prop · G803115 · 1984-12-31 00:00:00 — Delhar mol denna bakgmnd i vissa län tagits initiativ i syfte att förnya detlångsiktiga perspektivet i planeringen och att förbättra kunska-pema på områdensom är strategiska i resp. län. Då det är angeläget atl man i samtliga länarbetar utifrån en aktuell analys av problemen ser Jag del som naluriigt attetl sådant arbete bedrivs i alla län. Det är i detta sammanhang av storbetydelse all man i länen utformar arbetet så att kompetens från en bred kretsav länsorgan, kommuner, fackliga organisationer m.fl. engageras. Ett arbetemed denna inriktning bör ge en god gmnd för utformningen av riktlinjer förverksamheten inom skilda sektorer och för länsstyrelsemas projeklverksamhel m.m. Jag vUl här, med anledning av bl.a. de synpunkter som framförts avlantbmksstyrelsen och , betona vikten av att dessa rikllinjer ges ensådan konkret och preciserad ulformning att de kan utgöra ett användbartunderlag för inriktningen av seklorsorganens verksamhet. Idet regionalpolitiska arbetet i länen utgör den årliga länsrapporten ettväsentUgl dokument. Den ger information tUl slatliga länsorgan, kommuner,landsling, företag, organisaiioner m.fl. om vUken verksamhet som bedrivs ilänet, om vilka resultat som har uppnåtts och om vilka resultat man viUåstadkomma. Jagvill betona atl arbelet med länsrapporterna bör syfla till att skapa etl samlalprogram för regionalpolitikens genomförande i resp. län. Länen ges stor friheti fråga om ulformningen av länsrapporten. Vissa föreskrifter beträffandeinnehållel ges i förordningen (1982:877) om regionalt utvecklingsarbete. Detbör vara en väsentlig uppgifl att i länsrapporten redovisa de mål ochrikflinjer som skall ligga till grund för en regionalpolitik med inriktning påatl åstadkomma inomregional utveckling och utjämning. Jag avser här delsgeografiska prioriteringar inom länet och den syn har på olikasamhällssektorers medverkan, dels rikflinjer för användningen av deregionalpoliliska medel disponerar. Med denna utformning riklarsig länsrapporten i försia hand lill myndigheter och organisationer i det egnalänel. Samiidigi kan länsrapporlerna, trots skillnader mellan länen vad gällerinnehåll och uppläggning, ge viklig information till regeringen och centralamyndigheler om regionalpolilikens inriktning i länen. Regionalpolilisksektorspåverkan bygger på ett förtroende för sektorsorganens kompetens inomresp. område och ulgår från att de är beredda atl efter förmåga samverka medandra organ i arbetet för alt utveckla en region. Seklorsmyndighelen harhuvudansvaret och den regionalpolitiska Prop.1984/85:115 33 påverkanav verksamhelen avser i alla normala fall en marginell del avresursanvändningen. Utgångspunkten för en regionalpolilisk påverkan kan vara delångsiktiga strukturella effeklerna av vissa insalser, behovet av olikaåtgärder i en eftersatt landsdel/länsdel eller möjliga samordningsvinster ielt konkret projekt. Kraven på etl samlaluppträdande i länen från slalens sida har ökat . Mot dennabakgrand har samordningsroll successivi utvecklats ochförstärkts, bl. a. i takt med atl har fått ett ökal ansvar ifråga om de regionalpoliliska medlens användning. Av särskild betydelse har härvaril medlen för regionalt utvecklingsarbete, de s. k. projektmedlen. Somjagsenare kommer all redovisa närmare har ett omfattande projektarbete kunnatgenomföras i länen. Det konkreta samarbetet mellan olika regionala och lokalaorgan i projekt har skapat fömtsättningar för en mera effektiv samordning avresursanvändningen inom olika seklorer. Som framhåUs av denregionalpoliliska utredningen är det en svår uppgift för en länsstyrelse attkontinuerligt följa och påverka utvecklingen inom alla seklorer. Del finnsdärför anledning att under vissa perioder prioritera sädana områden som kanbedömas vara av särskild betydelse för utvecklingen i länen eller i etlnationellt sammanhang. Regeringen har i detla syfte uppdragit ållänsstyrelserna atl dels utarbeta regionala industriprogram, dels