prop · G80347 · 1984-12-31 00:00:00 — Har den skaUskyldige avlidit, fär beskatt-ningsmyndighelen intemeddela beslut om efterbeskatlning av dödsboet senare än fråndödsfallet. Efterbeskatlning som har påförts efter åtal mot den skattskyldigeskall undanröjas av be-skaUningsmyndigheten, o.m åtalet inle bifalls till någondel. Detta gäller dock inte om åtalet ogUlas med slöd av 12 § skauebrouslagen. 1984/85. Har den skattskyldige, på sätt anges i 14 § andra stycketskattebrollslagen (1971:69). delgetts underrättelse om misstanke om brott somavser skatt enligt de författningar som anges i 1 kap. 1 § första stycket 1eller enligt lagen (1984:409) om avgift på gödselmedel eller har åtal väcktsmot honom för sådant brott, får beskattningsmyndigheten meddela beslul om efterbeskatlningför den redovisningsperiod eller den skattepliktiga händelse som brottet avseräven efter utgången av i \0§ angiven tid. Delsamma gäller om tiden för attådöma den skaltskyldige påföljd för sådant brott har förlängts genom beslutenligt 14 a § skattebrottslagen. får också meddela beslul omefterbeskatlning efter utgången av i 10 § angiven tid, om efterbeskattningenmedför all den skaltskyldige enligt 12 § skaltebrottslagen år fri från ansvarför brott. Beslutet om efterbeskatlning enligt första stycket fårinle meddelas senare än under kalenderåret efter del då någon av de där angivnaåtgärderna först vidtogs. Beslutet om efterbeskatlning enligt andra stycket fårinte meddelas senare än under kalenderåret efter det då ål-gärd som avses i 12§ skattebrotts-lagen vidtogs. Har den skattskyldige avlidit, fårbeskattningsmyn-dighelen dock inte meddela beslul om efterbeskatlning avdödsboet senare än från dödsfallet. Första stycket skall tillämpas också ifaU då den som harföreträtt en juridisk person åtalats för skattebrott som avser den juridiskapersonens skall eller är fri från ansvar för sådant brott på grund av 12 §skattebrollslagen. Efterbeskatlning som har påförts eldigt första stycketskall undanröjas av beskatlningsmyndighelen, om åtal inle väcks på grundval avden förundersökning som föranlett underrättelsen om brollsmisslanke ellerbeslutet om tidsförlängning eller, om åtal har väckts, åtalet inte bifallstill någon del. Vad som har sagts nu gäller dock inle om den skattskyldige ärfri från ansvar med stöd av 12 § skaltebrottslagen. Första-fjärde styckena skall också tillämpas om brottetavser en juridisk persons skall och åtgärd som avses i första stycket harvidtagits mot den som har företrätt den juridiska personen eller om företrädarenär fri från ansvar för sådant brott med slöd av 12 § skaltebrottslagen. Denna lag träder i kraft den . 1984/85:47 19 Lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd avsocialavgifter från Härigenomföreskrivs alt 20§ lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter frånarbelsgivare skall ha nedan angivna lydelse. Den lokalaskallemyndigheten får ålägga en arbetsgivare betalningsskyldighet för etlulgiftsårs avgifter efter ulgiftsårets utgång. Har en arbetsgivareavlidit får betalningsskyldighet dock inte åläggas dödsboet enligt 22 § om intefrågan prövats efter utgången av det kalenderår under vilkelbouppteckning blivit ingiven för registrering. Har arbetsgivaren åtalats för skattebrott, som avserarbetsgivaravgifterna, får den lokala skattemyndigheten även efter utgångenav i första stycket angiven tid ålägga betalningsskyldighet för del utgiftsårsom brottet avser. Delsamma gäller när betalningsskyldighet skall åläggas pågrund av åtgärd som avses i 12 § skaltebrottslagen (797/.