prop · G803168 · 1984-12-31 00:00:00 — : När det gäller reglernabeträffande inlösen av fordon och andra lillgångar hos en Irafikuiövare sominte blir aktuell för fortsatt trafik finner förbundet del anmärkningsvärl attde personella konsekvenserna inte behandlas i promemorian. Personalen utgörvid bussföretagen en väsentlig resurs och förbundel kan inte underiåla atluttrycka sin stora förvåning över atl denna fråga helt förbigåtts. Inle minstför slatliga forelag ar personalavveckling en väsentlig fråga som kräver sloromsorg för att den skall kunna genomföras. 11 Prövning av inlösenfrågor Slatens järnvägar: Från SJ:s sida är inte något alt erinramol all förekommande ersättningsfrågor i samband med företagsinlösen, som hillillshandlagls av buss- och laxivärderingsnämnden, överläs av nya kolleklivtrafiknämnden, Transportrådel vill peka på atl en reform i enlighet med förslageni promemorian skulle komma atl innebära en ökad arbetsbelastning för transportrådel,särskilt vad gäller kolleklivlrafiknämndens kanslifunktion. : Buss- och taxivärderingsnämndenär i sin nuvarande form en enkel och billig anordning för att avgöra inlösen-ochvärderingsfrågor. Sådana frågor skiljer sig från dem. som kollektivtrafiknämndenhar att avgöra, framför alll pä del sättet, att saken inle gäller samarbete ifortsättningen mellan parierna utan en slullig avveckling av ena partensverksamhet. Den kompromissvilja hos parierna. som är en förutsättning församgående, saknas här vanligen hell och hållet. Avgörandena får därför karaktärav rena rättsfrågor. Om verksamhelen i fortsättningen anförtros ål annal organän buss- och taxivärderingsnämnden. bör i delta organ - liksom i buss- och laxivärderingsnämnden- ingå åtminsto- 1984/85:168 94 ne tre opartiska ledamöter, vilka bör företräda sakkunskapi företagsekonomi och värderingsfrågor. : Skäl föreligger, såsom framhållitsi departementspromemorian, atl inlösenförfarandet och den prövning av driftser-sätiningensom nu åvilar kolleklivtrafiknämnden bör handläggas av en ochsamma myndighel. Att genom utvidgning av kolleklivlrafiknämndenskompetensområde åstadkomma en sådan centralisering måste dock förutsätta attnämndens sammansättning och resurser anpassas efter de utökade och delvis nyaarbetsuppgifterna. Del finns enligt nämndens mening anledning atl befara alti inlösenfrågor motsättningarna mellan partsintressena kan bli sådana atl detkan vara otillräckligt all av nämndens ledamöter endast ordföranden är hellutan anknytning till de berörda parlsinlressena. Då dessulom inlösenfrågornaoftast torde kräva deltagande i prövningen av en ledamot med särskild ekonomiskkompetens bör enligt nämndens mening, i varie fall i inlösenfrågor, nämndengenerellt bestå av en opartisk ordförande och en opartisk ledamot med särskildekonomisk kompelens samt fyra övriga ledamöter utsedda på sätt som gäller. Med hänsyn till de likartade kunskaps- och erfarenhelsunderlagsom krävs för prövning av driflsersällning och av inlösenfrågor bör nämndenssammansättning enligt departementspromemorian vara i princip lika i de båda ärendelyperna.Nämnden delar denna uppfattning, som emellertid av angivna skäl ledernämnden till alt i första hand förorda att nämnden generelll skall beslå av sexledamöler utsedda enligt här ovan angivna principer. Med hänsyn till denarbetsbelastning som i varje fall under övergångsskedet fram till den I juli1990 kan förvänlas komma atl åvila nämnden bör vaije ledamot inklusiveordföranden ha en ersättare utsedd. Om nämnden utökas till generellt sexledamöter synes det enligt promemorieförslagel i 2S Iredje slyckel lagen om kolleklivirafiknämndinlagna bemyndigandel för regeringen alt förordna yllerligare två ledamöter ochersättare för dessa för vissl ärende eller vissl slag av ärenden kunnabegränsas lill en ledamoi och en ersättare för denne. Omfallningen av nämndensframtida verksamhet lalar också för alt i nämndens organisation bör ingå en avregeringen förordnad sekreterare. Vad angår 10 S lagen om kollektivtrafiknämnd sladgas