prop · G80353 · 1984-12-31 00:00:00 — Uiredningenanger att den hell övervägande delen av de fall då avgift har uttagitsutgörs av mindre, oftast tillfälliga försummelser, som ibland har berott pårena förbiseenden eller misstag. Bortsett från vad som skedde under Irankrisenhar utredningen däremot funnit alt några mer omfattande försummelser inle harförekommit. Mot denna bakgmnd anser uiredningen att den nuvarande avgiftsnivåni slort sett får anses rimlig och att avgiften - med hänsyn lill den ändringsom föreslås i fråga om de komponenter som skall medtas vid beräkningen - börmotsvara den månatliga kapitalkostnaden för varan med etl tillägg pä 60procenl. Kammarrätten kan inle ansluta sig till denna uppfattning.Uppenbarligen var avgiften inte ett tillräckligt påtryckningsmedel i detläget. På grund härav och då del också får anses angeläget att någraförsummelser som kan kallas vardagliga inle förekommer anser kammarrätten attavgiften bör höjas. Visserligen förordar utredningen alt avgiften inte längreskall vara avdragsgill vid inkomsttaxeringen. Kammarrätten tillstyrker detförslaget, eftersom avgiften är av samma art som de avgifter som omfattas av20 § andra stycket kommunalskattelagen (1928:370). En sådan lösning innebär enökad belastning för dem som drabbas av avgift. Kammarrätten tror dock all dettainle är tillräckligl utan förordar att det procentuella tillägget höjs om än inleså kraftigt som oljelagringskommittén pä sin tid föreslog. Svenska konstaterar attlagringsavgiflen föreslås motsvara kapitalkostnaden för den vara som skalllagras med etl tillägg av 60 procenl. Härutöver föreslås dessulom en ändring avkommunalskallela-gens 20 §, innebärande att avdrag ej får göras förlagringsavgifi vid beräkningen av inkomsten från särskild förvärvskälla.Enligt institutets uppfallning innebär kombinationen av dessa bestämmelser enoskäligt betungande ekonomisk påföljd för att en lagringsskyldig under enmånad eller del av 7 1984/85. Prop.1984/85:53 98 månad icke tillfullo uppfyller sin lagringsplikt. Enderaav dessa påföljder är enligl institutets mening tillräcklig såsom påföljd, dvs.antingen kapitalkostnaden med ett tillägg av utan ändring avkommunalskattelagens 20 §, eller enbart kapitalkostnaden med föreslagenändring av kommunalskattelagen. Utredningen nämner att lagringsavgift främslhar debiterats Iagringsskyldiga förbrukare. Enligt den förteckning överlagringsskyldiga företag, vilken ärligen upprättas av ÖEF, finns blandlagringsskyldiga förbrukare dels kommuner, dels kommunägda aktiebolag, somdriver kraft- och värmeverk, och dels industriföretag, som praktiskt tagetalllid drivs i aktiebolagsform. Uiredningens förslag att slopa denskattemässiga avdragsrätten för oljeavgift skulle medföra en kraftig reellavgiftshöjning för de kommunägda kraft- och värmeverk, som drivs iakfiebolagsform, samt för industriföretagen men inle medföra nägonavgiftshöjning i de fall, då en kommun direkt äger kraft- eller värmeverk,eftersom kommunen inle är skattskyldig. Den av utredningen föreslagna ändringeni kommunalskattelagen bör av ovanstående skäl inte genomföras, anserinstitutet. uppskattar attutredningen föreslär ett förenklat sätt att beräkna lagringsavgiften.Emellertid innebär det nya förslaget en orimlig och onödig förhöjning avavgiften särskilt i beaktande av att uiredningen föreslår en ändringav kommunalskattelagen, enligt vilken lagringsavgiften inte skulle få avdrasvid taxeringen. Såvitt gäller denna skattelagändring bör framhållas, att härifrågavarande avgift enligt föreningens mening inte är att jämföra med desanktionsavgifter, som inte får avdras ur taxeringssynpunkl. Tvärtom äravgiften enligt förslaget grundad pä kostnader som skulle.få avdras, omlagringsskyldigheten fullgjorts i sin helhet. Som uiredningen mycket riktigtframhåller är det här oftast fråga om tillfälliga försummelser orsakade avrena förbiseenden och misstag, eller omständigheter av force majeure-karaktärsom försening av fartygslaster o.d. Lagringsavgiften är alltså inte attbetrakta som någol slag av böler för kriminell handling. Under hänvisning fillovanslående och till utredningens eget uttalande att den nuvarande avgiftsnivåni stort sett får anses rimlig anhåller föreningen därför all avgiften antingenbaseras på den månatliga kapitalkostnaden för den felande varan med preventivttillägg av förslagsvis och att den som görs avdragsbar vidlaxeringen eller att det preventiva tillägget helt tas bort omutredningsförslaget om ändring av kommunalskattelagen godtas. 