdera effekterna av dessa. Landstingen bör bl.a. inom ramen för sina samhälls- och miljömedicinskafunktioner och inom primärvården beskriva och analysera hälsoproblem ochhälsorisker saml pröva nya insatser för atl påverka hälsositualion ochvårdverksamheter. kräver en kunskaps- och kompetensuppbyggnad iforskningsfrågor även på landstingsnivå. Av betydelse är också en förstärktforskningssamverkan pä det sjukvårdsregionala planet mellan regionsjukhus,länssjukhus och vårdcentraler m.m. Etl stort antal landsting tar upp utredningens förslag idenna del och huvudmännen är genomgående slarkl positiva till förslagen. Bl.a.framhåller atl '"finner - ilikhel med utredningen - del angelägel alt sjukvårdshuvudmännen i ökadutsträckning engagerar sig i forsknings- och ulvecklingsarbete (FoU). Delskulle förbättra möjligheterna atl föra ut medicinsk forskning lill läns- ochlänsdelssjukhus samt primärvården. En god konlakl mellan universitetensforskning och sjukvårdshuvudmännens utvecklingsarbele medför attforskningsresultat snabbare omsätts i det praktiska vårdarbetet, all angelägnaforskningsuppgifter lättare kan formuleras och atl en god jordmän för lokallutvecklingsarbete skapas." läns landsling pekar på all den av landslingenbedrivna forskningen kan kräva särskilda organisationsformer och konstateraratt man gjort "särskilda ansträngningar för alt stimulera bl.a. FoU inomhälso- och sjukvården. Här syftas bl.a. pä de regionala resurser somsammanförts inom ramen för Sliflelsen Forskningsråd saml delutvecklingsarbete som på olika sätt stimuleras inom primärvården i länel medstöd från en samhällsmedicinsk funktion vid . Landstingeiavser atl fortsätta sitt stöd lill denna lyp av forsknings- ochutvecklingsaktiviteter." Även läns landsting tar upp organisationen och utvecklingsarbete och pekar i likhet med andralandsling bl. a. på de samhällsmedicinska enheternas roll i detla arbete ochlandstingei anför: "Viktigt för att få forskningen att utvecklas är attskapa kreativa miljöer där den vetenskapliga diskussionen kan hållas levandeoch där metodstöd kan ges. Särskilt angeläget är detla för outveckladeforskningsområden, eller områden där endasl enslaka forskare finns inomlandstingei. En kontrukliv lösning kan vara, att man inom samlarden allmänna metodkunskap och handledarkunskap som är lillgänglig för mångaolika forskningsområden, exempelvis statistik, epidemiologi, ADB-kun-skap,allmän forskningsmetodik, vetenskapsteori elc. 1984/85:181 95 som samlidigt kunde vara ett praktiskt slöd för forskaregenom att kunna tillhandahålla hjälp med litteratursökning, sekreterarhjälp,databearbetning, forskarrum m. m. Hur detla sedan skall organiseras måste nalurliglvisavgöras efter de lokala förutsättningarna, där i flera landsling kanske demiljö- och samhällsmedicinska enheterna som är på väg alt ulvecklas. kommer attvara ett lämpligt organ. Forskarutbildning, forskarerfarenhei och aktivforskning bör vara en merit vid tillsättning av högre ijänsler inom den hälso-och sjukvårdande verksamhelen. inom planering och administration och inomvårdutbildningar." Några landsting framhåller att ett ökal engagemang fränhuvudmännens sida i forsknings- och utvecklingsarbele inte förändrar principenom ell statligt huvudmannaskap för forskningen och konstaterar i likhet medUppsala läns landsling att "förvaltningsutskottet anser att statenshuvudansvar för forskning och ulveckling bör bibehållas. Åven fortsättningsvisbör del därför ankomma på staten atl ansvara för kostnader och utveckling avforskningsverksamheten. Detta hindrar dock inte ett ökat engagemang frånlandslingen inom vissa specifika forsknings- och utvecklingsområden. förekommer ett nära samarbeie mellan läns landsting ochuniversitetet inom bland annat primärvården. Del förutsätts också all densamhällsmedicinska verksamhelen skall repliera på universitets speciellaresurser i viss ulslräckning." UHÅ anser att det är oklart vad utredningen avser när manförordar alt FoU skall starkt förankras i primärvård och länssjukvård. UHÄanför att '"om utredningen med sin formulering om forskningens förankringlill primärvård och länssjukvård menar, atl professurerna i ökad utsträckningorganisatoriskt skall placeras där, avvisar UHÅ elt sådant