därenligt förslaget alt talan mol nämndens beslut inte får föras. gällerbeslut i båda typerna av ärenden. Mot bakgrunden av promemorieförslagelsinnehåll i övrigl vill nämnden framföra följande synpunkter pä fullföljdsförbudet.Förslagel till lagen om kollektivtrafiknämnd saknar verkställighelsföreskrifier.Nämndens beslut är i båda typerna av ärenden av faslslällelsekar-aktär. Förverkställighet fordras således visserligen anhängiggörande av lalan vid allmändomstol, men denna lorde i sin prövning vara bunden av nämndens fastslällelsebeslul.Det finns därför enligt nämndens mening anledning att undersöka, huruvida iförevarande fall där fråga lorde vara 1984/85:168 95 om "civila rättigheter och skyldigheter" mot fullföljdsförbudetkan riktas sädana anmärkningar med utgångspunkt i den europeiska konventionenangående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheternasom föranlelt ändring i 14 kap. 9 S aktiebolagslagen (SFS 1984:342). Riksrevisionsverkel: slällning ochuppgifter, efter det alt förekommande inlösen av koncessionsinnehavare avslutals,synes oklar med tanke på den ökade marknadsorienteringen. Huruvida nämndenfyller elt mer permanent behov bör således prövas efter reformensgenomförande. Frågan om samråd kring investeringar underövergångsperioden och hur de skall ersättas vid en framtida inlösen avverksamheten bör enligt RRV: s uppfattning ägnas ytterligare uppmärksamhet, såatt en rimlig balans åsladkommes mellan huvudmännens och entreprenörernasintressen, Länssiyrelsen i tillstyrker förslaget om atlbuss- och taxivärderingsnämndens uppgifter skall överläs av kollektivtrafiknämnden. i (Länstrafiken i NorrbottenAB) anser alt kollektivtrafiknämnden bör få en sådan sammansättning atthuvudmännen är direkt representerade. Landsiingsförbundei, och Svenska lokallrafikföreningen:Det kan ifrågasättas om det är lämpligl att anförtro inlösenfrågor åt etlpartssammansatt organ. Frågan bör bli föremål för ytterligare överväganden. Deifinns skäl som talar för att ett opartiskt organ, såsom buss- och taxivärderingsnämnden,även i fortsättningen bör handlägga inlösenfrågorna. är del viktigt att den nämnd somhandlägger inlösenfrågorna knyler sådan kompelens lill sig alt densjälvständigt kan la fram underlag för värdering. Därigenom är nämnden ej hellberoende av parternas inlagor för beslut. Nuvarande regler för buss- och taxivärderingsnämndensäkerställer detla. Styrelsen anser att kollektivtrafiknämnden kan avskaffas1986-01-01. Tvister rörande ersättningen för trafikarbetet mellan länshuvudmänoch entreprenörer skall inte behöva bedömas av en särskild slallig myndighet.Liksom pä andra områden bör del överiämnas åt parterna själva atl finnalämpliga former för atl handlägga evenluella ivisler. Svenska husslruftkförbundel: Förbundet kan för sin deltänka sig att statsmakterna överlämnar uppgifier lill en specialmyndighet, somdels självständigt för vissa slag av ärenden, dels såsom utredningsorgan för lillståndsmyndigheternakan svara för sakkunnig prövning av argumenl i samband med påkalladeförändringar i tillslåndssitualionen. Närmasl till hands skulle kunna vara att utöver nuvarandeoch föreslagna uppgifier för kolleklivtrafiknämnden avseende ersättningar för irafikeringoch vid inlösen av trafikrörelser i samband med tillsiåndsålerkallelse i 1984/85:168 96 vissa fall, även ge denna nämnd uppgift atl kunna prövaoch uttala sig över skäl, som anförts när huvudman påkallat förändringaravseende gällande trafiktillstånd. Nämndens sammansättning och resurser bör isådant fall också anpassas lill en sådan ny uppgifl. Koslnaderna för dellaskulle sannolikl uppvägas av besparade arbetsinsatser hos tillslåndsmyndighe-terna. Vissa reservationer till remissyttrandena Reservation i transportrådets slyrelse av generaldirektörenClaes-Eric Norrhom saml av Margil Sandéhn och , båda (s) Reservanterna anser alt en reform som den föreslagna bordekunna genomföras redan nu utan ytterligare utredningsarbete. Reservanternaförutsätter emellertid all nödvändiga