prop · G80336 · 1984-12-31 00:00:00 — Prop.1984/85:36 Regeringens proposition omsvenska kyrkans centralstyrelses rättsliga ställning m.m.; Regeringen föreslår att anta det förslag som harlagits upp i bifogade uldrag av regeringsprotokoll. I propositionen läggs fram förslag om vissa ändringar avföreskrifterna om i övergångsbestämmelserna tillregeringsformen. Det föreslås att grundlagsreglerna ändras på så sätt allsvenska kyrkans centralstyrelse kan få ställning som förvaltningsmyndighetunder kyrkomötet. Vidare föreslås att regeringens kompetens att meddelaföreskrifter om centralstyrelsen begränsas i viss ulsträckning. I propositionen föreslås också att det införs ökade möjlighelerför kyrkomötet att vidaredelegera normgivning i vissa ämnen. Vidare föreslås enförenkling av formerna för upphävande av äldre lag som reglerar ämnen som kandelegeras till kyrkomötet. Grundlagsändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari1986. 1 1984/85.1 saml. Lag om ändring i regeringsformen Härigenom föreskrivs i fråga om regeringsformen' dels all punkt 9 övergångsbeståiTimelserna skall ha nedanangivna lydelse. dels all i övergångsbestämmelserna skall införas fem nyapunkter. 10-14, av nedan angivna lydelse. dels attövergångsbestämmelserna till lagen (1982:937) om ändring i regeringsformenskall ha nedan angivna lydelse. Grundläggande föreskrifter om som trossamfund och om kyrkomötet som en församling av valda ombud för meddelas i lagen om . Denna lag stiftas på samma sätt som huvudbestämmelserna i riksdagsordningen. Innan lagen stiftas skall yttrande av kyrkomötet inhämtas. Föreskrifter om medlemskap i meddelas genom lag. som stiftas av med samtycke av kyrkomötet. Grundläggande föreskrifter om Grundläggande föreskrifter om prästerliga tjänster i prästerliga tjänster i och om stiftsmyndigheter samt andra föreskrifter omkyrkomötet än som avses i första stycket meddelas i lagen om svenska kyrkaneller i annan lag, som stiftas av efter yttrande av kyrkomötet. Detsammagäller grundläggande föreskrifter om den kyrkliga egendom som är avsedd försvenska kyrkans verksamhet. Föreskrifter som innebår ändring av det ändamålför vilket den kyrkliga egendomen är avsedd meddelas dock genom lag. som stiftaspå samma sålt som lagen om . I fräga om ändring eller upphävande av lag som avses i första-tredjestyckena gäller vad som år föreskrivet om stiftande av sådan lag. Kyrkomötet får med stöd av föreskrifter i lagen omsvenska kyrkan genom kyrklig kungörelse meddela föreskrifter i följande ämnen: och om stiftsmyndigheter samt andra föreskrifter omkyrkomötet ån som avses i första stycket meddelas i lagen om svenska kyrkaneller i annan lag som stiftas av efter yttrande av kyrkomötet. Detsammagäller grundläggande föreskrifter om organisationen av myndigheter underkyrkomötet och om den kyrkliga egendom som är avsedd för svenska kyrkansverksamhet. Föreskrifter som innebär ändring av det ändamål för vilket denkyrkliga egendomen är avsedd meddelas dock genom lag. som stiftas på sammasätt som lagen om . 1 fråga om ändring eller upphävande av lag som avses i första-tredjeslyckena gäller vad som år föreskrivet om stillande av sådan lag. Kyrkomötet får med stöd av föreskrifter i lagen omsvenska kyrkan genom kyrklig kungörelse meddela föreskrifter i följandeämnen: Regeringsformen omtryckt 1982:940. böcker, sakrament, gudstjänstoch övriga handlingar, cenlralverksamhet för evangelisation, mission och övrigi utlandsarbete saml diakoni, kyrkomötetsarbetssätt saml verksamheten hos organ som tillsäils av kyrkomötet. Femte stycket första meningen) Bemyndigar riksdagenkyrkomötet all meddela föreskrifler i ett visst ämne, kan därvidmedge att kyrkomötet genom kyrklig kungörelse överlåter ål organ som tillsättsav kyrkomötet, alt i sådan kungörelse meddela bestämmelser i ämnet. Femte stycket andra-fjärde meningarna) Riksdagenkan i lagen om meddela föreskrifler i de ämnen som anges ifjärde stycket. Detta gäller även om kyrkomötet har bemyndigats alt beslutaföreskrifter i ämnet. Regeringen