förslag. Om däremolulredningen avser alt forskningsproblemen mer än nu skall förankras lill dehälso- och sjukvärdsproblem som man möler i primärvården och länssjukvårdenvill UHÄ framhålla följande. Åmnesbeskrivningarna för professurer avser ämnenasvetenskapliga verksamhetsområde. Inom sjukvårdens organisalion motsvaras dessadelvis av medicinska verksamhetsområden. De medicinska verksamhetsområdenaåterfinns i sjukvården på olika vårdnivåer, nämligen inom regionsjukvården,länssjukvården och primärvården. De vetenskapliga ämnesområdena avser generelllinte någon besiämd vårdnivå, även om t.ex. ämnesområdet allmänmedicin endaslfinns representerat i primärvården. En nära samverkan mellan universitetens forskningsinstitutioneroch olika vårdnivåer i val av forskningsproblem liksom när del gäller alltillgodogöra sig forskningens resultat är önskvärd och UHÅ ulgår ifrån att ensådan samverkan redan nu förekommer."" Medicinska forskningsrådei (MFR) anser atl "förslagetall mer forsknings-och utvecklingsarbete bör förankras i primärvård ochlänssjukvård förutsätter en kompetensuppbyggnad. Del är av central betydelseall även lillämpad forskning bedrivs av personer med forskningskompetens ochlämpligen med 1984/85:181 96 förankring i universiteten. MFR är positiv till all enkunskaps- och kompetensuppbyggnad i forskningsfrågor sker på landstingsnivå. Ensådan åigärd bör bli värdefull för en fortlöpande dialog mellansjukvårdshuvudmän och forskare, någol som MFR bedömer betydelsefullt." framhåller att "det kommer att krävasen betydande salsning på forskning inom primärvården. Tvärvetenskapligainstitutioner måste byggas upp pä landstingsnivå med Ijänster för läkare,medicinska sociologer, statistiker och ekonomer. Den tvärvetenskapligakompetensen bör förankras inom den medicinska fakulteten pä institutioner förbl.a. allmän medicin och socialmedicin samt inom landstingens samhällsmedicinskaenheter. är nödvändigt för atl forskningen skall få en god förankring ihälso- och sjukvårdssystemet. Detta kan emellerlid enligt läkarförbundet inte ske genomen omfördelning av resurserna för den nuvarande FoU-verksamheten utan kräversärskilda resurstillskott." I detta avsnitt redovisas sädana synpunkter och förslagfrån remissinstanserna som inte klart ansluler till HS 90-förslag och somdärför inte lämpligen redovisats i det föregående. 13.1 Hälso- och sjukvårdsplaneringens former HS 90-materialet är avsett att ge underlag förhuvudmännens planering samt för hälso- och sjukvärdspolitiska överväganden inomlandstingen och pä nationell nivå. HS 90 ger inga synpunkter eller förslag somdirekt rör formerna för landstingens planering och den nationella samordningenhärav. Några remissinslanser kommenterar emellerlid planeringsfrågorna. RRV redovisar sin syn på fördelningen av ansvarel förhälso- och sjukvårdsplaneringen och slår fast statens ansvar, men framhålleratt man saknar styrmedel. Dagmarreformen anges ha försvagat statens möjligheteratl påverka hälso- och sjukvårdsplaneringen och RRV ser svårigheier alt frånstatens sida genomföra HS 90-intenlionerna. Statskontoret päpekar atl HS 90inle behandlat planeringssystemet för hälso- och sjukvården och framhållerviklen av alt bygga upp ell sådant system med socialslyrelsens akliva medverkanoch med ulveckling av uppföljningssystem. LO framhåller atl statsmakterna påolika sätt måsle skaffa sig nödvändiga slyrmedel så all inte tidigareprogressiva uttalanden och HS 90:s intentioner stannar på pappret. anser det viktigt att statsbidragen och 1984/85:181 97 andra slalliga styrmedel fär en sådan ulformning alt desvarar mol de mål HS 90 ger ultryck för. Flertalet landsting anser, som tidigare angetts. au HS90-materialet ulgör ett värdefulll underlag för landslingens arbele medplaneringen och genomförandet av den framlida hälso- och sjukvärdandeverksamheten. Man framhåller emellertid att det inle ar lämpligt med samordnadeplaneringsomgängar av samma typ som bedrevs under 70-lalet. betonar det slora behovet avsektorövergripande bedömningar för avvägningarna mellan vårdens inlressen,sysselsättning och samhällsekonomi. Förbundet är posilivt till ettintensifierat samarbete mellan slaten och landslingen i dessa frägor. Hälso-och sjukvårdsberedningen (HSB) bör ges praktiska förutsättningar atl arbelamed en sådan inrikining. Efler sådana avstämningar måste huvudmännen ges storfrihet atl i demokratisk ordning planera och forma framtidens vård efler starktskiftande regionala och lokala förutsättningar. Hälso- och sjukvårdsplaneringenär, menar förbundet, relativt bra ulvecklad. För planeringen behövs långsiktigaställningstaganden till samhällsekonomi och andra samhällssektorers medverkani hälsopolitiken. För det tekniska genomförandel av planeringen måstehuvudmännen ges frihei all finna lämpliga former. En fräga som tas upp av elt flertal landsting äravvägningen mellan cenlrall stöd respektive styrning av huvudmännens planering.Många konstaterar härvid att akliva åtgärder lill stöd för huvudmännen tordevara en av förutsättningarna för atl den föreslagna riktningsförändringen avhälso- och sjukvården skall kunna genomföras. 1 sammanhanget tillstyrker dessaatl . och Spri skall svara för etlulvecklingsarbele som slöd för omstruktureringen av vården. Många landsting betonar således behovet av slöd,utvecklingsarbete m.m. på nationell nivå. Landstingen framhåller dock starktall de centrala insatserna skall inskränka sig lill della. 1 likhel medVärmlands läns landsling anger huvudmännen att "genom hälso- ochsjukvårdslagen har landslingen ålagts ett planeringsansvar som man är bereddatt la fullt ut. Förändringsarbete och omorienlering har hög prioritet ilandslingen - hälso-och sjukvårdspolitiska program för den kommandetioårsperioden är ett exempel på det. vill mot dennabakgrund slarkl understryka atl landstingei har bäde skyldighet, egenkompelens och vilja att ulan ytterligare råd, anvisningar eller påbud fullföljaden omstrukturering av vården som kan komma att ange inriktningenav". Härvid betonar huvudmännen liksom läns landsting"att som huvudman måste ges slor frihet att i demokratiskordning planera och forma framtidens vård efter starkt skiftande regionala ochlokala förutsättningar". 7 1984/85. 1 sam/. 1984/85:181 98 , Svenska läkaresällskapei, och kritiserar alt privalläkarvårdenoch annan privatvård behandlats alltför lilel i HS 90. Åven några landsting tar upp den privala läkarvården ochpekar härvid på behovel av samplanering och på att även dessa bör tillämpa ellhälsoinrikiai synsäll i sitl arbele. anger sålundaall "den i hälso- och sjukvårdslagen angivna skyldighelen för landslingenatl samplanera de toiala samhällsinsatserna såväl inom offenllig som privatverksamhel måste på etl konsekvent sätt genomföras. Den privat bedrivna vårdenfår ses som ett värdefullt komplemenl till den offentliga vården. Den avprivatpraktikerna bedrivna verksamheten bör därför tas in i den långsikligarullande planeringen. Privatpraktikernas behov av vidareulbildning m.m. skallockså vägas in i utbildningsverksamhet. Den av frilidspraktikernabedrivna verksamhelen bör bli föremål för ell mera långsikiigi planerande medsärskilt hänsynslagande lill det förhållandet alt fritidspraktikerna som en anslällning hos huvudmannen." 13.3 Etiska och religiösa frågor Några landsling berör alt del offensiva hälsopolitiskaarbetet kommer atl innebära alt nya etiska problemställningar aktualiseras.Örebro läns landsting anger alt frågan borde behandlats i ulredningen ochframhåller atl "dalalagen och sekrelesslagen ger viss vägledning menbehandlar ju mestadels vad som är tillåtet och knappasl vad som är etisktlämpligl. De läkaretiska reglerna samt forskningseliska överenskommelserhandlar mesl om kontakter med enskilda palienter och biomedicinska försök påmänniska medan vad som gäller för elt befolkningsinriklat arbele är mersvårtolkat." konstaterar vidare alt de forskningsetiska nämndernavisserligen ger vägledning vad gäller epidemiologisk forskning men all dethälsopolitiska arbetet inom hälso- och sjukvården kommer alt innefattadalasammanställningar som inle kan karakteriseras som forskning. Landstingetpekar på all della innebär atl det inle är rimligt att forskningsetiska nämnderska la slällning till varje enskill sådant ulvecklingsarbele, ulan generellaetiska regler både över lämpligl arbetssätt, lämpliga informationsvägar tillberörda befolkningsgrupper samt hur ansvaret för de etiska frågorna ska tasbehöver närmare ulredas. läns landsling lar upp de etiska frågorna uren annan synvinkel och pekar på behovet av "en cenlral parlamentariskgrupp för elisk bedömning och rådgivning i frågor som rör den medicinskttekniska utvecklingen. De frågorna relaterade lill hälso- ochsjukvårdens medicinskt tekniska utveckling är ofta juridiskt och socialtkomplicerade och kräver därför en kvalificerad bedömning. 