kompletteringar görs och all en närmarekonsekvensbelysning kommer lill slånd under det fortsatta arbelels gång. De nuvarande hindren för nödvändiga rationaliseringar avkollektivtrafiken måste undanröjas och tillräcklig handlingsfrihet ges länshuvudmännen.Ett avgörande hinder för en sådan handlingsfrihet är det nuvarande koncessionssystemel.Kolleklivtrafikberedningen har genom det avslutade LÄNSAM-projekletpå ett belysande sätt visat vilka samordnings- och rationaliseringsvinster somkan uppnås i länshuvudmannatrafiken om bundenheten till det gällande koncessionssystemelinle förelåg. Även om tillfredsställande irafiklösningar och vissarationaliseringar har kunnat uppnås genom samarbete mellan länshuvudmännen ochde enskilda entreprenörerna/iillslåndshavarna har samarbetet på flera håll inlekunnal utvecklas på ett sätt som förutsågs vid liden för införandet av länshuvudmannareformen.Det har visal sig atl länshuvudmännen i hög grad är hänvisade lill atlupphandla irafiken av de företag som innehar tillstånden på de linjer som är akluella.TPR: s erfarenheler av tillstånds- och besvärsprövningen i fråga om linjelrafiklillslåndvisar all tillståndshavarna har en benägenhet att lill varje pris slå vakt omsina lillslånd. Del gällande systemet hämmar fri konkurtens mellan Irafikförelagen,vilkel gör all länshuvudmännen är hänvisade lill alt köpa irafikljänsterna hosen begränsad krets av irafikuiövare. Härigenom tvingas länshuvudmännen till irafiklösningarsom blir dyrare än om en ordning med fri upphandlingsrält förelegat. F.n. åvilar ansvarel för kompletleringstrafiken kommunernaulom i ett mindre antal län, där länshuvudmännen övertagit ansvaret. Komplelteringstrafikenmåsle självfallel ses som en integrerad del av det lokala och regionala kolleklivtrafiksystemel.Från irafikplaneringssynpunkl är kompletleringstrafiken en viklig faklor dådel gäller att bygga ul rationella 1984/85:168 97 För kompleltcringsirafikens del innebärförslagen i promemorian alt det även i fortsättningen kommer att finnas ettsärskilt syslem med linjelrafiklillslånd för detta slag av trafik. Dettaframstår enligt TPR som orationellt och inkonsekvent med lanke pä att manframför alll i glesbygdsområden har starka behov av alt genom kompletteringslrafikåstadkomma flexibla trafiklösningar, Atl för kompletleringstrafiken även fortsällningsvisbehålla bundenheten till linjetrafiklillstånden innebar att den föreslagnareformen inte blir så långlgående som önskvärt. Enligt TPR bör man därför -genom en ändring i lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kolleklivpersontrafik - utvidga huvudmännens ansvar till att omfatta jämväl kompletleringstrafiken. När det gäller tidpunkten för reformens genomförande anserTPR all övergångstiden har bestämts alltför lång. Om man väljer den i promemorianföreslagna ordningen med inlösen bör man välja en kortare övergångstid. När det gäller tillståndsgivningen efter reformensgenomförande kan man konstatera att det av allt att döma kommer att finnas visslinjetrafik vid sidan om huvudmannatrafiken även efler etl genomförande. Detrör sig om l.ex. flygplatstrafik och liknande anslutningstrafik samtlinjetrafik av mera "udda" slag. Fråga uppslår då hur man skallbehandla tillstånden till sådan trafik, om huvudmannen efterreformens ikraftträdande väljer alt överta ansvaret för Irafiken, Denna frågahar inte behandlats i promemorian. Det är av väsentlig betydelse att man i delfortsatta arbelel löser denna fråga'för alt inle rättsförhållandena skall blioklara. Enligt TPR: s uppfattning kräver konsekvensen att sådan trafik somhuvudmannen senare väljer att ta ansvaret för skall kunna drivas med fri irafikeringsrättför huvudmannen saml atl del lidigare meddelade linjelrafiktillståndet skallupphöra att gälla vid lidpunkten för länshuvudmannens ansvarsöverlagande. En annan fråga som måsle övervägas i det fortsatta arbetetär om inte en bestämmelse molsvarande 2 kap. 14 S yrkestrafiklagen även fortsällningsvismåste finnas kvar för de fall då en eller flera