prop · G803118 · 1984-12-31 00:00:00 — Regeringenbör liksom enligt LHMV ha ett bemyndigande all meddela föreskrifier om de olikamyndighelernas tillsynsuppgifter. Arbetarskydds-och nalurvårdsmyndigheterna bördärvid få lillsynsuppgifter inom sina resp. ansvarsområden. Jag återkommer lillorganisationsfrågorna i mitl förslag lill proposiiion till . Mittförslag: Regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer får meddelaföreskrifier om avgifier för en myndighels verksamhel enligt den nya lagen. Kommissionensförslag: Överensslämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Socialslyrelsen lillslyrker förslagel all kontrollen skall finansieras viaavgifier. Kommunförbundei är posilivi till alt miljö- och hälsoskyddsnämndernaslUlsynsverksamhet enligt den nya lagen finansieras genom avgifter. 1 övrigl ärde remissinstanser som har yttrat sig i frågan kriiiska lUI kommissionensförslag. Kriliken kommer främsl från remissinslanser som förelrädernäringslivel. Enligt LRF är del principielll felaktigt alt samhällels kosinaderpå produklkonlrollens område i sin helhet skaU finansieras genom avgifter.Kosinader för lillsyn som ulgör normal myndighetsutövning bör enligt LRFbestridas av del allmänna. Kemikonlorel anser alt den föreslagna avgiften,beräknad på de produkler som är anmälda lill produktregislret, är en skalt. Skälenför mitt förslag: Enligt 15 § LHMV får regeringen föreskriva all särskildaavgifier skall las ut i ärende enligt LHMV. Sådana avgifter kan avse ansökan,undersökning eller beslul beträffande regisirering eller godkännande av vissvara eller årsavgift för upprätthållande av tillstånd.Bekämpningsmedelskontrollen finansieras i slor utsträckning med ansöknings-och årsavgifter. Kemikommissionenhar föreslagil alt avgifier, utöver för bekämpningsmedel, också skall tas ulför del allmänna kemiska produktområdet. Den avgiftsbelagda verksamhelen hosmyndighelen kan enligt kommissionens förslag vara t. ex. tillståndsprövning,upprätthållande av tillstånd, registrering och andra sådana ålgärder saml denallmänna kemikalieiillsynen. Kommissionens förslag innebär all kostnaderna förden grundläggande kemikaliekontrollen som riktar sig till tillverkare ochimportörer hell skall läckas genom avgifier från dessa. Jagdelar kemikommissionens uppfattning all lagen bör ge möjlighet all ta ulavgifier också för annan verksamhet än den som omnämns i 15 § LHMV. Fortfaranderör det sig emellerlid om avgifier för myndighels 1984/85:118 32 verksamhelenligt lagen, varför avgiftssystemet trots det utvidgade till-lämpningsområdelinle ulgör någon principiell nyhet i förhållande till 15 § LHMV. Jag delaralltså inle kemikonlorets uppfattning all del kan bli fråga om någon skall. Jagåterkommer i mitt förslag till proposition till lill frågan om i hurstor ulslräckning kemikaliekontrollen bör finansieras med avgifter. Spridningav bekämpningsmedel mol lövsly regleras f. n. särskilt genom lagen (1983:428)om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark. I övrigl finns generellabestämmelser om spridning av bekämpningsmedel i KHMV. Föreskrifierna harmeddelals av regeringen med slöd av de allmänna bestämmelserna i omförsiklighetsmålt m. m. Med slöd av bemyndigande i KHMV har ocksåproduklkonlrollnämnden i kungörelse om spridning av bekämpningsmedel (SNFS1984: 2, PK: 19) utfärdat yllerligare föreskrifier för spridning avbekämpningsmedel. förslag skulle viss spridning av bekämpningsmedel, nämligensådan som sker över mark och vallenområden, regleras genom en särskild lag. Föregen del anser jag emellertid att lagen om kemiska produkler bör varatillämplig på spridning av bekämpningsmedel. Undantag bör liksom nu görasendasl i fråga om bekämpning av lövsly. I fråga om sådan bekämpning bör såledesgällande lag om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark behållas. Bestämmelsernai den av kommissionen föreslagna spridningslagen har enligt min mening sådankaraktär alt de bör vara föreskrifter som meddelas med slöd av lagen om