prop · G80388 · 1984-12-31 00:00:00 — Där har man i stället störremöjligheter att se på enskilda personers förmåga och intresse av att utföra ettvisst arbete snarare än formella meriter. Ungdomar i 18- och l9-ärsåldern kan i stort sett aldrig konkurteravid tillsättande av offentliga tjänster. De har i allmänhet varken tillräckligutbildning eller erfarenhet. Med besparingsaktiviteter av olika slag undersenare år har också uppstått en LAS-kö av människor som har företrädesrätt näroffentliga arbetsgivare rekryterar personal till gamla eller nya tjänster. Det är ett belysande faktum att ungdomar som haft privatungdomsplats sällan går in i ungdomslag när de fyller . Däremot är denallmänna 8 1984185. 1984/85:88 106 iakttagelsenatt ungdomar som haft ungdomsplats i offentlig tjänst fortsätter i ungdomslag. Ettvisst undantag från denna allmänna svårighet att från ungdomslag komma vidaretill ordinarie arbete i offentlig verksamhet är landstingssektorn därvårdverksamheten förefaller ha en stor rekryteringspotential. I en del av våraintervjuer med arbetsförmedlare har också pekats pä hur skapandet av arbeten ioffentlig tjänst (ungdomslag, beredskapsarbeten) hos en del ungdomar tenderaratt konservera attityder beträffande yrkesval som lämpligen borde brytas. Manexemplifierar med många flickors inriktning på kontors- och daghemsarbete. Denordinarie arbetsmarknaden anses inte ha långsiktiga möjligheter att erbjudaarbete ät alla som har denna inriktning. Ungdomslagen (och andra liknande akUviteter)skjuter då upp en kanske nödvändig omprövning av yrkesvalet. 7.5Ungdomar i ungdomslag söker ordinarie arbete mindre aktivt Olikaundersökningar visar klart det positiva samband som råder mellan den aktiviteten arbetssökande visar ifråga om att söka arbete och möjligheterna att fåarbete (se Harkman, A. Arbetslösa ungdomar i : Ungdomarnassöksätt, , 1983). Därför är det av största vikt att ungdomslagen intefungerar så att ungdomarna hindras eller påverkas att bli mindre aktiva sökandegentemot den ordinarie arbetsmarknaden. Ibakgrundsskrivningarna till lagen förutsätts att ungdomarna i ungdomslag skallstå till arbetsmarknadens förfogande och vara beredda att ta även tillfälligaarbeten utanför ungdomslagens ram. Anvisningar av detta slaghar ett värde i de fall arbetsförmedlingen har möjlighet att anvisa ett arbetepå den ordinarie arbetsmarknaden eller ungdomen själv lyckats få ett erbjudandeom sådant arbete. - Arbetsförmedlare i en kommun rapporterar hur ungdomar iungdomslag, som kallats till besök på arbetsförmedlingen för att erbjudaslediga industriarbeten inte dykt upp. Problemet är känt beträffandeberedskapsarbetare. Densom inte tar vara pä en sådan chans att fä arbete pä den öppna marknaden ärrimligtvis inte särskilt aktiv i övrigt. Detförekommer i en hel del fall att ungdomar tillfälligtvis kliver av arbetet iungdomslagen för att ta tillfälliga arbeten. Som vi kan bedöma sker detta fördet mesta utan problem men i en del fall möts sådana avhopp av ovilja från denberörda arbetsledningen. Man kommer inte ifrån det förhållandet att ingenverksamhet mår väl av alltför täta och oplanerade personalbyten särskilt intebarnomsorg och andra vårdande verksamheter. Inågon av de kommuner vi besökt har man infört den regeln att ungdomen som tarett tillfälligt arbete utanför ungdomslagens ram inte får komma tillbaka tillsamma arbetsplats om han/hon varit borta minst . Skr.1984/85:88 107 Irtitationhos den närmaste arbetsledningen och arbetskamrater kan i en del fall göra attungdomar i ungdomslag avstår från att ta tillfälliga arbeten som de annars haftmöjlighet till. Därtill kommer att en del ungdomar kan vara oinformerade om denmöjlighet de har att kliva av ungdomslaget för att senare återvända. Den viktigaste"inlåsande" effekten som ungdomslagen har är emellertid knuten tillden minskade aktivitet mänga ungdomar visar ifråga om att aktivt söka arbetevia utannonserade lediga platser eller mer direkt gentemot olikaarbetsplatser. Förmånga ungdomar innebär ungdomslagen