får inte besluta föreskrifter i dessa ämnen. böcker, sakrament, gudstjänstoch övriga handlingar, central verksamhei för evangelisation, mission och övrigtutlandsarbete samt diakoni, kyrkomötets arbetssätt samt verksamheten hos myndigheterunder kyrkomötet. Bemyndigar kyrkomötet alt meddela föreskrifteri ett visst ämne, kan därvid medge alt kyrkomötet genom kyrklig kungörelseöverlåter åt myndigheter under kyrkomötet att i sådan kungörelse meddelabestämmelser i ämnet. / fråga om böcker, svenska kyrkanssakrament, gudstjänst och övriga handlingar samt kollekier kan ocksåmedge att kyrkomötet genom kyrklig kungörelse överlåter åt stiftsmyndigheter, kyrkligakommuner eller kyrkokommunala förvaltningsmyndigheter att meddela bestämmelser. kan i lagen om meddelaföreskrifter i de ämnen som anges i första stycket. Detta gäller även omkyrkomötet har bemyndigats all besluta föreskrifter i ämnet. Regeringen fårinte besluta föreskrifter i dessa ämnen. Närregeringen skall avgöra ärenden som angår religionsvård ellerreligionsundervisning, utövning av prästämbetet, befordring eller ämbetsansvarinom kyrkan, skall föredraganden tillhöra . //.Bestämmelserna i kap. 6 § första stycket gäller inte myndigheter som enligt lag ärmyndigheter under kyrkomötet. När regeringen skall avgöra ärenden som angår religionsvård eller religionsundervisning, utövning av prästämbelel,befordring eller ämbetsansvar inom kyrkan, skall föredraganden tillhöra . Vad idenna regeringsform föreskrivs om primärkommuner skall, med undantag av 1 kap.7 § första stycket andra meningen, tillämpas även i fråga om kyrkliga kommuner. Genomdenna regeringsform görs ej ändring i vad som har gällt enligt 2 § iden äldre regeringsformen. Vad i denna regeringsform föreskrivs omprimärkommuner skall, med undantag av 1 kap. 7 § första slyckel andra meningen,tillämpas åven i fråga om kyrkliga kommuner. Genom denna regeringsform görs ej ändring i vad som hittillshar gällt enligt 2 § i den äldre regeringsformen. 1.Denna lag' träder i kraft . Äldreförfattningar och föreskrifler, som har tillkommit genom beslut av Konungeneller regeringen gemensamt med och med samtycke av allmänt kyrkomöte,skall fortsätta att gälla utan hinder av att de inte har tillkommit i denordning som skulla ha iakttagits vid fillämpning av de nya bestämmelserna.Bestämmelserna i 8 kap. 17 § första meningen i denna regeringsform skall gällai fråga om sådana författningar och föreskrifter. Punkt 9 sjätte stycketövergångsbestämmelserna till regeringsformen i deras nya lydelse tillämpas ocksåi fråga om äldre lag. hinder a\ punkt 9 förstasjätte styckenaövergångsbestämmelserna lill regeringsformen i deras nya lydelse fårregeringen upphäva föreskrifter som Konungen eller regeringen har meddelatföre . Sådana föreskrifter skall inte tillämpas i den mån degäller fråga som regleras i kyrklig kungörelse. Äldreförfattningar och föreskrifler, som har tillkommit genom beslut av Konungeneller regeringen gemensamt med och med samtycke av allmänt kyrkomöte,skall fortsätta all gälla utan hinder av all de inte har tillkommit i denordning som skulle ha iakttagits vid tillämpning av de nya bestämmelserna.Bestämmelserna i 8 kap. 17 § första meningen i denna regeringsform skall gällai fråga om sådana författningar och föreskrifter. Punkt 9 fjärde stycketövergångsbestämmelserna till regeringsformen i deras nya lydelse tillämpasockså i fråga om äldre lag. Tredje meningen gäller dock ej i fråga om lag somhar trän i kraft före den och som reglerar ämnen som anges ipunkt 10 övergångsbestämmelserna tUl regeringsformen. Utan hinder avpunkterna 9 och 10 övergångsbestämmelserna lill regeringsformen i deras nyalydelse får regeringen upphäva föreskrifter som Konungen eller regeringen harmeddelat före . Sådana föreskrifter skall inle tillämpas iden mån de gäller fråga som regleras i kyrklig kungörelse. Denna lag" träder i kraft . Närvarande: statsrådet I. , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , , ,, , Thunborg. Föredragande: statsrådet . Propositionom