prop · G803200 · 1984-12-31 00:00:00 — Om nämnden finner attsådan risk för skada, men eller annan olägenhet, som enligl en bestämmelse omsekretess utgör hinder att lämna uppgift till enskild, kan undanröjas genomförbehåll som inskränker den enskildes rätt att lämna uppgiften vidare ellerutnyttja den skall nämnden, med tillämpning av den nämnda bestämmelsen,uppställa sådant förbehåll, när uppgiften lämnas. Nämnden får alltså göra enprövning i varje enskilt fall. 8 8 Personalföreträdare utses särskilt för varje nämndbland de anställda hos kommunen eller landstingskommunen, i första hand blanddem som är anställda inom nämndens verksamhetsområde. Högst tre personalföreträdare och en ersättare för envarav dem får finnas i varje nämnd. Första stycket anger inom vilken krets av personer som personalförelrädarnaskall utses. De måste vara anställda i kommunen eller landstingskommunen. Personalföreträdarnas uppgifter förutsätter storförtrogenhet med arbets-och personalförhållandena inom verksamhetsområdet förden nämnd, inom vilken de skall verka. därför enligt stadgandet iförstastycket i första hand utses bland den personal som finns anställd inomvederbörande nämnds 1984/85:200 32 Eftersom denna krets kan vara relativtliten, får om särskilda skäl föreligger någon annan som är anställd i kommuneneller landstingskommunen utses. Med hänsyn till att valet av personalrepresentanterär av avsevärd betydelse för nämndens arbete får det förutsättas att samrådsker mellan nämnden och arbetstagarorganisationen innan denna möjlighetutnyttjas. Av andra stycket framgår att högst tre personalföreträdareoch lika många ersättare för dem får utses inom varje nämnd, I enskilda falltorde det med hänsyn till de lokala förhållandena vara lämpligt att utse färreän tre personalföreträdare, 9 8 Personalföreträdarna utses av den eller de lokalaarbetstagarorganisatio ner i förhällande till vilka kommunen eller landstingskommunen är bunden av kollektivavtal. Av bestämmelsen följer all personalföreträdarna skallutses utan medverkan från arbetsgivarens sida. I likhet med vad som gällerinom såväl den privata som den statliga sektorn skall företrädarna nämligenutses av de lokala fackliga organisationerna. Av bestämmelsen framgår attendast sådana organisationer kommer i fräga i förhällande till vilka kommuneneller landstingskommunen är bunden av kollektivavtal. Man får utgå från att defackliga organisationerna blir överens om vilka organisationer som skall utserepresentanter i den enskilda nämnden. En sådan överenskommelse torde vara enförutsättning för att närvarorätten skall kunna utövas. Ordningen enligt vilkenpersonalorganisationerna utser företrädare i nämnderna kan, om parterna såönskar, regleras i kollektivavtal. 10 8 Vad i denna lag eller annan författningföreskrivs om jäv för ledamot eller någon annan som har att handlägga ärende i nämnd skall också gälla för personalföreträdare i nämnden. Dock skall jäv enligt 4 8 första stycket 5 förvaltningslagen(1971:290) inte anses föreligga enbart pä grund av att en personalföreträdareär förtroendeman eller funktionär hos en arbetstagarorganisation som harintresse att bevaka i ärendet eller på grund av alt han eller hon i en sådanegenskap på organisationens vägnar har deltagit i en sådan förhandling iärendet som ägt rum enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Som har anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6)bör de jävsregler som gäller för ledamöter och andra som handlägger ärenden ien nämnd också gälla för personalföreträdarna. Denna paragraf reglerar jävsfrägor-na. Av bestämmelsen följer att KL;s jävsregleroch de strängare jävsregler som finnsi 4 8 förvaltningslagen kan bli tillämpligaför personalföreträdarna beroende på i vilken nämnd de tjänstgör.Förvaltningslagens regler gäller för de flesta specialreglerade nämnderna ikommunerna, l.ex, socialnämnden, och skolstyrelsen, samt för \issa sådana Prop.1984/85:200 33 nämnder i landstingskommunerna, l.ex. Andra