prop · G803171 · 1984-12-31 00:00:00 — Denna påföljd har kommil lill användning imindre utsträckning sedan socialtjänstlagen trädde i krafi, Anlalet ungdomarsom överlämnades lill vård inom sjönk för åldersgruppen 15-17 årfrån 781 till 654 saml yllerligare till592, För den äldre åldersgruppen sjönk anlalel frän 255 lill 155 mellan åren1981 och 1982 samt yllerligare lill 147, 1984/85:171 15 2.2 Åtgärder för att öka möjligheter attge ungdomar stöd och behandling En stor del av debatten om insatser förungdomar i samband med missbruk och kriminalitet har rört det gap som mångamenar all socialljänsllagsiiflningen lämnar mellan frivilliga insalser enligtSoL och den slarkt ingripande tvångsvården enligt LVU. I debatten har hävdatsau man gåll för långi i ambilionerna all begränsa inöjligheleralt ingripa oberoende av samlycke. Denna uppfatlning framfördes av narkolikakommissionen(PM nr 7) och kom också lill utlryck i den dcbatl som föregickriksdagsbehandlingen av proposilionerna (1984/85:19 och 46) pa narkoiikaområdelhöslen 1984. Av debaiten framgick att många ansåg att de åtgärder somsocialljänsilagsliflningen ger utrymme för är otillräckliga. I deballen har också hävdals all brisler i dennalagsfiftning har beiydelse för de lendenser lill överströmning av ungalagöverträdare från till kriminalvården som jag i delföregående redovisat En cenlral och omtvistad fråga i detta sammanhang är om deproblem som finns kan lösas genom metodutveckling inom ramen för nuvarandelagstiftning eller om del dessutom krävs ändringar i lagstifiningen, slällningslaganden i dessa frågorinnebär i korthet följande. Socialtjänslreformen har medföri en vissöverströmning lill det slraffrälisliga syslemel. Man bör slräva efler all fyllaul del lomrum som ibland kan finnas mellan frivilliga insalser enligt SoL och -om dessa avvisas -tvängsingripanden med slöd av strafflag eller LVU, Enmöjlighet som bör övervägas är atl skapa garanlier för atl fåren möjlighet alt inleda en kontakt med en missbrukare och förmå denne alt gåmed på vissa överenskommelser för atl bryta missbruket. De ålgärder som skullekunna komma i fråga är möjligheter all sanktionera en kallelse lillsocialljänslen med polishämining och möjligheter alt kompleltera enöverenskommelse om hur missbruket skall brytas med en föreskrift. Socialnämndenbör t.ex, ges möjligheter atl föreskriva den unge regelbundna konlakler i öppnaformer under en begränsad lid eller all han lämnar urinprov för all slyrka sindrogfrihet. Socialberedningen anser inle all socialljänsireformenmedfört problem av sådan omfallning atl de skulle kunna molivera all del införsyllerligare former av ivång i lagsliftningen, Helhelsbilden är enligiberedningen snarasl, all socialijänsllagsiiftningen i slorl sell kunnalintroduceras i enlighet med inlentionerna och all vissa lecken pä en direktposiiiv ulveckling kan urskiljas. De problem som finns kan enligi beredningenlillskrivas problem i fillämpningen av den nya lagsliflningen. bl.a. brislandeinsalser för ulbildning och meioduiveckling. Därlill kommer, enligiberedningen, all det lar lid all anpassa socialljänslens organisalion lill deprinciper som kommer lill ultryck i lagstifiningen. 1984/85:171 16 Beredningen understryker också all avsaknaden av formellatvångs- och påtryckningsmedel inle innebär atl skall stå passivnär missbruk och kriminalitet utvecklas bland ungdom. Det krävs istället aktivainsatser av i form av uppsökande verksamhel, konlakl medanhöriga, förnyade kontakler med den som lidigare avvisal erbjudanden ombehandling och ett målmedvetet motivationsarbeie. Beredningen föreslår attsocialnämndens ansvar i dessa avseenden förtydligas i lagstiftningen. Innan jag övergår lill all behandla de olika förslagenvill jag underslryka au jag delar socialberedningens uppfattning att en stordel av de brister och problem som redovisals i belänkandel, nr 7 och i den allmänna deballen kan tillskrivasmetodmässiga och organisatoriska förhållanden. I detta sammanhang