ett välkommet arbete som man trivs med ochkanske för framtiden är inriktad på. Vi har mött många ungdomar som öppetmedger att de nu är mindre aktiva i sitt sökande efter arbete än förut ellerhelt upphört med sådant sökande. Beteendetförefaller vara särskilt vanligt hos ungdomar som genom sin personliga läggningoch en viss blygsamhet mer än andra behöver drivas pä. Attbli mindre aktiv sökande har ett visst samband med huruvida man har heltids-eller halvtidsarbete i ungdomslag. Den halvtidsarbetande har genom den lägreinkomsten naturligt nog större anledning att söka annat arbete. Mankan dock inte bortse från att även halvtidsinkomsten i ungdomslag (120kronor/arbetsdag) för många är en kraftig förbättring jämfört med förhållandenasom rådde innan man började arbeta i ungdomslag. Flertalet ungdomar förefallerdessutom bo kvar hos föräldrarna vilket givetvis ökar möjligheterna att klarasig på den lägre inkomsten. grupp ungdomar går in i ungdomslagen utan att ha haft KAS-ersättningdessförinnan eftersom kvalifikationstiden för KAS är längre än de enanvisning till ungdomslagen högst får ta. Efterhand som ungdomslagenfortsätter att verka måste man dessutom räkna med att antalet heltidsarbetandeökar. Ganska snabbt sprider sig kunskapen att rätt till helridsarbete iungdomslag förutsätter att man uppfyller arbets- eller medlemskravet ivillkoren för arbetslöshetsersättning. Man har därför på en del håll redanmärkt ett större intresse än förut av att tidigt komma med i facket särskilttydligt hos ungdomar på ungdomsplats. Det finns skäl attsärskilt framhålla det förhållandet att ungdomar på ungdomsplats i offentligverksamhet vanligtvis fortsätter i ungdomslag när de passerat 18-ärsgränsen. mån de då är berättigade till arbetslöshetsersättning, vilket mänga är,får de således heltidsplacering i ungdomslag som i en del fall kan sträcka sigupp till . Den sammanlagda tiden i arbetsmarknadspolitiskaåtgärder blir i sädana fall omkring tre är redan vid denna låga ålder. Desom arbetar med ungdomslagen har den självklara ambitionen att skapa sådanaarbetstillfällen som ungdomarna trivs med och uppfattar som Skr.1984/85:88 108 meningsfulla.Ungdomslagen ger stor handlingsfrihet i det avseendet. Detta kan emellertid fåden olyckliga effekten att ungdomarna stannar kvar längre i ungdomslag än deannars skulle gjort. - En flicka arbetar somfritidsassistent och är schemalagd som annan personal på fritidsgården. Hon kaninte extraarbeta så mycket som hon har möjlighet till pga schemaläggningstidernaoch att hon dessutom har ett ansvar för verksamheten. - Några ungdomar i ettteaterprojekt är sysselsatta med att utforma och sedan spela upp en pjäs -projektet pågår är hon helt passiv som sökande påarbetsmarknaden. - Hunddagis finns nu i flerakommuner och sysselsätter företrädesvis djurintresserade flickor. Mångahandläggare av ungdomslag, arbetsförmedlare och ungdomar har pekat pä detförhållandet att ungdomarna tar ett sådant ansvar för det de håller på med attde blir passiva gentemot den ordinarie arbetsmarknaden. För arbetsförmedlarnaär problemet känt också frän beredskapsarbeten. Problemettycks vara särskilt förknippat med olika typer av projekt som skapas inom ramenför ungdomslag t. ex. på kulturområdet. Attvara aktiv arbetssökande förutsätter ibland en beredvillighet att flytta frånorten för att ta arbete någon annanstans. I de fall ungdomarna har eget boende- och särskilt om de är sammanboende har de mindre intresse än annars av attflytta från orten. Arbetet i ungdomslag kan i sådana fall bli ytterligare enbindning till hemorten när flyttning kanske kan ge arbete på den öppna arbetsmarknaden. Vissaav de förhållanden vi redovisat i detta avsnitt och som sammantagna fördröjer utslussningenav ungdomar på den öppna arbetsmarknaden kan förändras genom ett mer aktivt ochdelvis annorlunda arbete med ungdomar i ungdomslag. Dithör naturligtvis hur arbetsförmedlingarna sköter anvisningen av ungdomar tillungdomslag i vilken utsträckning man utnyttjar den anvisningstid