6.2 Avgift vid befrielse från lagringsskyldigheten Utredningen föreslår att avgift inle skall uttas närbefrielse ges i fråga om lagringsskyldigheten. Svenska har som enda instans närmarekommenterat förslaget och tillstyrker detsamma. Prop.1984/85:53 ., 99 Svenska utgår från alt dispensavseende viss säljare eller förbrukare endasl lämnas i fall av forcemajeure-typ och då endast temporärt. Konkurrensneutraliteten mellan företagenrubbas inte nämnvärt av sådana tillfälliga undantag från lagringsskyldighelen,menar institutet. 6.3 Uppgiftsskyldighet, kontroll, straff m.m. Utredningen föreslår att den som är lagringsskyldig skalllämna ÖEF de uppgifter som behövs för tillsynen av beredskapslagringensfullgörande. Närmare föreskrifler om uppgiflsskyldigheien meddelas avregeringen eller efter regeringens beslämmande av ÖEF. Den som importerar,säljer eller förbmkar lagringspliktigt bränsle utan att vara lagringsskyldigskall efter anmaning lämna ÖEF de uppgifter om importen, försäljningen, förbrukningeneller lagret som behövs för tillsynen av beredskapslagringens fullgörande. ÖEFfår undersöka lager som tillhör den som är uppgiftsskyldig och granskabokföring och övriga handlingar som hör till verksamhelen. Därvid har ÖEF rättatt få tillträde lill lageranläggningar och kontorslokaler. ÖEF fär ävenanlita utomstående specialister för att kontrollera bokföring och lager. Vidareföreslås alt ÖEF bör fä utfärda de förelägganden som erfordras och i sambanddärmed få utsätta vite. Detla gäller ocksä skyldigheten att inge deklarationöver försäljningen eller förbrukningen under basåret. Vad gäller sankfioner motförsummelse av uppgiftsskyldighcten anser utredningen att dessa sanktioner somhittills skall utgöras av slraff. Den som för den lagringsskyldige eller förannans räkning är skyldig all lämna uppgifter, men därvid lämnar oriktigauppgifter eller underiåter att över huvud tagel lämna uppgifter, bör ställastill ansvar om hans handlande eller underlåtenhet täcks av uppsåt eller avoaktsamhet som inte är att anse som ringa. Vidare bör ansvar gälla för den somunderiåter att efterkomma de förelägganden som kan komma alt utfärdas av ÖEFeller för den som vägrar att lämna tillträde för undersökning av lager ellerkontorslokaler. För alt markera den vikl samhället fäster vidupplysningspliktens fullgörande och i belysning av att felaktiga uppgifter kanha sin grund i allvarliga förhållanden anser utredningen del lämpligt attbestämma straffskalans maximum till fängelse i ett är. Brott mot ansvarsbestämmelsernai den nya lagen kan i vissa fall komma alt konkurrera med brott enliglbrottsbalken. När della sker skall enligl allmänna regler ansvar endast ädömasenligt . Av det sagda framgår alt straff och vite kan avse sammagärning. Påpekas bör därför all enligt en i svensk rätt vedertagen rättsprincipbör inle dömas till straff för en gärning som också omfattas av ettvitesföreläggande. har som enda instans närmare kommenteratförslagen och ifrågasätter om inte straffmaximum - fängelse elt är - sattsonödigt högl. Prop.1984/85:53 100 Utredningen föreslår att talan mot ÖEF:s beslul skallföras hos kammar-rätlen genom besvär när del gäller fastställandet avlagringsskyldighelens omfattning och beslut om utsättande av vite samt i frågorom uttagande av lagringsavgiften. I övriga fall skall talan mot ÖEF:s beslutföras hos regeringen genom besvär. Kammarrätten i har som enda instans närmarekommenterat förslaget och tillstyrker den uppdelning som uiredningen har gjortav besvärsprövningen mellan regeringen och domstol. Utredningen föreslår att ÖEF får besluta om lagringensomfattning även efter den om den lagringsskyldige inte ingetterforderliga uppgifter om förbmkning och försäljning före den I februari.Vidare föreslås att nytt lagringsbeslut skall fattas om kontroll hos denlagringsskyldige, begäran av denne eller om annan omständighet ger anledningtill det. Ingen av remissinstanserna har närmare kommenteratförslaget. 