huvudmän söker tillstånd till intertegionaltrafik. Om en reform som den föreslagna genomförs kommerlänsstyrelsernas roll som tillståndsgivande myndighet i fråga om linjetrafik atlfä en allt mindre betydelse. Med hänsyn till TPR: s ansvar förtrafikplaneringsfrågor i allmänhel och för tillståndsgivningen i fråga om den inlerregionalatrafiken är det enligt TPR naturligt alt - efter reformens genomförande - allafrågor om linjelrafiklillslånd övertörs lill TPR. TPR förordar all så sker.Härigenom får TPR en mera övergripande möjlighet att i samråd medlänshuvudmännen påverka trafikutvecklingen på kollektivtrafikområdet inom landel. Vad slutligen beträffar den föreslagna sammanslagningen avbuss- och taxivärderingsnämnden med kollektivtrafiknämnden finner TPR atl en 7 1984/85. 1984/85:168 98 sammanslagning skulle innebära fördelar vad avsertillvaratagandet av befintlig kompelens, liksom att en avbyråkratisering avfrågorna om avgörandel av ersättning för och inlösen av busstrafikrörelserskulle kunna åstadkommas. TPR vill emellertid peka på del förhållandel allmyndighetens arbetsbelastning kan komma all öka om reformen genomförs,särskilt genom ansvaret för kolleklivlrafiknämndens kanslifunktion. (m)- och (c)-reservalion i avBror . (). (rn), (), EinarJohansson (c), (), Bengl Mollsledl (m), () ochLars (m) Utredningen (Ds K 1984: 3)är i viktiga delar ell föga genomarbetat förslag. a. saknas analyser över dekonsekvenser förslaget innebär för många små och enskilda bussägare, förlänsbolagen och för servicen i glesbygden, lag om huvudmannaskap för den kollektivapersontrafiken har genomförls successivt i länen. I flera län har verksamhelen fungeralmycket korl lid. 1 många län som hafl på sig har samordningen av irafikeninte inneburil några störte svårigheier när del gäller atl komma överens om enför huvudmännen lämplig uppläggning av trafiken. Det är därför fel att redan nuvidta sä drastiska förändringar som föreslås i ulredningen. Skulle allakoncessioner omedelbarl dras in finns enligt vår mening risk att en successivöverföring framlvingas av all trafik lill egen regi. Vi anser att en sådan ulvecklingvore olycklig och förordar att länstrafiken i första hand bör bygga påentreprenadformen. De samordningsvinster som anges i promemorian kan nås utanall promemorians medel används. Inom den störte delen av bussbranschen finnsen klar vilja alt tillmötesgå länshuvudmännens önskemål. Bl.a. har man inom denprivata delen av branschen tillsatt busskonsuller som bilräder företag och somkan medverka lill ömsesidigt tillfredsställande lösningar. Del kan lilläggasalt i många län är del vanligt alt entreprenörerna tillåter andra företag allgå in på sina koncessioner. Denna vilja att vidareutveckla nuvarande syslem lill vara. Yrkeslrafiklagsliftningen lillkom på 1920-talel och harsedan dess successivt reviderats. Del kan finnas skäl all göra en vissöversyn. finns en regel (3 kap. 5 § yrkestrafiklagen)med vars stöd länshuvudmännen kan förhindra otillbörligt ulnylljande av koncessionsrät-len.För alt länshuvudmannen skall få ta över irafikeringsrätten krävs alt det kangöras sannolikt all trafikförsörjningen därigenom kommer att främjas.Länsstyrelserna har, anser många huvudmän, varit alltför restriktiva med alt godlaövertaganden. I sina beslut har länsstyrelserna i stort sell endasl lagithänsyn till förväntade förändringar i trafikservicen och enligt länshuvudmännenför lilel beaktat kostnadsmässiga aspekler. Genom en ändring av 3 kap. 5§ yrkeslrafiklagen, så atlsåväl trafikser- 1984/85:168 99 vice som starka och klart dokumenterade ekonomiska vinsterskall beaktas vid länsstyrelsernas prövning, skulle utrymme skapas förökad konkurtensoch därmed effektivare busslrafik. Med en sådan precisering bör de problem ulredningenpekar på kunna lösas utan att hela koncessionssystemet slopas. Vi anser dock att man på kan ifrågasätta behovelav dagens koncessionslagstifining, alternalivi bör en diskussion föras om alltidsbegränsa tillstånden. Detta bör i så fall förenas med