prop · G803100 · 1984-12-31 00:00:00 — Det är alltjämt många som söker tilldenna linje, vilken erbjuder stora möjligheter till individualiseradundervisning. Med dessa följer jämförelsevis stora kostnader. SÖ harnu aviserat en revidering av timplanen som kan minska koslnaderna. När förslagpå denna punkt föreligger, bör frågan om en fortsatt utbyggnad av musiklinjenkunna prövas. Jag vill här ocksåpåminna om atl ijuni 1984 godkände förslag i den s. k.gymnasiepropositionen (1983/84: 116) om individuella timplanejämkningar förestetisk verksamhet. Försöksverksamhet kommer här atl bedrivas i upp till 25kommuner och 5 landstingskommuner. Jag vill här också nämnaatt chefen för senare kommer atl föreslå att medelavsätts för kultumtövares medverkan i folkhögskolan. Som jag redovisal i detföregående biträder jag SÖ:s förslag att tiden för fria aktiviteter påhögstadiet minskas för att tillgodose behovet av ökadtid för ämnet svenska. Etl av skälen till milt ställningstagande är att de friaaktivitelerna i många skolor inte har den kvalitet och den höga målsättning somman bör kunna kräva av en verksamhet som är obligatorisk för alla. Fria aktiviteter harenligt min mening på många håll fått en slentrianmässig utformning däreleverna erbjuds en mängd olika sysselsättningar som ofta är av mindre värdeutifrån skolans allmänna mål eller som består av aktiviteter av precis sammaslag som många elever sysslar med också . Denna bild styrks av denrapport om föreningsmedverkan i skolan som inkommit med tillregeringen . Den visar att de föreningsledda fria aktiviteternadomineras av organisationer som bedriver idrott, hobby och spel, medan de idéburnaorganisationerna medverkar i mindre omfattning. Andra föreningar måste därförenligt rådet ges möjlighet alt med mera lidsmässigt koncentrerade insatsermedverka i skolan, exempelvis i samband med temadagar och temaveckor. Ungdomsrådetmenar att det inte är tillräckligt att engagera föreningar endast utifrånkriteriet att de är föreningar. Det är verksamheten och i vilken mån denstämmer in i skolans totala arbele som måsle vara vägledande. Mot denna bakgrund menarjag alt det finns anledning atl diskutera den framtida inriktningen av friaaktiviteter. Jag vill försl understryka att fria aktiviteter i läroplanen harfått viktiga uppgifter där det förutom all stimulera elevernas deltagande iföreningsliv också ingår att tillgodose elevernas 1984/85:100 Bilaga 10 21 Jag inslämmer i ungdomsrådets slutsatsnär det gäller föreningamas begränsade prakliska möjligheter att själva ta ansvaretför friaaktiviteter och samlad skoldag. Detta innebär självfallet inte ett minskatbehov av kontakt mellan skola och föreningsliv. Tvärtom anser jag att en inriktningliknande den som har förespråkat, där föreningarna kommerin i skolan i de sammanhang där detta är nalurligl i förhållande tillskolans totala arbete, i själva verket ger ökade möjligheter till enfördjupad kontakt mellan skolan och framför alll de idéburna organisationerna.Som ungdomsrådet har påpekat är det önskvärt att frågor rörande samarbete skola-föreningsliv ingår som en del i de arbetsplanervarie skola fastställer. Det resonemang jagnu har redovisal, liksom min tidigare betoning av alt kulluren behöver gesen starkare ställning i skolan, gör del naturligt att förändra målsättningenför fria akfiviier i riktning mot etl starkare understrykande av de kulturella inslagen. Jagär dock inte beredd atl nu följa SÖ:sförslag i anslagsframställningen om vissa ändringar i de riktlinjer för friaaktiviteter som ges i avsnittet om mål- och riktlinjer i Lgr 80. Jag räknar med atl vad jag redovisat, liksommina förslag rörande kultur i skolan,skall leda till önskade förändringar i inriktningen av fria aktiviteter utandet formella tvång som en ändring i mål och riktlinjer skulle innebära. När det gällerkulturinstitutionernas insatser för kultur i skolan vill jag erinra om attRiksutställningar, Riksleatern och Rikskonserter de tre R:en - redaninnevarande budgetår har tilldelats extra resurser för alt öka sina insatser för konst, musik och teateri skolorna. Insatserna, som framför alll ärav projektkaraktär, syftar till attförmedla idéer och kunskaper genom att R:en under en uppbyggnadsperiodsamarbetar med skolorna genom l.ex. temadagar för lärarna, konkreta projekt ochkontinuerligt rådgivningsarbele.Insatserna har till syfte att erfarenhet och kompetens skall kunnabyggas upp lokalt. Rörliga bilder utgörett viktigt inslag i barns och ungdomars kulturkonsumtion. Barn iskolåldern ser på TV . Många barn och ungdomarser också på video. Filmpubliken utgörs till övervägande del av barn och ungdomar. Undersenare år har den allmänna debatten på dettaområde i stor utsträckning handlat om vilka skadeverkningar elt omfattande TV- och videotittande kanha och i vilken mån samhället böringripa med restriktioner eller förbud när del gäller sädana delar av utbudet som kan betraktas som särskiltolämpliga. Regeringen har lagt fram en proposition med förslag attden bestämmelse i regeringsformen som tillåter filmcensur kompletteras så altdet blir möjligl att införaförhandsgranskning också av videogram som skall visas offentligt. Avsikten äratt etl lagförslag med denna innebörd skall läggas fram , tillsammans med förslag om vissaskärpningar av videovåldslagen. Jaghar vidare för avsikt alt senare föreslå regeringen att låta utreda Prop.1984/85:100 Bilaga 10 om det gär att genomföra en allmän förhandsgranskning avvideogram utan oacceptabla inskränkningar av yttrandefriheten och i sådan form attefterlevnaden avgranskningsmyndighetens beslut kan kontrolleras. Enligt min mening är det viktigt attfånga upp barns och ungdomars intresse förrörliga bilder och vända det till någol positivt. Skolan har här en central uppgift. I skolans arbete bör man utgåfrån bilden och bildspråket som entillgång och inte från dess negativa verkningar. De barn och ungdomarsom har möjligheter att lära sig något om film kan utvecklas lill en mer medveten och kräsenpublik. De elever som fått diskutera budskapoch värderingar i olika typer av filmer och program blir mindre lättpåverkade i fortsättningen. Enarbetsgrupp med representanter förbl. a. har föreslagit ett utvecklingsarbete med syfte alt lafram arbetsmaterial och modellprojekt för medieundervisningen i skolan. Jag bedömer det som angeläget attulvecklingsarbete med denna inriktning kanpåbörias. Verksamheten bör omfatta filmupplevelse, filmkunskap och eget skapande. Den bör utformas så att den kaningå i den reguljära undervisningen inom framför alll bildämnet. Undervisningeni klassmm-met bör kunna kompletteras med filmvisning i samarbete medlokala biografer. 1 synnerhet bör den resurstas till vara som utgörs av organisationersom sysslar med visning av kvalitetsfilm, t. ex. samlingslokalägande organisationeroch filmstudios. Från myndigheteroch institutioner på kulturområdet har i samband med årets anslagsframställningar m.m.framförts synpunkter och förslag på ytterligare insatser i syfte att förstärkasambandet mellan kulturen och skolan. 1 detföljande redovisar jag i korthet nägra av de projekt som har aktualiserats. Riksutställningarhar fört fram förslag om att en manifestation för konst i skolan skallgenomföras i landets skolor i samarbete med konstnärsorganisationer. SÖ har i samarbetemed aktualiserat elt projekt som avser en riksomfattandeaktion för bildspråket i skolan. Ett av aktionens syften är att visa hur skolankan samarbeta med museer och andra kulturinstitutioner,med enskilda konstnärer och med det lokala kulturlivet. SÖ har i en skrift.Konst och konstnärer i skolans arbete, redovisat erfarenheterna av bildkonstnärersmedverkan i pedagogiskt utvecklingsarbete inom skolans bildundervisning. Konstnärscentmm harföreslagit en fortsättningav detta pedagogiska ulvecklingsarbete. Föreningen form har i sinanslagsframställning anmält att den har föravsikt att återuppta och bredda sin tidigare verksamhel med informations- och studiepakel till bl.a. grundskolanoch gymnasieskolan i syfte att stödja undervisningen i miljökunskap. Mot bakgrund av atl är 1985 är Hembygdensår och världsungdomsår har förHembygdsvård föreslagit att hembygdsrörelsen till- 1984/85:100 Bilaga 10 23 delas resurser för att genom medverkan i skolansarbete öka kunskapen om och förståelsen för den byggda och odlade miljön. Jag vill ocksä nämna altbarn- och (Ju 1983:01) tillsammans med SÖkommer att ge ut en skrift med exempel på hur arbete med kulturfrågor i skolankan bedrivas. För att stödja ell arbetemed kultur i skolan med den inriktning jag nu har redovisat, och för att kunnata till vara vissa av de idéer som myndigheter och organisationer harpresenterat, är det enligt min mening önskvärt att ett omfattandeutvecklingsarbete inleds. Till stöd och stimulans för detta utvecklingsarbetebör särskilda medel avsättas för projekt kring kultur i skolan. Sådana projektkan l.ex. ha formen av samarbetemellan skolor och myndigheter, kulturinstitutioner eller organisationer. Syftetbör vara att de bidrag som lämnas skall inspirera till ell utvecklingsarbetesom i ett någol längre tidsperspektiv skall kunna drivas vidare med de resursersom står till förfogande i övrigt. Jag kommer vid min anmälan av anslaget B 11.Bidrag till driften av gmndskolor m.m. atl föreslå atl 15 milj. kr. avsätts fördetta ändamål. Bidraget bör användas också för insatser i gymnasieskolan. För att leda detulvecklingsarbete jag nu har föreslagit avser jag att senare återkomma lillregeringen med förslag om en särskild ledningsgrupp. Gmppen bör knytas fillutbildningsdepartementet och bör ha som uppgift att samordna det arbete medkulturfrågorna i skolan som bedrivs av centrala, regionala och lokala skol-resp. kulturinstitutioner. Gmppen bör därför bestå av representanter för såvälskola som kulturliv på olika nivåer. 1 övrigt bör gmppen ha i huvudsak följandeuppgifter. - Gruppenskall samla in och sprida idéer och förslag hur skolorna kan arbeta medkulturfrågorna. Förslagen kan komma från såväl skolor som kulturinstitutioner. - Gruppenskall initiera ett modell- och metodutvecklingsarbete på central nivä medutnyttjande av den kompetens som finns inom kulturinstitutioner, SÖ ochkulturrådet. - Gruppenskall bedöma fortbildningsbehov och metoder för fortbildning påskola-kulturområdet. Särskilt finns anledning att uppmärksamma behovet när detgäller litteratur, bild och musik. - Gruppenskall föreslå riktlinjer för fördelning av de projektmedel jag föreslagit i delföregående. Utgångspunkten bör därvid vara att medlen i huvudsak skall fördelasav länsskolnämnderna efter ansökan från enskilda skolor. Ansökningarna börlämnas in via skolstyrelsen och kulturnämnden som gemensamt bör göra envärdering och prioritering av projekten innan de lämnas vidare lilllänsskolnämnderna. Medlen bör kunna lilldelas verksamhet inom säväl skol- somkultursektorn förutsatt atl verksamheten bedrivs vid en skola eller riktar sigtill en skola. Medlen bör stå till en enskild skolas förfogande under högst tvåläsår. Som ett inslag i och som etl stöd för detutvecklingsarbete jag nu har Prop.1984/85:100 Bilaga 10 24 föreslagitser jag det som önskvärt att alla skolor per läsår ägnar särskild uppmärksamhet ål kulturfrågorna.Ett sätl att åstadkomma detta är att en särskild dag avsätts förkulturaktiviteter. Jag avser att senareföreslå regeringen alt under /86 en av de friluftsdagar som skall finnas i gmnd- och gymnasieskolan, efterlokalt beslut, skall få ersättas av en sådan kulturdag. Vissa förslag som lagts fram berörs ocksåi det följande under vissa anslag ochutmynnar i hemställan fill regeringen om inhämtande av riksdagensgodkännande. 1 övrigt hemställer jag att regeringen bereder riksdagentillfälle att ta del av vad jag har förordat om inriktningen avfria aktiviteter. En av ambitionernai det budgetförslag som redovisas är att förbättra utbildningsväsendetsmöjligheter att pä både lång och kort sikl främja och stödja den tekniskautvecklingen. Den utbildning pä olika nivåer som anordnas i samhällets regi utgörgivelvis i sig själv en förutsättning för den tekniska utvecklingen pä sikt. Vi upplever just nuett intensivt förändringsskede genom en allt snabbare tekniskutveckling inom olika områden, främsl datateknik, bioteknik och nya material.Genom datateknik möjliggörs utnyttjande av nya material, förbättradbearbetningsteknik, avancerad beräkningsteknik inom konstruktionsarbetet,flexiblare produktionssystem och effektivare planeringssystem. Att idetta skede följa med i den tekniska utvecklingen och att välja rätt metoderför att genom relevant utbildning bevara och stärka konkurrenskraft ochmarknadsandelar är en utmaning. För att klara den utmaningen krävs kunskap ochkunskapsförnyelse på alla nivåer. Den tekniskautvecklingen har inneburit väsentliga förändringar när det gäller industrinsbehov av utbildad personal. Yrkesarbetaren blir alltmer tekniker eller operatör och gränsenmellan yrkesarbele och ingenjörsar-belesuddas ut. Det finns nu efterfrågan på utbildad personal för kvalificerade befattningar för vilka speciellayrkesinriktade utbildningar i gymnasieskola eller högskola saknas. Delkan vara befattningar som l.ex. service- och underhållstekniker eller somkvalificerade provare och montörer.Civilingenjörer anställs alll oftare på befattningar till vilka lidigare gymnasieutbildade rekryterades. Antalet ingenjörer, särskiltcivilingenjörer, ökar starki iförhållande fill andra kategorier industrianställda. 1984/85:100 Bilaga 10 25 år sedan var i verkstadsindustrin färre än varfemle nyanställd ingenjör civilingenjör. är det ungefär varannan. De prognoser vi har alllillgå pekar på en fortsall kraftig efterfrågan på ingenjörer. De visar ocksåpå en obalans när del gäller ingenjörsutbildade pä olika nivåer. De visarslutligen att behovet av ingenjörer inom dala- och elektronikområdet inlekommer alt kunna tillgodoses . Den snabba utvecklingenunderstryker enligt min mening betydelsen av att utbildningssystemet planerarför återkommande ulbildning. De kunskaper som förvärvas i den gmndläggandeutbildningen i ungdomsåren blir allt snabbare föråldrade. För att kunna följamed i utvecklingen i arbetslivet behöver den enskilde i ökad utsträckningfortbildning och vidareutbildning. Vidare måsle utbildningsmöjligheternaspridas pä sådant sätt att man motverkar en polarisering mellan å ena sidangrupper som utbildas för nya och mer kvalificerade arbetsuppgifter och å andrasidan grupper som inte fär någon utbildning utan blir kvar i system som kräverallt mindre av yrkeskunnande. Jag kommer närmast alt taupp vissa frågor som gäller basfömtsättning-arna för att ge en god leknisk ochnaturvetenskaplig utbildning i grund- och gymnasieskola, högskola ochvuxenutbildning. När det gäller gmndskolan har jag samrått med statsrådetGöransson. 4.1 Förbättring av basförutsättningar Först tar jag upp fråganom utveckling av programvara för dataundervisning i skolan. Pä skolans område är detnödvändigt med en god undervisning om och med datorer. För denna undervisningär fillgången på datomtmstning och programvara av central betydelse. För gymnasieskolans behovhar bedrivits etl särskilt teknikupphand-lingsprojekl om datorn i skolan(TUDIS). Genom TUDIS- projektet har en grund skapats för vidare utveckling avdataundervisningen i såväl gymnasieskolan som skolväsendet i övrigt. Genom deinsatser vad gäller datomtmstning i gmndskolan som kommil till stånd efterförslag budgetproposition och genom de ytterligare bidrag tilldatomtrustning som jag kommer att föreslå i det följande menar jag allsituationen vad gäller s. k. hårdvara för skolans dataundervisning kan bedömassom tillfredsställande. Dessa satsningar mäste dock föjas upp av åtgärder föratt förse skolväsendet med programvara. Tillgången pä allsidig programvara somstår i överensstämmelse med skolans mål är enligt min mening inte tillräckligtgod. Programvamutveckling skeri dag huvudsakligen inom särskilda företag, som varierar i storlek frän småenmansföretag till stora börsnoterade Prop.1984/85:100 Bilaga 10 26 företag.I viss utsträckning