medverka iutbildningsplaneringen i länen. Arbetet har skett i samarbete med en radregionala och lokala myndigheler och organisationer. De båda uppdragen har haftdelvis olika karaktär. Gemensamt har emellertid varit attinformalionsunderlaget, på två för den framtida utvecklingen belydelsefullaområden, både har breddats och fördjupals. I försia hand har ett viktigtunderlag skapats för del fortsatta arbelel inom ramen för de befogenheter ochresurser som varje län förfogar över. Del framkomna materialet ger ocksåväsenllig information för det arbele som bedrivs av centrala myndigheter och avregeringen. Arbetet med de båda uppdragen har även inneburil all formema församverkan mellan olika aktörer i länen har utvecklats på ett positivi sätt. Det är min bedömning allde båda seklorsgenomgångarna har utgjort ett värdefullt inslag i delfortlöpande regionala utvecklingsarbetet. Del är nu viktigt att arbetet på delregionala industripoliliska områdel liksom på utbildningsområdet kan drivasvidare i länen. Deformer för samverkan som finns ulvecklade för flera seklorsområden börsjälvfallet kunna liUämpas även inom andra seklorsområden, men också när detgäller seklorsövergripande frågor. Regeringen har t.ex. uppdragit åtlänsslyrelserna att i samverkan med länsskolnämnderna och länsarbetsnämndernaredovisa program för att stärka kvinnornas ställning på arbetsmarknaden. Jagålerkommer senare (avsnitt 3.3) till etl förslag som dataeffektutredningen isitl belänkande (SOU 1984:20) Datorer och 3 1984185. 1984/85:115 34 arbetslivelsförändring lämnal om all regionala utvecklingsprogram på dataområdet börutarbetas. Jaghar tidigare framhållit det angelägna i all de regionalpolitiska medlen i ökadutsträckning används för atl slimulera företagens utveckling. Jag ålerkommersenare (avsnill 3.4) med förslag om att ökade medel för sådana insalser tillförslänen. Vad gäller ansvarsfördelningen i länen i fråga om företagsutvecklandeåtgärder som är regionalpolitiskt motiverade, delar jag den uppfattning som enmajoritet av remissinstansema förelräder. Medlen bör således tillföraslänsslyrelserna inom ramen för anslaget för regionala utvecklingsinsatser. Föralt genomföra de konkreta insalsema är del naturligt att länsstyrelsema närasamverkar med de regionala utveck-Ungsfondema och anlitar den kompelens somdessa har. Länsslyrelserna bör tiUsammans med utvecklingsfonderna fastställa devillkor som skaU gälla för insatsemas inriktning och utformning. Regionalpolitiskauppgifter på central myndighetsnivå Regeringenhar samordningsansvaret på central nivå i fråga om regionalpolitiken. Fleracentrala myndigheter kan emeUertid på ohka sätt tUldelas regionalpolitiskauppgifter, var och en inom sitl ansvarsområde eller i samverkan med andramyndigheter. För initiering och samordning av viss utvecklingsverksamhet på delregionalpoiitiska området har regeringen särskilda organ till sitt förfogande.Expertgmppen för forskning om regional utveckling (ERU) har sådana uppgifler ifråga om regionalpolilisk forskning. Glesbygdsdelegationen bedriver bl.a.utvecklingsarbete vad gäller inriktning och utformning av glesbygdsinsatser. Blandde centrala myndigheiema intar statens industriverk (SIND) en särstäUning genomsina uppgifter i fråga om det regionalpolitiska stödel lill näringslivet. Dessainnefattar handläggning av stöd i vissa ärenden, uppföljning av den stödgivningsom regeringen, SIND och länsstyrelserna svarar för samt rådgivning m. m. lilllänsstyrelsema. Del ankommer på regeringen atl utfärda de närmare anvisningarsom erfordras för delta. SINDbar också i sin instmktion, saml i form av särskilda uppdrag, tilldelats vissaandra uppgifler på del regionalpolitiska området. SIND skall således bedrivaviss projektverksamhet, svara för lokaliseringssamråd med den privata tjänste-och servicesektorn samt bedriva utredningsverksamhet på det regionalpoliliskaområdet. Del är angelägel all verksamheten på samtliga dessa områden bedrivsså atl samverkan mellan industri- och