7.3 Inköpsskyldighet från raffinaderier Uiredningen anser att del inte behövs särskildabestämmelser om skyldighet för företag som importerar olja att i stället köpaolja frän inhemska raffinaderier. De bestämmelser som f. n. finns i LOL harenligt utredningen aldrig tillämpats i praktiken. Ingen av remissinstanserna har närmare kommenteratförslaget. Utredningen anför: Avsikten är att den nya lagen skallträda i kraft och därmed ersäUa LOL och . Del förstalagringsåret då lagringen bestäms enligt den nya lagen infaller den 1 juli1985. Intill denna tidpunkt finns redan gällande beslut om lagringen somfattats med stöd av de äldre bestämmelserna. För all lagringsplikt utan avbrottskall föreligga för de lagringsskyldiga förelagen måste de beslut om lagringensom fattals med stöd av de äldre bestämmelserna gälla till , dålagringen bestäms enligt bestämmelserna i den nya lagen. Lagringsskyldighetenför ångkol skall också träda i kraft , vilket förordats av K 83i betänkandet (Ds I 1983; 23) Tvängslagring av olja och kol. I och med att desom blir lagringsskyldiga för kol inte tidigare varit lagringsskyldiga behöverde under det första lagringsårel endasl lagra hälften av vad som annars 1984/85:53 101 När del gäller avgift för försummelser somhänför sig lill tiden före ikraftträdandet bör pä motsvarande sätt som förstraff gälla att de gamla bestämmelserna skall tillämpas när detla leder lillatt avgiften blir lägre. De särskilda frågor som i övrigi måste beaktas vidikraftträdandet av den nya lagen tas upp i samband med specialmoliveringen tilllagens övergångsbestämmelser. Endaslkammarrätten i har närmare kommenterat avsnittet och konstaterar altenligt utredningen skall, när det gäller avgift för försummelse som hänför sigtill tiden före ikraftträdandet, gälla att de gamla bestämmelserna skalltillämpas när del leder till att avgiften blir lägre. Övergångsbestämmelsernamåste enligt kammarrätten kompletteras med föreskrift härom. Ställning måsteocksä tas till vad som skall gälla i fräga om ansvar för andra försummelser motLOL, vilka har begåtts före den nya lagens ikrafträdande, (jfr LOL 19§). 8 Synpunkter på lagtexten föreslär följande ändringar i lagtexten: "Varor som sålts direkl till eller för leverans tillden som själv är skyldig att lagra varan eller till den som förbrukar varanunder omständigheter som anges i 4§ skall inte las med vid beräkningen avförsäljning som avses i andra stycket." "Den som importerar, säljer eller förbrukarlagringspliktigt bränsle utan att vara lagringsskyldig skall efter anmaninglämna tillsynsmyndigheten de uppgifter om importen, försäljningen, förbrukningenoch lagret som behövs för tillsynen över efterlevnaden av denna lag och de medslöd av lagen meddelade föreskrifterna." (Jmfr ordalydelsen i 2§.) Punkt 1 i övergångsbestämmelserna "Denna lag träder i kraft den då lagen(1957:343) om oljelagring m. m. - med i punkt 2 angivet undantag - ochförordningen (1957: 344) om oljeavgift m. m. skall upphöra all gälla." Hämtöver vill hovrätten framhålla alt det hade varitönskvärt att utredningen i specialmotiveringen lill 31 § angett de kvalifikationskravsom bör ställas på sädan sakkunnig som fär anlitas av tillsynsmyndigheten. Medtanke pä de vittgående befogenheter som den sakkunnige får i förhållande tillberörda företag är det av vikt att vederbörande utses med omsorg. Kammarrätten i anför följande beträffande desärskilda bestämmelserna i förslaget till lag om beredskapslagring av olja,ångkol m. m.:l 1 § bör undantagen frän lagens tillämpningsområde samlas