prop · G803109 · 1984-12-31 00:00:00 — Uttalandetföranledde ingen erinran vid riksdagsbehandlingen av propositionen (JuU1981/82:316, rskr .iO). Enligtmin mening bör samma princip gälla även i andra fall än i fråga om mål somhandläggs enligi l.igsökningslagen. Åven i dessa fall har sökanden i allmänhelbällre förulsällningar än den handlägggande myndighelen all Ullhandahållasådana uppgifier. Med stöd av regeringensbemyndigande har jag tillkallat en parlamentariskt sammansatt kommittésom skall ulreda användningen av personnummer i samhällel, både inom denoffenlliga och den enskilda sekiorn. Enligi sina direkliv (Dir 1984:27) skallkommittén kartlägga den nuvarande användningen och belysa de fördelar ochnackdelar som är förenade med bruket av personnummer. Kommiltén skall bl.a.granska om användningen av personnummer kan medföra otillbörligt intrång i denpersonliga integriteten och vid behov föreslå de begränsningar i bruket avpersonnummer som kan anses påkallade. Promemorieförslagel om enökad uppgiftsskyldighel för parterna innebär en viss utvidgning avanvändningen av personnummer i mål och ärenden som handläggs av de allmännadomstolarna eller förvallningsdom- 1984/85:109 24 stolarna.Med hänsyn lill behovel av all komma rälla med de problem som numeraföreligger på delgivningsområdel anser jag all resullalel av kommitténs arbeleinle bör avvaktas innan man lar slällning lill del nu aktuella förslaget. Somjag nämnde har tillgången lill personnummer slor betydelse för bådeefterforskningsarbelet och identifikationen av parterna. Jag kan inte finna atten vidgad uppgiftsskyldighel för parterna i mål eller ärenden såvitt gällerpersonnummer utgör ett otillböriigt intrång i den personliga integriteteneller i övrigl innebär några nämnvärda olägenheter för parterna. Jag förordaralltså att promemorieförslagel genomförs även vad avser skyldighet att lämnauppgift om personnummer. Självfallel kan denna liksom andra liknande frågor somberör användningen av personnummer tänkas komma i elt annal läge när resullalelav den nya kommitléns arbete föreligger. Sammanfattningsvisanser jag atl del nu bör slås fasi atl parterna är skyldiga att lämna sådanauppgifier om sig själva att de snabbt och enkelt kan delges saml att en sökandei princip bör vara skyldig att också lämna sådana uppgifter om motparten. Somen av remissinstanserna har föreslagit bör även den som åberopar förhör medetl vittne eller begär att någon annan skall kallas till en förhandling ellerett sammanträde vara skyldig att lämna motsvarande uppgifter om denne. Jagåterkommer till dessa frågor i det följande. Densöktes villighet att medverka lill delgivning har naiiurliglvis en mycket storbetydelse för effektiviielen i delgivningsverksamhelen. Flera remissinslanserbekräftar atl det har skell en märkbar försämring i dettahänseende. Av skäl som jag återkommer till i del följande anser jag emellertidinle att man nu bör införa en lagsladgad skyldighet för den sökte alt medverkatill delgivning. Däremol bör man öka skyldigheten för den som har anträffatsför delgivning all lämna uppgifier om egna förhållanden av betydelse förfortsatt delgivning. Jagdelar också de betänkligheter som har förls fram mol förslaget om att införa ensärskild avgift som en sanktion i delgivningssammmanhang och kommer därför inteatt lägga fram något sådani förslag. Däremol anser jag att det bör vara enframkomlig väg atl man i viss ulslräckning vidgar möjligheterna till avvisningi de fall delgivning inte kan ske lill följd av atl föreskrivna uppgifter omden sökte inte lämnas. 1 fråga om parternas skyldighet att lämna uppgifter omegna förhållanden ämnar jag föreslå att vite införs som sanktion. Enligtnuvarande delgivningslagstiftning skall delgivning i första hand ske medposten. I promemorian föreslås atl delgivning i enklare fall också skall kunnaske per telefon. Förslagel har tillstyrkts av de flesta remissin- Prop.1984/85:109 25 stanserna.