regionalpoUtiska insatser, såväl inom somutom den egna myndigheten, främjas. SINDbör också på regeringens uppdrag, med ulnyttjande av lUlgängliga resurser ochmedel, kunna svara för samordning av insatser i projekt där flera myndigheteroch organ medverkar. I första hand bör SIND därvid arbeta med projekt som berörflera län eller där utvecklingsinslagel i arbetet är stort och där viktigaerfarenheter kan överföras lill andra län. Prop.1984/85:115 35 Molbakgmnd av tidigare ställningstagande (prop. 1983/84:100 bU. 14, AU23, rskr 352) har regeringen uppdragit åt SIND aU särskUt analysera ochutveckla metoder och medel för att påverka ulbyggnaden och lokaliseringen avföretag och verksamheter inom den privata tjänste- och servicesektorn tillstödområdena. På gmndval av detta arbete skall industriverket, i enlighet meddess uppgifl i fråga om lokaliseringssamråd, bedriva en aktiv uppsökandeverksamhet riktad tUl företag och verksamheter inom den privata tjänste- ochservicesektom. Regeringenhar vidare uppdragil åt SIND all i samarbele med ochSveriges turistråd genomföra en branschsludie av turistnäringen, vilken harstor betydelse för sysselsätlningen i vissa av de regionalpolitisktpriorilerade områdena. Studien skall syfta till all ge underlag för åtgärdersom kan förbättra turistnäringens viUkor utan att beroendet av olika statligastödformer ökar. Detär nödvändigt att på central nivå ha en god överblick över vilka mål ochrikflinjer som regionalpolitiken bedrivs efter, hur resurserna fördelas ochvilka resultat som uppnås. Det förhållandel atl regionalpolitiken bedrivs avett stort antal myndigheter och på såväl regional som cenlral nivå, liksom altbetydande belopp anvisas för regionalpolitiska insalser, gör alt kravenpå överblick blir särskUt stora. Jag anser del vara naturligt alt SIND, pågrandval av sådan information om och dokumentation av den praktiskaregionalpolitiska verksamheten som tas fram på central och regional nivå,fortlöpande följer det regionalpolitiska arbete som bedrivs. Jag tänker då påinformation om befolknings- och sysselsättningsutvecklingen samt mål,riktlinjer, prioriteringar etc. beträffande de regionalpolitiskaslödinsatsema. Ävenandra centrala myndigheter än SIND bör i ökad omfallning kunna ges uppgifter pådet regionalpolitiska områdel. Teknikutveckling och teknikspridning utgörvikliga inslag i den fömyelse av svensk induslri som pågår. Det är angelägetatt detla sker på ett sätt som främjar de regionalpolitiska målen. Slyrelsenför teknisk utveckling (STU) bör i detta avseende kunna spela en belydelsefullroll i samverkan med SIND, högskolan, gymnasieskolan och regionala och lokalaorgan. Jag ålerkommer (avsnitt 3.3) till konkreta förslag i detta avseende. Påtransportområdet har transportrådet inlett ett regionalpolitiskt orienteratprojektarbete med särskild inriktning mot transporter och materialadministration. Somjag tidigare redovisat har länsstyrelserna på regeringens uppdrag medverkat iutbildningsplaneringen i länen. En avrapportering av arbetet har skett ianslulning till länsrapport. Arbetet syflar främsl till att förbättraplaneringsunderlaget och utveckla samverkan inom länen. Del redovisadematerialet innefattar emellertid även sådan information som är av belydelse förutbildningsplaneringen på central myndighetsnivå och inom regeringen. Jag avserdärför, efter samråd med cheferna för utbild- Prop.1984/85:115 36 nings-och arbetsmarknadsdepartementen, atl senare åierkomma till regeringen medförslag om alt uppdra åt skolöverslyrelsen, universiteis- och högskoleämbetetoch atl sammanslälla och bearbeta det redovisademalerialel samt överväga om erfarenhelerna från det genomförda arbetetföranleder några förändringar i fråga om formerna för och inriktningen avplaneringen av den yrkesinriktade utbildningen m.m. Deformer av seklorspåverkan jag här redovisal är exempel som bör kunna tillämpasäven i det fortsatta regionalpoUtiska arbelel. Dämtöver bör det ankomma på allamyndigheter som bedriver verksamhet som direkt och indirekt harregionalpolilisk betydelse alt i sin verksamhel väga in de mål och riktiinjersom läggs fast för regionalpoUtiken. Jagskall här också behandla den regionalpolitiska ulredningens förslag beträffandedels utveckling av metoder för analyser av siatsbudgetens regionala utfall,dels analyser av konsekvenserna av en överföring av medel frånarbetsmarknadspolitik tUl regionalpolilik. Jagfinner för min del att kraven på regionalpolitisk medvetenhet hossektorsorganen gör del angelägel att dessa i sin verksamhel dels tar hänsyntill de skilda fömtsättningar som råder i olika regioner dels i verksamhetsplaner,program elc. redovisar insalsemas fördelning och inriktning i etl regionaltperspekliv. STU framhåller i sitt yttrande över den regionalpolitiskautredningens betänkande alt del finns motiv för all ytterligare analysera möjlighelematiU leknisk industriell utveckling ulifrån regionala utgångspunkter och ävengenomföra särskilda planerings- och utredningsaktiviteter inom områdel. Inomramen härför avser STU att utifrån elt teknikperspekliv analysera olikaregioners speciella utvecklingsförutsättningar. Studierna skall bl. a.resultera i förslagom hur STU kan effektivisera olika verksamheier med hänsyntill regionala behov. Jaganser atl del arbetssätt som STU har redovisat bör kunna tillämpas även avandra seklorsorgan. Därmed kan dels informationen om resursanvändningen inomområden av stor betydelse för den regionala ulvecklingen förbättras, dels eneffektivare resursanvändning sell från regionalpolitiska utgångspunkter nås.Jag anser all åtgärder inom sektorsorganen av det slag jag här har redovisalskulle ge såväl regering och riksdag som sektorsorganen själva ell merapraktiskt användbart informations- och beslutsunderlag än vad omfattandenedbrytningar av statsbudgeien skulle Beträffandeförslagel att analysera effektema av en överföring av medel frånarbetsmarknadspolitik lill regionalpolitik delar Jag utredningens syn attavvägningsproblemel mellan olika statliga insalser är störst i de regionalpolitisktmesl priorilerade områdena. Här råder en varaklig brist på arbetstiUfällen.Betydande belopp anslås därför åriigen i syfte att dels öka antaletarbetstillfällen i dessa områden, dels på olika sätt underlätta för dem somändå drabbas av arbetslöshet. Det är självfallet angeläget att Prop.1984/85:115 37 dessaresurser får en så effektiv användning som möjligt och all olika insalser imöjligaste mån får långsiktiga effekler. För att avvägningen mellan olika lyperav insatser skall bli ändamålsenlig krävs god kunskap om olika åtgärderseffekler på kort och lång sikl. Den regionalpolitiskautredningen tar i sitl förslag endasl upp avvägningen mellanarbelsmarknadspolitiska och regionalpoliliska medel. Jag anser för egen del atlavvägningsproblemen också berör andra delar av den stafliga resursöverföringentill den typ av region det här är fråga om. Skatteutjämningsbidragen har t. ex.direkl och indirekt stor belydelse för sysselsättningen i berörda kommuner. Delgäller även stöd till de areella näringama m. m. Jag anser också alleffektiviteten i den samlade resursanvändningen inle bara är en fråga om hurlillgängliga resurser fördelas mellan olika ändamål. Genom förbättradsamordning mellan olika insalser bör den lotala effekten kunna förbättras. Förall underlätta sådan samordning och samverkan kan vissa förändringar igällande regelsyslem behöva göras. Mot bakgmnd av vad jag häranfört avser jag att senare föreslå regeringen att uppdra ål ERU att genomföraen sludie av de statliga insatserna i några olika delar av stödområdet. Studienbör omfalla sådana resurser som mera direkt är avsedda att påverkasysselsättning och viss infrastmktur. Syftet med studien bör vara atl kartlägganuvarande omfallning och användning av sådana resurser samt all analyseraeffeklerna av olika insatser. Vidare bör, inom ramen för nuvarande toialaresursnivå, förändringar i avvägningen mellan olika ändamål och förändringar ireglema för medelsanvändningen diskuteras samt de sannolika effeklerna avsådana förändringar analyseras. ERU bör i sitl arbete samverka med andraforskningsorgan liksom med berörda myndigheler. Resultatenav en studie med den inrikining Jag redovisal bör lillsammans med annanlillgänglig information ge elt förbätlral underlag för de avvägningar ochprioriteringar av resursanvändningen som regering och riksdag svarar för. Ensådan studie ligger också väl i linje med överväganden om försök med ensamordnad länsförvaltning i Norrbollens län. JagvUl nu la upp frågan om planeringstalen som siyrinslmment i regionalpoliliken. Den regionalpolitiskautredningen konstaterar atl planeringstalen knappasl har haft någon styrandeeffekt när det gälll att inom olika poUtikområden fördela relativt selt stömeresurser lill de regionalpoliliskl priorilerade delarna av landet. Utredningenkonstaierar vidare all planeringslalen spelar en mindre roll när enbättre regional balans uppnåtts och utbyggnaden av bostäder, samhällsservice,vägar och annan infrastmktur minskat i omfattning. Inlenågon remissinstans har berört planeringslalen och deras roll somregionalpoliliskl styrinstrument. Prop.1984/85:115 38 Senastriksdagen fattade beslut om planeringstal för länen var (prop.1981/82:113, AU 23, rskr 388). gäUande planeringstal avser . Jagdelar i stort den bedömning som regionalpolitiska ulredningen gör beiräffandeplaneringstalens alltmer minskade belydelse som regionalpolilisklsiyrinslmment. Den bättre regionala balansen och de minskadesam-hällsinvesleringama förklarar troligen endasl en del av det minskadeintresset för planeringstalen som underlag för dimensioneringsbeslut m. m. av förklaringen torde ligga i själva systemet för framtagandet ochfastställandet av planeringstalen. Myndigheter,institutioner, företag m. m. efterfrågar för sin planering information ombefolkningsutveckUngen i län och kommuner. Ett krav är dock att informationenskall innehålla aktuella uppgifter och bedömningar saml ofta en relativtdetaljerad bedömning av förändringar inom olika åldersgmpper. De av riksdagenfasflagda planeringstalen för länen blir snabbt inaklueUa och detsamma gällernaturiiglvis de planeringstal för kommunema som länsstyrelsema fastställer medutgångspunkt från planeringstalen för länen. Iflera län har länsstyrelsema för att få fram realistiska planeringstal förkommunerna fått lämna en del av planeringstalen för länen ofördelade som ettslags restpost. Detta är otillfredsställande. I andra län används prognoser iStäUet för de fastlagda planeringstalen som underlag i planeringen. Denregionalpolitiska utredningen har inte redovisat något faktaunderlag, sominnebär att en bedömning kan göras om planeringslalen tjänat ut sin roll somregionalpolitiskt styrmedel eller inte. Utredningen har inte heller redovisalnågra förslag om och i så faU hur planeringstalen skulle ersättas med någon annanform av styrinstrument. Delsaknas således enligt min mening underlag för atl nu kunna bedömaplaneringstalens regionalpolitiska betydelse. Jagavser därför att i särskild ordning ta fram erforderligt faktaunderlag för attkunna bedöma planeringstalens roll i regionalpolitiken och därefter föreslåregeringen att förelägga förslag i denna fråga. I avvaktan på dettafakiaunderlag är jag inte beredd all nu föreslå några nya planeringstal förlänen. Sammanfattningav mina bedömningar: Projektverksamhet bör även i fortsättningen vara elt avändamålen inom det s.k. länsanslagel. Inriktningen bör utvecklas vidare pågmndval av hittillsvarande erfarenheler och den andel av detla anslag som fåranvändas för projeklverksamhel bör höjas. Utredningsförslag:Regionalpolitiska utredningens förslag överensstämmer med mitl vad gällerverksamhetens inriktning. Utredningen anser att projektmedlen bör ha kvar sinnuvarande karaktär av relativt liten resurs som 1984/85:115 39 kananvändas för utredningar, utvecklingsprojekt och försöksverksamhel i syfle allbefrämja den regionala ulvecklingen. Hur stor andel av länsanslaget som skaUgå till projeklverksamhel föreslår utredningen all länsstyrelserna själva börfå avgöra. Glesbygdsdelegationen föreslår att projektmedel skaU kunna lämnaslUl kommunema för konsultinsatser m.m. Jag kommer att behandla denna fråga iavsnitt 3.5. Remissinstanserna:De remissinstanser som har yttrat sig i frågan är positiva tUllänsstyrelsernas projektmedel och deras användning. Minabedömningar: Med medlen för regionalt utvecklingsarbete, i fortsättningenbenämnt regional projektverksamhet, kan länsstyrelserna helt eller delvisfinansiera vidareutvecklingen av de olika förslag, som kommer fram i detregionalpolitiska utvecklingsarbetet i länen. Det kan t. ex. gälla konkretaprojekt som senare genomförs med hjälp av regionalpoliliskt stöd, projekl somtill slutresultat ger en förbättrad samordning mellan oUka statliga insatsereUer olika former av lokala utvecklingsprojekt som tar tiU vara lokala ochregionala föratsättningar och initiativ. har beskrivii verksamheten relativt ingående och menar att denlell till en mer konkret inriktning av det regionala utvecklingsarbetet ochförbättrad seklorssamordning etc. Jag delar utredningens bedömning attverksamhelen är ett viktigt regionalpoliliskt medel. För länen utanförstödområdet är projektmedlen det dominerande regionalpoiitiska medlet. Länsstyrelsemasbeslutanderätt över medlen innebär, enligt min mening, dels en klardecentralisering av vikliga prioriteringsbeslut, dels bättre möjligheter församhäUel atl effektivt ta till vara de iniliativ, idéer, resurser etc. somfinns i regionema. Genom närheten till problemen har regionala och lokala organbättre fömtsättningar än centrala organ alt finna kon-stmktiva lösningar. Jagtillmäter också del lokala och regionala engagemanget slor belydelse förmöjlighelen atl nå framgång i det delvis svåra arbetet med olika utvecklingsfrågor.Engagemanget ökar sJälvfaUet när del finns ekonomiska resurser som möjliggörkonkreta ålgärder. En annan viktig faktorbakom de goda erfarenhetema är kopplingen mellan utvecklings- ochgenomförandefaserna i ett projekt. I och med all hela denna process i hög gradär decentraliserad går det snabbare atl komma från idé till genomförande. Projektmedlenhar enUgt min mening också medverkat tUl all länsstyrelsemas roll iregionalpolitiken förslärkls. Som exempel på della vill jag nämna de slutsatsersom redovisas i en delredovisning (Regionala organ för näringslivsutveckling -beslutsprocesserna) från forskningsprojektet som bedrivs vid statsvetenskapligainstitutionen vid i . I rapporten beskrivs och analyserasbl. a. de beslutsprocesser som föregick bildandet av Prop.1984/85:115 40 nioregionala FoU-organ och riskkapitalbolag. I sju av de studerade fallen har,enligt rapporten, resp. länsstyrelse haft en pådrivande roll. Som en avhuvudorsakema nämns att länsstyrelserna genom tillgången till projektmedlenkunnat föra aktiva förhandlingar om ett genomförande. Enligt flertalet av deintervjuer som rapporten bl. a. gmndas på har projektmedlen i de sju faUenvarit avgörande för att organen skulle bUdas. Ianslutning tiU detta kan också noteras atl en betydande samfinansiering kunnatske i det regionala projektarbetet. Enligt det underlag som utredningen tagitfram, och som belyser verksamheten under budgetåren 1979/80 /83,avsatte andra intressenter . för varje miljon kronor somlänsstyrelsema anvisade. Den tendens tUl stigande andel delfinansiering frånandra intressenter som också redovisas av utredningen noterar Jag för min delmed tiUfredsställelse. En sådan utveckling bör bl.a. innebära en aUl bättreförankring av projekten och en ökad möjlighet tUl praktiska resultat. Jag viUhär nämna att om en länsstyrelse ställer projektmedel tiU förfogande förenskilt företag, skall företagel i fråga svara för minst hälften av denberäknade totalkostnaden för projektet. En aspekt på samfinansiering avprojekt som Jag också vUl nämna är att länsstyrelse och övriga intressenter kanfinansiera olika stadier i utvecklingsarbetet.