centralstyrelses rättsliga ställning m.m. trädde en betydelsefull reform på delkyrkliga området i kraft. Genom ändringar i punkt 9 övergångsbestämmelsernatill regeringsformen (RF) gäller från den angivna tidpunkten nya regler omformerna för den kyrkliga lagstiftningen. Vidare har kyrkomötet reformeratsgenom lagen (1982:942) om och lagen (1982:943) om kyrkomötet. De nya grundlagsreglerna innebar väsentliga nyheter i frägaom dels formerna för beslutande av lag på det kyrkliga området, delsfördelningen mellan , regeringen och kyrkomötet av befogenheten attmeddela föreskrifter i vissa kyrkliga ämnen. Reformeringen av kyrkomötesorganisationen innebar attkyrkomötet fick en bredare förankring och en mera demokratisk uppbyggnad äntidigare. Vidare fick kyrkomötet ett permanent beredande och verkställandeorgan, . Under del utredningsarbete som har förekommit för attgenomföra reformen har vissa oklarheter och olösta problem uppmärksammats. Delgäller för det första frågan om centralstyrelses stalsrättsligaställning. I del sammanhanget har del också aktualiserats vissa frågor somhänger samman med centralstyrelsens arbetsgivarfunktion. Vidare gäller detvissa oklarheter och praktiska problem i fråga om normgivningen på det kyrkligaområdet. Håribland märks befogenheterna att meddela föreskrifter i fråga omcentralstyrelsen. De nu angivna frågorna har utretts av en arbetsgrupp inom regeringskan- Rättelse: S. 5, under Närvarande Stär: till:Lundkvist S. 12, efter rad 35 Tillkommer: som restkompetens. 1984/85:36 6 Arbetsgruppen fick i uppdrag att inom ramen för denpolitiska överenskommelse som låg lill grund för reformen lägga fram förslagtill lösningar på de problem som hade aktualiserats. Arbetsgruppen harpresenterat sina förslag i promemorian (Ds C 1984:4) Klargöranden ochkompletteringar av kyrkomötesreformen. En sammanfattning av arbetsgruppensöverväganden och förslag bör fogas till protokollet i detla ärende som bilaga 1och de förfatlningsförslag som läggs fram i promemorian som bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över resmissinslan-sernaoch en sammanställning av deras yttranden bör fogas lill protokollet i ärendetsom bilaga 3. Arbetsgruppens förslag innefattar dels ändringar iövergångsbestämmelserna lill RF, dels ändringar i lagen om ochi lagen om kyrkomötet. Efter samråd med chefen för justitiedepartementel larjag nu upp förslagen till ändringar i övergångsbestämmelserna till RF. Enförutsättning för all de ändringar som jag ämnar föreslå skall kunna tråda ikraft den år alt fattar ett första beslutom grundlagsändring /och etl andra beslut möjligt efter riksdagsvalet . Arbetsgruppens förslag till ändringar i lagen om och i lagen om kyrkomötet kräver yttrande av kyrkomötet. I fråga omlagen om gäller dessulom att fattar beslut i särskildordning, nämligen i den ordning som gäller för huvudbestämmelserna iriksdagsordningen. Jag avser att i annat sammanhang återkomma till regeringenmed förslag i de delar som kräver kyrkomötets yttrande. Avsikten är att inhämtayttrande av kyrkomötet vid dess sammanträde . Del blir däreftermöjligt att förelägga en proposition i ämnet i sådan tid attriksdagen, om den så önskar, i ett sammanhang kan falla beslutom grundlagsändringarna och ändringarna i lagen om . Grundläggande regler om centralstyrelsefinns i lagen om . Härutöver finns regler om centralstyrelsen ilagen om kyrkomötet, i kyrklig kungörelse (SKES 1983:9) med instruktion försvenska kyrkans centralstyrelse saml i kyrklig kungörelse (SKES 1983:4) medarbetsordning för kyrkomötet. De två sistnämnda författningarna är beslutadeav kyrkomötet. I 9 § lagen om stadgas all centralstyrelsenbeslår av ärkebiskopen, som självskriven ledamot och ordförande, och högst 14andra av kyrkomötet valda ledamöter. I paragrafen föreskrivs också att cenlralsiy- Prop.1984/85:36 7 relsen skall väljas för varje kyrkomötes valperiod. Enligt8 § lagen om har centralstyrelsen till uppgift att verkställakyrkomötets beslut. Slyrelsen skall också bereda de ärenden som skall avgörasav kyrkomötet, i den män uppgiften inte ankommer på eller har överlämnats åtannat organ som tillsatts av kyrkomötet. 1 förarbetena till kyrkomötesreformen behandlades intefrågan om centralstyrelsens statsråttsliga ställning. Frågan synes inte hellerha övervägts i den debatt som föregick reformen. Enligt min mening bör utgångspunkten för en bedömning avcentralstyrelsens ställning vara nu gällande regler om den offenlligaförvaltningsorganisationen. Enligl I kap. 8 § RFfinns för den offentliga förvallningenslalligaoch kommunala förvallningsmyndigheter. Samtliga offentligråltsliga statliga ochkommunala organ med undantag för , de kommunala beslutandeförsamlingarna och kyrkomötet år enligt RF:s terminologi myndigheter. Centralstyrelsen måste betraktas som ett från kyrkomötetformellt sett fristående organ. Dess lagregleradc uppgifter innefattarförvaltning. På grund härav får styrelsen anses inta ställning som statligförvaltningsmyndighet. Huvuddragen i den statliga förvaltningsorganisationenoch de statliga förvaltningsmyndigheternas ställning regleras i II kap. 6 §förstastycket RF. Enligt denna bestämmelse finns det endast två typer avstatliga förvaltningsmyndigheter, nämligen statliga förvaltningsmyndigheterunder regeringen och statliga förvaltningsmyndigheter under . För atten myndighet skall lyda under krävs bestämmelser i eller i annanlag. Sådana bestämmelser saknas beträffande centralstyrelsen. Den bör därförbetraktas som en statlig förvaltningsmyndighet under regeringen. 2.1.2 Andrad statsrättslig stäUning Mitt förslag: I övergångsbestämmelserna lill RF införs enbestämmelse med den innebörden att del vid sidan av statliga förvaltningsmyndigheterunder och regeringen även kan finnas statliga förvallningsmyndigheterunder kyrkomötet. Arbetsgruppen: Överensstämmer med milt förslag(promemorian s. 27-33). Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrar sigi denna del tillstyrker förslaget till lagteknisk lösning av frågan omcentralstyrelsens slatsrätlsliga ställning. Centralstyrelsen framhållervisserligen i sitt yttrande all den anser all den redan nu skall betraktas somen myndighet under kyrkomötet. Slyrelsen har dock ingen erinran mot att engrundlagsändring kommer till stånd i klarläggande syfte. 1984/85:36 8 Skäl för mitt förslag: Som jag har sagt behandlasinte frågan om centralstyrelsens stalsrättsliga ställning i förarbetena tillkyrkomötesreformen. Jag ser det som värdefullt att ett klargörande på dennapunkt nu kan ske. Enligt min mening ligger det helt i linje med grundtankarnabakom kyrkomötesreformen all centralstyrelsen ges ställning som förvaltningsmyndighetunder kyrkomötet i stället för under regeringen. Därigenom förverkligas denökade självständighet för kyrkan som avsågs med reformen. Jag förordar därföratt en grundlagsändring görs på denna punkt i enlighet med arbetsgruppensförslag. Av 11 kap. 6 § första stycket RF följer all del finnsstatliga förvallningsmyndigheter under och statligaförvaltningsmyndigheter under regeringen. En grundlagsbestämmelse som erkännerstatliga förvallningsmyndigheter under kyrkomötet bör som arbetsgruppen harföreslagit lämpligen utformas som ett undantag från den angivna bestämmelsen.Liksom övriga grundlagsregler om bör bestämmelsen ges iövergångsbestämmelserna lill RF. Arbetsgruppen har gett bestämmelsen en så allmän avfattningatt den inle endasl omfattar centralstyrelsen utan också kan avse andramyndigheter under kyrkomötet. Enligt min mening är detla en ändamålsenliglösning. Del kan nämligen finnas önskemål om alt inrätta nya organsom också bör bli statliga myndigheter under kyrkomötet. Arbetsgruppen harredan i promemorian föreslagit att del inrättas ytterligare en myndighet underkyrkomötet, kyrkomötets besvärsnämnd. Jag avser att behandla denna fräga i etlsenare sammanhang. Efter i princip samma mönster som gäller för myndigheterunder bör del av bestämmelsen framgå att det krävs bestämmelser i lagsom anger att myndigheten är en myndighet under kyrkomötet. Den nya grundlagsbestämmelsenmåste alltså kompletteras med en lagbestämmelse om att centralstyrelsen är enmyndighet under kyrkomötet. Arbetsgruppen föreslår att en sådan föreskrift gesi 8 § lagen om . Jag har för avsikt att till regeringen återkommamed förslag om att kyrkomötets yttrande skall inhämlas över en sådan lagändring. Jag övergår nu till all redovisa några konsekvenser i slalsrältsliglhänseende av centralstyrelsens ändrade ställning. Statsrättsliga konsekvenser: 111 kap. 9 § tredje stycketRF finns bestämmelser om krav på svenskt medborgarskap för att inneha ellerutöva vissa statliga tjänster och uppdrag m.m. Sålunda får t.ex. endast den somär svensk medborgare inneha uppdrag som ledamot av myndighet som lyder omedelbartunder regeringen. Denna bestämmelse omfattar f. n. centralstyrelsen. Omcentralstyrelsen inte längre skall vara en myndighet under regeringenbortfaller det grundlagsfästa kravet på svenskt medborgarskap för ledamöternaav styrelsen. Arbetsgruppen finner det inte nödvändigt att ändra grundlagen såatt det nämnda kravet på svenskt medborgarskap även i Prop.1984/85:36 9 framtiden omfattar centralstyrelsens ledamöter.Arbetsgruppen hänvisar därvid till alt något molsvarande krav inle galler förkyrkomötets ledamöter. Centralstyrelsen har vid remissbehandlingen inte haftnågon erinran mot detla synsätt. Även jag anser all man kan undvara kravet påsvenskt medborgarskap i delta sammanhang. Som jag redan har antytt förblir centralstyrelsen enstatlig förvaltningsmyndighet även om dess förhållande lill regeringen ändras.Härav följer att de allmänna regler om statlig förvaltning som finns i RF ochandra lagar även i fortsättningen blir tillämpliga på centralslyrelsen. Somstatlig förvaltningsmyndighet blir centralslyrelsen också underkastad deninsyn och kontroll som gäller för annan statlig verksamhet. Sålunda kommer juslilieombuds-männen,revisorer, justitiekanslern och alt utövatillsyn över centralstyrelsens verksamhet. Centralstyrelsens ändrade stalsrättsliga ställningpåverkar regeringens beslutsbefogenheter beträffande styrelsen. Sålundaförsvinner regeringens rält alt för särskilda fall meddela direktiv till slyrelsen.Regeringen kan sålunda inle kräva av slyrelsen att den i etl särskill fallskall fullgöra en viss uppgift. Vid remissbehandlingen av arbetsgruppensförslag har kyrkoförfatt-ningsulredningen påpekat all detla förhållandepåverkar bl.a. regeringens nuvarande möjlighet all i särskill fall besluta om centralstyrelsensverksamhet och förläggning under krig. Del kan därför enligl utredningen varabehövligt alt undersöka om generella föreskrifler måsle ges om styrelsens verksamheiunder krig eller krigsfara. Jag kan instämma i della. Frågan har samband ocksåmed kyrkomötets verksamhei i krig. Den bör därför inte tas upp nu utan i etlstörre sammanhang. Regeringens beslutsbefogenheter i fråga om stals- ochkyrkofondsmedel påverkas inte av centralstyrelsens ändrade ställning. Inteheller påverkas regeringens rätt att meddela generella föreskrifter i ämnen somrör centralslyrelsen. Regeringen får alltså även i fortsättningen med stöd av8 kap. 13 § RF meddela föreskrifter om verkställighet av lag och föreskriftersom inle enligl grundlag skall meddelas av , även om dessaföreskrifter rör centralstyrelsen. Däremot bortfaller regeringens nuvarandemöjligheter att delegera denna normgivningskompetens till centralslyrelsen. Jagåterkommer strax till frågan om regeringens framtida normgivning beträffandecentralstyrelsen (avsnitt 2.2.2). 2.2 Normgivningen på det kyrkliga området Regler om lagstiftning på det kyrkliga området finns ipunkt 9 övergångsbestämmelserna till RF. Enligt de äldre regler, som fannsfram , skulle kyrkolag stiftas, ändras eller upphävas av regeringengemensamt med . Dessutom fordrades samtycke av allmänt kyrkomöte. 