sysslar även datorproducenter med programvaruutveckling.Företag, myndigheter och forskningsinstitutioner som själva använder datorer har normalt också en omfattande och kvalificeradutveckling av program. För skolbmk liksomför många andra tillämpningsområden görs program också av enskilda personer i skolanoftast lärare. Flera läromedelsproducenterhar börial tillhandahålla programvara för skolan och utnyttjar därvid oftaprogram som lärare har utvecklat. Enligt min uppfattning finns det behov avatl generellt beskriva inom vilka områdenskolan behöver ha tillgång tillprogramvara, vilken programvara somfinns tillgänglig och vilka krav som bör ställas pä denna. Genom atlproduktionen av programvara är omfattande, snabbt föränderlig och huvudsakligen riktad mot andra användare änskolan är det ofta svårt för varie enskild kommun eller skola all hålla siginformerad om fillgången, såväl kvalitativt som kvantitativt. Erfarenheter från andra länder talarvidare klart för att det är svårt att utveckla programvara utan insatser ochstöd från samhällets sida. 1 de länder somhunnit längst när det gäller dataundervisning har en särskild organisation för och särskilda medelsatsats på programvamutveckling. Jag menar att detäven i vårt land är nödvändigt med särskilda statliga insatser förprogramvamutveckling för skolan. Sädana insatser bör gälla utveckling avprogramvara av olika slag för i första hand gmndskola, gymnasieskola ochkommunal vuxenutbildning. Det bör ankomma på regeringen att avgörade närmare formerna för sådana insatser för programvamutveckling. Jag kommer att underanslaget A 2. Kommittéer m.m. föreslå att 6milj. ställs till regeringens förfogande för detta ändamål. Jag ser det som angeläget atlgymnasieskolan kan bygga på den gmnd somgmndskolan lägger när det gäller att ge alla elever goda kunskaper i datalära. Jag vill särskilt framhålla vikten avatt också elever på de tvååriga yrkesinriktade linjerna får tillgångtill datautbildning. Det gäller bäde tillämpaddatateknik inom ramen för yrkesutbildningen och den allmänna dataorientering som skall ges till alla elever.Genom SÖ:s kartläggningar vet vi attdataundervisningens omfattning och inrikining i gymnasieskolan skiftar starkt mellan olika skolor beroende påintresse och tillgång till utmstning och utbildad personal fördataundervisning. Nuvarande generellastatsbidragsregler för gymnasieskolan är i princip inte tillämpliga föranskaffning av datorutrustning och därtill hörande programvara. Det finns dockenligt min mening starka skäl för atl med utgångspunkti det s.k. kunna stödja anskaffning av datorer förgymnasieskolan med statsbidrag. Det blir därvid fråga om anskaffning av utmsining och därtillhörande programvara för utrustningav s. k. datasalar. Jag kommer i det följande att under anslaget B 21. Bidrag lill utmstning för gymnasieskolan m.m.för budgetårel 1985/86 1984/85:100 Bilaga 10 27 föreslå ett riktat stimulansbidrag på 15 milj.kr. lill uppbyggnad av datasalar förgymnasieskolan. Liksom för bidraget som f.n. utgår till datautrustning igrundskolan bör kommunen stå för hälften av kostnaden. Sammanlagel räknar jagmed att detta stimulansbidrag skall leda till att alla landets gymnasieskolorunder en fyraärsperiod skall fä möjlighet atl bygga upp datasalar. Denna resursbör också komma till användning inom den kommunala vuxenutbildningen.Samordning bör ske med de mtiner som kommer att finnas för fördelning avmotsvarande stimulansbidrag för dataundervisning i gymnasieskolan. En fömtsättning för attgymnasieskolan skall kunna ordna utbildning som passar arbetsmarknadens behovär atl eleverna har tillgång till tidsenlig utmstning i allmänhet. Elt av destörsta problemen är atl den snabba tekniska utvecklingen ställer stora krav påförnyelse av utbildningsutrusl-ningen. Medvetande om att teknisk utbildning ärdyr finns överallt men kan konstateras att den utrustning som finnsvid skolorna används i relativt liten utsträckning. Sambandet mellan en läraremed 16 elever och en verkstad med 16 platser är hell styrande. Del innebär altverkstaden utnyttjas 25 lektioner , vilket ären låg beläggning. Det skall beaktas att utrustningskostnaden kan röra sig om100000 kr. Ofta tillvaratas inte möjligheten alt använda verkstaden iden kommunala vuxenutbildningen. I denna situation kan eltsystem med teknikcentra som upprättas genom ell samarbete mellan skola ochföretag vara en lösning. Teknikcenterlös-ningar kan utformas på olika sätl medvarierande ambitionsnivå. Ett enkelt sätt kan t. ex. vara ett kontrakt omanvändning av en dyrbar utrustning vissa tider för utbildning avelever i gymnasieskolan. Etl leknik-centmm kan möjliggöra för en skola dels atthålla en nära kontakt med den tekniska utvecklingen och de aktuellaförhållandena på arbetsplatserna, dels att begränsa kostnaderna förutrustning. Detta kan vara till gagn både för mindre företag och för skolan.Genom sambmk kan man få råd att skaffa ulruslning som varken skolan ellerföretagen har råd att var för sig finansiera. Om systemet med tekniska centrabyggs upp och vidareutvecklas, kan skolan få tillgång till utrustning som fortlöpande hålls modem. En god fort- och vidareutbildningför lärare är ytterligare en basfömt-sättning. SÖ har i sinanslagsframställning redovisat särskilda utbildningsbehov och har därvid förgmndskolans lärare prioriterat bl. a. undervisning i orienteringsämnen ochfortbildning i no/teknik. Liksom SÖ menar jag atl del är nödvändigt medytterligare insatser för att stärka läramas kunskaper inom dessa områden. Dessafortbildningsbehov bör således prioriteras även i fortsättningen.Erfarenheterna av den nuvarande no/teknik-fortbildningen för klasslärare ärmycket positiva. Goda skäl talar för att fortbildning med denna inriktninganordnas även i fortsättningen inom ramen för högskolans och kommunernasfortbildnings- 1984/85:100 Bilaga 10 28 resursertrots atl den särskilda medelstilldelningen för dessa ändamål upphör i och medutgången av innevarande budgetår. De flestastuderande pä klasslärarlinjerna rekryteras från humanistiska ochsamhällsvetenskapliga linjer i gymnasieskolan. De väljer inte i någon större utsträckninglillvalskurser i matematik, fysik och kemi i lärarutbildningen och dekunskaper inom del naturvetenskapliga området som de inhämtar inom ramen försin gmndutbildning blir därmed begränsade. Regeringen har därför medgivit UHÄatt ett visst antal studerande med teknisk och naturvetenskaplig förutbildning försöksvisfår antas med förtur till låg- och mellanstadielärarlinjerna. UHÄ räknarmed att därmed ca 50 studerande flerkan antas varie höst med angiven bakgmnd. Dennaturvetenskapliga linjen i gymnasieskolan (N-linjen) har en nyckelroll när detgäller att förse samhället med tillräckligt många personer med en brednaturvetenskapligt inriktad grundutbildning. Problemen med rekryteringen tilloch studieavbrotten på denna linje måste från denna utgångspunkt ägnas slor uppmärksamhet. Slörreförändringar i gymnasieskolansstudieorganisation är inte aktuella förrän det just påböriade försöks- och utvecklingsskedet är avslutat. I detlaläge blir de åtgärder för att främjasituafionen på N-linjen som kan vidtas inom ramen för behörighets-och urvalsreglerna för högskoleutbildning avintresse. Jag räknar med att tillträdesutredningens(U 1983:03) arbete skall ge underlag för åtgärder i detta avseende. Skolan har som målatt fostra och utveckla och ge goda kunskaper till alla elever. Dä mäste ocksä alla elever uppleva att delyckas och att de duger någonting till. Det är därför nödvändigl att känna till elevensfömtsättningar och rätta undervisningen därefter. Enligt min meningställs därvid stora krav inte minst påundervisning inom det naturvetenskapliga området, som genom sittomfattande abstrakta kursinnehåll kan ha svårt att nå många elever.Forskningsresultat från bl.a. vid i tyder också på att mångaelever inte tillgodogör sig delar avskolans naturvetenskapliga undervisning. Enligt min bedömningär det önskvärt med en ökad satsning påforskning kring dessa frågor.