Åven jag anser alt det bör genomföras och kommer i det följande att lägga framett sådant förslag. Enfömtsättning för att telefon skall kunna användas för att genomföra ellerpåskynda delgivning är naturiigtvis att myndigheten har tillgång till detlelefonnummmer på vilkel den sökle är anträffbar . Med hänsyn tillatt en stor del av befolkningen förvärvsarbetar är det nödvändigt attparternas uppgiftsskyldighet får omfatta även uppgift om telefonnummer lillarbetsplatsen. Ipromemorian understryks vikten av att samhällel har tillgång till effektivadelgivningsmeloder i de fall då den sökte inte vill medverka till delgivning.Jag delar den uppfattningen. Av lätl insedda skäl kan man inte låta t.ex. densöktes inställning till humvida etl krav som riktas mol honom är gmndat ellerej få inverka på möjligheterna till delgivning med honom. Syftet med deträttsliga förfarandel som inletts är ju normalt just att få sådana frågorprövade. 1likhet med många remissinstanser anser jag atl samhällets och enskildasintresse av att myndighetens handläggning av ett mål eller ärende kan skesnabbt och till låga kostnader har sådan tyngd att den som inle vill medverkatill delgivning i enklare former får ta konsekvenserna av detta. Han bör alltsåfå finna sig i det obehag som det kan innebära t.ex. alt delgivning sker genomstämningsman på hans arbetsplats eller att stämningsmannen kontaktar anhörigaeller grannar för all få fram erforderliga uppgifter för delgivning. Jag återkommertill dessa frågor i det följande. Föratl effektivisera delgivningsverksamhelen föreslås i promemorian atlarbetsgivare och fastighetsägare åläggs skyldighel att medverka till attsiämningsman får tillträde lill lokaler som inte ulgör bosläder för attgenomföra delgivning. Även delta förslag har fått etl posilivi mottagande av deflesta remissinstanserna. Också jag anser atl del bör genomföras. Jag kommeralt behandla förslaget närmare i avsnitt 3.3.6. F.n.saknar myndighelerna möjlighel att tillgripa rättsliga tvångsmedel för attgenomföra delgivning. Att mer generellt öppna möjlighet atl användatvångsmedel för del ändamålet bör enligt min mening inle komma i fråga. I ensituation, nämligen när det gäller delgivning av stämning i brottmål, kan emellertidövervägas atl ge möjlighet atl använda tvång. 1 promemorian framhålls attavsaknaden av möjlighelen till tvångsåtgärder för att delge stämning i brottmålkan leda till att brottet preskriberas eller till alt del rättsliga förfarandelinte kan fortsättas. Det föreslås därför alt man bör införa möjlighel tillhusrannsakan för atl genomföra delgivning av stämning i brottmål i de fall dåvarje annan möjlighet har prövats utan framgång eller på goda grunder bedömsutsiktslös. Förslagelhar godlagils av de flesla remissinslanserna. Också jag kan anslula mig lilldet. Jag kommer att behandla förslaget närmare i avsnitt 3.3.6. 1984/85:109 26 Eneffektiv delgivningsverksamhet förutsätter tillgång till olika uppgifter sombehövs för delgivning. Av intresse är främst de uppgifter om bostadsadress somfinns inom folkbokföringen eller härrör från den. 1 promemorian framhålls attdessa uppgifter i många fall inle är tillräckliga för alt delgivning skallkunna genomföras ulan måsle kompletteras med uppgifter från annat häll. Genomändringar 1982 har enskilda fått möjlighet atterhålla adressuppgifter från poslverkel. Vidare har vissa myndigheter -däribland domstolar och polismyndigheter - fåll möjlighet atl erhålla uppgiftom huruvida en person som söks för delgivning vistas i en instiluUon inomhälso- och sjukvården eller . Enligtpromemorian tillgodoser de genomförda ändringarna inte fulll ut kravel påeffektivitet i delgivningsverksamheten. Intresset av att delgivning kan skeväger så tungt all uppgifier bör få lämnas ul en annan myndighet fördeigivningsändamål i slörre utsträckning än . Del föreslås därför altnuvarande sekretessbestämmelser ändras så atl en myndighel allUd skall varaskyldig att på begäran av en annan myndighet lämna ul uppgifter som behövs fördelgivning och som myndighelen har tillgång till. Deflesla remissinstanserna har godtagit förslagel. Även jag förordar all detgenomförs. Jag återkommer till det i del följande. I samband därmed kommer jagockså att la upp frågan om huruvida sekretess bör gälla för uppgifier inomstämningsmannaverksamheten. Arbelsgivareoch fastighetsägare är vikliga upplysningskällor i delgivningsverksamhelen. Ipromemorian har föreslagits atl det bör införas en lagsladgad skyldighel fördem att medverka i delgivningsarbetet genom att vid förfrågan lämnaupplysningar om den som söks för delgivning. Förslagethar godtagits av de flesta remissinstanserna. Åven jag anser att del börgenomföras. Jag återkommer till del i avsnitt 3.3.5. 3.2.5Avskaffande av kravet på delgivning i vissa fall Ipromemorian tas också upp möjlighelen till att avskaffa kravel på delgivning ivissa fall. Det framhålls atl det är angelägel att antalet fall. då delgivningkrävs, bringas ned till så låg nivå som rättssäkerheten medger. Härigenom kanantalet delgivningar minskas och samhällets delgivningsre-surser koncentrerastill de fall då viktiga rättssäkerhetsintressen motiverar kravet på delgivning. Fleraremissinstanser har understrukit behovet av att del i samband medförfattningsändringar på olika områden noggrant övervägs i vilken mån krav pådelgivning bör kvarstå eller uppställas. Några av dem ifrågasätter om man interedan i detla lagstiftningsärende belräffande vissa fall skulle kunna släppakravet på delgivning, t.ex. i fråga om utslag i lagsökningsmål. Föregen del anser jag att del är angelägel atl föreskrifter om delgivning 1984/85:109 27 medhänsyn till kostnader, lidsutdräkt och merarbete för myndigheterna som en sådanåtgärd medför begränsas lill de fall där del är påkallal av rättssäkerhetsskäl.Som framhålls i promemorian bör en översyn av gällande bestämmelser i sådanthänseende ske områdesvis i samband med all ändringar av andra skäl görs i deförfattningar som innehåller bestämmelser om delgivning. En sådan översynfaller emellertid utanför ramen för den reform som jag nu förordar. 3.2.6Ålgärder som kan beslutas av regeringen eller annan myndighet Deändringsförslag som jag har berört är av sådan art all de kräverriksdagens medverkan. I del följande kommer jag all ta upp-vissa ytteriigareåtgärder av betydelse för effektiviteten i delgivningsverksamheten som kanbeslutas av regeringen eller av de myndigheter som skall ombesöria delgivning. 1promemorian understryks alt en reform av delgivningsverksamheten också börinriktas på att effektivisera stämningsmännens verksamhel. Del framhålls allförenklade arbetsrutiner, mindre arbetsmängd och enklare samarbetsformer utgörvikliga inslag i en sådan reform av slämningsmannaverksamhelen. Vidare börmöjligheterna att använda tekniska hjälpmedel för diarieföring,registerhållning och informalionssökning las lill vara, särskilt viddelgivningscentralerna. Delframhålls också alt bättre förulsättningar måste skapas för ett samarbetemellan de uppdragsgivande myndighelerna och slämningsmännen när del gäller allgenomföra delgivning. Framför alll är del vikligt att det dubbelarbete som nuofta äger rum för alt efterforska delgivningsadresser begränsas genom attslämningsmännen underrättas om vilka ålgärder myndighelen har vidlagil för attgenomföra delgivning. Stämningsmännen bör också i större utsträckning än nu fådel av de uppgifier om den sökle som myndighelen har lillgång lill och som kanunderiätta delgivning. Vidare är det angeläget att slämningsmannaverksamhelensamordnas när del gäller utbildning, arbetsrutiner m. m. och atl verksamhelenföljs upp kontinuerligt. Åvendessa förslag har fått etl positivt mottagande hos de flesla remissinstanserna. Föregen del får jag anföra följande. Minskningav anlalel uppdrag hos slämningsmännen Enförulsällning för att slämningsmannaverksamhelen skall kunna göras effektivareär atl antalet delgivningsuppdrag som skall ulföras av siämningsman kanminskas. Som jag har nämnt i det föregående bör siämningsmannadelgivningbegränsas lill de svårare delgivningsfallen. De resurser som frigörs genom allanlalel stämningsmannauppdrag minskas bör användas lill ett mer kvalificerateflerforskningsarbete i dessa fall. Detla bör i sin 1984/85:109 28 turkunna leda till alt delgivning kan genomföras i betydligt slörre antal sådanafall än f. n. Enminskning av antalet stämningsmannauppdrag fömtsätter alt den myndighet somskall ombesöria delgivningen effektiviserar sin egen delgivningsverksamhet ochinte - som ofta är fallel - mtinmässigt överiämnar delgivningsärenden tillstämningsman efter etl eller annal försök med ordinär delgivning. Som framhållsi promemorian bör utgångspunkten vara den alt den handläggande myndighelensjälv vidlar rimliga ålgärder för alt genomföra delgivning och atlsiämningsmannadelgivning i princip reserveras för de svåraredelgivningsfallen, t. ex. sådana fall där den sökte mera systematiskt sökersabotera delgivningsförsök eller där arbetet med alt få fram uppgift om vardelgivning kan ske är tidsödande eller kräver särskilda åtgärder. Gällandebestämmelser innebär atl delgivning i första band skall ske genom ordinärdelgivning eller, om det finns anledning att anta alt delgivningskvilto ellermottagningsbevis inte kommer att lämnas eller inte kommer att erhållas i lid,genom särskild posldelgivning (gäller endast vissa myndigheter). Försl när delhar konstaterats att delgivning inle kan ske genom myndighelens egen försorg,får siämningsmannadelgivning användas (jfr 3 S tredje styckel DL). Nuvarandeordning infördes genom ändringar i DL, vilka trädde i krafl den I juli 1979.Syftet med ändringarna var att en ökad satsning skulle ske på de enkla ochbilliga ordinära delgivningsformerna saml att en större restriklivitet skulleiakttas i fråga om användningen av siämningsmannadelgivning (prop. 1978:79: II s.17 och 28). I propositionen anförde den dåvarande departementschefen (s. 29 f)atl siämningsmannadelgivning bör Ullgripas endast i kvalificerade fall. Detframhölls också i propositionen all siämningsmannadelgivning aldrig får väljasslentrianmässigt utian bör föregås av en prövning av behovel i det enskildafallel. Eftersomdet redan enligt nuvarande bestämmelser åligger domstolar och andra myndigheleratt själva försöka delge innan uppdrages lämnas lill stämningsman anser jaginte atl det behövs någon ytteriigare skärpning av fömtsättningarna för atlsiämningsmannadelgivning skall få användas. Men jag vill erinra om atl del imyndigheternas åliggande ingår inle bara alt sända ut handlingarna med ordinärdelgivning eller särskild posldelgivning utan också atl kontrollera atthandlingarna sänds lill rätt adress. Etl minimikrav är att domstolen ellermyndigheten - om delgivningsförsändelsen kommer i retur outlösl ellerdelgivningskvitlol inle kommer in inom rimlig Ud - kontrollerar adressuppgiftenhos någon adresskälla (mantalsregister, postverket, SPAR eller pastorsämbete)samt försöker nå der eftersökte per telefon i bostaden eller på arbetsplatsen. Närdet gäller frågan om vilka arbetsrutiner som kan vara lämpliga för attåsladkomma ell bällre resultat vid ordinär delgivning får jag hänvisa till vadsom anförs under avsnitt 8.5.2 i promemorian. 1984/85:109 29 Isammanhanget vill jag understryka vikten av atl den personal hos myndighelernasom sysslar med delgivningsfrågor får information om de arbetsrutiner som böranvändas i delgivningsverksamhelen. Eflersom huvuddelen av delgivningarnaförekommer inom domstolarnas verksamhetsområde kan det vara lämpligt alldomstolsverket i samarbeie med andra berörda centralmyndigheter utarbetar enmer ingående information lill ledning för den personal som sysslar meddelgivningsfrågor. Delär också vikligt all handläggningen av delgivningsfrågor inom en myndighel skerpå ell raiionelli sätt. Som föreslås i promemorian kan det hos myndigheter somi någon nämnvärd ulslräckning delger handlingar vara lämpligt att huvudansvaretför delgivningsverksamhelen läggs på en särskilt utsedd befattningshavare.Denne bör bl.a. fortlöpande övervaka delgivningsarbetet, handleda den personalsom sysslar med delgivning, handlägga svårare delgivningsfrågor saml se lillall samarbelel i delgivningsfrågor mellan myndighelen och andra myndigheteroch ingivare fungerar effektivt. AvSlor beiydelse för slämningsmannens verksamhel är all han får tillgång lillalla uppgifter av betydelse för delgivningen. 