som finnsoch prövar alternativ etc. Dit hör också hur arbetsförmedlingarna arbetar meduppföljningen av ungdomar i ungdomslag. Enligtvår uppfattning kommer dock flera grundläggande problem att kvarstå med denutformning ungdomslagen nu har. Ungdomslagenhar en generell och för primärkommunerna tvingande karaktär vilket gör detomöjligt för arbetsförmedlingar att göra individuella bedömningar avungdomarnas behov och i vissa fall avstå från att erbjuda ungdomarungdomslagsarbete. Offentliga arbetsgivare har ett grundläggande intresse avatt utföra de arbeten som ungdomar nu utför inom ramen för ungdomslag och närstaten svarar för finansieringen är det för arbetsgivarna i statligamyndigheter och verk, kommuner och landsting inget problem att ungdomarnasutträde på den öppna arbetsmarknaden fördröjs. Skr.1984/85:88 109 Ungdomslagenär i prakuken knutna till den offentliga sektorn med de mindre möjligheter tillövergångar till ordinarie arbete som då erbjuds ungdomarna. Somvi har visat minskar ungdomarnas egen sökaktivitet när de befinner sig iungdomslag. Det är sannolikt att aktivare arbetsförmedlingsinsatser endastmarginellt kan ändra detta beteende. Föratt komma tillrätta med dessa förhållanden krävs följaktligen förändringar iutformningen av ungdomslagen. Enligtvåra preliminära bedömningar finns tecken som tyder på att ungdomarnas utträdepå den öppna arbetsmarknaden har fördröjts genom införandet av ungdomslagen. utsträckning de arbeten som i frånvaro av ungdomslagen annars skulle hablivit besatta av 18-19-åringar inte besätts av andra arbetslösa uppstår ensamhällsekonomisk förlust. Dennaförlust är i princip lika med bortfallet av den produktion som i annat fallskulle åstadkommits. Pågrundval av våra begränsade studier är det inte möjligt att göra någon säkerberäkning av storleken av den samhällsekonomiska förlusten. Avmer pedagogiska skäl redovisar vi emellertid ett räkneexempel som syftar tillatt visa grundelementen i en samhällsekonomisk kalkyl av ungdomslagensverkningar. Vitvingas då göra antaganden beträffande bl. a. antalet personer som ej utförtarbete pä den öppna marknaden och storleken av det genomsnittliga värdet av denförlorade arbetsinsatsen. Omproduktionsvärdet sätts lika med lönen x 1.5 för att ta hänsyn till socialaavgifter och vi antar en lön på uppstår ett årligt produktionsvärdepå /individ. Dettaär sannolikt en underskattning med hänsyn tagen till att den arbetande ocksåger ett bidrag till kapitalersättningen. Å andra sidan är det en överskattningmed hänsyn tagen till att ungdomslagen utgörs av en blandning av heltids- och halvtidsarbetande. Medantagandet att den samhällsekonomiska förlusten av varje individ som "frändras"ett arbete på den öppna marknaden är blir den årliga uppoffringen90 per lOOO-tal. Omvi vidare antar att antalet personer som "fråndragits" arbetsmarknadenunder är lika med den ökning av 18- 19-åringar i åtgärder som vi redovisati tidigare avsnitt skulle den ärliga samhällsekonomiska uppoffringen bliomkring = . Vidarestudier av ungdomslagens verkningar bör kunna ge störte säkerhet på flera avde punkter som är mycket osäkra. 1984/85:88 110 därför vara möjligt att göra en bedömning av storleken avden samhällsekonomiska förlust som uppstår om ungdomarnas utslussning på denöppna marknaden fördröjs och omvänt den vinst som uppstår om utslussningenpåskyndas. Åtgärdssystem som lagrats ovanpå varandra Innan vi redovisar våra överväganden och ger förslag tillfortsatta studier, beträffande ungdomslagen, behandlar vi i detta avsnittnågra viktigare åtgärdssystem som är avsedda att stödja ungdomarnas utträde påarbetsmarknaden. Innehållet bygger på den mångfald sakuppgifter och reflektionersom framkommit i arbetet vid sidan om vårt egentliga uppdrag. Utgångspunktenför denna redovisning har varit att det är värdefullt att kunna bedöma delångsiktiga verkningarna av ungdomslagen mot bakgrund av de lärdomar man kandra av andra arbetsmarknadspolitiska medel som varit i användning . Man kan således studera effekterna av dessa medel i förhållandetill de mål som angivits samt i förhållande till varandra. En viktig aspekt ien sådan studie är att bedöma de arbetsmarknadspolitiska medlens inverkan påarbetsmarknadens normala sökprocesser. Styrandeför verksamheten har varit målsättningen att avskaffa arbetslösheten bland ungdomar.