kemiskaprodukter. Dessa frågor fordrar därför inle ställningstagande. Förriksdagens informalion villjag emellertid redogöra för min inställning lillkommissionens förslag i denna del. Kommissionenhar föreslagit all regeringen eller myndighet som regeringen besiämmer fårförbjuda onödig användning av bekämpningsmedel. Flertalel av de remissinstansersom yttrat sig är negativa till det av kommissionen föreslagna bemyndigandeloch anser all enda sället atl förhindra onödig användning av bekämpningsmedelär insalser i fråga om rådgivning och informalion. Kravelpå all minska hälso- och miljöriskerna med bekämpningsmedel gör det enligt minmening angeläget att förhindra sådan användning av medlen som kan avvaras utanbelydande ekonomisk olägenhet. Jag anser emellertid alt det bör ytteriigareulredas hur detta på elt effektivi sätl kan åstadkommas. Jag avser därför attföreslå regeringen att ge slalens nalurvårdsverk i uppdrag all i samarbele medbl. a. lantbruksstyrelsen uiarbeta förslag till åtgärder för att förhindraonödig användning av bekämpningsmedel. I försia hand lorde därvid rådgivningoch informalion komma i fråga. I den mån särskilda föreskrifter också kanbehövas bör de meddelas Prop.1984/85:118 33 medslöd av de bemyndiganden som den nya lagen om kemiska produkler föreslåsinnehålla. Kommissionenhar vidare föreslagit att spridning av bekämpningsmedel från luften skallförbjudas. Flera remissinslanser avvisar eller är tveksamma till förslagel ochanser alt ett sådanl förbud skulle innebära all ställdes hell ulankalaslrofskydd i fall av epidemiarlade angrepp av skadegörare. Någraremissinstanser framhåller all spridning från luften är enda sätlel när markenpå grund av nederbördsförhållandena inle bär. Flera remissinstanser anser ocksåatl flygbesprulning är all föredra från arbetsmiljösynpunkl. Vidspridning av bekämpningsmedel över från luften kan avdrifl av preparalmedföra oavsiktlig spridning lill bebyggelse, friluftsområden, sjöar ochvallendrag m.m. Risken för alt omgivningen ofrivilligt kommer i konlakl medbekämpningsmedel lorde vara betydligt större vid spridning över jordbruksmarkän över skogsmark, eftersom spridningen över skogsmark som regel sker långlfrån bebyggda områden. Erfarenhelen har visal all skyddszoner inle alltid ärlillräckliga för all undvika de olägenheler som flygspridningen avbekämpningsmedel över jordbmks-mark kan medföra. Spridning av bekämpningsmedelfrån luften över annan mark än skogsmark bör därför enligt min mening i principförbjudas. Jag avser därför alt föreslå regeringen all som villkor förspridning av bekämpningsmedel skall gälla all spridningen inle sker frånluften. Vissa undantag från förbudet bör kunna medges t.ex. för vissa epidemiartadeangrepp av skadegörare som inle kan bekämpas på annal sätt och då bekämpningfrån marken på gmnd av markförhållandena är omöjlig. Kommissionenhar också föreslagil all ell system med provning och godkännande avspmlutmslning införs. Förslagel lillslyrks i allmänhel eller lämnas ulanerinran av remissinstanserna. Etl par remissinslanser anser dock all ett sådantkrav kan leda lill alt utländska förelag slutar marknadsföra sina produkler iSverige på grund av ökade introduktions-kostnader, vilket i sin lur kan ledalill alt marknadsföringen av ny, miljö-vänligare leknik försenas. Riskernaför oavsiktlig spridning lill omgivningen vid bespmtning med markbaseradutmslning är siarkt beroende av vilken utrustning som används. Som exempel påviktiga fakiorer som påverkar avdriflens slorlek kan nämnas sprutansarbetslryck saml spruimunslyckenas utformning och deras höjd över marken. Enökad avdrifl innebär också ökad risk för alt sprulföraren utsätts förbekämpningsmedel. Medhänsyn till den roll utrustningen spelar då det gäller alt minska riskerna vidspridning av bekämpningsmedel anser jag alt det finns skäl all också med slödav lagen om kemiska produkler som ell villkor kräva att spmlulrustningen ellerdelar av den skall vara godkänd. Från arbelarskyddssynpunkl finns redan ensådan möjlighel enligt 3 kap. 12 §2 arbelsmiljölagen. Genom bäitrespmlutmslning minskas inle bara riskema för 1984/85:118 34 avdrifl.