1 promemorian framhålls alt delunderlag för delgivning som uppdragsgivarna f. n. lämnar till slämningsmännenofta är alltför magert. Jag kommer senare all föreslå regeringen all det i DFlas in en beslämmelse som ålägger uppdragsmyn-digheien atl lämna del underlagsom den har tillgängligt. Föralt undvika all del sker ett dubbelarbete i delgivningsärenden föreslås ipromemorian alt den handläggande myndighelen dokumenterar vilkaefterforskningsålgärder som den har vidlagil. En sådan dokumenlalion är tillhjälp för planeringen av myndighetens fortsalla eflerforskningsarbete när ettdelgivningsförsök har misslyckats men framför alll för stämningsmannen i defall ett ärende överiämnas för siämningsmannadelgivning. Del föreslås atldokumentationen görs på en för ändamålet framtagen blankett som vidarebefordraslill slämningsmännen. Denne bör i sin lur på blankellen ange vilkaefterforskningsålgärder han själv har vidlagil. Blankellen bör vara uiformad påett sådani sätl all den även kan användas som underlag för prövning av fråganhuruvida delgivning genom kungörelse eller s. k. spikning skall ske. Vidareföreslås ati man för alt öka akiualite-len och tillföriitligheten hosuppgiflerna i folkbokföringen bör ta lill vara den informalion om nybosällningsadress som kan erhållas vid siämningsmannadelgivning och återföraden folkbokföringen. Visar del sig vid delgivningsUllfällei alt den söklehar byti bostadsadress, bör slämningsmännen underrätta vederbörandepasiorsämbeie om förhållandel, exempelvis genom all översända en kopia av denblankett som har föreslagits. Ocksådessa förslag har vunnit gehör hos remissinslanserna. 1984/85:109 30 förordaratt de genomförs. Som RPS har anförl bör skyldighelen att underrättavederbörande folkbokföringsmyndighel om ändrad bostadsadress inte ankomma påden enskilde slämningsmännen utan på polismyndigheten eller denuppdragsgivande myndighelen. Vidare bör sådana uppgifier ses som etl underlagför en eventuell utredning om rätt kyrkobokföringsorl som del enligtfolkbokföringsförordningen (1967; 198) ankommer på folkbokföringsmyndighetenatl utföra. Bestämmelser i ämnet kan införas utan all resultatet av den nupågående utredningen (Fi 1983:04) om förbättrad folkbokföring m. m. avvaktas.Bestämmelserna bör las in i DF. Polismyndigheternaförordnar stämningsmän till det antal som behövs i varie polisdistrikt (23 §DL). När en polismyndighet anlitas för siämningsmannadelgivning utförsdelgivningen av en stämningsman som är förordnad av den polismyndighet tillvilken handlingarna har sänts. I vissa fall får även en polisman anlitas (7 SDF). Beslämmelsernaanses innebära atl den som har förordnals av en viss polismyndighet är behörigall vara stämningsman endast inom den polismyndighetens distrikt. Vissastämningsmän har emellerlid förordnals som stämningsmän inle bara av den egnapolismyndigheten ulan även av angränsande dislrikls polismyndigheter. Syftetmed detla är alt möjliggöra alt stämningsmännen fullföljer ettdelgivningsuppdrag även om det visar sig atl delgivningen måste genomförasutanför del egna polisdistriktet. RPS har i sina anvisningar för förfarandetvid delgivning genom siämningsman rekommenderat atl stämningsmän istorsladsområdena förordnas som stämningsmän även i angränsande polisdistrikt. Normallarbeiar emellertid en stämningsman endast inom del egna polisdistriktet. Omdel visar sig under uppdragels utförande all den som söks för delgivning inlefinns i dislriklel men kan antas finnas på en adress i annal dislrikl,ålersänder flera polisdislrikl delgivningshandlingarna med hindersbevis lilluppdragsgivaren. På hindersbevisel anlecknas den nya adressuppgiften. Del fårsedan bli uppdragsgivarens sak all sända ell nyll delgivningsuppdrag