Över tiden har detta lett till att de offentliga myndigheterna tillskapat enmångfald olika åtgärdssystem utformade och hanterade avolika verkställande organ med syftet att begränsa arbetslösheten för ungdomar.Utan att pä något sätt ge sken av att vara fullständig redovisas här några avde viktigaste åtgärdssystemen. Redan i introduceras obligatoriska inslag avpraktikarbeten för eleverna pä olika arbetsplatser. För denna verksamhetansvarar de olika skolförvaltningarnas SYO-konsulenter. Vid själva anskaffandetav praktikplatserna medverkar emellertid de lokala arbetsförmedlingarna. Dennamedverkan är naturlig mot bakgrund av arbetsförmedlingarnas breda kontaktytamed lokala arbetsgivare. För de ungdomar som lämnar utan att gå vidaretill gymnasieskolan och de som av olika skäl lämnar gymnasieskolan - med eller utan fullständig gymnasiekompetens - harskolan genom riksdagsbeslutet tilldelats ett s. k. uppföljningsansvar för 16- 17-åringarna. Det viktigaste instrumentet inom ramen för detta uppföljningsansvar är ungdomsplatserna. Enligtriksdagsbeslutet skall ungdomsplats kunna erbjudas den arbetslösa 16-17-åringensåväl inom privat som offentlig verksamhet. - Detta avsnitt har i något annorlunda form också återgivitsi Sinovas rapport till angående ungdomslagens inverkan på skolans uppföljningsan svar för 16- och 17-åringar, som saknar arbete och ej studerar. Skr.1984/85:88 111 storandel av platserna är förlagda till näringslivet. Systemet med ett kommunaltansvar för 16-17-åringarna innebär att kommunen sköter platsförmedlingen fördenna ungdomsgrupp. är detformellt arbetsförmedlingen som skall sköta platsförmedlingen för ungdomarna.Före bestod förmedlingarnas huvudsakliga insatser -förutom vanlig platsförmedhng -av anvisning till beredskapsarbete ellerarbetsmarknadsinstitut/arbetsmarknadsutbildning. Från1984 har för arbetet med 18- och 19-åringar fillkommit rekryteringsstöd pä denprivata arbetsmarknaden och ungdomslag på den offentliga arbetsmarknaden. Genomriksdagsbeslut gavs således primärkommunerna det yttersta ansvaret förattge arbetslösa 18-19-åringar arbete inom offentlig förvaltning. Därmed svararkommunerna för platsförmedlingen även för denna grupp ungdomar men inom ramenför en annan organisation än skolförvaltningen (med få undantag). Vidsidan av ungdomslagen förfogar arbetsmarknadsmyndigheterna över det s.k.rekryteringsstödet som kan användas för bl.a. ungdomar som erbjuds anställningi det privata näringslivet. Från20 ärs ålder är det äter igen arbetsförmedlingen som skall svara förplatsförmedlingen. För arbetslösa 20-24-åringar finns emellertid möjlighetenatt genomgå arbetsmarknadsutbildning/eller få ettberedskapsarbete. Ivissa kommuner finns en särskild beredskapsenhet. Den organisationen är oftafristående från den som arbetar med ungdomar och . Sammanfattningsviskan konstateras att en mångfald olika åtgärdssystem har vuxit fram över tidenför att hantera ungdomsarbetslösheten. Åtgärdssystemet har delat arbetslösaungdomar i tre grupper 16-17, 18-19 och med separata lösningar förvarje grupp. Den successiva framväxtenav åtgärdssystem för att hantera ungdomsarbetslösheten har lett till attarbetsgivarna för en liten eller obefintlig egen kostnad fått en allt störtegrupp ungdomar att välja mellan. Resultatet har blivit att kraven påarbetskraften har höjts. Ungdomar i olika åldersgrupper konkurterar medvarandra om arbetstillfällen på en allt "tuffare" marknad.Arbetsgivarna kan optimera de företagsekonomiska aspekterna och"spela" med ungdomar i olika åtgärdssystem och olika kompetens-och subventioneringsgrad.Tendenser finns att arbetsgivarnas "normala" sätt att rekrytera vissarbetskraft blir allt mer "onormalt". Införandetav