i andrastycket (se första stycket sista punkten och 15 §). Som har angetts i del 1984/85:53 102 föregåendebör lagen (1957: 343) om oljelagring m. m. justeras så att därav framgår allbestämmelserna avser lagring av sladsgas. Förevarande I § andra slyckel kanlämpligen formuleras enligt följande: "Lagen gäller dock inte för statligaföretag och företag som förbrukar råvara för tillverkning av stadsgas.Bestämmelserna i 5 §, 8 § andra stycket och 11-14 §§ nedan gäller inte förgasturbinanläggning för produklion av elektrisk kraft eller oljekondensverk.För sådana anläggningar och för statliga myndigheter får regeringen utfärdasärskilda bestämmelser om beredskapslagring." I 3§ andra stycket bör orden "även om detta bränsle anges i förstastycket" ulgå som överflödiga. 6 § bör omformuleras, förslagsvis enligtföljande: "Skyldiga att - eller dieselbrännolja. Närett lagringsskyldigt företag överlåts övertar den senaste innehavarenöveriätarens lagringsskyldighet. Vid överlåtelse under basåret är den senasleinnehavaren lagringsskyldig om den sammanlagda förbrukningen vid anläggningenunder basåret har uppgått lill den mängd som anges i första stycket 4. Förstastycket gäller inle för gasturbinanläggning för framställning av elektriskkraft med en installerad effekt understigande fem megawatl eller föroljekondensverk. Regeringen får dock bestämma - lagringsskyldigt". Ispecialmotiveringen till 14 § anför utredningen att beslut om lagringensomfattning inte kan gälla för annan tid än den som omfaltas av lagringsårel. Avlagtexten bör framgå att nytt lagringsbeslut inte får fattas efter lagringsårelsutgång. I andra punkten måste vidare anges inom vilken tidrymd beslul, somanges där, skall ha meddelats. Del kan sättas i fråga om nytt lagringsbeslutverkligen skall kunna meddelas också vid mindre avvikelse lill den lagringsskyldigesnackdel. Om det är avsett alt texten i 14 § andra stycket skall möjliggöra förtillsynsmyndigheten att avstå härifrån genom all nytt beslul endast skallmeddelas när " - omständighet ger anledning lill del" bör dettaklargöras i specialmoliveringen. Uttrycketi 16 § att lagring skall ske "på ett frän kontrollsynpunkltillfredsställande sätt" kräver tillämpningsföreskrifter. Det bör utsägasi lagen att sädana kommer att utfärdas. Straffsanktioneni 34 § 2 bör även omfatta tillsynsmyndighetens rätt enligt 31 § att granskabokföring m.m. Uppräkningen i 34 § bör därför kompletteras. I36 § första stycket bör hänvisning göras till 12 § i ställel för 14 §. Omlagen (1957:343) om oljelagring m.m. ändras i enlighet med vad kammarrätten harföreslagit i det föregående bör punkt 2 i övergångsbestämmelserna utgå. anför: I lagförslaget 3 § anges de varuslag, somberedskapslagringen skall omfatta. Vi delar utredningens uppfattning, att detär bra att hänvisa lill tulltaxenummer. Beträffande kol föreligger emellerlidsvårigheter att i den synneriigen rikhaltiga mängden av olika kolkvaliteteravgränsa de slag av kol, som beredskapslagringen skall om- 1984/85:53 103 Begreppet "ångkol" (steam coal) har varesig i eller inlernafionellt någon klart avgränsad leknisk definitionulan används som en allmän beteckning på samma säll som begreppet metallurgisktkol. Bl.a. svårigheterna att i praktiken på ett tillfredsställande sättdefiniera olika typer av kol i beskattningshänseende har lett till all lagen omenergiskatt (SFS 1957: 262) fr. o. m. den införts en enhetligbeskattning av alla typer av kolbränslen (se SFS 1983:1004). Från skatteplikthar undantagits kolbränslen för annat ändamål än energialsiring och/eller vadsom förbrukas i metallurgiska processer. För detaljer se RSV:s föreskrifter ochanvisningar m. m., allmän energiskatt på bränslen elc. (RSFS 1984: 24, RSV IP1984:11). Därav framgår också att för kol-vätske-blandningar beräknas skatten fördet inblandade kolet efter skattesatsen för kolbränslen. Om det är fråga omkol-oljeblandning utgår skatt för den inblandade oljemängden. Genom dessaregler har man undgått etl anlal besvärliga