stycket behandlar det speciella fallet ijävshänseende att personalföreträdare är förtroendeman eller funktionär i enarbetstagarorganisation. Personalförelrädarna har en i väsentliga hänseendenannorlunda uppgift än en föredragande tjänsteman eller en tillkallad sakkunnig.Persona!företrädarens huvuduppgift är att framföra arbetstagarnas synpunkterpä ärendenas handläggning, medan tjänstemannen eller den sakkunnige skallframföra rent fackmannamässiga synpunkter. Om man godtar en närvarorätt avsådant innehåll, förefaller det ologiskt att anse jäv föreligga av denanledningen att personalrepresentanten har en nära anknytning till enarbetstagarorganisation som har intressen alt bevaka i ärendet. På samma sätlsom pä den statliga sidan har därför en undanlagsbestämmelse i denna frågatagits in i andra stycket. 118 Kallelser av personalföreträdare lill sammanträdensker i samma ordning som gäller för kallelser av ledamöter i nämnden. Ersättarekallas endast då de skall tjänstgöra som ledamöter. I KL finns inte några särskilda föreskrifter om kallelser lillnämndsammanträden. Det är dock vanligt alt sådana föreskrifter las in i ettreglemente. Av förevarande paragraf framgår att personalföreträdarna skallkallas på samma sätt som nämndens ledamöter. 4.2 Förslaget till lag om ändring i kommunalförbundslagen(1985:000) 1984/85:216 har föreslagils att den nuvarandekommunalförbundslagen skall ersättas av en helt ny lag i ämnet. Den nya lagenavses träda i kraft . F.n. utövas kommunalförbunds beslutanderätt av förbundetsfullmäktige. Förvaltning och verkställighet tillkommer styrelse och övriganämnder. Denna organisationsform, som alltså motsvarar den som finns i kommuneroch landstingskommuner, finns kvar även i den föreslagna nya lagen. I förbundmed en sådan organisation bör del finnas samma möjligheter lill närvarorätt förde anställda som skall finnas i kommuner och landsungskom-muner. En hänvisning lill3 a kap. KL har därför tagits in i den föreslagna nya lagen om kommunalförbund.Därmed kommer även reglerna om PSO all gälla, på samma sätt som de gör redannu. En nyhet i den nya lagen är att del införs en enklare formav organisation av kommunalförbund med endast ett organ, en förbundsdirektion,med bäde beslutande och verkställande uppgifter. Denna organisationsform lämparsig inte för närvarorätt för de anställda. Däremot skall PSO kunna inrättas,vilket föranleder en teknisk justering av lagtexten. 3 1984/85. 1984/85:200 34 4.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1979:412) om kommunala indelningsdelegerade I vissa fall skall kommuner som berörs avindelningsändringar företrädas av särskilt utsedda indelningsdelegerade.Närmare beslämmelser om detta finns i lagen (1979:412) om kommunala indelningsdelegerade. För beredning och verkställighet av ärenden som ankommerpå delegerade skall dessa utse ett arbetsutskott. För sådana uppgifter färdelegerade dessutom utse en eller flera kommittéer. Enligt lag övergår fullmäktiges beslutanderätt på dedelegerade såvitt avser frågor som gäller den nya kommunbildningen. Delegeradebör därför ha samma befogenhet som fullmäktige att på sitt område inrätta PSO.Likaså bör personalföreträdare ha närvarorätt vid kommittéers sammanträden. I17 8 har därför tagits in en hänvisning till 3 a kap. KL. Beträffande besvärsförfarandet gäller enligt 7 kap. 2 8första stycket KL samma regler rörande besvär över beslut av PSO som överbeslut av kommunstyrelsen eller en annan nämnd. En erinran om dettahar lagils in i 23 8. Detsamma gäller frågan om rätlelseförfarande enligt 7kap. 6 8 KL. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen föreslår att anta förslagen till 1. lag om ändringi kommunallagen (1977:179), 2. lag om ändringi kommunalförbundslagen (1985:000), 3. lag om ändringi lagen (1979:412) om kommunala indelningsdelegerade. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag somföredraganden har lagt fram. Prop.1984/85:200 35 Sammanfattning av betänkancjet (SOU 1982:56) och medbestämmanderätt 1 de direktiv , som slutligen bestämdekommitténs arbetsuppgifter, framhålls bl. a. att genom 1976 årsmedbestämmandelag (MBL) skapats en gemensam grund för de anställdasmedbestämmande i offentlig och enskild verksamhet. 1 förarbetena till lagenuttalas bl. a. att de kommunalt anställdas medbestämmande måste utvecklas på arbelsrältsreformcnsgrund som detta måste ske under hänsynstagande till den kommunalademokratin. Detta ställningstagande utvecklades närmare i förarbetena till denungefär utfärdade lagen om offentlig anställning (). Genom lagen (1979:409) om ändring i kommunallagen(1977:179)- KL-vilken trädde i kraft den ] öppnades möjligheteratt ikommuner och landstingskommuner inrätta partssammansalta organ (PSO) meduppgift alt svara för viss beredning, förvaltning och verkställighet inomstyrelsens eller andra nämnders verksamhetsområden. 1 detta lagstiftningsarbetetogs ställning till flera frågor av betydelse för kommitténs arbete. En avdessa berörde PSO-inslituiets förenlighet med vår konstitution, en annan avsågden gränsdragning som gjordes mellan den kommunala demokratin och förelagsdemokratin.De modeller till lösningar av ett författningsreglerat medbestämmande för dekommunalanställda som kommitlén framlägger har utarbetats mot bakgrund av dessaställningstaganden. Kommittén har i sitt arbete strävat efter att inteförsvåra för kommunerna och landstingskommunerna att inom en yttre ram självaordna sin förvaltning och sina verksamhetsformer med hänsyn till skiftandelokala behov. Ett betydande utrymme har lämnats för att genom överenskommelserreglera förhållandena mellan arbetsgivare och arbetstagare. Förslagen avses skola gälla även för kommunalförbundliksom också för den särskilda organisation som kan träda i verksamhet isamband med ändringar i kommunindelning. De allmänna bestämmelserna om medbestämmanderätt föreslåsskola intas i en ny paragraf i 1 kap. KL och de särskilda reglerna om de skildamedbeslämmandeformerna i ett nytt kapitel, 3 a kap, I fräga om PSO har kommittén föreslagit ett tillägg lillbestämmelserna i 7 kap. 6 8 andra stycket KL av innebörd alt rältelseförfarandelskall gälla även beträffande beslut av sådant organ. Kommittén har vidareföreslagit all författningsändringar vidtas som ger ett större utrymme för PSOinom den specialreglerade förvaltningen. Beträffande folkhögskolan gäller särskilda regler för destuderandes samt lärarnas och den övriga personalens medbestämmande. 1984/85:200 36 skulle inlemmas i det av kommittén föreslagnaregelsystemet skulle betydande ingrepp behöva göras i för den gällande beslämmelser.Folkhögskoleväsendet har pä grund av sin särart bedömts inte böra tas med i kommitténsförslag. På det kyrkokommunula området bör de anställdasmedbestämmanderätt i princip vara densamma som pä den borgerliga/kommunalasektorn. Kommittén lämnar i detta syfte förslag till författningsändringardels i den föreslagna lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter,se prop, 1982/ 83:19, dels i lagen om kyrkliga indelningsdelegerade. Liksom beträffande KL bör de allmänna bestämmelserna ommedbestämmande ges i ett sammanhang i en ny paragraf i första kapitlet ochreglerna om de skilda medbeslämmandeformerna i ett särskilt kapitel. 5 a kap.,i förstnämnda lag. Kommittén har enligt sina direktiv bl. a. haft lilluppgift att överväga frågan om närvarorätt för personalföreträdare i dekommunala och landstingskommunala nämnderna mot bakgrund av vaddemokratiutredningen föreslagit rörande sådan rätt samt vad remissinstansernaanfört i anledning av förslaget. Del har också ålegat kommittén att följa denförsöksverksamhet på området som inom ett antal kommuner och landstingskommunerfortgått . Demokratiulredningen erinrade i sitt betänkande (SOU1977:39) om att styrelserepresenlalion var ett led i det företagsdemokratiskasystemet. Denna form för personalinfiytande har efter lagstiftning genomförtspå de enskilda och statliga sektorerna av arbetsmarknaden. Vissstyrelserepresentation har aktualiserats också inom den kommunala sektorn iform av försöksverksamhet med närvarorätt för personalförelrädare vidsammanträden med kommunala och landstingskommunala nämnder. 