Åven bekämpningsresullalet blir bättre vilket i sin tur också kan leda till atti många fall lägre doser kan användas. Jag avser därför alt föreslå regeringenatt ell syslem med provning och godkännande av spmlutmslning införs. Medhänsyn lUI de effekler som ell sådant system får på utrikeshandel avserjag därvid eftersträva en så stor inlernalionell och särskilt nordisksamordning som möjligt. Kommissionensförslag innehåller också beslämmelser om sanktionsav-gifler vid otillåtenspridning av bekämpningsmedel i vissa fall. Såsom anmäldes i prop. 1984/85:32om riktlinjer för del framlida arbelel mol ekonomisk brottslighet (s. 54) äravsiklen alt i en proposiiion liU under innevarande riksmöie föreslåall elt nyll sanklionssyslem med förelagsbol införs. Del lilllänkta förslagelbygger på ell delbelänkande av kommissionen mot ekonomisk brottslighet. Ds Ju1984:5 Förelagsbol. En sådan sanktion som föreslagils i betänkandet och som f.n. övervägs inom bör kunna uigöra en verksam sankiion bl.a.vid brott som utgör otillåten spridning av bekämpningsmedel. På grund häravanser jag inle atl man f. n. bör införa någon sådan sanklionsavgifi som kommissionenhar föreslagil. Förriksdagens kännedom vill jag i delta sammanhang la upp några frågor som rörbehandlingen av del miljöfarliga avfallel. 1975:32 om ålervinning och omhändertagande av avfall förordade jag altkommunall renhållningsmonopol successivt skulle införas för miljöfarligt avfallefler samråd med berörda kommuner. Efler åtagande av kommunerna har regeringennu enligt 4 § renhållningsförordningen (1979:904) föreskrivii om monopol förmiljöfariigt avfall i ca 120 av landels 284 kommuner. Kemikommissionenhar i sill betänkande föreslagil all kommunall renhållningsmonopol förmiljöfarligt avfall införs i samtiiga kommuner från . Flertalelremissinslanser som har yttrat sig, bl.a. kommunförbundet, lillstyrkerkommissionens förslag. Kommunförbundei anför att ett kommunalt monopol innebärall möjligheter skapas för en förbällrad hantering av del miljöfarligaavfallet. Delär angelägel all avfallshanteringen i sin helhet blir föremål för samhällelsinsyn och kontroll. Eftersom numera lar emot alll miljöfariigt avfall,kan del enligt min mening inle finnas någol hinder för kommunerna all lillämpadel kommunala renhållningsmonopolel också för miljöfarligt avfall. Jag bilräderdärför kommissionens förslag i den delen. 1984/85:118 35 Detankommer på regeringen all meddela de föreskrifter som behövs för atl genomföra del kommunala renhållningsmonopolel för miljöfariigt av fall. infördes också enårlig deklaralionsplikl för miljöfarligt avfall. Avfallsdeklaralioner haremellertid genomförls i betydligt mindre utsträckning än från början tänkt.Naturvårdsverket utarbetar f. n. ell system där uppgiftsinsamlingen samordnasmed iransportkonirollen för del miljöfarliga avfallet. Enligt kemikommissionenbör de möjligheter som finns aU förenkla uppgiflsinsamlandel på della områdelas till vara. Jag delar denna uppfattning. Jag räknar därför med att detbemyndigande all föreskriva om uppgiftsskyldighei när del gäller miljöfarligtavfall som föreslås i den nya lagen i första hand skall behöva ulnylljas för s.k. riklade deklaralioner. Åtgärdermot de miljöfarliga batterierna Spridningav kvicksilver, kadmium och andra tungmetaller lill miljön är enligt min meningell synnerligen aUvarligl hälso- och miljöproblem. Metallema är giftiga förlevande organismer och kan anrikas och ackumuleras hos dessa. Försurningen ökarrisken för atl tungmetaller skall lösas ut och spridas. Spridningen sker ihuvudsak genom ulsläpp från induslrin saml vid förbränning och deponering avavfall. Sloraresurser har salsats för alt begränsa utsläppen från industriella processer.Från miljösynpunkt är del nödvändigl atl effektiva ålgärder vidtas också föratt minska spridningen av tungmetaller från avfall. Det finns f. n. ingeteffeklivl syslem för all samla in eller på annat sätl avskilja produkter sominnehåller tungmetaller från del vanliga avfallel. Batterierna ulgör dendominerande källan lill kvicksilver och kadmium i avfallet. Utsläppen avkvicksilver från batterier slår för ca hälflen av samtliga kvicksilvemlsläpp.Åven om utsläppen av kvicksilver och kadmium från batterier endasl utgör enmindre del av den samlade depositionen av dessa tungmetaller i miljön ärutsläppen allvarliga till följd av metaUernas stabila nalur och de hälso- ochmiljöeffekter de ger. Enrad olika lyper av batterier används i dagens samhälle som ström-käUa i olikaapparater. Del finns inget som tyder på all den hittillsvarande ulvecklingenmot alll fler batleridrivna apparaler för olika ändamål kommer att brytas. År1983 uppgick den toiala försäljningen av batterier lill ca 5730lon.Totalmängden kvicksilver i batterier uppgick till ca7,7lon och mängden kadmiumtill . Med de insamlingsakliviteler, som f n. pågår uppnås endaslvissa mindre ulsläppsbegränsningar. De årliga utsläppen lUI luft och mark frånbatterier uppgår till ca6lon kvicksilver och 16-20lon kadmium. Beträffandeslutbehandlingen av de lungmelallhaluga batterierna kan konstaleras allålervinningsanläggningar redan finns eller är i provdrifl. Underde senasle åren har balleribranschen genom frivilliga ålaganden åstadkommitviss insamling av främst kvicksilveroxidbatterier. Prop.1984/85:118 36 ettförhållandevis storl anlal kommuner påbörjat insamlingsakliviteler med olikaambitionsnivå. 1 framför alll de kommuner, som skickar silt hushållsavfalllill förbränning, har insamlingsakliviteierna påskyndats. Bakom detla liggerbl.a. de skärpta tillståndskraven på sopförbränningsanläggningarna alt intesläppa ut tungmetaller av lyp kvicksilver och kadmium. Fråganom åtgärder mot de miljöfarliga batterierna har vid olika tillfällen behandlatsi . a. har jordbruksutskottet i silt betänkande (JoU 1981/82:24)om avfallshantering och ålervinning anförl all del är angelägel att särskildaåtgärder vidtas för att hindra spridningen av giftiga tungmetaller genomhushållssoporna. Enligt utskottets mening måste särskilda anslrängningar görasför atl bringa till praktisk tillämpning den princip om tillverkarens ochimportörens ansvar, som formulerades redan vid riksdagsbeslut omålervinning och avfallshantering. harutarbetat ell förslag lill handlingsprogram för hanlering av batterier.Förslagel syflar lill en ökad och effektiviserad baileriinsamling genom allförbrukade batterier återlämnas lill de affärer, som säljer batterierna.Förslaget anvisar hur batterierna bör märkas och hur insamlingen börorganiseras och finansieras. Om de uppsatta målen inte nås med föreslagnaåtgärder anvisas vägar alt genom ökade avgifter eller panl öka systemetseffektivitet. Förslagel har remissbehandlats. Remissinstanserna är eniga medverket om behovet av åtgärder mol de miljöfarliga batterierna, men del råderdelade meningar om bl.a. den organisaloriska ulformningen. Mångaremissinslanser ansluter sig lill principen om tillverkarens ansvar och menarall ansvarei för nödvändiga åtgärder primärt måsle åvila tillverkarna ellerimportörerna av batterier. a. anser attmyndigheterna skall slälla krav på en lidsanknuien ulsläppsreduktion samtöveriåla åt branschen atl uppfylla kraven. Från sida anförs all dekommunala kostnaderna för ballerihanleringen rimligen bör belasla berördatillverkare och importörer. Enligtmin mening bör ulgångspunkten från samhällets sida i fråga om älgärder mot demiljöfariiga batterierna vara all utsläppen av kvicksilver, kadmium ochliknande miljöfariiga ämnen i batterier på sikl skall upphöra. Delta bör skegenom all de miljöfarliga batterierna snarasl möjligt ersätts med batterierutan miljöfarliga ämnen, hanteras i slutna återtagningssy-stem eller på annalsätt blir föremål för långtgående ålervinning. Delbör enligt min mening ankomma på de förelag som lillverkar och importerarbatterier atl svara för att hanteringen blir sådan alt utsläppen av kvicksilveroch kadmium från batterier upphör och alt välja de medel och meloder, som ärmesl ändamålsenliga för atl uppnå de mål som bör gälla. Ansvarei inbegriperalla led från tillverkning och import till slutbehandling. Eftersom batterier imånga fall finns direklmonlerade i apparater och instrument har också deföretag som lillverkar, importerar och hanterar olika sådana apparaler ellansvar för atl de miljöfariiga utsläppen minskar. Prop.1984/85:118 37 Molbakgrund av vad jag här anförl ärjag inle nu beredd att förorda all samhälleltar elt sådant ansvar för organisation och finansiering av en baileriinsamlingsom följer av natui"vårdsverkels förslag. Berörda branscher bör i ställeti försia hand ges möjligheter alt själva välja de lämpligasle lösningarna förall så långt möjligt minska utsläppen lill miljön från hanleringen avmiljöfariiga batterier. Valetav åtgärder för alt minska utsläppen lill miljön av skadliga ämnen varierar medde olika balterilyperna. Utöver ålervinning genom insamling kan del förkvicksilveroxidbalterierna med f. n. kvicksilverinnehåll varaakluelll alt minska utsläppen genom alt ersälta dem med zink-luftbatterier förvissa användningsområden, bl.a. för hörapparater. För de alkaliska batteriernaär vid sidan av ökad återvinning en minskning av kvicksilverhalten med hälflenakluell inom elt par år. Jag ser det som naturligt att de berörda branschernanu utarbetar och genomför ett program för minskning av de miljöfarligautsläppen. Med utgångspunkt i bl.a. delta harjag haft överläggningar medföreträdare för balleribranschen som förklarat sig villiga alt vidta olikaåtgärder för alt minska utsläppen. Mol bakgrund av de för beräknadeutsläppen om ca 6 lon kvicksilver bör en målsällning för en försia etapp varaen utsläppsminskning som senasl uppgår lill minsl , dvs. utsläpp ommaximalt ca 1,5 lon kvicksilver/år. Förde kadmiumhalliga batterierna är bedömningen av marknadsstruktur ochutsläppsmängder mer vansklig. När det gäller många produkter där sådanabatterier ingår, bör ökad återtagning kunna ske. Tekniskl bör ocksåförutsättningar finnas att på viss sikl utveckla laddbara batterier som ärkadmiumfria. Målsättningen bör därför vara en motsvarande ulsläppsreduktionsom för kvicksilver. En spliltrad marknadsbild när det gäller kadmiumhalligabatterier kan dock kräva särskilda insatser för atl målel skall kunna uppnås. Somjagtidigare anförl bör berörda branscher nu ges möjlighel att själva välja påvilka sätt ulsläppsminskningarna skall kunna nås. Jag förutsätier alt närmareredovisningar av hur de angivna målen skall uppfyllas lämnas. Sådanaredovisningar bör ske lill . Det bör därefter ankomma påverkel all överväga vilka åtgärder från samhällels sida som kan behövas för allsäkerslälla att den eftersträvade minskningen av utsläppen från batterier skallkunna genomföras. 1 det fall målen för utsläppsminskningarna inle uppnås mednu redovisade åtgärder får frågan om yllerligare regleringar las upp lill nybehandling. Jag förutsälter också atl verkel går vidare i silt arbete med allse över behoven av åtgärder mot olika varor eller varugrupper som innehållerkvicksilver och kadmium. Meddel samlade renhållningsansvar, som kommunerna föreslås få för det miljöfarligaavfallet, är det nalurligl all kommunerna ulvecklar och gör lällillgängligasina system för återtagning av miljöfariigt avfall från hushällen. Hur sådanasyslem bör anpassas lill insamling och återvinning av 1984/85:118 38 batterierankommer det på kommunerna och batteribranschen alt iräffa överenskommelse om. Dennya lagen föranleder ändringar av redaktionell art i viss annan lagstiftning.Jag avser här vapenlagen (1973:1170), brandlagen (1974:80), renhållningslagen(1979:596) och lagen (1983:428) om spridning av bekämpningsmedel överskogsmark. Medhänsyn till den enkla beskaffenheten av lagändringarna anser jag all någolyttrande från lagrådel inle behövs. Jag återkommer med lagförslagen i mittförslag till proposiiion till . Jagföreslår atl lagen om kemiska produkler träder i krafl . 1enlighel med del anförda har inom jordbmksdepartementet upprättats förslag tilllag om kemiska produkter. Förslaget bör fogas lill prolokollet i detta ärendesom bilaga 5. Lagenom hälso- och miljöfarliga varor (LHMV) ersätls av en ny lag om kemiskaprodukter (LKP). LKP har liksom LHMV karaktären av en ramlag. Lagen får alltsåsitl konkreta innehåll i stor utsträckning genom bestämmelser som meddelas avregeringen eller den myndighet som regeringen besiämmer. Lagen innebär i vissadelar väsentliga ändringar i förhållande lill LHMV. Begreppel hälso- ochmiljöfarlig vara har genomgående ersalls med kemisk produkl. Kemikommissionensförslag har lell lill elt flertal nya beslämmelser och preciseringar iförhållande lill . I många fall behålls dock i sak.I dessa avseenden gäller förarbetena lill dessa regler, i den mån de intekommenteras särskilt i det följande. Vidare har vid departemenlsbehandlingenskell en översyn av främst lagteknisk nalur. LKPär disponerad på följande säll. Efler de inledande bestämmelserna (l-5§§)följer den allmänna bestämmelsen om försiktighetsmått samt ytterligarebeslämmelser om utredningsskyldighet, kompetenskrav, informationsplikt ochupplysningsskyldighet som gäller den som hanterar en kemisk produkl (6-10§§).Därefter innehåller lagen regler som gör del möjligt för regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer atl meddela 1984/85:118 39 bestämmelserom villkor, tillstånd och förbud (11 och ]2§§). I fråga om miljöfariigt avfallfinns särskilda regler i 13 §. Tillsynen över efterlevnaden av lagen regleras i14-I7§§. Enligt 18 och I9§§ kan las ut avgifter för myndighets verksamhel samls.k. Slutligen innehåller lagen i 20-24 §§ regler om ansvar m.m. Dennalag är tillämplig på hanlering och import av kemiska ämnen och beredningar(kemiska produkler). Lagens syfte är att förebygga hälso- eller miljöskador avsådana produkler. Idenna inledande paragraf anges lagens tillämpningsområde och syfle. Denmoisvarar närmast 1 och 2§§ LHMV samt 1§ i kommissionens förslag. LHMVär lillämplig på ämnen och beredningar som med hänsyn till sina kemiska ellerfysikalisk-kemiska egenskaper och hantering kan befaras medföra skada påmänniskor eller i miljön. De lyper av skadeeffekter som åsyftas är i likhei medvad som tidigare gällde enligt giflförordningen effekler av kemisk ellerfysikalisk-kemisk arl, däremot inte skadeverkningar som är all belrakta somrenl fysikaliska eller mekaniska effekler. Det är sålunda i första hand varorsom kan betecknas som kemiska som omfattas av LHMV. Medämnen avses i LHMV gmndämnen och kemiska föreningar, ofta gemensaml benämnda(kemiska) substanser. Hit räknas också biologiska naturprodukter, l.ex. vissasom droger använda växtdelar. Beredningar avses omfatta sådana sammansattavaror som t. ex. lösningar, emulsioner, pulverblandningar och pastor. Tillbegreppet hälso- och miljöfarlig vara hör enligt LHMV också varor sominnehåller eller har behandlals med ämnen eller beredningar, om varornadärigenom och med hänsyn lill sin hanlering är hälso- eller miljöfarliga.Kemiska varor som är alt anse som riskfria räknas inle som hälso-ochmiljöfariiga varor. En annan sak är att de lillämpande myndigheterna fårinfordra uppgifler om kemiska varor över huvud laget för all del skall blimöjligt all avgöra vilka varor som bör bli föremål för kontroll enligt lagen.Vid tillkomsten av lagstiftningen var man medvelen om all avgränsningsproblemskulle komma all uppslå, ålminstone under ell övergångsskede. Man förutsattedock alt en fortlöpande karlläggning av det kemiska produktområdet skuUe göradet möjligt all bälire avgränsa och precisera området för hälso- ochmiljöfarliga varor (JoU 1973:19 s. 15). Följandegrundläggande principer gäller för tillämpningen av LHMV. Redan en på godavetenskapliga grunder uppkommen misstanke om skaderisker utgör tillräckliggrund för ingripanden enligt LHMV. Detta innebär bl. a. att en producent somvill marknadsföra en otillräckligt känd vara 1984/85:118 40