skyldighet attinlösa företagen, om entreprenören så önskar. Med hänvisning till ovanstående föreslås all de problemutredningen pekat pä blir föremål för förnyade överväganden och alt de synpunklersom ovan framförls läggs till grund för dessa. (m)- och (c-)-reservalion i Svenska kommunjörbiindels slyrelseuv , , , (samtliga m) saml , , och (samlliga c) Utredningen (Ds K 1984: 3)är i viktiga delar ell föga genomarbetat förslag. a. saknas analyser överde konsekvenser förslaget innebär för många små och enskilda bussägare, förlänsbolagen och för servicen i glesbygden. lag om huvudmannaskap för den kollektivapersontrafiken har genomförts successivt i länen. I fiera län har verksamhelenfungerat . I många län som haft på sig harsamordningen av irafiken inte inneburil några störte svårigheier när del gällerall komma överens om en för huvudmännen lämplig uppläggning av irafiken. Del ärdärför fel alt redan nu vidla så drastiska förändringar som föreslås i ulredningen.Skulle alla koncessioner dras in finns enligt vår mening risk all en successivöverföring framtvingas av all Irafik lill egen regi. Vi anser att en sådanutveckling vore olycklig och förordar i stället atl länstrafiken i försia handbör bygga på entreprenadformen. De samordningsvinster som anges i promemorian kan nås utanatt promemorians medel används. Inom den störte delen av bussbranschen finnsen klar vilja att tillmötesgå länshuvudmännens önskemål. Bl.a. har man inom denprivata delen av branschen tillsalt busskonsuller som bilräder företag och somkan medverka lill ömsesidigt tillfredsställande lösningar. Det kan lilläggas atli många län är del vanligl atl entreprenörerna tillåter andra företag all gå inpå sina koncessioner. Denna vilja alt vidareutveckla nuvarande system bör las lillvara. Yrkeslrafiklagsliftningen tillkom och harsedan dess successivt reviderats. Del kan finnas skäl atl göra en vissöversyn. finns en regel (3 kap. 5 S yrkestrafiklagen)med vars stöd länshuvudmännen kan förhindra otillbörligt utnyttjande avkoncessionsrätten. För atl länshuvudmannen skall få ta över trafikeringsrällenkrävs alt Prop.1984/85:168 100 det kan göras sannolikt atl trafikförsörjningen därigenomkommer att främjas. Länsstyrelserna har, anser många länshuvudmän, varitalltför restriktiva med alt godla övertaganden. I sina beslut har länsslyrelsemai slorl sell endast tagit hänsyn till förväntade förändringar i trafikservicenoch enligt länshuvudmännen för lilel beaktat kostnadsmässiga aspekter. Genom en ändring av 3 kap. 5S yrkestrafiklagen, så allsåväl irafikservice som Slarka och klart dokumenlerade ekonomiska vinsterskall beaktas vid länsstyrelsernas prövning, skulle utrymme skapas för ökad konkurtensoch därmed effektivare busstrafik. Med en sådan precisering bör de problemutredningen pekar på kunna lösas utan atl hela koncessionssystemel slopas. Om så visar sig lämpligt kan som etlalternativ diskuteras att tidsbegränsa tillstånden. Delta bör i så fall förenasmed skyldighel all inlösa förelagen, om entreprenören så önskar. Med hänvisning till ovanstående föreslås att de problemutredningen pekat på blir föremål för förnyade överväganden och atl de synpunklersom ovan framförls läggs till grund för dessa. (fp)-reservation i Svenska kommunförbundels styrelse avUlla Utredningen har haft som målsättning att möjliggörarationalisering inom kollektivtrafiken i länen genom bättre samordning avtrafiken. Förutsättningar för en sådan samordning skapas genom all samtligatrafiktillstånd överförs i samhällets/länsbolagens regi. De meloder utredningen anvisar kan inle anses uppfyllagrundläggande krav på alt den önskvärda rationaliseringen kommer till slånd.Tvärtom riskeras all länsbolagens maktställning utnyttjas lill atl överföra Irafikeni egen regi. Därigenom kan all konkurtens upphävas varvid konkurrensfördelarnaförsvinner. nya lagstiftning gav en huvudman inom länen politiskloch ekonomiskt ansvar för lokal och regional kolleklivtrafik. Län och regionerär stora nog för atl ulgöra lämpliga enheter