1försöksverksamheten har deltagit ca 230 nämnder i 36 kommuner och 20landstingskommuner. Vid en analys av försöksverksamheten, som inriktades påhur närvarorätten inverkat på företagsdemokratin, den politiska demokratin ochden kommunala administrationen, konstaterade demokratiulredningen att närvarorättenav de i försöken deltagande förtroendevalda och personalrepresentanternaupplevts som övervägande värdefull. Någon påtaglig praktisk erfarenhet av allnärvarorätten inverkat negativt på den politiska demokratin elleradministrationen kunde inte utläsas ur del tillgängliga materialet. Demokratiulredningen fann att närvarorätten var avintresse även efter arbetsrätlsreformens genomförande och kom till denuppfattningen att möjlighet till styrelserepresentation för de anställda inågon form borde införas också inom den kommunala sektorn och att detta kundeske utan negaliv inverkan på den kommunala demokratin. Närvarorätt kunde enligtdemo-kratiulredningens mening vara ett värdefullt komplement till övriga formerav företagsdemokrati. Vikt lades vid de vidgade insyns-, informations- ochkontaktmöjligheter som sådan rätt kunde medföra. Ett starkt bidragande skäl lillställningstagandet var den utveckling av styrelserepresenlalion som Prop.1984/85:200 37 skett inom övriga sektorer av arbetsmarknaden. All heltutesluta styrelserepresentation för de kommunalt anställda skulle kräva mycketstarka skäl, Mol bakgrunden av dessa överväganden ladedemokratiutredningen fram ett förslag till en permanent särskild lag omnärvarorätt för personalföreträdare vid sammanträde med ellerlandstingskommunal nämnd. Lagen skulle äga motsvarande tillämpning påkommunalförbund. Förslaget blev föremål för ett omfattanderemissförfarande. Sammanlagt avgavs 267 remissvar. Förslaget tillstyrktes ellerlämnades utan erinran av drygt lOO remissinstanser, medan närmare 60 avstyrkteförslaget. Något fler än 20 förklarade sig tveksamma eller ville avvaktaeffekterna av MBL. Omkring 60 ansåg att försöksverksamheten borde fortsättaytterligare någon lid, innan frågan om permanentning av närvarorättenavgjordes. För tillstyrkande av förslaget anfördes i huvudsak denallmänna utvecklingen inom arbetsrätten och särskilt införandet avstyrelserepresentation såväl inom privata företag som vid statliga myndigheter. De remissinstanser som förordade en fortsattförsöksverksamhet framhöll framför allt att erfarenhet saknades om hur MBL och PSOpåverkade närvarorättsfrågan och att det definitiva ställningstagandet lillnärvarorätten därför borde anslå. Som skäl för avstyrkande av förslaget anfördes i huvudsakföljande. Närvarorätten syftade till att tillföra de kommunala nämnderna en intresserepre-senlationför en viss grupp av medborgare vid sidan av de förtroendevalda. Deninnefattade ett intrång i de förtroendevaldas suveränitet. Risk fanns för attde förtroendevaldas och personalrepresentanternas funktioner i nämnderna såsmåningom skulle smälla samman och att därmed grunden för den representativademokratin rycktes undan. Närvarorätten skulle vidare få endast marginellbetydelse för personalinflytandet, eftersom MBL:s föreskrifter om vidgadförhandlingsrätt, arbetsgivarens informationsskyldighet m. m. i kombination medPSO-institulel, övrig arbetsråttslig lagstiftning m. m. bildade ett system avföreskrifter som kunde anses ge betryggande garantier för allpersonalorganisationernas rättmätiga krav på insyn, inflytande ochmedbestämmande blev realiserade. Försöksverksamheten har därefter fortsalt och efterytterligare enkäter har nya utvärderingar ägt rum. Dessa stämmer väl överensmed de av demokratiutredningen redovisade. En klar majoritet av de i de senareenkäterna dellagande förtroendevalda, personalförelrädare och tjänstemän ansersålunda att de positiva