prop · G80388 · 1984-12-31 00:00:00 — Motionen avslogs men stödde ändåtanken på att ungdomarna skulle erbjudas utbildning, arbete eller praktik.Riksdagen ville emellertid invänta sysselsättningsutredningens förslag. Såvälcenterpartiet som moderata samlingspartiet framförde liknande tankegångar i ettantal motioner. Skr.1984/85:88 46 Hösten1975 kom sysselsättningsutredningen med sitt betänkande "Arbete åtalla". Man betonade då vikten av samarbete mellan skola, arbetsliv ocharbetsmarknadsmyndigheter. Man poängterade också att alla ungdomar skulle harätt till grundläggande yrkesutbildning efter avslutad grundskola. Underslutet av 70-talet genomfördes också olika försöksverksamheter medpersonalförstärkningar på Arbetsförmedlingarna och villkoren för statsbidragtill beredskapsarbeten förbättrades. 1975presenterades också utredningen om "Skolans inre arbete". "skolan'åläggsuppgiften att följa upp samtliga elever efter slut . Förslagsvis skulle omfatta . Därefter bör, omdet befinns behövligt, ansvaret övertas av annan myndighet, framföralltarbetsmarknadsmyndigheten. Ansvaret bör åläggas skolstyrelsen i varjekommun." Medanledning av ställde sedan regeringen proposition, den s.k. SIA-propositionen(1975/76:39) och beslutade att skolan tillsammans medArbetsförmedlingen hade ansvar för att följa upp alla ungdomar som slutargrundskolan . Den uppföljande verksamheten skulle ha till syfteatt ge stöd åt elever som av olika skäl kunde ha svårt för att genomföra enutbildning eller komma in på arbetsmarknaden efter skolan. Man skulle ocksåinrätta lokala planeringsråd, SSA-råd, i vaije kommun (med kommun avsågsprimärkommun). SSA-råden skulle bl. a. ansvara för planering av åtgärder inomdet kommunala uppföljningsansvaret. Ioch med dessa beslut hade kommunernas ansvar för 16- 17-åringarnas utbildningoch sysselsättning klarlagts. presenteradeSysselsättningsutredningen sitt förslag till hur man skall underlätta ungdomarsövergång från skola till arbete. I den regeringsproposition (1977/78: 164) somföljde på förslaget förde man fram flera av förslagen bl. a. lokalaåtgärdsprogram, inrättande av särskilda lag på AF och försök med varvadutbildning. De förstärkta åtgärderna syftade till att garantera alla ungdomarutbildning, praktik eller arbete, och för att motverka ungdomsarbetslöshetenborde samhällets insatser i stor ut-, sträckning utgå från samverkan mellanutbildnings- och arbetsmarknadspolitik. Underåren 1978 och 1979 diskuterades ungdomsfrågorna vid ett flertal tillfällen iriksdagen. Diskussionerna kom därvid att förskjutas mot att åtgärder inomutbildningsväsendet kom att spela en allt störte roll. Ipropositionen om ny läroplan för (1978/79:180) Lgr 80 utvidgades såkommunernas ansvar för ungdomarna till att omfatta alla ungdomar ,alltså även dem som fått arbete. Ibörjan av 1979 skrev AMS och SÖ i en gemensam skrivelse till regeringen att dehittills vidtagna åtgärderna huvudsakligen haft arbets- Skr.1984/85:88 47 marknadspolitisktinnehåll men att samhället istället borde prioritera utbildningspolitiska åtgärderför att detta på torde utgöra det bästa alternativet. Skrivelsenresulterade i något utökade resurser till gymnasieskolan. Den28 antog med en rösts övervikt den s.k. Ungdomspropositionen(1979/80:145) eller som den officiellt benämndes "Åtgärder för att främjaungdomars utbildning i gymnasieskolan m. m.". De nya åtgärderna skullegälla från den , varför planeringstiden blev mycket kort. Beslutetinnebar en ytterligare förskjutning mot utbildningsåtgärder. Skolans ansvarför ungdomarna accentuerades därmed ytterligare och AF: s möjligheter attbidraga till sysselsättningen beskars eftersom deras resurser inte fickutnyttjas förtän alla andra möjligheter var uttömda. Ipropositionen föreslogs olika åtgärder för att alla berörda 16- och 17-åringarskulle kunna få utbildning inom gymnasieskolan. I första hand skedde dettagenom en utökning av antalet platser på gymnasieskolans reguljärayrkesinriktade linjer och specialkurser. Somett komplement till detta inrättades