för planering och effektivstyrning av denna Irafik. Älgärder som kan leda till produktionsmonopolriskerar dock atl ge både högre priser och lägre servicegrad än om molsvarandeIjänsler kan upphandlas under fri konkurtens. Ulredningen måste därför omarbelas så alt förslag kanframläggas som skapar säkerhel för alt den ovan anförda målsätiningen uppnås. (m)- och (c)-reservation i av , , (samtliga m) samt ToreJansson, (samtliga c) Utredningen (Ds K 1984: 3)är i viktiga delar etl föga genomarbetat förslag. a. saknas analyser överde konsekvenser förslaget innebär för många små och enskilda bussägare, förlänsbolagen och för servicen i glesbygden. Prop.1984/85:168 101 lag om huvudmannaskap för den kollektivapersontrafiken har genomförls successivt i länen. I flera län har verksamhelenfungerat mycket korl tid. 1 många län som hafl längre lid på sig harsamordningen av trafiken inte inneburil några störte svårigheter när del gälleralt komma överens om en för huvudmännen lämplig uppläggning av trafiken. Det ärdärför fel att redan nu vidla så drasliska förändringar som föreslås i ulredningen.Skulle alla koncessioner dras in finns enligi vår mening risk alt en successivöverföring framtvingas av all trafik till egen regi. Vi anser alt en sådan ulvecklingvore olycklig och förordar i stället atl länstrafiken i försia hand bör byggapå entreprenadformen. De samordningsvinster som anges i promemorian kan nås ulanalt promemorians medel används. Inom den störte delen av bussbranschen finnsen klar vilja atl tillmötesgå länshuvudmännens önskemål. Bl, a. har man inomden privata delen av branschen lillsatl busskonsuller som bilräder förelag ochsom kan medverka lill ömsesidigt tillfredsställande lösningar. Det kan lilläggasatt i många län är del vanligl atl entreprenörerna tillåter andra förelag attgå in på sina koncessioner. Denna vilja att vidareutveckla nuvarande syslem börlas till vara. Yrkeslrafiklagsliftningen lillkom på 1920-lalei och harsedan dess successivt reviderats. Del kan finnas skäl all göra en vissöversyn. finns en regel (3 kap. 5 S yrkeslrafiklagen)med vars slöd länshuvudmännen kan förhindra otillbörligt utnyttjande av koncessionsrät-len.För att länshuvudmannen skall få ta över trafikeringsrällen krävs att det kangöras sannolikt att trafikförsörjningen därigenom kommer att främjas.Länsstyrelserna har, anser många länshuvudmän, varil alltför restriktiva med atlgodta övertaganden. I sina beslut har länsslyrelsema i stort sett endast tagithänsyn lill förväntade förändringar i trafikservicen och enligt länshuvudmännenför litet beaktat kostnadsmässiga aspekter. Genom en ändring av 3 kap. 5S yrkestrafiklagen, så attsåväl irafikservice som starka och klart dokumenterade ekonomiska vinsierskall beaktas vid länsstyrelsernas prövning, skulle utrymme skapas förökad konkurtensoch därmed effekiivare busslrafik. Med en sådan precisering bör de problemutredningen pekar på kunna lösas utan att hela koncessionssystemet slopas. öm så visar sig lämpligt kan som etlalternativ diskuieras all tidsbegränsa tillstånden. Detta bör i så fall förenasmed skyldighet att inlösa företagen, om entreprenören så önskar. Med hänvisning lill ovanstående föreslås att de problem ulredningen pekat på blir föremål förförnyade överväganden och alt de synpunkter som ovan framförts läggs tillgrund för dessa. Särskild reservation av c-ledamolen iSvenska lokaltrafik-föreningens slyrelse Jag yrkar atl punkl 5 "Särskilda regler förGöteborgsregionen" skall ulgå ur yttrandet eflersom frågan går att lösaulan lagändring. 8 1984/85. 1984/85:168 102 Särskilt uttalande av m-ledamoten i Svenska lokaltraftkföreningensslyrelse Jag anser att koncessionerna på sikl bör avskaffas. (fp)-reservation i Svenska lokalirafikföreningens styrelseav Ulredningen har haft som målsättning atl möjliggörarationalisering inom kollektivtrafiken i länen genom bällre samordning av irafiken.Förutsättningar för en sådan samordning skapas genom att samlliga trafiktillståndöverförs i samhällets/länsbolagens regi.