1984/85:181 99 lekniska utvecklingen i högre grad än betraklassom en vårdpolitisk fräga." /diakoninämnd framhåller atlfrågor av elisk karakiär åter blir akluella. Del är dä viktigt atl dessavärderingsfrågor blir föremål för en öppen diskussion i l.ex. vårdutbildningen.Helhetsperspektivet bör beaktas och kompletleras med pastoral ocheiisk/socialetisk verksamhel genom framför alll kyrkans engagemang. frikyrkoråd anser all helhetssynen hade krävt attde andliga och religiösa behoven borde ha beaklats i större utsträckning ochman saknar anvisningar om samverkan med och de friatrossamfunden som ansvariga för den andliga vården. Apolekarsocieteten - ()konstaterar atl väsentliga delar av hälso- och sjukvården - t.ex.läkemedelsförsörjningen -lämnats helt obeaktade i HS 90. AFF beskriverutförligt läkemedlens roll i dagens och framtidens hälso- och sjukvård. Bl.a.framhålls alt apoteken har en bredare kontaktyta mol den vårdbehövandeallmänheten än andra delar av hälso- och sjukvårdssystemet och alt därförapotekspersonalen mera målmedvetet bör kunna ulnylljas som en resurs ivårdarbetet, särskilt vad gäller egenvården saml de äldres medicinering och atlapotekssystemet smidigt kan anpassas lill de olika vårdnivåernas behov. AFFpäpekar all den socialfarmacevtiska forskningen kraftigl behöver ulvecklas. 13.5 Organisationernas roll i hälsoarbetet Flera remissinslanser framhåller de frivilligaorganisationernas möjligheter i förverkligandet av HSL:s och HS 90:sintentioner. LO framhåller att information och opinionsbildning ihälsoupplysningsarbetet till allra största delen bör överlåtas lill alla defolkrörelser som når elt myckel slort antal människor i direkta kontakter.Samhällel bör ställa upp med resurser när det gäller ulbildning av föreirädareför folkrörelserna i deras folkhälsoupplysningsarbele. framhåller alt idrottsrörelsenhar gjort och gör fortfarande en viktig insats i enlighet med HS 90:sintentioner om hälsofrämjande och förebyggande insalser, som hade förtjänatatl redovisas i utredningen. Friskvården är ell område som i många stycken kanuppvisa etl smidigt och obyråkratiski samarbete mellan den offenlliga sektornoch en folkrörelse. Idrottsrörelsen är enligt förbundels uppfattning en stormen dåligt tillvaratagen resurs i halsosamarbetet. 1984/85:181 100 saknar i HS 90 förslag till åtgärderför invandrare inom hälso- och sjukvården och efterlyser handlingsprogram frånsocialstyrelsen och landstingen. Riksförbundel Finska föreningar i Sverigekräver också sädana handlingsprogram och tvåspråkig service, tvåspråkighet sommerit vid tjänsteiillsäliningar m.m. Vidare krävs överenskommelse ompatientflytlningar mellan länder och om vissa ekonomiska frågor. 13.7 Homosexuella som vårdpolitisk riskgrupp RFSL saknar i HS 90 helt överväganden och förslag hurhälso- och sjukvärden skall kunna förbättra sina insatser när del gällerhomosexuellas situalion och deras speciella vårdfrågor och föreslår vissaälgärder, bl.a. alt möjlighelerna lill en samordning av specialiteternainfektions- och könssjukvård utreds. 13.8 Försäkringsmedel fmansiera skolhälsovården SÖ anser alt primärkommunerna bör få ersällning fränförsäkringskassan för sina hälso- och sjukvårdande insalser inomskolhälsovården på samma sätt som landslingen. I forlsall utredningsarbete börell system härför tas fram. 13.9 Översyn av arbetslöshetsförsäkringen RFV vill ha en översyn av arbetslöshetsförsäkringen isyfte att avlasta sjukförsäkringssystemet, pensionssystemet och vården. Prop.1984/85:181 101 Sammanfattning av cancerkommitténs betänkande (SOU1984:67) Cancer - orsaker, förebyggande, m.m. I betänkandet sammanfaUas innehållel på följande säll. Kap.l behandlar utredningsarbetets bedrivande m.m. meddirektiven lill cancerkommittén, uppläggning och genomförande av arbelel samtläsanvisning för betänkandet. Enligt regeringens