på försök introduktionsprogram ochyrkesintroduktion. Syftet med introduktionsprogrammen var att skapa intresseför utbildning och ge kunskap om olika utbildningsalternativ medanyrkesintroduktionen sades syfta till att ge meriter för anställning och skulleockså innehålla utbildningsmoment för ett yrke. Ioch med att dessa möjligheter till utbildning och sysselsättning skapades föralla 1617-åringar tog man också bort beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildningför den åldersgruppen. Manansåg att bristen på yrkesutbildning var en av de grundläggande orsakerna tillungdomsarbetslösheten. Åtgärderna blev därför av utbild-ningspolitisk karaktär. AF:sinsatser för åldersgruppen kom därmed i fortsättningen att vara inriktade påplatsförmedling. "Att hjälpa de arbetssökande till ett arbete på den öppnamarknaden är arbetsförmedlingens primära uppgift oberoende av den sökandesålder" (Ungdomspropositionen sid 18). Kommunernas och skolans ansvar förungdomarna hade därmed ytterligare betonats. Ytterligare två funktionerkvarstod emellertid för AF: att medverka i de lokala planeringsråden och attmedverka med arbetsmarknadsinformation. Somett övergripande mål för åtgärderna mot ungdomsarbetslöshet har under desenaste åren gällt att av en årskull 16-aringar skall gå igenomgymnasieskolan. Detta har man också lyckats med och gymnasieskolan harefterhand som problemen ökat i omfattning fått förstärkning så att kapacitetenför landets alla gymnasieskolor för /82 hade en intagningskapacitetpå . Den planerade kapaciteten ökar därefter och inrymmer 85/86 även 7000platser för äldresökande. som antalet 16-åringar minskar kraftigt ide flesta län planerar man alltså inte för motsvarande minskning av antaletplatser i gymnasieskolan. Man bedömer att platskapaciteten kommer att behövasför att bereda plats för ett antal 1984/85:88 48 äldresökandeoch man har satt som mål att gymnasieskolutbildning skall kunna erbjudasalla l6-18-åringar. Deflesta ungdomar går alltså vidare direkt till gymnasieskolan. På grund av destora svårigheterna på arbetsmarknaden räckte emellertid antalet arbetstillfälleninte till heller för dem som trots dessa förstärkta utbild-ningsinriktadeåtgärder återfanns i arbetskraften. Kraven på insatser från samhällets sida förden gruppen ökade. Det framstod som nödvändigt att ha någon form av rent arbetsknutenåtgärd och kompenserades borttagandet av beredskapsarbeten medungdomsplatser. Dessa inrättades genom en central överenskommelse mellan LO,PTK och SAF. Avtal träffades senare även inom de statliga och. kommunalaområdena varför ungdomsplatser alltså finns inom såväl privat som offentligsektor. Syftet var att ge ungdomarna värdefull arbetslivserfarenhet så attdärigenom anställning skulle kunna underlättas eller ett val av utbildningkunde motiveras. AMS fick huvudansvaret och platserna anskaffades och förmedladespå lokal nivå via AF. övergick emellertid också ansvaretför dessa platser till skolan. Det skedde sedan SÖ och AMS i gemensam skrivelsetill regeringen påtalat att det är skolan som bör ha ansvaret för ungdomarna.På så vis kom skolan att få ansvar för inte bara rena utbildningsåtgärder utanäven åtgärder äv arbetsmarknadsinriktning. budgetproposition som den nya socialdemokratiska regeringen presenteradeför bå 1983/84 föreslogs på nytt ett antal förändringar. beslutade ienlighet med propositionen och så blev det åter nya förutsättningar föruppföljningsansvaret fr. o. m. Introduktionsprogramoch yrkesintroduktion upphörde Ungdomsplatserna skulle finnas kvar menkompletteras med utbildningsinslag Åtgärdernainom uppföljningsansvaret skulle hållas samman av individuella planer förvarje individ som inte genomgår reguljär utbildning eller har fast arbete.Planerna skulle omfatta tiden fram till . Syftetmed denna utformning skulle vara att hjälpa ungdomarna att så snart som möjligtövergå till reguljär utbildning eller stadigvarande arbete. Sedanuppföljningsansvaret först infördes i och med Sysselsättningsutredningensförslag, SIA-propositionen och påföljande riksdagsbeslut har det kontinuerligtutvidgats och betonats. gäller nu också att staten/kommunentar ansvar för sysselsättningen av alla ungdomar upp till 20-årsdagen. Det ärlagen om ungdomslag, som har trätt i kraft. 