-69). Betalningsskyldighetfår inle åläggas efter utgången av kalenderåret efter del då åtalet väckteseller åtgärd som avses i 12 § skattebroUslagen vidtogs. Har arbetsgivarenavlidit skall fråga om betalningsskyldighet för dödsboet prövas inom sexmånader från dödsfallet. beslul om betalningsskyldighet som meddelassedan arbetsgivaren har åtalats skall undanröjas av den lokala skaltemyndighetenom åtalet inle bifalls till någon del. Detla gäller dock inle om åtaletogillas med slöd av I2§ skattebrollslagen. Har arbetsgivaren, pä sått anges i 14 § andra stycketskattebrollslagen (1971:69), delgetts underrättelse om misstanke om brott somavser arbetsgivaravgifterna eller har åtal väckts mot honom för sådant brott,får den lokala skattemyndigheten ålägga betalningsskyldighet för delulgiflsår som brottet avser även efter utgången av i första stycket angiventid. Detsamma gäller om tiden för att ådöma arbetsgivaren påföljd för sådantbrott har förlängts genom beslut enhgt 14 a § skattebrollslagen. Den lokalaskattemyndigheten får också ålägga betalningsskyldighet efter utgången av iförsta stycket angiven tid när sådan skyldighet skall åläggas på grund av ål-gårdsom avses i 12 § skaltebrottslagen. Betalningsskyldighet enligt andra stycket får inleåläggas efter utgången av kalenderåret efter det då någon av de där angivnaåtgärderna försl vidtogs. Betalningsskyldig-hel enligt tredje stycket får inteåläggas efter utgången av kalenderåret efter det då åtgärd som avses i 12 §skattebrollslagen vidtogs. Har arbetsgivaren avlidit skall dock fräga ombetalningsskyldighet för dödsboet prövas frän dödsfallet. Elt beslul om betalningsskyldighet som meddelas enligt andra Andra och tredje styckena skall ocksä tillämpas om den somhar fö-relråll juridisk person åtalats för skattebrott som avser den juridiskapersonens arbetsgivaravgifter eller är fri från ansvar för sådant brott pågrund av 12 § skaliebrollslagen. stycket skall undanröjas av den lokala skattemyndigheten,om åtal inte väcks på grundval av den förundersökning som föranlett underrättelsenom brottsmisstanke eller beslutet om tidsförlängning eller, om åtal har väckts,åtalet inte bifalls till någon del. Vad som har sagts nu gäller dock inle omarbetsgivaren är fri från ansvar med slöd av I2§ skaltebrottslagen. Andra -femte styckena skall också tillämpas om brottet avser en juridisk personsarbetsgivaravgifter och åtgärd som avses i andra stycket har vidtagits mot densom har företrätt den juridiska personen eller om företrädaren är fri frän ansvarför sådant brott med stöd av 12§ skaltebrottslagen. Denna lag träder i kraft den . De nya bestämmelserna i 20 § andrasjätte styckena skallha molsvarande tillämpning i fråga om arbetsgivaravgifter och allmänlöneavgift enligl I § lagen (1982:423) om allmän löneavgift som belöper på tidföre ikraftträdandet. Prop.1984/85:47 21 Närvarande: slalsminislern , ordförande, ochstatsråden , , ,. , , , , , ,, , , , Lagrådsremiss om preskriptionshinder vid skattebrott, m.m. Utredningen om säkerhetsåtgärder m.m. i skalleprocessen(USS) tillsattes med uppdrag alt utreda frågor omkvarstad, skingringsförbud m.fl. säkerhetsåtgärder i skalle- ochavgifisprocessen. USS har avgelt fem delbetänkanden. Bevissäkringslagför skalle-och avgiftsprocessen (SOU 1974:49), Belalningssäkringslag förskatte- och avgifisprocessen (SOU 1975:104), Lag om preskription avskallefordringar m.m. (SOU 1978:87), Preskriplionshinder vid skallebrotl (SOU1980:4) och Lag om skalleansvar (SOU 1983:23). Förslagen i de tre förstabelän-kandena har legat lill grund för bevissäkringslagen (1975:1027) förskalte-och avgiftsprocessen, lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter,tullar och avgifter resp. lagen (1982:188) om preskription av skatlefordringarm.m. Del belänkande som här skall behandlas är del fjärde, sominnehåller förslag lill reformerade bestämmelser om s.k. åtalspreskriplion vidbrott mol skalle- och avgiflsförfallningarna och vissa följdändringar i frågaom eftertaxering o.d'.Belänkandet innehåller också en redogörelse för gällanderäll och för viss utländsk rätt. Sammanfattningen och lagtexten i betänkandetbör fogas till prolokollel i della ärende som bilaga I resp. 2. ' Ledamöterna var vid avgivandel av betänkandet (SOU1980:4) Preskriplionshinder vid skattebrott lagmannen ,ordförande, riksdagsledamoten . , länsrådet . och ,departementsrådet samt riksdagsledamoten . Prop.1984/85:47 22 Betänkandet har remissbehandlats. En sammanfattning avremissutfallet, som också innehåller en förteckning över remissinstanserna,bör fogas till protokollet i detla ärende som bilaga 3. 