spelarstatsbidragssystemet till missbrukarvården och vissa delar av ungdomsvården enviklig roll. Vidare har slrävandena all ralionalisera och renodlahandläggningen av socialbidragsärendena Slor betydelse när del gäller altskapa förulsällningar för slöd-och behandlingsarbele i kommunerna. Jag avser inom korl begära all regeringen föreslårriksdagen elt nytl sialsbidragssyslem för missbrukarvården och en viss del avungdomsvården. Avsikten är bl.a, all del nya syslemel skall ge kommunernastörre utrymme att utveckla och ändra verksamheten efter sina behov ochförutsättningar. reformerar statsbidrag bör kunna skapa bättreförutsättningar för förändringar av den samlade organisaiionen förbehandlingsarbele i kommunerna. Jag delar också beredningens uppfallning atl de redovisadetendenserna lill överslrömning från socialljänslen lill kriminalvården delviskan förklaras med att åklagare och domstolar inle alltid känner till vilkamöjligheter kan ha att ge unga lagöverträdare vård och stöd ifrivilliga former. En annan länkbar förklaring som beredningen pekar på är atlsocialnämnderna i vissa fall är oklara över sitt ansvar enligt den nyalagstifiningen. Således kan, enligt min mening, en stor del av de problemsom rör insatser för ungdomar lösas genom metodutveckling ochlillämpning av den kunskap som redan finns samt etl förbältral samarbeie mellansocialljänslen och de rättsvårdande myndighelerna. Socialberedningens förslaglill all förlydliga socialnämndens ansvar i 12 § SoL kan också bidra lill allmolverka de lendenser lill överslrömning från socialljänslen tillkriminalvården som onekligen finns, och del bör därför genomföras. Jag har dock efter vad som framkommil underremissbehandlingen funnii all socialberedningens förslag inle är tillräckligaför alt socialnämnderna skall kunna komma till rätta med de problem som finns.Det är enligt min mening etl alltför slorl sleg mellan frivilliga insalserenligi SoL och tvångsvård uianför hemmel med slöd av LVU. Ungdomar måste fåstöd och behandling i tidigare skede och i mindre ingripande former än vad somnu är möjligl när de inle själva förmår eller vill bryla en deslruklivulveckling. 1984/85:171 17 har sålunda stannal för all del finns ell behov av allyllerligare förslärka socialnämndernas möjligheter atl ge unga stöd ochbehandling oberoende av samlycke. Detla bör göras genom alt socialnämnden gesbefogenhel atl enligt LVU beslula om vissa slöd- och behandlingsinsaiser iöppna former. Mitt förslag: I 12 § socialljänsllagen görs ellförlydligande lillägg i vilkel betonas socialljänslens ansvar för barn ochungdomar som visal tecken lill all ulvecklas ogynnsamt Belydelsen av närasamarbeie med hemmen framhålls i lagiexten. Socialberedningens förslag: Överensslämmer med mill(belänkandel s. 113-114). Remissinstanserna: Flertalet remissinslanser tillstyrkerberedningens förslag. Några instanser anser dock att lagändringen inle behövseflersom socialnämndens ansvar redan framgår av beslämmelsen. Skälen för mitt förslag: Socialberedningen redovisar isill belänkande alt socialnämnderna på vissa håll är oklara över sill ansvarenligt den nya socialljänsllagsiiflningen. Beredningen nämner bl.a. all delinträffar all socialnämnderna ger åklagare och domstolar etl ofullständigtbeslutsunderlag i de yttranden nämnderna avger. Del har förekommil att nämnder- efter bristfälliga ulredningar rörande ungdomar som har begått allvarligabrott- i sina yllranden har redovisal att samtycke till en viss åtgärd ellerbehandlingsplanering inte har kunnal erhållas och därtill uttryckligen dragitslulsalsen all några ålgärder inle kan vidtas. Åklagare och domstolar kan l.ex,i en del fall felaktigt ha fåtl föreställningen all socialnämnden inle harnågot ansvar för den unge och inle heller några möjligheter att följa den ungesulveckling, om denne inle lämnal sill samlycke lill frivilliga åtgärder. Vidarehar socialljänslen i debatten kritiserats för passiviiel i arbetet med ungdomarsom riskerar atl utveckla elt allvarligt missbruk. Jag