1984/85:88 49 Förslagetom ungdomslag presenterades först i proposition 1983/84:26 "omsärskilda sysselsättningsåtgärder för / 84" i början avoktober 1983. Ibakgrundsbeskrivningen till åtgärderna skriver arbetsmarknadsministernbeträffande de åtgärder som riktar sig till ungdomarna att de "måste varaeffektivare". Arbetslöshetens utveckling har varit sådanatt arbetslösheten i åldersgruppen ökat kraftigt. Underandra kvartalet 1983 låg arbetslösheten för på . Förflickorna i gruppen . har också arbetslöshetstidernaförlängts. Tvåhuvudutgångspunkter hade regeringen nu i det åtgärdsförslag som presenterades ipropositionen. För det första skulle alla ungdomar få meningsfullsysselsättning. För det andra skulle näringslivets rekrytering stödjas. a) införandetav rekryteringsstödet Rekryteringsstödetär visserligen inte knutet till den arbetssökandes ålder men avsikten är attunderlätta placeringen av unga och långtidsarbetslösa. Med införandet avrekryteringsstöd föreslogs också i propositionen att enskildaberedskapsarbeten skulle försvinna. För rekryteringsstödet gäller inteberedskapsarbetenas villkor om arbetsuppgifter utanför den ordinarieproduktionen. b) införandetav ungdomslag Denstora satsningen för åldersgruppen var förslaget om ungdomslag. Ungdomslagenföreslogs mot bakgrund av att såväl föräldrar som ungdomarna själva inte ansågdet vara bra att "möta vuxenvärlden med 'pengar på fickan' utan krav påegna arbetsinatser". Därmed förordades en skyldighet att ordnaarbeten för 1819-åringarna. Ungdomslagen skulle utgöra en åtgärd som Af kundesätta in när andra arbetsmarknadspolitiska insatser har prövats. I anmälantill propositionen skriver arbetsmarknadsministern: "För att underlättaför kommunerna att uppfylla skyldigheten att sörja för 18- 19-åringarnassysselsättning bör arbetsförmedlingen först pröva att anordna ungdomslag hosstat och landstingskommun." "Förslagetom ungdomslag innebär att 'arbetslinjen' genomförs fullt ut. Ingen ungdom i denaktuella gruppen skall erhålla ekonomiskt stöd från samhället utan att göra enarbetsinsats. ... Genom ungdomslagen kommer K AS för 18- och 19-åringar inteatt behöva utnyttjas." Förutsättningarnaför ungdomslag skulle också innebära att ungdomarna var registrerade somarbetssökande hos AF och AF skulle kontinuerligt arbeta på att finna lämpligutbildning eller anställning på den reguljära arbetsmarknaden, t. ex. med hjälpav rekryteringsstödet. Skr.1984/85:88 50 Varje ungdomslag borde enligt intentionerna omfatta 10-25ungdomar (men borde anpassas till vad som är lämpligt i det enskilda fallet). Inormalfallet bör ungdomar som har KAS eller som inte är berättigade till någonersättning alls sysselsättas i . För att utnyttja resten av sintid till utbildning bör kommunerna ta initiativ till att erbjuda ungdomarnaplats inom Komvux. Genom införandet av ungdomslag skulle såväl statliga somkommunala beredskapsarbeten för åldersgruppen avskaffas. Förslaget till ungdomslag mottogs till största delenpositivt i . presenterades så i proposition 1983/84:46förslag till Lag om arbete i ungdomslag hos offentliga arbetsgivare.Lagförslaget ändrades emellertid på vissa väsentliga punkter efter debatter ochberedningar sedan det återremitterats till arbetsmarknadsutskottet. A) kretsen av arbetsgivare Utvidgades till att omfatta kommuner och landsting sombedriver verksamhet i ekonomisk förening, stiftelse eller annan särskildföretagsform Förmedlingen anvisar arbete efter samråd med den unge kunde utsträckas "när den unge ärunderhållsskyldig gentemot annan eller det annars finns starka personliga skäleller när det finns praktiska hinder mot avbrott i arbetet eller andra liknandeskäl". ändrades i utskottets förslag från 3 månaderi fall då ungdomslagsplatsen upphört enligt § II eller 12 i lagförslaget. Lagen om arbete i ungdomslag antogs så av idecember 1983. Lagen skulle börja gälla den . 