2.1 Allmänna utgångspunkter för en reform Del straffrättsliga sanktionssyslemel är det ytterstamedlet i kampen mol skatte- och avgiftsundandragandei. Höga krav måste därförställas på att lagföringen är effektiv. I detta avseende har del visat sigfinnas klara brister på skatiebroitsomrädei. Uppmärksamheten har särskiltriktats mol del förhållandel att misslänka skattebrottslingar kan bli fria frånansvar för brott genom att lämna landet under en ganska . Orsakernalill all systemet inle fungerar tillfredsställande på skatteområdet är attskallebrotten på flera sätt intar en särställning i processuellt hänseende,vilket medför att brotten inte sällan hinner preskriberas innan lagföring kanske. Till all börja med är det ell utmärkande drag förskatlebrotlen att de inle avser ingrepp i den enskildes intressesfär. De hardärför inle samma förutsättningar all upptäckas så snart efter förövandet sombrott mot enskilda. Skattebrotten kräver ofta också längre utredningstider änbrott inom andra områden. Främsl gäller della mål av störte omfallning men åvenandra mål kan fordra lång handläggning när de innehåller kompliceradeskatlerällsliga frågor. Åklagaren kan ofta inte förlita sig enbart på denskatterättsliga utredningen eftersom del i brottmålet också uppkommer frågor omde subjektiva rekvisiten för ansvar. Även i fråga om de objektiva rekvisitenför åtal måste åklagaren normalt göra en egen bedömning med delvis andrahänsynstaganden än i skallemålei. Åklagaren anses nämligen i brottmålet hasträngare beviskrav beträffande l.ex. utelämnade inkomster än vadtaxeringsintendenten har i skallemålei. Etl annal betydelsefullt förhållande som skiljerskatiebroiisprocessen från förfarandet i traditionella brottmål är det sambandsom finns mellan skattebrottmålel och själva skattefrågan. Det cenlralaskattebrottet, skattebedrägeriet, är nämligen konstruerat som ett s.k.effeklbroli. Delta innebår i huvudsak att ansvar för skattebedrägeri kaninträda först sedan det visats alt den skattskyldige tillfogat del allmänna enekonomisk skada i form av uteblivna skatter eller avgifter genom en oriktiguppgift. Tingsrätterna anser sig till följd härav i de flesta fall böraavvakta resultatet av en pågående skatteprocess innan ansvarsfrågan avgörs. Lagstiftningsåtgärder har vidtagits i syfte allminska handläggningsliden i skatiebroumålen (prop. 1982/83:134, JuU 36, rskr378, SFS Prop.1984/85:47 23 Fr.o.m. gäller en ny regel (15§) i skaltebrottslagen (1971:69), SkBL, enligt vilken den allmänna domstolenfår vilande-förklara ell mål om brott enligl SkBL i avvaktan på utgången av enskatieprocess endast i den mån denna är av avgörande betydelse för bedömningenav brottmålet. infördes en del andra regler som syftar lill att fåfram snabbare avgöranden av sådana skattefrågor som är av väsentlig betydelseför en förundersökning eller en rättegång rörande skattebrott. Del ståremellertid klart att dessa åtgärder för all påskynda handläggningen avskattebrottmålen inte är tillräckliga för att undanröja bristerna i fråga omlagföringen. De speciella förhållanden som enligl vad jag har beskrivitkännetecknar skatlebrollen kommer alltjämt all lämna slort utrymme för denmisstänkte alt på förundersökningsstadiet sabotera utredningen eller hålla sigundan så att åtal inte hinner delges inom preskriptionstiden. Kommittén föreslår alt det införs särskilda regler omåtalspreskriplion vid skallebrotl som skall råda bot på nuvarandemissförhållanden. Jag är i likhet med de flesla remissinstanserna ense med kommitténom alt det behövs en särreglering på området. Men innan jag går närmare in päkommitténs förslag skall jag redogöra för huvuddragen i den nuvarande ordningenoch de diskussioner som tidigare förts i ämnet. Inom straffrätten förekommer två former av preskription,åtalspreskriplion och påföljdspreskripiion. Allmänna bestämmelser härom ges i35 kap. brousbalken, BrB. Åtalspreskription är det samlade