har mot denna bakgrund, i likhet med socialberedningenoch flerlalel remissinslanser, funnii att det föreligger etl behov av all ilagsliflningen ytterligare klargöra att socialnämnden både har stöd för ochskyldighet att följa utvecklingen och återkomma med erbjudanden om slöd ochhjälp när man får kännedom om all barn och ungdomar visar lecken till attutvecklas ogynnsamt Jag skall närmare utveckla vad jag anser bör förtydligasbelräffande socialnämndernas arbelssält i del akluella hänseendet. Del är enligt min mening självklarl atl socialnämnden inleutan vidare får släppa konlaklen med ungdomar som har visal tecken lill enogynnsam utveckling i siiualioner när förulsällningarna för vård enligt LVUinte är 2Riksdagen 1984/85. Prop- 1984/85:171 18 uppfyllda och samtycke till behandling inte har kunnalerhållas. Finns del farhågor för den unges utveckling har socialljänslen. ienlighel med silt yttersta ansvar, en skyldighet att följa utvecklingen ochåterkomma med erbjudanden om stöd och hjälp. Avsaknaden av möjligheter att vidtaivingande åtgärder med stöd av socialljänsllagsiiflningen i lidiga skeden avmissbruk och kriminalitet får således inle innebära all socialljänslen slårpassiv och avvaktar lill dess LVU är lillämplig. bör, när del gäller ungdomar, i försia handhålla konlakl med föräldrarna och stödja dem i deras strävanden att trygga denunges ulveckling. I de flesla fall är föräldrarna angelägna om all den ungeskall få det stöd han behöver och är i allmänhel villiga all la emot det slödsocialtjänsten kan erbjuda. Del kan t.ex, vara lämpligl all nämnden utser ensärskild befaliningshavare som får etl speciellt ansvar atl följa den ungesulveckling och med föräldrarnas medverkan försöka hjälpa och slödja honom. Det bör också i övrigl ingå som en nalurlig del avsocialljänslens behandlingsarbete med barn och ungdomar atl man arbeiarfillsammans med familj, anhöriga och den unges övriga sociala kontakter. Ensådan inriktning är nödvändig i de flesla fall, eflersom många av den ungesproblem bara kan lösas i ett större sammanhang. Därlill kommer alt anhöriga ochandra som står den unge nära kan vara till ovärderlig hjälp för all lösa denunges problem. Direktkontakter med skola, fritidsgårdar och polis börockså ingå som etl naturligt led i socialljänslens arbele. En sådan inrikiningger socialljänslen möjlighet alt få kontakt med ungdomar i etl tidigt skede avmissbruk och kriminalitet och underlättar dessulom för den som har problem allsjälv få koniakt med i lägen där han inser atl han måsle tainiiiativ för alt förändra sin situation. Grundläggande är naluriigtvis också atl socialljänslenbedriver en uppsökande verksamhet och etl informationsarbete där det framgårvad nämnden kan erbjuda i fråga om hjälp, stöd, behandling och andra insatser. Påmånga håll utvecklas det sociala arbelel i den riklningen. Som Svenskakommunförbundel framhåller i sill remissvar visar erfarenhelerna all kommunersom intensifierat den uppsökande verksamheten har nått goda resultat iungdomsarbetet Liknande erfarenheler rapporieras från den försöksverksamhel medslalligl slöd som initierals av och som påbörjades underhöslen 1983. Denna syfiar bl.a. till atl uiveckla metoder för socialt fält- ochbehandlingsarbete inom samt lill atl åstadkomma en effektivaresamordning av de lokala resurserna i ungdoms- och missbruksarbelet Det har också stor betydelse för den framtida kontakten ivilken situation och på vems inilialiv får den första konlaklenmed den unge och föräldrarna. Del bästa utgångsläget skapas naturligtvis omkontakten initieras av den unge själv eller föräldrarna. 