1984/85:36 10 kyrkolag avsågs allmänt uttryckt sådan lag som omfattargrundläggande bestämmelser om kyrkans väsen, egendom, organisation ochverksamhet. Genom reform anpassades reglerna omkyrkolagstiftning till RF:s huvudprinciper om normgivning. Enligt de nyabestämmelserna i punkt 9 övergångsbestämmelserna till RF är huvudregeln attriksdagen ensam stiftar lag på det kyrkliga området. Kyrkomötet har docktillförsäkrats ett inflytande genom att det i viss utsträckning skall medverkai en del lagstiftningsärenden. Denna medverkan beslår i att kyrkomötetsyttrande skall inhämtas innan beslutar lag i vissa ämnen. 1 fråga omlagstiftning om medlemskap i gäller all kyrkomötet skallsamtycka till lagstiftningsålgården. Vissa föreskrifter i kyrkliga ämnen har fått ett särskiltstarkt konstitutionellt skydd. Det gäller grundläggande föreskrifter omsvenska kyrkan och grundläggande föreskrifter om kyrkomötet. skall meddelas i lagen om , som stiftas, ändraseller upphävs på samma sått som huvudbestämmelserna i riksdagsordningen (8 kap.16 § RF). Ett molsvarande skydd har givits åt föreskrifler om ändring av detändamål för vilket den kyrkliga egendomen år avsedd. De nya normgivningsreglerna innebär också alt en möjlighethar öppnats för att till kyrkomötet delegera normgivningskompetens ivissa internt kyrkliga ämnen. En sådan delegation skall ske genom föreskrifteri lagen om . Kyrkomötets föreskrifler i delegerade ämnen skallges genom kyrklig kungörelse. De delegeringsbara ämnena år följande: - svenska kyrkanslära. - svenska kyrkansböcker, - svenska kyrkanssakrament, gudstjänst och övriga handlingar, - centralverksamhet för evangelisation, mission och övrigt utlandsarbete samt diakoni, - kyrkomötets arbetssåltsamt verksamheten hos organ som tillsätts av kyrkomötet. har i lagen om utnyttjat denförut angivna möjligheten att delegera normgivning lill kyrkomötet. Kyrkomötetfår med stöd av 7 § lagen om meddela föreskrifter i alla deämnen som de nya grundlagsreglerna ger möjlighet till. Enligt de nya grundlagsreglerna får också - omden bemyndigar kyrkomötet att meddela föreskrifter i etl visst ämne - medge attkyrkomötet överlåter ål organ som det lillsåiler att meddela bestämmelser iämnet. I 7 § andra stycket lagen om har medgivit attkyrkomötet får överlåta åt att meddelaföreskrifter om kollekier. Bland de nya grundlagsreglerna finns bestämmelser somlöser frågan huruvida och regeringen kan beslula föreskrifler i deämnen som Prop.1984/85:36 11 kan delegeras lill kyrkomötet. Bestämmelserna innebär attriksdagen i lagen om kan besluta föreskrifter i dessa ämnen.Delta gäller åven om kyrkomötet har bemyndigats att meddela föreskrifter iämnet. Regeringen kan däremot inte meddela föreskrifter i de ämnen som kandelegeras till kyrkomötet. I övrigt kan dock regeringen på det kyrkliga områdetmed stöd av 8 kap. 13 § RF meddela föreskrifter om verkställighet av lag ochandra föreskrifter som inte enligl grundlag skall meddelas av . För ändring eller upphävande av lag som avses i punkt 9 övergångsbesläm-mdsernatill RF gäller samma formkrav som är föreskrivna för stiftande av sådan lag. I frägaom upphävande av äldre lag gäller särskilda regler. Jag återkommer senare tilldessa regler (avsnill 2.2.4). Mitt förslag: Regeringens kompetens att meddelaföreskrifter om centralstyrelsen ändras på så sätt att grundläggandeföreskrifter om centralstyrelsens organisation förs lill riksdagensbeslutsområde. I övrigt görs ingen begränsning av regeringens normgivningsbefogenhe-leri förhållande till centralstyrelsen. Arbetsgruppen: Överensstämmer i huvudsak med mill förslag(promemorian s. 46-50). Remissinstanserna: Arbetsgruppens förslag i denna dellämnas utan erinringar av flertalet remissinstanser. Några har dock en kritiskinställning. anser all förslagen är ägnade attminska i stället för öka kyrkomötets och centralstyrelsens självständighet.Enligt centralstyrelsens uppfattning bör regeringens restkompetens med visstundantag föras över lill kyrkomötet såvitt gäller föreskrifter som gällerkyrkomötet underställda myndigheter (se bilaga 3 avsnitt 4.2). Skäl för mitt förslag; Enligt min mening måste denfördelning av normgiv-ningsbefogenheterna rörande centralstyrelsen som gjordesvid reform i grunden ligga fast.