begreppet för den typ avprespriptions-bestämmdser som medför ansvarsfrihet för brottet. Institutetåtalspreskriplion enligt 35 kap. BrB innebär inte någol förbud mol alt åtalamen väl ell förbud för domstolen att döma till påföljd för brottet ompreskription har inträtt. Med påföljdspreskription menas all påföljd som harådömts någon bortfaller om åtgärder för verkställighet inte har vidtagits inomviss tid som varierar efter påföljdens art och längd. I del här sammanhangel är det främst bestämmelserna omåtalspreskription som är av inlresse. Den grundläggande beslämmelsen finns i35 kap. I § BrB. som föreskriver att påföljd inle fär ådömas, med mindre denmisstänkte häktats eller erhållit del av åtal för brottet frånbrottet. Denna tid är bestämd till olika antal år beroende på det straff somhögsl kan följa på brottet. Preskriplionsliden är , om på brottet inlekan följa svårare straffan fängelse , , om svåraste straffet ärhögre men inte över fängelse , , om svåraste straffet är högremen inte över fängelse , om svåraste straffet är fängelse påviss tid över åtta är och slutligen , om fängelse på livstid kanfölja på brottet. Prop.1984/85:47 24 Preskriplionsliden löper enligt 35 kap. 4 § BrB från dendag då brottet begicks. Om det för ådömande av påföljd förulsätis all ensärskild verkan av handlingen inträtt, räknas dock tiden från den dag då sådanverkan inträdde. Kravel att den misstänkte skall ha fåll del av åtal förbrottet innebär all han personligen skall ha delgetts stämningen i brottmålet.Della framgår indirekt av 33 kap. 6 § , RB. I BrB finns vidare bestämmelser, 35 kap. 6 §, om absolutapreskriptionstider, som blir tillämpliga om någon preskriptionshindrandeåtgärd vidlagits inom föreskriven lid men rättegångsförfarandet av någonanledning drar ut på liden. Enligl paragrafen får påföljd i intet fall ådömassedan viss tid har förflutit från den dag då brottet begicks eller effekten avdel inträdde. Tiden är , om inle svårare straff än böler kan följa påbrottet saml tiden för ådömande av påföljd bestäms enligt 35 kap. I § 1 BrB,femlon år, om i annal fall än som sagls fängelse inte kan följapå brottet och i övriga fall. De brollsbalksbestämmdser om preskription som härredovisats skall tillämpas också i fråga om brott inom specialstraffrältensområde, alltså även på brott mol skalle- och avgiflsförfallningarna, men endasti den mån inte avvikande regler har meddelats. Sådana specialregler finns bl.a.i 14 § SkBL beträffande preskriptionstidens längd. Där föreskrivs all påföljdför brott enligl 3, 7, 8 eller 9 § SkBL får ädömas utan hinder av vad som sägsi 35 kap. I § BrB, om den misstänkte häktats eller erhållit del av åtal förbrottet från brottet. Denna undanlagsbestämmelse medför all preskriptionstidenför brott enligt SkBL är . De brott som träffas av beslämmelsen ochsom sålunda har getts en längre preskriptionstid än enligl BrB ärskatteförseelse samt uppbördsbrotten oredlig uppbördsredovisning, bristandeuppbördsredovisning och vårdslös uppbördsredovisning. Reglema ompreskriptionslid innebär för skattebrottens del att preskriptionstiden är femår för alla brott enligl SkBL ulom för grovt skattebedrägeri (4 §) och grovtfall av försvårande av skattekontroll (10 §), för vilka liden är . De tidigare nämnda reglerna i 35 kap. 4 § BrB omutgångspunkten för beräkning av preskriptionstiden får anses innebära attpreskriptionstiden börjar löpa t.ex. vid s.k. aktivt skattebedrägeri enligt 2 §första slyckel SkBL när det felaktiga debiteringsbeslul som den oriktigauppgiften föranlett fattades och vid försök lill aktivt skaltebedrägeri -eftersom i della fall någon effekt inle uppkommer av den brottsliga handlingen- den dag då den orikliga uppgiften lämnades. 