detpolisdistrikt som har hand om delgivningar på den nya adressen. polisdistrikt använder en annan melod i dessa fall. Polisdistriktet sänderöver delgivningshandlingarna till del distrikt som sköter delgivningarna påden nya adressen och underrättar uppdragsgivaren om översändandet. Ipromemorian föreslås all slämningsmannaförordnanden bör ge behö-righei allulföra siämningsmannadelgivning var som helsl i landel på uppdrag av denpolismyndighei som har ulfärdal förordnandet och all delsamma bör gälladelgivning som uiförs av polisman. Del föreslås också alt en siämningsman börfå rätt att begära biträde av en siämningsman i ell annat distrikt. 1984/85:109 31 Förslagel har tillstyrkts av de flesta remissinstanser somhar lagil upp frågan. Del avstyrks emellertid av RPS som anser att del inle gernågra fördelar från effekiiviieissynpunkt och atl del dessulom kan leda tillviss svårkontrollerbar verksamhet. Enligt RPS kan förslaget om skyldighel försiämningsman i andra distrikt atl lämna biträde med uppgifter ochdelgiv-ningshjälp inte fås att fungera med nuvarande arvodeskonsiruklion. Enligt minmening behövs en slörre flexibiliiet i stämningsverksamhelen för atl bättretillgodose behovet av effektivitet. Del förefaller inte rationellt att ettdelgivningsuppdrag 1. ex. i elt näriiggande polisdistrikt fördröjs eller iniekan genomföras på grund av all slämningsmännen saknar behörighet all genomföradelgivning där. Jag förordar därför all förslaget om all ellsiämningsmannaförordnande skall ge behörighel alt verkställa delgivning var somhelsl i landel genomförs. Detsamma bör gälla en polismans rätl alt ulföradelgivning. Självfalletbör en siämningsman även i fortsättningen ha det egna polis-distriklel som sillhuvudsakliga arbetsområde. Det kan emellerlid länkas läll då slarka rationellaskäl lalar för all ell delgivningsuppdrag fullföljs i etl närbelägetpolisdislrikl av den stämningsman som försl har fåll uppdraget i stället föratl ärendel ålersänds lill uppdragsgivaren med hindersbevis ellervidarebefordras lill det andra polisdistriktet. Detta kan vara fallet t. ex.när en siämningsman har fåll veiskap om all den sökle lillfälligl uppehållersig på en plais i det andra distriktet eller att hans arbetsplats är belägendär och delgivning inte har gått att genomföra i del egna polisdislrikiet. Vidbedömningen av om etl delgivningsuppdrag skall fullföljas inom ett närbelägetdislrikl eller överlämnas lill del dislriklel måsle hänsyn också las lill hurpass brådskade ärendet är, de merkostnader som kan uppkomma för delgivningenoch sannolikheten för atl delgivningsförsökei lyckas. Det bör ankomma påpolismyndigheten atl inom ramen för arbetsledning och utifrån de lokalaförhållandena ge närmare anvisningar när det gäller förutsättningarna för attetl delgivningsuppdrag skall få fullföljas utanför stämningsmannnens ellerpolismunnens eget distrikt. Del är också angelägel all samarbelel mellan siämningsmani olika dislrikl förbättras. Detla kan ske på olika sätt, l.ex. att manbiträder varandra med kontroll av osäkra adressuppgifter innan ell ärende överiämnaslill ell annal polisdislrikl eller redovisas till uppdragsgivaren med hinder.Del ligger i sakens natur att det inte kan bli fråga om biträdeshjälp av meraomfallande slag. I sådana fall bör ärendel i slället vidarebefordras lill delandra distriktet. Med hänsyn härtill anser jag atl det inte finns anledningändra nuvarande beslämmelser om ersällning till fritidsarbe-tande stämningsmänm. Som jag har nämnl är del inle ovanligt atl eltdelgivningsärende återsänds till uppdragsgivaren med hindersbevis i de fall detvisar sig all den som söks för delgivning inle finns i dislriklel utan kanantas finnas på en annan adress i ell annal dislrikl. 1984/85:109 32 Ipromemorian förordas för dessa fall att ärendet i stället sänds direkt till detpolisdistrikt som har hand om delgivningsverksamheten på den aktuella orten. Åvenjag förordar att den arbetsmetoden används eftersom den generelll sett bör ledatill en snabbare delgivning.