ungdomslagen har lett till att 16-17-åringarnas konkurrensmöjligheter harminskat på den offentliga arbetsmarknaden. Detta beror pä att antalet ungdomarmed för arbetsgivaren låg eller obefintlig lönekostnad har ökat somden nytillkommande gruppen 18-19-åringar är billigare och ofta bättre utbildad.16-17-åringar saknar också 1984/85:88 112 körkort och har mer sällan någon arbetslivserfarenhet etc.Vidare är de minderåriga och kan därför ej anställas för vissa arbetsuppgifteroch ej heller arbeta på obekväm arbetstid i samma utsträckning som 18-19-åringar. Ungdomsplatserna är utformade för att subventioneraarbetsinsatser som genomförs av ungdomar inom såväl det privata näringslivetsom den offentliga sektorn. En stor andel av platserna finns inom näringslivet. Ungdomslagen är primärt inriktad på subventioneradeinsatser inom den offentliga sektorn med tyngdpunkt pä kommunerna. Tillkomsten och utformningen av ungdomslagen har gjortkonkurrensen hårdare för 16- 17-åringar. Denna konkurrens har bl. a. lett tillatt det blivit svårare att erhålla ungdomsplatser inom offentlig förvaltningsamtidigt som många ungdomsplatser omvandlats till ungdomslagsplatser, när ungdomarnapasserar 18-årsgränsen. Denprivata marknaden är det andningshål som 1617-åringarna fortfarande har.Uppföljningsansvariga i kommunerna är eniga om att detta monopol för 16 17-åringarnainte får brytas om uppföljningsansvaret skall kunna fullföljas. Organisatoriskt har systemets framväxt också inneburitförändringar i ansvarstagandet för ungdomarna. Från att ursprungligen ha legathos arbetsförmedlingen har ansvaret allt mer blivit en primärkommunal angelägenhet. Innan uppföljningsverksamheten fick sin nuvarande formmedverkade arbetsförmedlingen aktivt vid anskaffningen av ungdomsplatser. I ochmed att fattade beslut om att ge skolan ansvaret för uppföljningsverksamhetenhar arbetsförmedlingarna mer eller mindre "abdikerat" från sin rollatt lotsa 16- 17-åringar ut på arbetsmarknaden. På motsvarande sätt har ungdomslagens tillkomst inneburitatt ansvaret för 18 19-åringarnas sysselsättning förskjutits frånarbetsförmedlingen till kommunen. Organisatoriskt har emellertid ansvaret lagtspå olika delar av den kommunala förvaltningen vilket lett tillsamordningsproblem och revirtänkande. Resultatet har blivit att styrning ochledning av resp. verksamhet har skett från olika kommunala förvaltningar. Olika organisationer hanterar åtgärdssystem för sammamålgrupp. Detta har lett ull att var och en av organisationerna har en egenplatsförmedling med reserver av "lediga platser". Erfarenheterna frånkommunbesöken pekar på att samordningen mellan organisationerna i stort settsaknas och att det förekommer konflikter och revirtänkande beträffandeplatshanteringen. Vidare har styrningen av och rutinerna kring verksamhetenpå många håll lett till att samma arbetsgivare kan tillfrågas omungdomsplatser, ungdomslag och beredskapsarbeten - möta önskemål frän minst trehäll -arbetsförmedling, skolans uppföljningsorganisation samt kommunens or- Skr.1984/85:88 113 ganisation för ungdomslag. Personal hos arbetsgivaren förvaltningschefer, institutionsföreståndare etc. har svårigheter att skiljapå åtgärdssystemen: tendenser finns redan till att de olikaåtgärdssystemen starkt påverkar varandras "marknader". Medtillkomsten av ungdomslagen kan man räkna med att utrymmet för ungdomsplatseroch beredskapsarbete hos offentliga arbetsgivare minskar. Det finns redan idagklara indikationer från kommunbesöken som tyder dels på att kommunernaprioriterar platser till ungdomslag dels att alltfler ungdomsplatser ioffentlig förvaltning omvandlas till ungdomslagsplatser. Dessa platserförsvinner därmed ur platsbanken för 16- 17-åringarna. Dessa tendenser understryker vikten av att ungdomslageninte utvidgas till att omfatta även den privata sektorn. Entydiga erfarenheter frän våra kommunbesök visar att denungdom som haft ungdomsplats inom stat, kommun eller landsting får ungdomsplatsenomvandlad till ungdomslag när han eller hon