prop · G803118 · 1984-12-31 00:00:00 — Den beskrivnaproblematiken är av 60-talskaraktär med DDT, PCB och tungmelaUer i centmm. Denyupptäckta problemen med exempelvis dioxiner bildade vid sopförbränning,spridning av tiUsatla kemikalier i avloppsvattenreningsverken, livsmedlensinnehåll av föroreningar och tiUsatser från "kemijordbmkel"respektive livsmedelsindustrin saknas i stort sett. Vi tror inte det beror påokunnighet utan snarare på undfallenhet för kemibranschens krav på fortsattinflytande. Oviljan att hantera dioxin-problemet ser vi myckel aUvarligl på. Omanledningen tiU detta är prestige och personliga motsättningar är del destoaUvarligare för hela mUjövårdens organisation. Den förlorar i trovärdighet. KontroUenöver kemisamhället föreslås ske med hjälp av en kemikaliemyndighet och etttoxikologiskt råd. Miljöförbundel ser inte dessa förslag som några avgörandeframsteg eflersom det i prakliken mestadels blir en omfördelning av befintUgaQänster, samt är en skenanpassning tUl hälso-och mUjövårdens krav, där statiigabesparingsambitioner (i detta fall ) väger lyngre. MUjöförbundetser kemisamhällets hot mot hälsa och miljö som ett av de allvarligastemiljöproblemen. Den synen delas f.ö. av regeringspartiet. Därför måstekontroUen över kemikaUema få kosla de medel som behövs. I synnerhet gäUer detproduktkontrollen, vars register endast är godtagbart i sin fiiUt utbyggda formoch sin fulla offentlighet. Den delvis hårda kritUcen mot ärvårt demokratiskt ställda krav på statsmaktema att ta sina mUjöpolitiskaambitioner på aUvar. Vi vet atl ett samhälle byggt på den av riksdagenbeslutade ekologiska gmndsynen kräver stora men nödvändiga förändringar. Vårtråd är: Ändra kurs . 3 Mål för kemikaliekontrollen 3.1Civilförsvarsstyrelsen: En målsättning bmkar i aUmänhet ge uttryck för enviljeinriktning beskriven i generella termer, som kommissionen även har gjort.Om målel är aUlför högt sall, måste man emellertid vara beredd på all ge avkaUpå vissa av önskemålen. För att i ett sådant läge få ut största möjliga effektav vidtagna åtgärder under genomförandeskedet, kan en etappvis uppbyggnadgmndad på prioriterade delmål vara att föredra. Detta framtvingar även ennärmare analys av framlagda förslag. Eftersom det av kommissionen presenterade belänkandet har en högambUionsnivå med många svårfömtsägbara konsekvenser, finns del alltså skäl attöverväga ell förverkligande av målsättningen med ett tidsrelateratuppbyggnadsprogram. 1984/85:118 98 3.2 : I anslutningtiU punkt 6.4 i kommissionens huvudbetänkande, där det sägs atttiUverkare/importör bör välja en så bra produktsammansättning som möjUgt frånhälso- och miljösynpunkt, bör det enUgt uppfattning anmärkasatt i fråga om etanol bör även alkoholpolitiska aspekter uppmärksammas. 3.3 Lantbruksstyrelsen:Allmänhetens oro för kemiska risker torde i första hand vara knuten tiUpotentieUa risker för skadUga långsiktseffekter av restsubstanser i Uvsmedeloch tiU möjliga sidoeffekter i mUjön. Den som i sitt yrkesarbete hanterarkemiska produkter är dessutom utsatt för specieUa risker i samband med dennahantering. Lantbruksstyrelsen vUl understryka att det för lantbmksnäringamasdel bör vara av särskUt intresse att kemikaUekontroUen är effektiv ochtUlstyrker förslaget tiU måtformule-ring. 3.4 : MångaoUka myndigheter bar och kommer att ha behov av kontakter medintemationeUa organ som , IPCS och IRPTC. Det är därför mycket viktigt attdet kommer att finnas välfiingerande kanaler meUan myndigheiema. , "National Contact Point", placerat vid kemikaliemyndighetenskuUe kunna ha ansvaret för att inkommande skrivelser/dokument sänds tiUberörda myndigheter och andra intressenter. Sekretariatet skuUe dessutomansvara för sammanstäUning av svaren. Kommissionenhar också i avsnitt 6.6 påpekat att det intemationeUa arbetet måste ges högprioritet i myndighetemas arbete. instämmer i detta men viUsamtidigt peka på nödvändigheten av att tiUräckliga resurser stäUs tiUmyndighetemas förfogande för detta ändamål. 3.5 Statensprovningsanstalt: SP instämmer i att huvudmålet för kemikalie kontroUen är att förhindra att skada uppstår på människor och miljö. De därav härledda fyra huvudsatserna (avsnitt 6.1) överensstämmer väl med huvudinriktningen inom arbetsmUjö och yttre miljö. SPinstämmer också i kemikommissionens slutsatser att de ökade kunskaper som nufinns om kemiska ämnens inverksm på människa och miljö motiverar eneffektiviserad - och kanske även utökad - kontroll från statens sida av dessaämnens användning och hantering. 3.6 : bevakning av hälsoskyddsfrågoma ---- innebäratt verket har ett ansvar för användningen av kemiska Erfarenhetema från tiUsynsverksamheten är att hälsobesvärofta uppmärksammas först när produktema hunnit marknadsföras ofta i storskala - och att hälsoef-fektema ofta orsakas av kändaämnen och material som utnytQas inom nya användningsområden. I betänkandet harproblemen med ämnen och pro- 1984/85:118 99 duktersom är i bmk beaktats. Problemen av ovannämnd karaktär synes dock behövauppmärksammas bäitre t. ex. genom atl en femle gmndsats för kemikaliekontroUentUtfogas i avsnitt 6.1 med förslagsvis följande lydelse: Om en kemisk produktvid användningen orsakal eller misstänks ha orsakal hälsobesvär skaU bebovet avåtgärder för all reducera besvären och av restriktioner för fortsatt användningsnarast utredas av ansvarig(a) myndighet(er) och tiUverkare. 3.7 Statensgiftinformationscentral: Påpekandet all en epidemiologisk verksamhet kan lämnaviktiga bidrag tUl kemikaliekontrollen är hell i linje med de positivaerfarenheter GIC har av epidemiologiska uppföljningar av akula förgtftningar.Vidare kan GIC understryka nödvändigheten av ett nära samarbete mellan olikamyndigheter så att bedömningar och åtgärder skall kunna samordnas. Vikten avintemationelll samarbete i dessa sammanhang är enligt GIC: s erfarenhet ellväsentligt påpekande. 3.8 Skogs- och jordbruketsforskningsråd: Det av kemikommissionen angivna, övergripande målet ger enligtSJFR utrymme för en positiv nyordning i kemikaliearbetet. Rådet anseremellertid att elt övergripande mål för kemikaliekontrollen ocksåbör rymma den mer offensiva attityden att effektivt och varsamt utnylQanaturresursema. : s synsätt angående det övergripande målet innebär attrådet anser atl den tredje gmndsatsen något bör modifieras. Det är enligtrådels uppfattning inte alltid givet att riskabla kemiska produkter skallersättas med andra "produkter" som kan hanteras säkrare. Det kan istället ofta vara angeläget att ersätta kemiska produkter mpd en hell annan typav hantering. Delta är förhåUandet bl. a. när det gäller användningen avkemikalier inom jordbmket. Utnyttjandet av kemiska bekämpningsmedel kan därdelvis ersättas med andra produktionsformer eUer - altemativt då det gällerbekämpningsmedel - resistenta sorter. Med detla synsätt kankemikaliekontrollen komma alt inbegripa såväl en annorlunda användning avnaturresursema som en förstärkt genetisk forskning och förädlingsverksamhet.Detta gäller särskiU och om "kemUcaliesnålhet" bUr eltviktigt mål i jordbmks-forskningen och i jordbmkets teknik- ochstmktumtveckling. har fått regeringens uppdrag att ta fram ettforskningsprogram i syfte atl åsladkomma en sådan utveckling. 3.9 i län: har be-skrivU fyra gmndsatser förkemikaliekontroUen. Den Iredje gmndsatsen är att sådana ämnen och produkterskall undvikas som kan ersättas av andra ämnen och produkter som medför mindrerisker. Denna fråga, den s. k. subslitutionsprincipen, bedömer såväsentlig alt den tydligare borde framgå i lagsttftningen. 1984/85:118 100 3.10 : har angett fyra grundsatser för kemikaliekontrollen, och föreningen har inga invändningar mot dessa i och för sig. Dock kan iaktlas all beaktandet av den yttre miljön fått en alltför undanskymd plats i betänkandets olika delar. Människans hälsa och den yllre mUjön har båda högsta prioritet vad gäller kemikaUe kontroU, inte minsl därför alt en skadlig påverkan i den yttre miljön även om den i förstone kan förefalla röra enbart andra organismer än människan - får återverkan också på människan. Nuvarandelagsttftning (lagen om hälso- och miljöfarliga varor och mUjöskyddslagen)torde i allt väsentligt motsvara tre av gmndsalsema (nr 1,3 och 4) medan denandra gmndsatsen ännu inte är tUlräckUgt väl uttryckt. Föratt genomföra en kemUcaliekontroU krävs att lagsttftningen är ända-målsenUgtutformad. har också i sitt förslag ägnat stor uppmärksamhet ålförfattningsförslag. Föreningen begränsar sig i detta yttrande tUl vissagmndläggande frågor om författningamas utformning. TUländamålsenligheten hör emellertid också alt resursema för kemikaUekontroUeninte blir alltför små. Det är föreningens uppfattning att resurs-tiUgångenvarit en mer ingripande orsak tUl att kemUcaliekontroUen inte ärtiUräckUg än utformningen av gäUande bestämmelser. Kommissionens förslag tiUadministrativ organisation har i alltför hög grad påverkats av slrävanden atlhålla statens utgtfter nere för att en tiUräckUg effektivisering avkemikaUekontroUen ska kunna påräknas. Föreningen föreslår därför atlorganisationens storlek och kosinader fömtsältningslöst och ytterst skyndsamtutreds särskilt. Det måste därvid uppmärksammas att även om slatsfinansemakanske är ansträngda kemikaliekontroUen liksom mUjöskyddet över huvud tagetkan vara en sektor där utgtftema kanske måste ökas i motsats tiU många andrasektorer. 3.11 : kan instämma i önskvärd heten av att förhindra skada på människor och mUjö. Emellertid anser vi detta vara ett Ulusoriskt mål, eftersom aU mänsklig verksamhet är förenad med risken för vissa skador. Ett reaUstiskt mål är snarare att så långt möjUgt söka minska risken för skada. Trafiksäkerheisarbetet är ett exem pel, där denna typ av säkerhetsfilosofi tiUämpas, eftersom målet "en helt riskfri" bU-, fåg- eller flygtrafik skulle omöjliggöra användningen avdessa fortskaffningsmedel. IndustriförbundetvUl tfrågasätta, om det inte i själva verket är den orealistiska målsätlningensom gör atl kemUcommissionens förslag i långa stycken är orealistiska ochdärför leder tiU ett långtgående reglerings- och övervakningssystem. Den modemasynen på myndighetsutövning är annars, att ett större ansvar skaU läggas påföretagen - såväl tUlverkare som användare - och att direkt övervakning genommyndigheten minskas tiU förmån för rådgivning och information kombinerad medstickprovskontroll. Prop.1984/85:118 101 Närdel gäller kemikaliekontroll, finns del två särskilda skäl, som talar förlämpligheten av detta synsätt. Dels finns det genom bL a.arbetar-skyddslagsttflningen och företagshälsovården hos de flesta företagen entradition att arbeta för minskade skaderisker på arbetsplatsen. Dels gör ocksåsnabba förändringar i det kemiska produktsortimentet det svårt för en centralmyndighet att upprätthåUa en aklueU kunskap om i bmk varande ämnen ochprodukter. Denna kunskap finns i stället hos ifrågavarande industriföretag. Enorsak tiU att kemikommissionens förslag så siarkt betonar konlroU-ochövervakningsaspekten är den oro som aUmänheten anses hysa inför användningen avkemikalier och kemiska produkter. Enligt Industriförbundets mening är det enallvarlig brisl i kemikommissionens utredningsarbete, att man inte harövervägt andra metoder än lagsttftning för att dämpa allmänhetens oro. Vianser att en väsentligt effektivare melod är en sakligt korrekt information omrisker med, och nyttan av kemikalieanvändning, om betydelsen av att kemikaliemahanteras på rätt sätt och att hanterings- och märkningsföreskrifter m. m. bUrkända hos den som använder kemikalier. Dennaupplysningsverksamhel bör bedrivas av såväl myndigheler och politiker somnäringslivet. Relevant information om bl. a. risker med bekämpningsmedel ochkemikaliemas bidrag till cancerfrekvensen kan lämpligen hämtas från tvåfärska, statliga utredningar, nämligen den s. k. kemikalieutredningen (SOU1983:10 och 1983:11) och cancerkommittén (SOU 1984:67). Att, såsomkemUcommissionen har gjort, förUta sig på lagsttftning och övervakning iställetför saklig information kan lätt få motsatt effekt på aUmänhetens oro.Resonemangel blir då snarare: om det behövs en särskild"kemikalielag", måste del ju verkligen vara fråga om slora risker. 3.12Trädgårdsnäringens riksförbund: Utredningen framhåller som en gmndsats vid preciseringen av kemikaliekontrollens huvudmål att "ris kabla kemiska produkter skall ersättas av produkter som kan hanleras säkrare". Förbundet ser denna precisering som hell självklar. 4 En ändrad lagstiftning 4.1.1Civilförsvarsstyrelsen: För alt täppa igen vissa luckor i nuvarande lagsttftningföreslås att lagen om hälso- och miljöfarliga varor får namnel Lag om kemiskaprodukter. Med strikt velenskaplig tolkning är kemiska produkler ett olyckligtultryck i delta sammanhang eftersom lagen då skuUe reglera ett stort antalprodukler som inte kan hänföras till den gmpp Prop.1984/85:118 102 somkontrollen egentligen avses innefatta. Visserligen föreslås en avgränsninggenom att i en inledande paragraf beskriva lagens syfte, men toUtningsproblemkommer säkert ändock att uppstå. Ensådan skrivning kan dessutom ge allmänheten den uppfattningen att alk somenligt deras förestäUning är kemiska produkter är farligt, vUket långt tfrån ärfallet. 4.1.2Konsumentverket:- Den föreslagna LKP:s tUUämpningsom- råde kommer att tUlbetydande del sammanfalla med MFL:s. Det gemensamma området bUr ännu större ännär det gäUer den hittiUsvarande lagsttftningen om hälso- och mUjöfarligavaror. KOV har inga principieUa invändningar mot detta, men det är angelägetalt arbetsfördelningen mellan KOV och den nya kemikaUemyndigheten (KM) blir såklar som möjUgl. - anser att tiUämpningsområdetför lagen om kemiska produkter bör begränsas tUl sådana effekter som orsakasgenom produktemas kemiska och kemisk-fysUcaliska egenskaper, - anser att de allmännaprincipema i lagen om kemiska produkter om skyldighet för envar att motverkaskador på människor och i mUjön, liksom skyldigheten att informera om de hälso-eUer miljörisker som är förenade med produkten, bör vara direkt tiUämpUga ävenpå föremål som kan orsaka hälso- eUer miljöskada därför att de innehåUer ellerhar behandlats med kemiska produkter. 4.1.4 : - - -anser sig RRV inte kunna tiUslyrka kommissionens förslag att nu införa en nyramlag inom området (lag om kemiska produkter). 4.1.5 : De nu föreslagnaförfattningarna är s. k. ramlagsttft-ning avsedd att kompletteras tUl sittinnehåll av föreskrifter utfärdade efter bemyndiganden. Hovrätten tfrågasätterdock om inle förslagen i vissa delar utformats så att tillämpningsområdetblivit aUtför vidsträckt eller så att tveksamhet kan uppstå om vad som omfattasav de föreslagna reglema. Iförslaget till lag om kemiska produkter har tillämpningsområdet angivits i 1 §genom att syftet med lagen slagits fast. Därigenom har enligt betänkandet ettstort antal produkter kommit att omfattas av lagen. Hovrätten anser att det aven så gmndläggande bestämmelse klarare borde framgå vilka produkter som fallerunder lagen och vilka som inte omfattas av dess bestämmelser. Inte minst de i lagenintagna straffbestämmelsema gör det nödvändigt att närmare preciseratillämpningsområdet. Enomständighet som ytterligare kan bidra till alt skapa osäkerhet hos enskUda ochföretag i frågan om den verksamhet de bedriver omfattas av Prop.1984/85:118 103 lageneUer ej är att skyldigheten att avge responsum enligt 10 § lagen om hälso- ochmUjöfarliga varor föreslås bli avskaffad. Denna osäkerhet om tUlämpningsområdelkan leda tiU att lagen inte får avsedd verkan. Hovrätten tfrågasätter också ombetydelsen av responsum undersökts och om tUIräckUga skäl anförts för dessavskaffande. Den omständigheten att institutet säUan kommit tUI användning kanha andra orsaker än att behovet därav skuUe vara Utet. 4.1.6Kammarrätten i : Kammarrätten stäUer sig något frågande inför den delav kommissionens förslag som kan utiäsas redan vid en jänrförelse meUanmbrikema tUl nu gäUande lag om hälso- och mUjöfarliga varor och den nuföreslagna lagen om kenuska produkler. Kommissionen föreslår sålunda att lagen intebara skaU tUlämpas på sådana kemiska produkter och med kemikaUer behandladeföremål som bedöms som hälso-och mUjöfarUga utan på aUa kemiska produkter. Viden sådan bestämning av lagens tUIämpningsonu-åde måste det såvitt kammarrättenkan bedöma stå någorlunda klart vad en kemisk produkt är. För kammarrätienframstår aUa förekommande varor som "kemiska" i någon mening. AUmateria består ju av kemikalier. Kommissionenhar med begreppet kemiska produkter avsett varor som i en snävare meningframstår som specifikt "kemiska". Någon närmare bestämning avbegreppet gör kommissionen inte, men vad kommissionen har anfört i betänkandetger vid handen att med kemiska produkter åsyftas varor som skall registreras iproduktregistret. De varor beträffande vUka så skaU ske är i aUt väsentiigtsådana som förtecknats under vissa avsnitt i gällande tuUtaxa. För en ikemikaliehantering obevandrad tolkare av lagen ger ett på angivet sätt"bestämt" kemikaliebegrepp föga ledning. Kommissionen uppger altmotsvarigheter tiU uttrycket kemiska produkter används i en del andra länderslagsttftning på området, t. ex. och . Humvida dennaanvändning har vållat problem i dessa länder framgår inte. Kammarrättenkan inte frigöra sig från en aUmän olust inför att i lagsttft-ningssammanhanganvända ett så vittfamnande och obestämt begrepp som kemiska produkler. Förexempelvis den som avser att tillverka eller importera en vara måste del medhänsyn tiU den i lagen föreskrivna omfattande och koslsamma undersöknings- ochinformationsplikten vara ett rättssäkerhetskrav att det av lagen på etttydligare sätt framgår om verksamheten med varan omfattas av lagensbestämmelser eUer ej. Det kan också tfrågasättas om inle denna osäkerhet iförening med lagens vittontfattande tUlämpningsområde och nyssnämndaundersöknings- och informationsplikt kan lägga en hämsko på utveckUngen, sominte står i rimlig proportion liU de hälso- och miljöfördelar som eventuelltstår att vinna med det av kommissionen föreslagna tiUämpningsområdet. a. att det finns tecken på att allt fler åtgärder Prop.1984/85:118 104 sommyndigheterna i fortsättningen bör vidta med stöd av LHMV kan komma attförsenas av diskussioner om humvida den aktuella varan skaU anses som hälso-och mUjöfarlig eUer inte. Ett skäl för det föreslagna tiUämpningsområdet skuUesåledes vara svårigheten att tolka vad som i den nu gäUande lagen avses medhälso- och miljöfarlig vara. Kammarrätten StäUer sig emeUertid frågande tiUvad som kommissionen på s. 144-145 i betänkandet anför om LHMV: stUlämpningsområde. Enligt kammarrättens uppfattning bör det som föreskrivs iKHMV, den underordnade författningen, inte vara bestämmande för vad somföreskrivs i själva lagen. Det synsätt, som innebär all såsom hälsofarUg varamåsle räknas varje ämne där det finns vissa på velenskapliga gmnder godtagbaraskäl att tro att ämnet med hänsyn tUI sin hantering kan medföra skada påmänniskor, förefaUer enUgt kammarrättens bedömning som det rimligaste. De gränsdragningsproblemsom uppstår vid en sådan lagtolkning framslår för kammartätten som mindreägnade att orsaka icke önskvärda bieffekter än om man vid bedömningen av lagenstiUämplighet tvingas ta ställning tiU om den aktuella produkten är att anse somkemisk. 4.1.7Svenska : Som redan nämnts förefaller betänkandet ha lagtmindre vikt vid mUjöaspekter än vid direkta hälsoaspekter. Detta torde vara enbidragande förklaring tiU utformningen av delar av förslaget. Denenda lagsttftning som egentiigen har setts över mera systematiskt är lagen omhälso- och miljöfarUga varor (LHMV). Detta förklaras sannolikt av attkommissionen mest beaktat hälsoskydds- och arbelsmiljöaspekler och inte övrigamUjöskyddsaspekter. Möjligheterna att samspela meUan en kemikalielag ochmUjöskyddslagen borde ha utvärderats bättre. Ett effektivt sådant samspel kanockså leda tUl etl effektivt resursuinyttjande inom administrationen. Dockhar samspelet med viss mera avgränsad speciaUagsltftning beaktats på ett oftalämpUgt sätl och flera hittUls besvärande luckor täpps tUl enligt förslaget.Ett undantag ulgör transporter av fariigt gods. Det är tveksamt humvida sådanai normatfaUen bör läggas utanför lagens ramar. Den rättsliga kontrollen avkemiska produkter är komplicerad att genontfö-ra i praktiken, och så länge somspeciallagsttftningens kravregler inte i aUt väsentligt harmonierar med"baslagsltftningen" (d.v.s. LHMV) bör bas-lagsttftningen göraskomplementärt tUlämplig och regeringen ges befogenhet att för SpecieUasituationer eUer situationstyper meddela undantag. EngenereU iakttagelse är att kommissionen föreslagit mera omfattande ändringar avLHMV än vad som är motiverat för att uppfyUa de fyra ovan nämnda gmndsatserna.De föreslagna ändringama är dessutom i många hänseenden inte ändamålsenliga. Ivissa hänseenden innebär de rena försämringar jämförda med LHMV. Prop.1984/85:118 105 Föreningenssynpunkter i det följande bygger på åsikten alt en lagstiftning bör utformasså - att lillämpningen blir så klaroch enkel som möjligt - att uppställda mål nås såeffekiivt som möjligt - atl rättssäkerheten för såvälberörd allmänhet som hanterare och andra blir så stor som möjligt - att tUlgängliga resurser ikombinalion med reglema i högre grad än tidigare leder mot uppstäUda mål. Hurdessa mål kan nås beror bl. a. i mycket hög grad på hur författningarnautformats. Betänkandet bör inte läggas tiU gmnd för andra författningsändringarän sådana som helt klart behövs för att de uppställda gmndsalsema bättre äntidigare ska kunna uppnås. Detfinns flera skäl tiU att vara försiktig vid ändring av LHMV. Enligt föreningensmening är den lagen i de flesta hänseenden av god klass. Många av dagensmissförhållanden som har observerats av kommissionen beror på annal änförfattningarna. När resursema hos myndigheter, företag och enskilda i form avpersonal och tid är begränsade måsle dessutom tolkningsproblemen minimeras.Därför bör reglema vara klara. Dettagäller särskilt reglerna om när en lag över huvud taget är tiUämplig.Lagförslaget avviker från LHMV bland annat genom att inte anknyta tiU effekterav kemiska eller fysikalisk-kemiska egenskaper. Utformningen av 1 § innebär ettnärmast oinskränkt tillämpningsområde, en slags pro-duktkontrollag. EmeUertidavser inte kommissionen något sådant. De av aUt att döma begränsadeutvidgningar av kemikaliekontroUen, som egentligen avses, torde kunnatiUgodoses genom elt bemyndigande som liknar del som finns i LHMV. P.g.a.alt lagtext och motiv i förslagel inte stämmer med varandra, kommertolkningsproblem att uppstå i praktiken. Sådana problem kommer att ansträngabefintUga resurser. Innanytterligare utredningsarbete om en kemikalielagsltftnings tiU-lämpningsområdegörs, bör gmndema i LHMV:s begrepp hälso- och mUjöfarlig vara behållas, varvidanknytningen lUl effekler av kemiska eller fysöcalisk-kemiska egenskaper stårkvar. bör en bestämmelse kvarstå som bemyndigar regeringen atluividga lagens liUlämpningsom-råde. FöreningenviU ta upp en angränsande rättsfråga som inte har fått en fullgodlösning i LHMV och heller inte i kommissionens förslag, nämligen frågan omskilda regelsystem för ämnen och beredningar å den ena sidan och föremål sombehandlats med ämnen och beredningar å den andra. Ämnen och beredningar äretablerade termer i kemikaliekontroU, och vad som är ett föremål är i och försig lätt att bestämma. Det borde dock enligt föreningens mening övervägashumvida man genom en omde-finiering av hanteringsbegreppel kunde täcka detavsedda ulan att behöva skriva regler i kategorier av ämnen, beredningar ochföremål. Prop.1984/85:118 106 Kommissionensförslag om hur bestämmelser om föremål ska bli gällande är enligt föreningensmening opraktiskt och innebär en avsevärd försämringjämfört med LHMV. Dettaförhållande torde andra remissinstanser komma att påtala och föreningen avstårdärför från en diskussion om förhållandet i detta sammanhang. Ibetänkandet beskrivs nu gäUande rätt avseende LHMV: s liUämpnings-område, ochdärmed också avseende bevisbördan och utredningsskyldigheten, på ett felaktigtsätt.