1984/85:171 19 för konlaklen är en anmälan från skolan eller nägonmyndighel finns det ofla goda förutsättningar för en forlsall konlakl, omsocialljänslen inle dröjer med alt la ilu med ärendel. En anmälan är oflaföranledd av en krissiluaiion i den unges eller familjens liv. Del ligger isakens nalur all socialljänslen har ell bällre ulgångsläge för en framtida konlakl,om den unge och föräldrarna erbjuds stöd och hjälp när de är i akut behov avdetla, 1 vissa situationer är del särskili angeläget allsocialljänslen agerar snabbi. Om nämndens utredning föranlells av all den ungeanhållils eller häkials, bör konlaklen las omgående - som regel redan medan hanfinns kvar pä polisslationen eller i häklel, I anslulning härlill vill jag särskilt nämna allsocialberedningen behandlat frågan om hur bör gå tillväga föratl få konlakl med missbrukare i siiualioner när del finns skäl för all inledaen ulredning. Beredningen understryker bl.a. att det finns en rad vägar försocialljänslen alt skapa konlakl ulöver den formella vägen via kallelse lillsamlal. Den sistnämnda meloden bör enligt beredningen överhuvud laget intekomma lill användning. Som framgåtl anser jag, i likhel med socialberedningen,all strävan bör vara alt välja former för den försia konlaklen som kanunderläila en framlida slöd- och behandlingskonlakt Däremol delar jag inleuppfattningen atl en brevkontakt nödvändigtvis behöver vara ell sämrealternativ än etl telefonsamtal eller etl personligt besök. Som socialstyrelsenframhåller i silt remissvar är del viktiga inle på vilkel säll konlaklen lasulan hur den ulformas. I initialskedet måste nämnden alllid - oberoende av hurkonlaklen sker - vara myckel noga med alt den sker i former som inle försvårarelt senare behandlingsarbele. Även om befattningshavare misslyckas medall etablera en konlakl vid första lillfällel, finns ändå möjligheter all följaden unges ulveckling - l.ex, genom förnyade kontakter och uppsökandeverksamhet. Speciella insatser i bostadsområdet kan kanske vara befogade ochutgöra elt posilivi inslag för den unge och hans kamrater. Dessa insalser kanvara av olika slag och kan bl.a. genomföras fillsammans med skolan ellerfrilids-nämnden. Förulsällningarna för all nå konlakl med ungdomar kan iblandvara slörre om man riktar sig lill dem i grupp. Genom all socialljänslensföreirädare riklar sig lill hela gruppen med posiiiva erbjudanden kan ofla denunge efler hand elablera en så pass förlroendefull relation lill de vuxna allhan öppnar sig för bearbelning av och hjälp med egna problem. Del arbeissäll som jag här i korlhei redogjori för liggeri linje med beslämmelserna i SoL. Avsiklen med den föreslagna lagändringen ärdärför, som jag lidigare nämnl, alt förtydliga hur socialnämnderna bör fullgöradel ansvar och de uppgifier som redan åvilar dem belräffande de aktuellaungdomarna. Prop.1984/85:171 20 2.2.3 Beslut om slöd eller behandling i öppim former Mitt förslag: I lagen med särskilda bestämmelser om vårdav unga införs bestämmelser som ger socialnämnden möjligheter atl beslula unge skall hålla regelbunden konlakl med en särskili utsedd kontaktperson ellerdelta i behandling i öppna former inom . Detta skall gällaungdomar som genom sitl beleende kan antas komma i en siluation som gör elttvångsomhänderlagande nödvändigl. När ell sådant beslut meddelas skall ensärskild behandlingsplan finnas. Socialberedningens ställningstagande: Beredningen anserinte all det finns behov av bestämmelser av del slag som jag föreslår(belänkandet s. 88-92 och 103-112). Remissinstanserna: Ungefär hälften av de instanser somavgetl yttrande i denna fråga anser att del finns behov av all i lagsliftningeninföra tvångsåtgärder av mindre ingripande slag än omhänderlagande för vård.Ett par remissinstanser anser att det borde öppnas en möjlighel all inledaLVU-vård i den unges eget hem. Av de som yllral sig i denna fräga delar övrigasocialberedningens ställningstagande. Några remissinslanser har inte behandlatfrågan. Skälen för mitt förslag: Jag har efter en sammanvägning avsocialberedningens och ställningstaganden och de olikauppfattningar som remissinstanserna redovisal funnii skäl för alt LVU börkompletteras med bestämmelser som ger socialnämnderna möjligheter atl beslutaom vissa stöd- och behandlingsinsatser i öppna former. Syftei medbestämmelserna är att de skall komplettera 12 S SoL i situationer där det finnsgrundade farhågor för den unges utveckling och när frivilliga insatser enligtSoL antingen har misslyckats eller bedöms som ulsiklslösa. Således påverkasinte det ansvar som socialnämnden redan har enligt SoL. Det förutsätts attnämnden även fortsättningsvis fullt ut prövar möjligheterna till stöd och hjälpinom de ramar som den lagen anvisar. Del är enligt min mening angeläget att slåvakt om socialljänslreformens slarka prioritering av frivilliga insatser. Dessamåste få behålla sin framskjutna plats i arbete även ifortsättningen. Det finns emellertid, som socialberedningen konstaterar,en konflikt mellan socialnämndens ansvar enligt 12 § SoL och kravel på samlyckefrån den enskilde i situationer där del föreligger ett vårdbehov, men därförhållandena inte är så allvarliga att LVU är tillämplig. Kan samtycke inteerhållas ställs inför ett svårhanterligt problem. Å ena sidanfinns ett konstaterat behov av stöd och hjälp. Å andra sidan måste denenskildes avvisanden av erbjudanden respekteras. Socialnämndenkommer med andra ord i den situationen alt den inte har någol 1984/85:171 21 lagligl stöd för alt vidla några behandlingsåtgärder menändå har en skyldighet atl återkomma med erbjudanden om slöd och hjälp. Om maninle vid dessa kontakter lyckas bryta den unges avvisande hållning och skapaförtroende för behandlingserbjudanden, tvingas nämnden avvaktatills förhållandena blivit så allvarliga alt den unge måsle omhändertas förvård enligt LVU. Som socialberedningen påpekar kan en framkomlig väg isådana situationer vara alt hålla nära kontakt med föräldrarna och stödja demi deras strävanden all Irygga den unges utveckling. Etl sådant stöd kanemellertid inte alltid leda lill alt den unge själv kan motiveras för att brytaen destruktiv utveckling. I sådana situationer slår både föräldrarna ochsocialljänslens företrädare maktlösa. De tvingas åse hur den unge fortsättermed missbruk eller kriminalitet ulan all de kan ingripa, väl medvelna om attden unge med slor sannolikhel kommer all försälla sig i en situation som görvård enligt LVU nödvändig. Det är bl.a. den konflikten som många remissinslanser harsom uigångspunkt för åsiklen all lagsliflningen bör kompletleras så alt den gergrund för åtgärder som kan förhindra alt ell omhänderlagande för vård enligtLVU blir nödvändigt. Enligt min mening måsle, som flera remissinslanserpåpekar, stor vikt läggas vid del faktum atl ungdomar med missbruksproblem ellerandra allvarliga sociala handikapp ofla saknar förmåga atl självständigt taansvar och all se konsekvenserna av sill handlande. Inte sällan är de dåligtmotiverade för att bearbeta sina problem i frivilliga former. Barn och ungdomar måste naluriigtvis som etl led i sinutveckling få Ulrymme för alt handla självständigt, men det är lika naturiiglatl de får hjälp uiifrån med all sätta gränser för sitl handlande och medkontrollen över detla. De behöver vuxna som förebilder, för alt få ledning,kunskap och normer för silt självsländiga handlande. Del naturliga är att delär föräldrarna som tar detla ansvar, men också andra vuxna spelar en viktigroll i ungdomars utveckling. Om de resurser som nalurligl finns runl den ungeinle är tillräckliga för att irygga hans utveckling, har samhället enskyldighet alt träda in för att bistå föräldrarna och den unge. Det kan enligtmin mening inle vara rimligt att saknar möjlighet att ingripamed slöd och gränssättning mot den unges vilja på något annal sätt än genom atlskilja honom från hemmet. Del ger naturligtvis ett bättre utgångsläge ombehandlingen - oavsett om den sker i öppenvård eller på inslitufion - redanfrån början grundar sig på en frivillig överenskommelse mellan behandlaren ochden unge. En sådan överenskommelse är ell viktigt hjälpmedel för att få denunge att ta självständigt ansvar för behandlingsarbetets genomförande.Dessvärre är det inte alltid möjligt atl träffa frivilliga överenskommelser medvissa socialt utsatta ungdomar. måste nämnden ingripa även om samtyckeinte föreligger för atl behandlingen över huvud tagel skall kunna påbörjas. 1984/85:171 22 Däremol är del naturligtvis viktigt all behandlingen isådana siiualioner ulformas med uigångspunkl i all del slulligen är ungdomarnasjälva som fattar beslui och lar ansvar för sin livshållning och livsstil. åt läkemedelsmissbrukare (RFHL) framhåller i siltremissvar är förmågan lill självständigt ansvar mer elt mål förbehandlingsinsatserna än en förulsättning för dessa. Jag finner del också väl förenligl med socialljänslensiryggheismål alt skapa ulrymme för andra ålgärder lill skydd för den unge änivängsomhän-deriagande i siluationer när frivilliga lösningar inle är möjliga. Milt förslag lill komplettering av bestämmelserna om vårdenligt LVU skall ses mol bakgrund av att de åtgärder som här diskuieras rörungdomar som lill följd av missbruk, broitslig verksamhel eller någoljämförbarl beleende närmar sig en siiuaiion där de ulsälter sin hälsa ellerutveckling för allvarlig fara. Utgångspunkten för de aktuella åtgärderna ärsåledes den unges eget beteende. Del primära syflel är inle - som i de s.k.miljöfallen -atl skydda den unge från brisler i omsorgen eller någol annalförhållande i hemmel som medför fara för hans hälsa eller ulveckling. Till bilden hör också atl del redan förekommer all yngremissbrukare deltar i vad som kan kallas tvångsvård i öppna former inomsocialtjänsten. Fördel försia ger även de nuvarande bestämmelserna i för atl bedriva vården i öppna former, under förutsättning all deninleds utanför den unges egel hem. När beslutet har fatials om omhänderlagandeför vård beslämmer socialnämnden hur vården den unge skall ordnas och var hanskall vislas . Nämnden kan om del skulle visa sig varalämpligasl besluta atl den unge, efler en kort placering ulom hemmel, fåråtervända lil sitt eget hem med skyldighet all della i behandling i öppnaformer. Jag kan nämna all fåll bidrag från socialstyrelsentill en försöksverksamhet som bygger på denna möjlighel. Försöksverksamhetenskall bedrivas i samarbete med Förbundet . För det andra rör det sig om ungdomar som är dömda tillskyddstillsyn och som meddelats vårdföreskrifter av domstol eller avövervakningsnämnd. BRÅ påpekar i sitt remissvar att det inte är helt ovanliglall socialljänsiemän vänder sig till skyddskonsulenien för att genomföreskrifter inom kriminalvårdens ram få stöd för atl genomförabehandlingsinsatser inom . Syftei är då att kunna fortsätta enöppenvårdsinsats och undvika vård utanför hemmet enligt LVU. Som jag tidigare redovisat finns det också tecken på enöverströmning av unga lagöverirädare från lill kriminalvårdensedan socialljänsllagen trädde i kraft. Antalel ungdomar som dömtslill skyddslillsyn har ökat markant. Del rör sig om i del närmaste enfördubbling. Statistiken visar också på en lendens till atl allt yngrelonåringar hamnar inom kriminalvårdens frivård. Även om del tolall sell rör sigom ell fåtal 1984/85:171 23 ungdomar så ger de här tendenserna anledning till oro. Enligt min mening gär del inle alt bortse från attulmönsiringen av de mindre ingripande tvångsåtgärderna ur socialtjänstlagstiftningenhar betydelse för domstolarnas påföljdsval i siiualioner när förulsällningarför vård uianför hemmel enligi LVU inle föreligger. Del har också omvitinatsfrån åklagare och domstolar, bl.a. under remissbehandlingen, allsocialtjänstens insalser för unga lagöverträdare framstår somotillräckliga. Dessa förhållanden, som får tillmätas vikt i fråga omöverslrömning från socialljänslen lill kriminalvården, kan enligt min meninginle förklaras enbari med alt socialnämnderna är oklara över sill ansvar enligtden nya lagstiftningen eller med alt domstolar och åklagare inte känner lillsocialljänslens möjligheter atl ge stöd och behandling i frivilliga former,även om sådana faktorer också kan ha hafl viss betydelse för utvecklingen. Del finns skäl alt anta alt även en akliv socialljänslslälls inför problem i ungdomsarbeiei som är svåra all lösa inom ramen för dennuvarande lagsliflningen.