2.1.3 behandling av reglerna om åtalspreskription De nuvarande bestämmelserna i om vilka åtgärder somhar den verkan att preskriplionsliden för ell brott avbryts går tillbaka lillstrafflagens regler på området. I samband med den nya till Prop.1984/85:47 25 komst väcktes frågan om all införa andrapreskriptionshindrande ålgärder än häktning och delgivning av åtal. Fråganbehandlades i betänkanden av processlagberedningen (SOU 1944:9 och 10). Processlagberedningen föreslog att preskription skulleavbrytas när åtgärd för brottets beivrande vidtogs. Sådan åtgärd skulle ansesvara vidtagen då den misstänkte fått del av åtalet eller då han vidförundersökning som lett till allmänt åtal underrätlais om den mol honomriktade misstanken. Bakgmnden lill beredningens förslag var all allmänt åtalenligl den nya skulle föregås av en förundersökning som var såfullständig all målel kunde avgöras vid en huvudförhandling. Följden av detlavar att allmänt åtal enligl den nya ordningen vanligen anställdes på elt senarestadium av brottsundersökningen . Beredningen anförde attförundersökningen är en del av rättegången i vidsträckt mening och attbroltmålsförfarandet frän preskripiionssynpunki fär anses inlett redan genomfömndersökningen. Med hånsyn därtill skulle det enligt beredningen inte varaföljdriktigt all låla preskriptionen avbrytas försl genom åtalet. Beredningensförslag logs oförändrat upp i prop. Saken behandlades av första lagutskottet (ILU 1946:59),som förordade alt de dittillsvarande principerna för preskriptionens avbrytande- häktning eller delgivning av åtal - skulle bibehållas. Utskottet underströkbetydelsen av att reglerna om åtalspreskriplion är klara och enkla itillämpningen och att i sådani avseende företräde otvivelaktigt måsle ges ålelt system där preskription bryts genom åtal framför ell där den avgörandetidpunkten är när den misstänkte underrättas om misstanken för etl brott.Utskottet anförde vidare att del måsle beaktas all del i propositionenföreslagna systemet skulle komma alt medföra en förlängning avpreskriptionstiderna vilket del saknades anledning till. Frågan om till vilka ålgärder preskriptionstidensavbrytande skulle knytas övervägdes på nytt under förarbelena lill BrB.Strafflagberedningen anförde i sill slutbetänkande (SOU 1956:55 s. 367 ff) allpreskription borde hindras pä ell tidigare stadium än del då den misstänktedelgavs åtalet. Strafflagberedningen anslöt sig lill den mening som företrättsav processlagberedningen, sålunda all preskription skulle hindras när denmisstänkte vid förunderökning som lett lill allmänt åtal fick del av misstankenom brott. 1 proposilionen med förslag lill brottsbalk (prop.1962:10, s. C 408 ff) anförde departementschefen emellertid alt del enligt hansuppfatining inle förelåg tillräcklig anledning att bryta med del syslem somriksdagen antog är 1946. En övergång till den ordning som slrafflagberedningenförordat skulle, enligt departementschefen, i många fall komma att innebära enbelydande förlängning av preskriptionstiderna och medföra risk för vissakomplikationer, bl.a. torde oklarhet lätt kunna uppkomma huruvida delgivenmisstanke har avsett den gäming för vilken åtal väckes. Prop.1984/85:47 26 menlschefen konstaterade dock, att de möjligheter denrådande ordningen gav en misstänkt all genom eget handlande förhindrapreskriptionens avbrytande kunde leda till föga tillfredsställande resultat ochatt vid brott mot skattestrafflagen de gällande reglerna lett lill all alltförkort lid slår till åklagarens förfogande innan preskription inträder. Dessaomsländigheler borde, fortsatte departementschefen, dock inle föranleda enomläggning av preskriptionsreglerna i allmänhel, ulan brotten motskatteslraftlagen borde göras lill föremål för en sårskild reglering såvittavser preskription. Första lagutskottet (ILU 1962:42 s. 87) anslöt sig tilldepartementschefens synpunkter. Justilieutskollel (JuU) har med anledning av motioner iämnet behandlat reglerna omåtalspreskriplion. I elt belänkande under hösien 1981 (JuU 1981/82:4) slogutskoltet fast au reglerna om åtalspreskriplion måste vara klara och enkla såatt de inte vållar lillämpningssvärigheler. gällde enligl utskottet inleminsl beträffande reglerna om hur preskriptionstiden avbryts. Utskoltet ansågalt de bedömningar som legal bakom statsmakternas tidigare beslul om vilkaålgärder som skall utgöra preskriptionshinder alltjämt äger giltighet. En annansak är, påpekade utskottet, att särlösningar stundom kan påkallas för särskildatyper av brott. 