erfarenheterna av närvarorätten överväger. EftersomMBL varil i tillämpning under en del av försökstiden ger enkäterna även en vissupplysning om hur MBL och närvarorättsinstilutet fungerar tillsamman. Enlikaledes klar majoritet hävdar att MBL inte har påverkat närvarorättensbetydelse eller t. o. m. ökat denna. Vad beträffar den politiska demokratin göri fråga om primärkommunerna endast en svag minoritet gällande all närvarorättenkommit i konflikt med denna. Ej heller synes närvaron av personalföreträdare inämnvärd omfattning ha uppfattats som besvärande av de förtroendevalda ellermedfört att beslut inte fattats lika fritt som tidigare eller i andrahänseenden verkat störande i nämndverksamheten. På landstingssidan anförs allnärvarorätten leder lill ökad tungroddhet och längre sammanträden, dvs. ihuvudsak samma olägenheter som man framhåller i samband med MBL-verksamheten. 1984/85:200 38 Utvärderingarna ger således en annorlunda bild avinställningen till närvarorätten än den som framgår av remissvaren.Anledningen till denna skillnad är inte närmare utredd. Det förtjänaremellertid att påpekas, att remissvaren avgells av åtskilliga icke kommunalainstitutioner samt över 200 kommuner och landstingskommuner. Utvärderingarnahänför sig till endast ett begränsat antal (ca 35) primärkommuner, somdeltagit frivilligt i försöksverksamheten och därför kan antas vara särskiltintresserade av närvarorätt. Ä andra sidan är att märka att nästan samtligalandstingskommuner deltagit. Även med beaktande av materialets brister kan dockutvärderingarna enligt kommitténs mening inte ge anledning till annanbedömning än att försöksverksamheten gett ett positivt utslag förnärvarorätten. En sammanvägning av de av demokratiutredningen gjordaövervägandena, remissinstansernas ställningstaganden och utfallet avförsöksverksamheten ger enligt kommitténs mening till resultat att åtskilligttalar för att tillåta närvarorätt i de kommunala och landstingskommunalanämnderna för personalförelrädare, om den utformas så att intrånget i deförtroendevaldas suveränitet inte blir större än vad som skäligen kan tålas föratt nå syftet med närvarorätten, framför allt vidgade insyns-, informations-och kontaktmöjligheter. Grunderna för den kommunala demokratin får interubbas. Denna avvägning är en fräga av politisk natur. Vilka kommunalekonomiska verkningar som kan följa av ettutbyggt närvarorättsinstitut torde vara omöjligt att ens tillnärmelsevis ange.Ett fullt utbyggt system innebär enligt förslaget bl. a. att trepersonalrepresentanter kan finnas i varje styrelse och nämnd. Demokratiulredningenansåg att statligt slöd borde utgå för information och utbildning i anslutningtill en närvarorätlsreform. Kommittén anser det knappast vara påkallat mednågot särskilt statligt slöd härtill, bl. a. därför att personalrepresentanlernaenligt förslaget i första hand bör utses bland de anställda inom vederbörandenämnds verksamhetsområde. Ett utbyggt system med närvarorätt kommer vidare attställa sto.-a krav på de fackliga personella resurserna. Liksom demokratiulredningen anser kommittén att ell närvaroräitsinsii-lulbör få en sådan utformning, att de kommunala arbetsgivarna och arbetslagarnafår betydande frihet och gemensamt ansvar för utvecklingstakten och den närmareregleringen av vissa praktiska frågor. Den modell kommitlén framläggerinnefattar därför endast lagsladganden som ger kommunfullmäktige resp.landstinget befogenhet att besluta om närvarorätt för personalföreträdare samlvissa grundläggande bestämmelser. Det förutsätts, att arbetsgivaren ocharbetstagarorganisationerna inom ramen för dessa beslämmelser ikollektivavtalets form träffar överenskommelse om införandel av närvarorätt,om vilka nämnder och ärenden som i del aktuella fallet skall omfattas avnärvarorätten samt om erforderliga praktiska detaljer. Enligt kommittén skallemellertid närvarorätten kunna omfatta även frågor som inte kan bli föremål förkollektivavtal. Beträffande sådana skall det ankomma på fullmäktige ellerlandstinget att fatta beslut utan föregående kollektivavtal. Deföreslagna bestämmelserna innehåller följande. Kommunfullmäktige resp.landstinget får som nämnt befogenhet att besluta om att företrädare för deanställda hos kommunen eller landstingskommunen får närvara vid styrelsenseller annan nämnds sammanträden. I princip får närvarorätten gälla alla slagsnämndärenden utom sådana som särskilt 1984/85:200 39 undantagits i lagen. I förslaget har undantag gjorts iförsta hand för ärenden som gäller myndighetsutövning mot enskild. Undantagetomfattar dock inte ärenden om anställning, ledighet, vikariat ellerförslagsbelöning. Närvarorätt skall vidare inte förekomma vid handläggningenav vissa frågor, i vilka del föreligger ett utpräglat partsförhållande mellanarbetsgivaren och arbetstagarna, nämligen frågor som rör förhandling medarbetstagarorganisation, uppsägning av kollektivavtal, arbetskonflikt eller rättsivisimellan kommunen eller landstingskommunen och arbetstagarorganisation. Utskott eller avdelning av nämnd omfattas inte avnärvarorätten. Personalföreträdare har rätt att delta i nämndensöverläggningar men inte i besluten och att få sin mening antecknad i nämndensprotokoll. Nämnden är skyldig att, med iakttagande av bestämmelserna isekretesslagen (1980:100), lämna dem de uppgifter som behövs för derasverksamhet. Högst tre personalförelrädare jämte suppleanter för demfår finnas i varje nämnd. De utses av den eller de arbetstagarorganisationer iförhållande till vilka kommunen eller landstingskommunen är bunden avkollektivavtal om närvarorätt i nämnden i fråga. Företrädarna skall ulsessärskilt för varje nämnd bland de anställda hos kommunen ellerlandstingskommunen, i första hand bland dem som är anställda inom nämndensverksamhetsområde. Vad som stadgas om jäv för ledamot eller annan som har atthandlägga ärende i nämnd skall även gälla för personalföreträdare i nämnden.Dock görs det undanlaget därifrån, att jäv enligt 4 8 första stycketförvaltningslagen (1971:290) inte skall anses föreligga enbart pä grund av atten personalföreträdare är förtroendeman eller funktionär hosarbetstagarorganisation som har intresse att bevaka i ärendet eller på grund avall han i sådan egenskap på organisationens vägnar deltagit i förhandling iärendet enligt MBL. Kallelse av personalförelrädare sker i samma ordning somgäller för kallelse av ledamot i nämnden. Suppleant kallas endast då han skalltjänstgöra i företrädares ställe. Närvarorätt innebär endast en laglig rätt förpersonalrepresentant all delta i styrelsens eller annan nämns sammanträden vidhandläggning av vissa ärenden. Det är av vikt all de formella föreskrifter somomgärdar närvarorätten iakttas. Uteblir personalrepresentant från sammanträdepå grund av felaktighet i kallelseförfarandet, föreligger sådant formfel attbeslut som fattats på sammanträdel inte har tillkommit i laga ordning ochföljaktligen skall undanröjas i händelse av besvär. Delsamma bör gälla ompersonalrepresentant felaktigt vägras all närvara vid behandling av ärende därnärvarorätt föreligger. Även i det motsatta fallet, dvs. då enpersonalföreträdare i sin egenskap av personalrepresentant tillåts närvara vidbehandling av ärenden där närvarorätt enligl lag saknas, torde nämndens beslutfå anses inte ha fillkommil i laga ordning. 1 fråga om personalförelrädares ansvar anför kommittén bl.a. Skadeståndsansvar synes normalt inte kunna uppkomma förpersonalföreträdare. En annan sak är att skadeståndsskyldighel för kommuneneller landstingskommunen kan uppkomma i fall där ett förvaltningsbeslut blivitfelaktigt pä grund av att man begagnat sig av oriktiga uppgifter fränpersonalföreträdare. Med den utformning 20 kap. 2 8 har torde pevsonalfövelrädarefalla inom den personkrets som omfattas av mutansvaret. Personalföreträdare ärockså underkastad bestämmelserna om tystnadsplikt med vissa närmare beskrivnaundanlag. 1984/85:200 40 Facklig vetorätt och facklig självbestämmanderätt