gränsdragningsproblem. I den månt.ex. antracit används för icke-ener-giändamål föranleder sådan förbrukningicke beskattning och framför allt undantas kol och koks, som förbrukas imetallurgiska processer. Del torde knappast finnas anledning att använda olikadefinitioner på de varuslag, som berörs av energibeskattning och tvångslagring,eftersom man i båda fallen avser att systemen skall omfatta sådant kol somanvänds för energiändamål men man vill undanta kol föricke-energiändamål och då framför allt kol för metallurgiskt ändamål. Viföreslår därför att inledning av 3 § ges följande lydelse: 3 § Beredskapslagringen skall omfatta följande varuslag: dieselbrännolja och eldningsolja 1 och 2 övriga slag av eldningsolja Beredskapslagringen skall dock icke omfalta bränsle, somförbrukats eller sålts för förbrukning för ett annal ändamål än energialstring,och icke heller kolbränslen, som förbmkats eller sålts för förbrukning imetallurgiska processer. Om lagringsskyldighet föreligger - Vi föreslår vidare att i konsekvens med ovanstående ordet"ängkol" i lagtexten utbyts mol ordet "kolbränslen". Viutgår ifrån att med "flygbensin" ovan avses såväl flygbensin,stat.nr 27.10.151 som jetbensin, stat.nr 27.10.200. Det senare varuslagetförbrukas som bekant av flygvapnet. Enligl 4 § i förslag tili lag om beredskapslagring avolja, ängkol m. m. gäller lagen bl.a. inte för ängkol, som förbrukas förframställning av 1984/85:53 104 kolpulveroch flytande kol. Nämnda undanlag i 4 § synes strida mot föreslagnabestämmelser i 6 § under 1 och 4: "Skyldigaatt hålla beredskapslager under elt lagringsår är enligt förslaget företag,som 1)importerar lagringspliktigt bränsle och under basåret sålt eller förbrukatsådant bränsle inom landel, 4)i annat fall än som avses under I under basåret vid en anläggning inom landetförbmkat minst 8000 lon ängkol eller eldningsolja ellerdieselbrännolja." Iförslaget 6:4 § finns inte något uttalat undanlag för den som förbmkat minst8000 ton ängkol för framställning av kolpulver eller flytande kol. Klart äremellertid att föreslaget undantag för kolpulver och flytande kol kommer altmedföra, att ålskiUiga förbrukare av mer än 8000 lon kolbränslen kommer attlåta tillverka kolpulver eller flytande kol, innan man uppnår gränsen förlagringspliklens inträde, . Härvid inställer sig frågan, hur kolpulveroch flytande kol definieras och hur man kan kontrollera, alt kolpulver kommittill användning och inte kolstybb, som är lagringspliktig vara. Eftersom i enkolpulvereldad anläggning kolpulvret normalt mals i kvarnar, föreförbränningen, förefaller det egendomligt om inköp av färdigt kolpulver skullemedföra, alt beredskapslagring inte anses erforderlig. Det förefaller ickeheller konsekvent alt ett företag, som använt eldningsolja förbl.a. flytande kol, skall drabbas av lagringskyldighet, medan om merän ångkol använts för samma ändamål, denna kolanvändning icke medförnågon lagringsplikt. Institutet delar emellertid utredningens uppfaltning, attdet inte bör vara användningen av kolpulver eller flytande kol som i och försig skall medföra lagringsplikt, utan de kvantiteter ångkol som tagits ianspråk för framställningen av kolpulver eller flytande kol. Vi föreslår därförall 4 § ges följande lydelse: 4§ Lagen gäller inte för bränsle som förbrukas för drift av farlyg i utrikestrafik eller införs på annat transportmedel för dess drift eller är föremål förtransitering. Lagen gäller inte heller för kolbränslen, som utvinns inomlandet. har följande synpunkter: Lagförslaget 4 §: Inämnda paragraf föreslås, att lagen inte skall gälla bl. a. för ängkol somförbrukats för framställning av kolpulver och flytande kol. Vi anser att dettaundantag frän lagen strider mot själva syftet med och anledningen till att manöver huvud taget inför bestämmelser om beredskapslagring. Under avsnitt 4.1.2i de allmänna motiveringarna föreslår utredningen alt ovannämnda varor ickeblir lagringspliktiga sä länge detta inte är påkallat med hänsyn tillförsörjningsberedskapen. Man