1 etl betänkande (JuU 1982/83:22) behandladejustilieutskollel en motion som riktade intresset på silualioner där den förskallebrotl misstänkte lämnar landet för all utomlands avbida utgången avpreskriptionstiden. I motionen fördes fram tanken på en sådan lagändring attpreskriptionstiden för skallebrotl avbryts när del konslaleras alt den misstänktehar lämnal landel. Enligt utskottets mening var motionsförslaget, som ligger ilinje med de förslag som lagts fram av USS i betänkandet Preskriptionshindervid skattebrott, vän att pröva i samband med beredningen av USS-förslagel. 2.1.4 Inriktningen av lagstiftningsåtgärderna Kommittén anser all den kritik som har riktats mol denuvarande reglerna om preskription vid skallebrotl i hög grad är berättigad. Ienlighet härmed lägger kommittén fram förslag till reformerade bestämmelser omåtalspreskription vid vissa brott mot skatte- och avgiftsförfattningarna ochtill vissa följdändringar av skatteprocessuelll slag. Kommitténs förslaginnebär i huvudsak följande. Preskriptionstiderna föreslås bli enhetliga för alla brottmol författningarna pä skalle- och avgiftsområdet genom all de utsträcks fräntvå lill ulom för dem som tillhör kategorin ordningsförseelser. Kommittén föreslår vidare att en ny preskriptionshindrandeåtgärd införs. Redan delgivning av underrättelse om brottsmisstanke med denmisstänkte skall hindra preskriplionsiniräde vid skattebrott. För att preskriptionshindrandeverkan skall inträda skall underrättelsen avfattas skriftligt 1984/85:47 27 och innehålla uppgift om de omständigheter som grundarskälig misstanke om brottet. Den måste dessutom ha delgetts under enförundersökning som leder till allmänt åtal. Kommittén föreslår också att den allmänna domstolen underspeciella förutsättningar skall få meddela beslul om föriängning avpreskriptionstiden för ett skallebrotl. Har en underrättelse ombrollsmisslanke inle kunnat delges på grund av alt den misstänkte har avvikiteller pä annal sätt hållit sig undan skall sålunda domstolen i brottmålet fåbesluta om föriängning av preskriptionstiden - högst fem år- som ytterligare behövs för delgivning av underrättelsen. En förulsällning förbeslutets giltighet skall enligt förslaget vara all del har fattals under denordinarie preskriplionsliden. På det skaiteprocessuella planet föreslår kommittén främstden ändringen att de nuvarande reglerna om eftertaxering/efierheskattning isamband med åtal för skattebrott upphävs och ersätts med regler som tillåteratt eflertaxering/eflerbeskatlning sker under förutsättning att dethandlar om belydande belopp i undanhållen skall eller avgift. Också tidsfristenför besvär i särskild ordning föreslås bli förlängd till för de fall därdet rör sig om belydande skattebelopp. Slutligen föreslår kommittén all skyldigheten all bevaradeklarationsun-derlag, som regleras i 20 § taxeringslagen (1956:623), TL,förlängs från nuvarande sex lill . Kommitténs förslag om ändring av preskriptionsreglerna harfält etl övervågande positivt mottagande vid remissbehandlingen av betänkandet.Några remissinstanser redovisar dock en avvisande hållning. De riktar sinkritik särskilt mol att det är fräga om en särreglering för skattebrotten ochser hellre att preskriptionsreglerna ses över beträffande all brottslighet.Remissutfallet på kommitténs förslag till följdändringar i det skatteproces-suellasystemet år mera blandat. De starkaste invändningarna i den här delen avser deförutsättningar som föreslås gälla för den tioåriga tidsfristen föreftertaxering m.m. Många förordar alt den förlängda tidsfristen skall fåanvändas endasl i mera kvalificerade fall av skalle- elleravgifisundandra-ganden. Jag är ense med kommittén om att de speciella förhållandensom råder på skatteområdet kräver särskilda preskriptionsregler för att manskall kunna beivra skallebrotten i önskvärd utsträckning.