1984 och de förstaungdomarna skulle alltså anvisas in på det nya året. Därmed hade man byggt upp ett skyddsnät motsvarandeuppföljnings-ansvaret för 16-17-åringarna även för 18-19-åringarna. Med lagenom ungdomslag har sysselsättningsutredningens förslag om att vidbehov utvidga ansvaret för "nästa" åldersgrupp förverkligats. För dengruppen gäller emellertid att åtgärderna förläggs till arbetsmarknaden ochkommunens ansvar kopplas till Af, allt enligt det ursprungliga förslaget. Genom en lagändring har fr.o.m. ett parväsentliga ändringar gjorts i lagen om arbete i ungdomslag hos offentligaarbetsgivare. Det gäller ändringar i kretsen arbetsgivare och det gällerarbetstidens längd. 1984/85:88 51 Viden analys av åtgärderna mot ungdomsarbetslöshet kan vi se vissa linjer iåtgärdernas utveckling. Då SIA-propositionenantogs av och man beslutade att skolan tillsammans medAF skulle ta ansvaret för ungdomarna hade ungdomsarbetslöshet ännu inte explicitdefinierats som ett problem övervägande beroende på för dålig eller ingenutbildning. Det var snarare fråga om att hitta rätt samarbetsformer och rättkontakter för att lösa de akuta problemen, trodde man. Allteftersomarbetslöshetssiffrorna ökade försköts diskussionerna i mot att blialltmer inriktade på utbildningsåtgärder. Man tenderade att mer och merförlägga orsakerna till arbetslösheten hos arbetskraften i stället för i bristpå jobb i produktionen. Åtgärderna försköts till administrativa apparater somhuvudsakligen av tradition har sina åtgärder inriktade på utbildning. I ochmed att SÖ och AMS i gemensam skrivelse 1979 till regeringen begärt enprioritering av utbildningsinriktade åtgärder för de yngsta arbetslösa hadedefinitionen av ungdomsarbetslöshet som ett utbildningsproblem förtydligats. För 16-17-åringarna hardet inneburit en kraftig satsning på gymnasieskolan, framförallt på utbyggnadav två-åriga linjer. Av elever i årskurs 9 har det också under de senaste årenvarit som har gått direkt från till gymnasiet.För övriga finns det två-åriga uppföljningsansvaret med dels ungdomsplatser,som finns inom såväl offentlig som privat sektor, dels de individuellaplanerna. Här finns också uttalat att "målet för samhällets insatser förungdomar måste vara att ge dem en avslutad utbildning som ledertill meningsfull sysselsättning". Organisatoriskt haråtgärderna mot arbetslöshet för den yngsta gruppen knutits tillutbildningsvärlden, till skolstyrelsen och skolan. Den organisatoriskakopplingen till Af har försvagats allteftersom åtgärderna alltmer knutits tillutbildning. Från undersökningar vet vi också att ungdomar somföre I8-årsdagen uppsöker Af för att söka arbete visserligen registreras somarbetssökande, men sedan hänvisas till kommunens uppföljningsverksamhet. Iblandkan uppföljningsorganisationen ha någon syo-konsulent placerad på Af någon dagper vecka för att kunna "fånga upp" dem under och snabbt slussaöver dem till den uppföljande verksamheten. Det är egentligen bara en månadinnan 18-årsdagen som formell kontakt tas mellan den unge och Af, oftastförmedlat via uppföljningen då man påbörjar förberedelserna för att föra överansvaret från kommunen/skolstyrelsen till Af. Men den öppnaarbetslösheten som kunde så gott som elimineras för de yngsta har fortsatt attöka för 18- och 19-åringarna. Utbildningsinsatsen var inte tillräcklig somåtgärd. I kraftiga strukturförändringar, sviktande konjunkturer med enstagnerande offentlig sektor har det inte funnits Skr.1984/85:88 52 möjlighet att bereda arbetstillfällen för de storaungdomskullarna från början och mitten av 60-talet, då de lämnat utbildningssystemet.Arbetslöshetstalen har stigit även för de relativt välutbildade och det blevnödvändigt att fullfölja förslag om att garanterasysselsättning även för nästa åldersgrupp. försökte man emellertid knyta "garantin" tillstaten och med Af som huvudansvarig administratör och i sista handtill kommunerna. Åtgärden skulle nu ha