fyller . Därigenom sker enmer eller mindre automatisk överflyttning från ett stödsystem till ett annat.Eftersom det är sällsynt med övergångar från undomslag rill anställning hossamma (offentliga) arbetsgivare finns en risk att ungdomslagsarbetetfortsätter med beredskapsarbete efter fyllda . För den som inte fortsätter studera efter grundskolaneller avslutar/avbryter studierna kan pä detta sättsamhällets olika arbetsmarknadspolitiska stödsystem under en läng följd av årbli alternativet till arbete pä den öppna arbetsmarknaden. Detta har medsäkerhet långsiktiga negativa verkningar - vid övergången från skola tillarbetsliv blir arbete på den öppna arbetsmarknaden onormalt medan olika skapadesysselsättningar blir det normala. Enligt vår mening behöver ytterligare tid förflyta innanungdomslagen -eller andra åtgärdssystem för ungdomar - eventuellt ändras.Fortsatta studier bör kunna ge ett mer definitivt svar på frågan omungdomslagen påverkar utslussningen av ungdomar på den öppna marknaden. Deöverväganden vi tar upp i denna rapport bör därför betraktas som frågor attnärmare analysera och åtgärder som kan bli aktuella längre fram. Ett grundläggande ställningstagande gäller hur det arbetsmarknadspoli-riskaåtgärdssystemet skall utformas med hänsyn till hela gruppen . Bör deolika åtgärdssystemen omprövas med hänsyn till helheten hos ungdomar 1624 åreller skall man fortsätta att komplettera och bygga ut nu befintligt system medden segmentering som gjorts i grupper av ungdomar 16-17, 18-19 och . Förutsatt att de olika arbetsmarknadspolitiskastödsystemen består i 1984/85:88 114 sinahuvuddrag vill vi peka på följande punkter, som gäller utformningen ochhanteringen av dem: - utformningen avsubventionsgraden i systemen med hänsyn till ungdomars ålder ochkompetens/erfarenhet - åtgärdssystemens marknader dvs.privata och offentliga arbetsgivare för olika system. En huvudfråga är: Skallden privata marknaden i störte utsträckning öppnas för ungdomslagsarbete? Dennafråga bör prövas utifrån en helhetssyn på hela gruppen ungdomar 16-24 är - arbetsförmedlingens tendenseratt successivt "abdikera" till förmån för ett kommunalt helhetsansvarför ungdomsarbetslösheten. Skall kommunen sköta platsförmedlingenför hela gruppen 16-24-åringar? Skall arbetsförmedlingen åter arbeta aktivt medplatsförmedling för 16-17-åringar? - den organisatoriska lösningenmed ansvarsfördelning mellan flera kommunala enheter när det gällerungdomsarbetslösheten - skolan för 16-17-åringarna och sysselsättningsenheteneller liknande för 18- 19-åringarna - arbetstider och lönesättningför ungdomar yngre än eller fyllda -i 16-17 ärsålder och - informationsutbytet mellankommunen och arbetsförmedlingen beträffande ungdomar som lämnaruppföljningsverksamheten efter att ha fyllt . Medinriktning särskilt på ungdomslagen kan överväganden göras beträffande t. ex.: - anvisningstidens längd. Omlängre tid får/måste förflyta innan plats anvisas i ungdomslag gesarbetsförmedlingen störte möjligheter att arbeta med andraarbetsmarknadspolitiska medel. Ungdomarna får då också starkare incitament attsöka arbete på den öppna arbetsmarknaden. - begränsad tid i ungdomslag(dvs. än till fyllda ). En sådan ändring av ungdomslagen gerstarkare incitament för arbetsförmedling och ungdomar att söka arbete pä denöppna arbetsmarknaden. - individuell prövning hosarbetsförmedlingen av enskilda ungdomars rätt att få en anvisning tillungdomslag. Därigenom skulle ungdomslagen kunna förbehållas ungdomar medsärskilt stora problem på arbetsmarknaden t. ex. ofta återkommande ellerlångvarig arbetslöshet. Viär medvetna om att en sådan regeländring innebär ett brott mot ungdomslagensgrundtanke att alla ungdomar skall ha rätt till arbete i ungdomslag. Skr, 1984/85:88 115 Föratt kunna ge ett mer definitivt svar på frågan huruvida ungdomslagen påverkar utslussningenav ungdomar på den öppna arbetsmarknaden krävs fortsatta studier av hurungdomslagen fungerar. Några av de frågor som är särskilt viktiga att studeravidare är följande: