prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — har utfärdat riktlinjer förtillämpningen av bl.a. de nämnda bestämmelserna om marknadsföring avkredil. Rikllinjerna åierfmns i konsumentverkels författningssamling (KOVFS1979: 1). Ändringeni konsumenlkredillagen bör träda i krafl med konsumenlGänstlagen,dvs. Av allmänna principer följer att den nya paragrafentillämpas endast då avtalet om en Gänst har ingåtts efter ikraftträdandet. Tillundvikande av missförstånd bör påpekas alt paragrafen blir tillämplig på ettsådant avtal även om förvärvet har skett med utnyttjande av kontokredil enligielt konlokredilavtal som har träffals före nyssnämnda dag Gfr prop. 1976/77:123s. Jaghemställer att lagrådels yttrande inhämtas över förslagen till 1. konsumenttjänsllag, 2. lag om ändring i lagen (1905:38s. 1) om köp och byte av lös egendom, 3. lag om ändring ikonsumenlköplagen (1973:877), 4. lag om ändring imarknadsföringslagen (1975:1418), 5. lag om ändring ikonsumenlkredillagen (1977:981). Regeringenbeslular i enlighel med föredragandens hemslällan. 1984/85:110 340 , regeringsrådet , juslilierådel . Enligtutdrag av prolokoll vid regeringssammanlräde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämia lagrådels yttrande överförslag till 1. konsumenttjänstlag, 2. lagom ändring i lagen(1905; 38s. 1) om köp och byte av lösegendom, 3. lag om ändring ikonsumenlköplagen (1973; 877), 4. lag om ändring imarknadsföringslagen (1975: 1418) och 5. lag om ändring ikonsumenlkredillagen (1977:981). Förslagenhar inför lagrådel föredragils av hovrättsassessorn . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Delomfattande reformarbete som ägt mm i vårt land för attförbällra skyddel för konsumenler har lell lill lagsliflning på civilrättensoch marknadsrättens områden. Den nuvarande civilrätlsligakonsument-lagstiftningen lar huvudsakligen sikte på köp av varor och innefattartillsammans med den grundläggande allmänna köplagen en tämligen fullsländigcivilrättslig reglering av konsumentskyddet vid köp. Reformarbetet har gåtlvidare och inriktats bl.a. på Gänster, som näringsidkare ulför ål konsumenter.Det nu till lagrådel remitterade förslagel lill konsumenl-Gänsllag innehållersålunda en reglering av konsumentskyddet vid sådana Gänsler som beslår i arbelepå lösa saker eller fastigheter samt Gänster som avser förvaring av gods. Samtidigthar reformarbelel fortsatt på köprättens område. Den nu gällandehemförsäljningslagen av har sålunda ersatt en lidigare lag i ämnet avår 1971 och den tillsatta konsumentköpsutredningen har avlämnatbetänkande (SOU 1984:25) med förslag till ny konsumeniköplag. DäGämleförbereds i nordiskl samarbete en ny allmän köplag. En särskild ulredning, 1983års småhusköpsutredning, har också tillsatts för all utreda frågan om vilkalagregler som behövs vid förvärv av småhus. Dennu föreslagna konsumenttjänstlagen blir den första egentliga lagregleringen isill slag. Vi får därmed en reglering av vissa konsumenttjänster men kommer attsakna regler på Uänsteområdel i stort. Där reglering saknas får man fortfarandei viss utsträckning falla lillbaka på de grund- Prop.1984/85:110 341 salser som gäller inom köprätten. En genomfördkonsumenlGänsUag på Lagrådets yttrande del område som det nu är fråga om lordeockså bli lill ledning för bedömningen av närliggande Gänsler utanför lagenstillämpningsområde. All vi på Gänsteområdet inle får en övergripandelagsliflning på samma sätt som inom köprälten bör inle innebära någon slörreolägenhet. Som ulvecklas i remissprolokollel (avsnitt 2.1.3) torde delprakliska behovel av lagstiftning främst göra sig gällande i fråga om sådanaGänster som förslagel omfattar. Med hänsyn lill del nära sambandet med köprälten är delnaturligt all en lagstiftning rörande konsumentUänsler får sin ulformning ianslutning till lagstiftningen på konsumentköpsområdei. Som följd härav och dåköplag-siiflningen är under reformering skulle del vara all föredra alt en nylagreglering på de båda områdena fick komma lill stånd eller atl enreglering av konsumenttjänsterna renlav fick anslå lill dess den grundlägganderegleringen inom köprälten lagls fasl. Olägenheter av atl redan nu - innan nyaköp- och konsumentköplagar anlagils - införa en konsumentUänsllag torde dockkunna undvikas om man ser lill atl i sådana delar, där alla skäl talar för enensartad reglering, lösningar väljs som passar väl även förkonsumentköpsområdei. Detla synes också ha skett vid uiarbetandel av detföreliggande förslagel till konsumenlGänsUag. På vissa punkler föreligger dockskillnader mellan del remitterade förslagel och det sedermera av konsumentköpsutredningenavgivna förslaget till konsumeniköplag. Vissa av dem kan vara betingade av attdet i ena fallet är fråga om köp och i det andra om Uänst. Andra skillnader ärsvårare att upprätthålla. Sådana återfinns exempelvis i regleringen av påföljdernavid fel och dröjsmål på näringsidkarens sida. Skadeståndsansvaret är sålundautformat som ett presumtionsansvar i del remitterade förslaget tillkonsumenttjänstlag men som ell strikt ansvar med vissa undantag iutredningsförslaget rörande konsumenlköpen. 1 fråga om hävningspåföljden skall- enligt motiven till det remitterade förslagel - på tjänsteområdet gälla detkrav på synbarhet som finns inom köprätten för atl hävningsgrundskall föreligga, medan detla krav enligt samma utredningsförslag inte är tänktatt gälla på konsumentköpsområdei. En samordning bör eftersträvas när delgäller principiella lösningar av dessa och liknande slag, om inte slarkapraktiska skäl talar däremot. Rättssystemet blir annars onödigi kompliceral. Den föreslagna lagens uppbyggnad följer i stortregleringen inom köprälten. En betydelsefull nyhet i förslaget är attlagregler införs om produktansvar för sakskador. Regleringen innebär attnäringsidkarens skadeståndsansvar vid fel eller dröjsmål omfattar även skadapå föremålet för Gänsten eller annan egendom som tillhör konsumenten ellermedlem av dennes hushåll. Del utvidgade ansvarel är liksom skadeståndsansvareti övrigt konstruerat som ett presumlionsansvar. innebär atlnäringsidkaren går fri från skadeståndsskyldighet endasl om han kan visa attförsummelse inle förekommil på hans sida. Prop.1984/85:110 342 Produktansvaret enligt förslagel skall sålunda ifrågakommaendasl vid Lagrådets yttrande fel eller dröjsmål. En liknande regleringföreslås i det nämnda förslagel till ny konsumeniköplag. Även där föreslåsproduktansvaret bli begränsal lill fall av fel eller dröjsmål pånäringsidkarens sida. Som skäl för en sådan begränsning har angivits att delvid en köprällslig reglering av produktansvaret bör anknytas tillkonsumenlköplagens felbegrepp, så alt ersättnings-rätt i princip förulsälleratt ell fel i den lagens mening föreligger. Det köprätlsliga felbegreppet antasenligt sislnämnda förslag läcka sådana feltyper som konsiruklionsfel, fabrikalionsfeloch instruktionsfel, vilka vanligen kommer i fråga vid produktansvar (SOU 1984:25 s. 193). Molsvarande resonemang kan förmodas ligga bakom avgränsningen avproduktansvaret på Gänsteområdet. Del har inle klarlagls vilken närmare innebörd en begränsningav produktansvaret till felfallen har (från dröjsmål bortses här, eflersomdröjs-målsfallet inle har samma inlresse som felfallet). En sådan begränsningförefaller vid första påseende atl leda lill ell ganska snävt tillämpningsområdeför produktansvaret och därmed för del konsumentskydd som ligger i sådantansvar. Hur det förhåller sig härmed beror tydligen på hur området förnäringsidkarens felansvar besläms. Enligt gällande räll skils mellan fel, somutlöser felansvar, och skadebringande egenskap, som utlöser produktansvar (sehärom exempelvis , Produktansvaret, 1971, s. 6ff ochproduktansvarskommilténs belänkande SOU 1979; 79 "Produktansvar II"s. 25, 27). Det förra avser skada på eller brist hos själva köpeobjektet, densenare skada på annan egendom eller på person. I vissa fall kan etl fel varasådant all del utlöser både felansvar och produktansvar. Om områdel för felansvaret uividgas, blir olägenheterna avden föreslagna begränsningen av produktansvaret inte så stora. Förslagel kansynas innebära en sådan utvidgning, så all skadebringande egenskaper i ökadutsträckning blir atl hänföra lill fel. Vissa bestämmelser i förslaget kan tydadärpå. Redan kravel på fackmässighet och omsorg samt felregeln i anslulningdärtill (98) talar i sådan riktning. Tjänsten skall också enligt förslagetanses felaktig när den utförts i strid mol sådan författningsföre-skrifl ellersådani myndighelsbeslui som väsentligen syftar till all säkerställa allföremålel för Gänsien är tillföriilligl från säkerhetssynpunkt eller när denutförts i slrid mot ell förbud enligt 4 8 marknadsföringslagen. Dessabeslämmelser synes kunna innebära att sådana brisler hos Uänslen som enligttraditionellt synsätt skulle betraktas som skadebringande egenskaper är atthänföra till fel i den föreslagna lagens mening och därmed av beskaffenhel atlutlösa alla påföljder vid fel (prisavdrag, hävningsräll etc). Härav följertydligen också att reklamation krävs även vid anspråk på ersättning för skadapå annan egendom. Del är önskvärt med ett klariäggande av den nu berördafrågan om omfattningen av själva felbegreppet i förhållande lill gällande rält.Del synsätt som ligger bakom förslagel kan möjligen länkas få betydelse ävenför utvecklingen på produktskadeområ-det i övrigt Gfr NJA 1982 s. 380 och 1983s. 1984/85:110 343 Som anförs i remissprolokollel finns ett nära sambandmellan avtal om Lagrådets yttrande förvaring och avtal om arbele på sådana lösasaker som för arbetets utförande överlämnas lill näringsidkaren. Delta harföranlett atl i det remitterade förslagel till konsumenlGänsllag lagits inregler även för förvaringsavtal mellan näringsidkare och konsumenter.Utredningsförslaget upptog emellertid inte sådana regler. Sedvanligremissbehandling lill ledning för bedömningen av den föreslagna regleringen idenna del har följaklligen inle heller förekommil. Det är därför vanskligt atlöverblicka konsekvenserna av förslaget i denna del. En fråga som genasl inställer sig gällertillämpningsområdel för den föreslagna regleringen. Ålskilliga uppdragförekommer som innefattar en kombination av olika Uänsler, bland vilkaförvaring ingår som etl led. 1 remissprolokollel synes i della hänseende halagils upp främsl kombinalio-ner av förvaring och mindre slag av servicearbeien.Vidare har berörts frågan om förvaring av värdepapper som ett led i den typ avUänst som beslår i förvaltningen av dem. En vanlig kombination som särskilt böruppmärksammas och som också berörts i remissprolokollel är förvaring ochtransport. Det kan ifrågasättas om inte en allmän regel behövs i lagen tillledning för bedömningen av när etl avtal som delvis innefattar förvaring skallanses falla in under den föreslagna lagens tillämpningsområde. Problemmotsvarande det som gäller det i förslagel reglerade förhållandet mellan köpoch tillverkning av sak (2 8 1) uppkommer här. En annan fråga som inle regleras i förslagel och som inleheller närmare berörs i remissprolokollel avser konsumentens skyldighel atllämna upplysningar om det gods han lämnar till förvaring. Sådana upplysningarkan vara avgörande för näringsidkarens villighet atl åta sigförvaringsuppdra-get. Eflersom förslagel inte medger honom att friskriva sigfrån ansvar, hell eller delvis, uppkommer för honom i slället frågan om atlavböja uppdragel. En upplysningsplikt kan få betydelse även i andra hänseenden.1 remissprolokollel (avsnitt 2.11.4) talas om jämkning av skadestånd tillkonsumenten på grund av skada på egendomen, när konsumenten inte har lämnattillbörliga upplysningarom förvaringsobjeklei. Försummelser i detta hänseendekan emellertid få även andra verkningar. Försummelserna kan exempelvis fåbetydelse för bedömningen av det krav som bör ställas på förvararens aktsamhetGfr NJA 1978 s. 618). De kan också tänkas medföra skadeståndsskyldighet förkonsumenien när förvaringen avser t.ex. fariigt gods. Sådan skyldighet lordeäven kunna komma i fråga vid skada lill följd av skadebringande egenskaper hosgödsel. I vad mån beslämmelser bör meddelas om upplysningsplikt för konsumentenoch om påföljder för försummelse av sådan plikt kan inte bedömas på delmalerial som föreligger i lagstiftningsärendet. Ehuru som framgår av det anförda tvekan kan råda omlämpligheten av atl införa en omfattande lagsliflning på konsumenttjänslområdetinnan klarhet vunnits om regleringen av konsumentköpen, bör det kunna godias 1984/85:110 344 I fråga om den del av förslagel som avser förvaring inställersig Lagrådets yttrande enviss osäkerhet om förslagets tillräcklighet. Lagrådel vill dock inte motsättasig den förslagna regleringen i denna del. 1 övrigl är förslagel väl underbyggtoch ägnat att upphöjas till lag. Lagrådet vill dock betona viklen avalt samma rättsliga principer får så långt del är praktiskt möjligl gälla på 1 den mån andra vägarväljs inom den fortsatta lagsliftningen på det förra områdel, bör därförändringar övervägas på del senare, så all samstämmighet såvitt Lagrådeltillstyrker sålunda atl en konsumenttjänsllag med den inriktning och delinnehåll som del remitterade förslagel innefattar nu genomförs. 1 vissahänseenden har förslaget givit anledning till erinringar eller kommenlarer frånlagrådels sida. Till dessa återkommer framställningen i det följande vid desärskilda beslämmelserna. Idenna paragraf anges ramen för den föreslagna lagens lillämpning. Lagen skallgälla avtal om Uänster, som näringsidkare i sin yrkesmässiga verksamhet utföråt konsumenter huvudsakligen för enskilt ändamål i fall då Gänsten avser vissai paragrafen angivna arbelen på lösa saker eller på fast egendom m. m. ellerförvaring av lösa saker. Näringsidkarei lagens mening är enligt specialmoliveringen till paragrafen även statligaoch kommunala organ som driver verksamhet av ekonomisk natur. Lagen avses dockinle vara tillämplig på arbelen m.m. som uiförs som etl led i offentligförvaltning under sådana förhållanden atl del framsiår som främmande att talaom att det föreligger ett privaträllsligl avtalsförhållande mellannäringsidkaren och konsumenien. Som exempel nämns den solning som föreskrivs ioffentligrätlslig ordning. Den anses falla utanför tillämpningsområdet. 1 detlasammanhang kan del enligt lagrådets mening ha sitt intresse atl beröra ävenden sophämtning - bortforsling av hushållsavfall - som utförs genom kommunensförsorg enligt renhållningslagen (1979; 596) och som föranlett många tvister.Åven denna verksamhel torde falla utanför den nu föreslagna lagenstillämpningsområde. Medkonsument avses enligt moliveringen till paragrafen en enskild fysisk personsom uppträder huvudsakligen i sin egenskap av privatperson. Avgränsningen avtillämpningsområdet till rättsförhållanden med konsumenter som uppdragsgivareinnebär bl.a. att avtal mellan två näringsidkare i deras yrkesmässigaverksamhel faller uianför lagens lillämpning. Delsamma gäller avtal däruppdragsgivaren är en juridisk person, l.ex. elt bolag eller en ideellförening, såsom en villaägareförening. Inte heller gäller den föreslagna lagenenligt motiven för Gänster som utförs ål dödsbon. Enbegränsning av lagens Ullämpningsområde på uppdragsgivarsidan, så 1984/85:110 345 alläven dödsbon faller uianför, är knappasl sakligl motiverad. VisserligenLagrådets yttrande erhålls en klar gränsdragning såUllvida atl alla juridiskapersoner faller uianför, men en sådan gränsdragning förefaller konstlad frånsaklig synpunkl. Del skyddsbehov som en konsumenllagsUftning är avsedd alllillgodose föreligger i regel i lika hög grad för dödsbon som för enskildapersoner. Om t.ex. efterlevande make och barn eller två syskon lever tillsammansoch gör en beställning för sitt privata bmk, är det inte sakligl motiverat atltillämpa olika regler beroende på om de råkar bilda ett dödsbo eller om så inleär fallel. Föredragande statsrådet synes inle heller ha varit främmande förtankar av delta slag, i del atl han som exempel på fall då den föreslagnakonsumenttjänstlagen kan lillämpas analogi nämner särskilt Uänsler som utförsål icke näringsdrivande dödsbon. Delär självfallet ell inlresse att termen konsument har samma innebörd i allalagar på konsumentskyddels område. Termens innebörd är emellertid inte angiveni lag. Enbart molivultalanden finns lill ledning. Dessa ulgår som regel frånalt konsumenl är en enskild medborgare i betydelsen fysisk person, se t.ex.moliven lill lagen (1971:112) om förbud mol oskäliga avtalsvillkor i NJA II 1971s. 649, jfr s. 663, lill konsumenlköplagen (1973:877) i NJA II 1973s. 437, konsumentförsäkringslagen (1980: 38) i NJA II 1980 s.67, jfr s. 69f, och hemförsäljningslagen (1981: 1361) i NJA II 1981s. Del vill synas som om dödsbofallen inle uppmärksammats Gfr docklagrådets yttrande över förslagel till lag om avbetalningsköp mellannäringsidkare m.fl. i NJA II 1978 s. 6). har däremoli sitt avgivna belänkande (SOU 1984:25) berört frågan. Den anför (s.256) atl etl dödsbo som exempelvis köper möbler till etl boet tillhörigtfritidshus bör kunna likställas med en fysisk person vid tillämpning av de avulredningen föreslagna konsumentköpsreglerna. Lagrådetvill hävda att termen konsument, som inle någonstädes i lagstiftningen givitsett mera preciserat innehåll, bör ha den innebörden att den omfattar inte baraenskilda fysiska personer ulan också dödsbon. Att termen inte bör omfattadödsbo som driver näringsverksamhet är klart. Men så länge det rör sig omprestationer för delägarnas enskilda ändamål - för deras eller någonderasprivata bruk - synes sakliga skäl saknas att göra skillnad mellan personer somtillsammans bildar ett dödsbo och personer som inte gör det. All låtalagstiftningen omfatta även dödsbon behöver inte medföra att även vissa andrajuridiska personer som skulle kunna anses höra hil behöver föras in därunder.Den vikliga skillnaden föreligger att enskilda personer ofrivilligt råkar in iett dödsboförhållande, medan så ej är fallet när del gäller andra juridiskapersoner. Tillde arbelen som faller in under den föreslagna lagens tillämpningsområde hörenligt punkt 2 arbete på - förulom fasl egendom, byggnader och andraanläggningar - andra "fasla saker". Utlryckel "faslasaker", vid sidan av de vedertagna termerna fast egendom och lös egendommed däri ingående lösa saker, ler sig något överraskande såsom en eljest ilagslift- 1984/85:110 346 ningeninle brukad term. Med den innebörd ullryckd avses ha enligi Lagrådets yttranderemissprolokollel förefaller del emellertid praktiskt som gemensam benämningpå samma slags saker, oavsett om. dessa är att hänföra till fast egendom ellerinte beroende på äganderättsförhållandena Gfr 2 kap. 4 8 jordabalken). Lagrådetfinner sig därför inte böra rikta någon erinran mot del använda uttrycket. Paragrafenanger hur gränserna mol köp av lös egendom skall dras. Punkt 1 avser tillverkningsavtal.Belräffande sådana avtal gäller enligt 2 S köplagen all deskall anses ulgöra köpeavtal, om den som tillverkar godset skall beslåmalerialel. Skall malerial Ullhandahållas både av lillverkaren och avbeställaren anses avlalel såsom köp, ifall lillverkaren beslår denhuvudsakliga delen av materialet. Etl under det nordiska samarbelel upprältalulkasl lill ny köplag upplär under 2 8 beslämmelsen alt besiällning av en varasom skall tillverkas anses som köp, om inle beslällaren skall tillhandahålla enväsentlig del av malerialel. Gällandekonsumeniköplag innehåller inle någon liknande beslämmelse omtillverkningsavtal. 1 del förul nämnda förslaget till ny konsumeniköplag finnsdäremot en regel som överensstämmer med regeln i köplagsulkastel. Sålunda sägsi 2 8 första styckel av förslagel, alt beställning av gods som skall tillverkasanses som köp, om inle beslällaren skall tillhandahålla en väsentlig del avmaterialet. Enligtpunkt 1 i nu förevarande paragraf skall konsumenlGänstlagen inle gällatillverkning av lösa saker, utom då konsumenien skall tillhandahålla enväsentlig del av materialet. Som anmärkts i specialmoliveringen harbeslämmelsen anpassats till utkastet till ny köplag och den står också isamklang med förslaget till ny konsumeniköplag. Innebörden av den avseddaregleringen i det hela blir att sådana avtal om tillverkning av lösa saker sominte faller in under köplagen eller konsumenlköplagen anses som avtal omGänsler. Mol en sådan ordning finns ingel all erinra. Innanden nya lagstiftningen på köprättens område hunnit genomföras kan emellerUdtillämpningsproblem tänkas uppkomma i etl speciellt läge. Del gäller det falleldå tillverkaren skall beslå den huvudsakliga delen av materialet ochkonsumenten skall tillhandahålla återstoden men ändå så stor del atl den kansägas vara väsentlig. Etl sådani fall kan hänföras bäde lill köp enligtgällande köprättsliga lagstiftning och till Gänst enligt förslaget tillkonsumenttjänsllag. De praktiska ölägenheterna av all denna inkongruensföreligger under ell övergångsskede lorde emellertid vara ringa. Lagrådetfinner sig sålunda kunna tillstyrka att punkl 1 i förevarande paragraf ulformasi enlighet med det remitterade förslagel. Punkl3 i paragrafen avser alt klargöra all konsumenttjänsllagen inle reglerararbele, som en näringsidkare utför för all avhjälpa vad som rättsligt settutgör fel i egendom som han har såll. Såsom anges i specialmoU- Prop.1984/85:110 347 veringen gäller punklen alliså ai beie som utförs lill fullgörandeav etl avtal Lagrådets yttrande om köp. Bestämmelsen avser endast sådantavhjälpningsarbde som näringsidkaren är berättigad eller skyldig att ulföraenligt de för köpet gällande rättsreglerna och som också uiförs på grunddärav. Däremol är beslämmelsen inte tillämplig, om en konsument avslår frånalt ulnyttja sina befogenheter enligt köpeavtalel och i stället beslällerarbetet hos säljaren som etl vanligt reparalionsarbele. Den sålunda avseddainnebörden av stadgandet i punkl 3 framgår inle med önskvärd klarhet avlagtexien i dd remitterade förslagel. Bestämmelsen lorde därför böraförtydligas och ges lydelsen att lagen inte gäller arbete som till fullgörandeav elt avtal om köp utförs för alt avhjälpa fel i den sålda egendomen. Försia styckel av paragrafen innehåller i en första meningföreskriflen all näringsidkaren skall ulföra tjänsien på etl fackmässigttillfredsställande säu. Enligt andra meningen i samma stycke skallnäringsidkaren vidare med tillbörlig omsorg ta till vara konsumentens intressenoch samråda med denne i den utsträckning som det behövs och är möjligl. Utlryckel "på elt fackmässigt tillfredsställandesätt" torde inte ha annan innebörd än del kortare och även klarareullryckd "fackmässigt". Det senare uttrycket torde därför böra väljasoch första meningen sålunda få lydelsen atl näringsidkaren skall utföra Uänslenfackmässigl. 1 andra slycket föreskrivs att, om inte annal får ansesavtalat, det ingår i Uänsten att näringsidkaren skall tillhandahålla behövligtmalerial av normall god beskaffenhel. Bestämmelsen innehåller sålunda delsföreskriflen alt näringsidkaren skall tillhandahålla del malerial som behövsför Uänsten, dels kvalitetskravet atl materialet skall vara av "normaltgod beskaffenhet". I båda dessa hänseenden gäller bestämmelsen i den måninte annal får anses avtalat. I specialmotiveringen anförs att utgångspunkten alltså äralt del utgör en del av näringsidkarens förpliktelser vid utförandel av enGänst ("ingår i Gänsten") att tillhandahålla det erforderiiga materialet.Della medför bl. a. att valet av material i princip omfattas av kravel på etlfackmässigl ulförande av Uänsten. Eftersom bestämmelsen är dispositiv (intetvingande) kan, enligt vad som vidare anförs i specialmoliveringen, avtal medgiltig verkan träffas om en klart lägre materialkvalitet än normalgod. Dettakan enligt moliven strängt laget ses som en uttryckligen angiven möjlighel atli delta avseende genom avtal avvika från kravet på elt fackmässigltillfredsställande utförande av en Gänsl.