beslut (kommittédirektiv 1979:51) ärkommitléns huvuduppgift att föreslå åtgärder som kan förebygga cancersjukdomarsuppkomst. Utgångspunkten härvid är att flera forskargrupper gjort denbedömningen att en stor del av alla cancerfall är framkallade av miljöfaktorer.I detta begrepp ingår då enligt direkliven inte enbart säkerställt ellerpotentiellt cancerframkallande ämnen i sig utan även faktorer som arbelsmiljö,social miljö och personlig livsföring innefattande tobaks- och alkoholvanorm.m. har att även uppmärksamma problem kringcancersjukdomarnas diagnos och terapi. Särskilt nämns det pågående arbetet medatt utvärdera masshälsoundersökningar för atl dignoslisera bl.a.livmoderhals-och bröstcancer. Det ingår också speciellt i kommitténs uppgifteratt följa utvecklingen vad gäller uppbyggnaden hos sjukvårdshuvudmännen avvården av cancersjuka patienter. En avsevärd del av cancerkommitténs arbete har rörtsammanställning av information och bedömningar av kunskapsläget framför alltvad gäller faktorer, som medför risk för cancer. Utöver vad som kan inhämlasfrån den internationella vetenskapliga litteraturen har kommittén på olika sättsökl skaffa sig en uppfattning om relevanla svenska förhållanden dels uiifrånbeskrivningar av cancermönslrel i med tidsmässiga, åldersmässiga ochgeografiska förändringar m.m., dels utifrån vissa expositionsuppgifter. Försökhar därefter gjorts alt kvantitativt uppskatta olika orsakers betydelse förantalet cancerfall i vårt land. Utredningsarbetet har i hög grad byggt på aktivtdeltagande av ledamöter och sakkunniga, där flera ställl sina kunskaper tillförfogande bl.a. genom att författa underlagsmaterial och kapiteluikasl. Iåtskilliga fall har synpunkter eller skriftligt underlagsmaterial även erhålhtsfrån utomstående expertis. Huvuddelen av detla malerial har publicerats iseparata volymer i den s.k. departementsserien och åberopas som bilagor viddetta betänkande. 1984/85:181 102 Redovisningen av cancerkommitténs arbete inleds med eltöversiktligt kapilel (kap. 2) om cancersjukdomarna, vilkel dels utgör en allmänbakgrund för hela den fortsatta redovisningen, dels ulgör en utgångspunkt förfördjupade analyser inom vissa delområden. Här konstaleras bl.a. alt cancersjukdomarna i allai-länder upptar en allt större del av sjukdomspanoramat, varvid en väsenlligorsak är den ökande medellivslängden. Antalet regislrerade nya cancerfall i var år 1980ca 35 000 och antalet cancerdödsfall ca 20 000. Cancersjukdomarna kan beräknas minskamedellivslängden i hela befolkningen med 2-3 är och medföra en förlusl av igenomsnitt 11 resp. 16 levnadsår för dem som drabbas (män resp. kvinnor). Deolika cancersjukdomarna skiljer sig dock väsentligt åt vad gäller bl.a.tumörernas tillväxthastighet och möjligheter atl bola eller atl lindra derasverkningar. Vissa cancerformer har numera hög botbarhel medan andra oftast harett ogynnsamt förlopp. - Några ekonomiska aspekter på cancersjukdomarna i värtland vad gäller sjukvårdskostnader m.m. redovisas även. Den åldersstandardiserade totala cancerdödligheten iSverige visade en ganska liten förändring. Denåldersstandardiserade totala cancerincidensen (nya registrerade sjukdomsfall)ökade hos män och hos kvinnor.Denna genomsnittliga ökning betingades dock näslan hell av förändringar under1960-talet och skulle till mycket stor del kunna förklaras av ändrade diagnos-och rapporteringsrutiner. Däremot är det helt uppenbart att incidensen avspeciella cancersjukdomar ökat (t. ex. lungcancer) liksom atl den minskat förandra cancerformer (t.ex. magsäckscancer). Det är sådana i många länderiakttagna tidsmässiga förändringar liksom geografiska skillnader, utvecklingav nya cancermönster när människor flyttar frän en kulturkrets till en annanm.m., som stryker tanken att flertalet cancerfall är framkallade av levnadssättoch andra miljöfaktorer. I kap. 2 ges vidare bl.a. en introduktion till frågan omcancersjukdomarnas natur (sjukdomarna karakteriseras främst av att cellenstillväxtreglerande mekanismer inte synes fungera - med en okontrolleradtillväxt som följd). En rad exempel lämnas på kända eller misstänktaorsaksfaktorer till cancer hos människa som det understryks attkunskapen inom detta område ännu är fragmentarisk.