till huvudsyfte att gearbetslivserfarenhet, att underlätta inträdet på arbetsmarknaden och den varett mycket viktigt led i satsningen på arbetslinjen i stället för kontantlinjen. Under den ganska långa period som förflutit sedanSysselsättningsutredningen lade sina förslag har Af alltmer fråntagitstraditionella ansvarsområden och arbetsuppgifter då det gäller ungdomar. I ochmed införandet av ungdomslagen lades arbetsuppgifter åter på Af vilka i storutsträckning påminner om dem som åvilar uppföljningsansvaret för 16-17-åringarna.Af skulle nu inte bara placera ut ungdomarna i arbetslivet, de skulle ocksåbedriva kontinuerlig uppföljning av dem och söka finna lämplig utbildning elleranställning i det privata näringslivet. Undersökningens huvudsyfte är att beskriva hur åtgärdenungdomslag planeras och genomförs i nio kommuner. De kommuner som vi valt uthar vi följt med avseende på hur man förverkligarkommunens och skolans uppföljningsansvar. Med denna bakgrund har det ocksåvarit möjligt för oss att sätta in ungdomslagen i ett längre perspektiv såväldå det gäller att värdera åtgärden som den lokala utformningen. I de utvaldakommunerna har vi försökt beskriva Vilka direktiv som formuleras. Vem som gör vad och när.Vilka beslut som fattas. Hur verksamheten organiseras och varför den blir påett visst sätt. Kommun, länsarbetsnämnd och arbetsförmedling. Hur manarbetar med åtgärden. Vilka ambitioner man har. Hur man värderar åtgärden. Vilka arbetsuppgifter ungdomarna får och hurarbetsuppgifterna har tagits fram. Vilken relation det finns mellan dessauppgifter och de uppgifter som ges/givits till beredskapsarbetare samt deordinarie arbetsuppgifterna. Hur arbetet organiseras. Hur man värderar åtgärden. I den här undersökningen har vi inte hunnit med att talamed ungdomar ute på arbetsplatserna. För att i någon mån komplettera låter vi"En 1984/85:88 53 ungdomslagsberättelse"följa med som bilaga. Den är avsedd att vara en illustration till vårbeskrivning och våra kommentarer. Berättelsen har skrivits av en flicka som ärpersonligt bekant till oss. Undersökningenhar gjorts under en mycket på ett tidigt stadium i ungdomslagenshistoria. Dess karaktär får därför anses vara explorerande, och även om vi intereserverar oss särskilt ofta i den löpande texten måste resultaten betraktassom preliminära. Nya tendenser kan visa sig när uppbyggnadsskedet är över ochen viss rutinisering inträder. Man vi tror att resultaten är ganska typiska föruppbyggnadsperioden och undersökningen är säkert representativ för situationenäven i andra delar av landet än där vår undersökning har genomförts. Undersökningenhar genomförts i nio kommuner: Dessa är: , , ,, , , , , och . Dessaorter har valts eftersom vi hade kännedom om dem genom en undersökning som bl.a. genomfört i dessa kommuner för Skolöverstyrelsensräkning. Denna studie avsåg det kommunala uppföljningssvarets uppbyggnad ochutveckling. Kommunernavaldes med tanke på olika - struktur i näringslivet Genomatt välja dessa kommuner hoppades vi att lättare kunna tränga in i hurungdomslagen fungerade, genom att utnyttja personkontakter och erfarenheter,som "" givit. Detta var desto viktigare eftersommycket förelåg för studiens genomförande. Studienhar grundats på intervjuer med nyckelpersoner. Vi har i varje kommun söktintervjua kommunens ansvariga arbetsförmedlare, kommunalråd, handledare påarbetsplatser, ansvariga inom och i några fall ansvariga påLänsarbetsnämnder. Vi har däremot inte intervjuat ungdomar eller fackligaföreträdare. I vissa fall har vi samtalat med handläggare som varitfackliga förtroendemän. Vi har då speciellt gått in på fackliga synpunkter påungdomslagen. Vi har också studerat skriftligt material som berör ungdomslagen. 