syns härvidlag stödja sig på K 83:s betänkande(Ds I 1983: 23) Tvångslagring av olja 1984/85:53 105 och kol, vari framhålls all elt krav pä tvängslagring avdessa produkter f. n. saknar betydelse från beredskapssynpunkl och attlagringsskyldighelen bör införas först om och när användningen nått etlkommersiellt stadium. OLK 1980 hade tidigare i sitt kommiltéförslag framhållitatt det för lagringsskyldigheten inle bör spela någon roll hur ängkolbehandlas och i vilken form del förbrukas. Exempelvis bör således enliglkommittén användning av flytande kol vara förenad med lagringsskyldighet,eftersom sådant bränsle direkt ersätter användning av tjock eldningsolja. Denomständigheten att ifrågavarande produkter ännu inte kommit lill större användningär enligt vår mening inle skäl för att uppskjuta bestämmelser om lagringsskyldighet.Denna marknad är under uppbyggnad och dagliga leveranser förekommer redan nutill kommunala anläggningar. Det bör i della sammanhang erinras om, altregeringen redan beviljat ett villkorligt lån om högsl 34,8 milj. kr. föruppförande av en fabrik för kolvallenbränslen i . Vi utgår från, altbakomliggande kalkyler och bedömanden ger vid handen att en marknad kommer attbyggas upp myckel snabbi. Bortsett ifrån alt skälen för beredskapslagring avråvaran kol i ifrågavarande produkter är ur beredskapssynpunkl exakt densammasom för leveranser av ångkol i importtillstånd, skulle ett uppskjutande avbestämmelser om lagringsplikl icke blott medföra en snedvridning avtillverkarens/förbrukarens kalkyler ulan också skapa skilda förutsättningar förlikartade produkter. Föreningen anhåller därför, att bestämmelser omlagringsplikt vid tillverkning av kolpulver och flytande kol införs i nuföreliggande förslag till lag. Lagförslaget14 §; Häri föresläs att tillsynsmyndigheten före skall meddela denlagringsskyldige beslut om beredskapslagrets storlek. Föreningen föreslår, attdenna lidpunkt ändras tili "före den ". Rimligen bör rentprincipiellt de lagringsskyldiga, som i praktiken skall vidta erforderligaarrangemang för fullgörande av ell lagringsbeslut, ges längre tidsutrymme änden myndighel, som fattar beslutet. Härtill kommer att renlpraktiskt torde vara en för kort planeringslid, specielll med hänsyn till attinlagring hos varandra inle utan vidare kan ske såvitt gäller kol. Lagförslaget26 §: Föreningen vill framhålla, att den föreslagna formuleringen avparagrafen är något otydlig, dä man lätt kan få uppfattningen att avgift skallerläggas för hela lagringspliktiga kvantiteten. förstår skallavgift betalas endasl för den kvantitet som felas i lagringsskyldigheten. Prop.1984/85:53 106 Bilaga 3 De remitterade förslagen Lag om beredskapslagring av olja och kol Härigenom föreskrivs följande. 1 § För att trygga tillgängen på olja och kol förenergiförsörjningen under krig eller andra allvarliga försörjningskriser skall säljare och förbrukare hålla beredskapslager av sådana bränslen i den utsträckning som före skrivs i denna lag. Om statliga myndigheters beredskapslagring beslularregeringen. 2 § Skyldigheten alt hälla beredskapslager gäller för eltår i taget frän och med den (lagringsårel) och grundas pä försäljningen eller förbruk ningen under föregående kalenderår (basåret). Särskilda bestämmelser gäller för vissa anläggningarenligt 18-21 §§. 3 § Överlåts enanläggning, vari förbrukas bränsle som omfattas av denna lag, tillämpasbestämmelserna om lagringsskyldighel som om den senaste innehavaren innehaftanläggningen frän basårels början. 4 § Tillsyn överefterlevnaden av denna lag utövas av den myndighet som regeringen bestämmer(tillsynsmyndigheten). 5 § Beredskapslagringen skall omfatta följande bränslen(lagringsbräns len). ur 27.01 Kolbränslen utom 1. sådant kolpulver som malts för vidareförsäljning och ur 27.10 Motorbensin utom flygbensin och jetbensin Fotogen utom flygfotogen Dieselbrännolja och eldningsolja1 och 2 Övriga slag av eldningsoljor Med kol förstås i denna lag sådant kol som ärlagringsbränsle enligt första stycket.