1984/85:88 54 Vidintervjuerna har vi utgått från ett antal teman som vi trängt in i mer ellermindre djupt beroende på vilken roll den intervjuade haft. Dessa områden harvarit följande: Planeringsprocessen,tid-organisation platser Kvalifikationskrav Rekryteringsprocessen Derekryterade ungdomarnas bakgrund Arbetsuppgifternasutformning och förhållande till andra arbetsuppgifter och anställda Utbytbarhet och konkurrensmellan olika stöd och praktikgrupper Substitutionsproblemet ocharbetsuppgifternas relation till andra arbetsuppgifter i organisationenArbetet och ungdomarnas fortsatta karriär Sortering och rekrytering tillordinarie arbetsstyrka Allmän värdering av verksamheten Fackligadiskussioner och överläggningar kring verksamheten Fackligt stöd - motståndRelationen till övrig arbetsmarknadspolitik Datainsamlingenägde huvudsakligen rum , . Uppbyggnad av ungdomslag Beredskap Lagenom ungdomslag antogs alltså endast den trädde i kraft. Deförsta reaktionerna var därför ganska negativa hos de tänkta arbetsgivarna. Reformenhade dock aviserats i böljan av oktober genom den sysselsättningspropositionsom regeringen då lade. Huvuddragen i den väntade reformen preciserades också iden lagda propositionen om ungdomslag. Kontakter hadeockså förekommit med regerings-och riksdagsledamöter. och länsarbetsnämnderna gick också ut med information.Många företrädare för landsting och statliga arbetsgivare ansåg dock attinformationen kommit alltför sent. Handläggarna var emellertid inte heltoförberedda när lagen antogs av . Det rådde dock in i detsista oklarhet på några punkter, bl. a. om ungdomar skulle kunna placeras inom privatsektor eller ej. Skr.1984/85:88 55 Dennaoklarhet medförde emellertid inga stora hinder för den kommunala planeringen.Man började i allmänhet att förbereda ungdomslagen oberoende av om det skullebli fyra eller åttatimmarsdag och om privat sektor skulle deltaga eller ej. Hurdessa frågor än skulle komma att lösas räknade man med att kommunerna skulle fåhuvudansvaret för åtgärdens genomförande, eftersom de hade skyldighet attplacera ungdomarna, medan övriga berörda arbetsgivare endast uppmanades att taemot ungdomar inom ramen.för ungdomslagen. Vanligenbörjade kommunerna eller november månad att planera för att taemot ungdomarna. Sålunda initierade de kommunala ledningarna under höstenåtgärder för att få fram arbetsplatser till ungdomslagen. Antingensammankallade man tjänstemän för de olika kommunala förvaltningarna ochbegärde att de skulle inventera möjligheterna att bereda ungdomarna plats iungdomslag eller också gick man utmed skrivelser i samma syfte. Vanligentillsattes en speciell arbetsgrupp vars uppgift skulle vara att inventera dekommunala förvaltningarnas möjligheter att bereda arbeten till ungdomslag. I detvå största kommunerna lades uppgiften på speciella ledningsgrupper för ekonomioch sysselsättningsfrågor, införda för att planera den långsiktiga ekonomiskapolitiken i kommunerna. Därdet inte redan fanns en lämplig etablerad organisation byggde kommunerna oftaupp speciella organ för att hantera ungdomslagen. Endast i den minsta kommunenansåg man det onödigt att skapa en organisation enbart för att ungdomslagen fillkommit.Orsaken härtill var att antalet ungdomar som kunde komma ifråga för placering iungdomslag var så litet att man utan större ansträngning skulle kunna placeradem utan att inrätta speciella organ. Ävenandra kommuner inrättade speciella tjänster för att hantera ungdomslagen. Enmer utförlig beskrivning av de organisationer som byggts upp kring ungdomslagenges i kapitlet Organisation. Behovetav platser grundade man på arbetsförmedlingens arbetslöshetsstatistik. Manförsökte sålunda skapa ett så stort antal platser att merparten av ungdomarnaskulle kunna placeras i de kommunala förvaltningarna. Oftastfick man fram fler platser än man "behövde". Detta berodde dels påatt antalet "sökande" till ungdomslagen blev färte änarbetsförmedlingarna vanligen räknat med, dels på att förvaltningarna erbjödfler arbeten än väntat. Detta har kommit att medföra att antalet platser i deflesta kommunerna har varit störte än antalet ungdomar som har beretts plats iungdomslagen. I en av de större kommunerna hade man sålunda tillgång till 500platser. hade man som högst haft 280 ungdomar placerade iungdomslag. 1984/85:88 56