prop · G803191 · 1984-12-31 00:00:00 — 5. fastställandeav allmänna räntesatser för in- och utlåning; dock att beslut, där så påkallatsav allmän ränteförändring, må utan styrelsens hörande meddelas för tiden intillnästkommande styrelsesammanträde; 6. utgivande avobligationer med längre löptid än . 1 denna paragraf meddelade bestämmelser angående kreditoch obligationer skola gälla även i fråga om garaniiförpliktelse, sombankbolag ikläder sig. Bildas bankaktiebolag eller ökas bankbolags aktiekapitalför övertagande av annan bankrörelse, må andel i vad bolaget sålunda skall övertagautgöra vederlag för aktie i bolaget samt teckning ske med villkor, alt sådanttillskott skall få göras; och skall i övrigt i ty fall gälla denna lagsbestämmelser om bankbolags bildande och aktiekapitalets ökning med följandetillägg och undanlag: Vid bankbolagsbildande skall leckningslista och vid aktiekapitalets ökning bolagsstämmansbeslut om ökning innehålla jämväl alla de om bankrörelsens övertagande träffadebestämmelserna. Vad som stadgas i 9 och 33 §§ föranleder ej därtill att värdetav det, som för aktie skall tillskjutas i annat än penningar, skall iteckningslista eller i bolagsstämmans beslut om ökning av aktiekapitaletuppskattas till visst penningbelopp. Där vidbankbolags bildande ej samtliga tecknare enligt bestämmelse i teckningslisian äroberättigade att för aktie tillskjuta annat än penningar, äger å konstituerandestämman tecknare, vilken berättigats alt göra tillskott i annat än penningar,ej deltaga i omröstning enligt 15 §; ej heller må sådan tecknare eller av honomtecknade eller eljest förvärvade aktier vid omröstningen tagas i beräkning. Vad som stadgasi 36 § äger ej tillämpning. Tillgång, sombankbolag på sätt ovan sägs övertagit, skall vid dess införande i bolagetsböcker upptagas till skäligt värde. Har bankbolagövertagit annat bankbolags rörelse och finnes bland sistnämnda bolagstillgångar egendom, varmed bankbolag ej må driva handel för egen räkning, måden egendom, även om sådant fall ej är för handen, som i 55 eller 56 § omförmäles,förvärvas av del övertagande bolaget. Egendom som bankbolaget på detta sättförvärvat, skall, i den mån egendomen ej jämlikt vad i nyssnämnda lagrumstadgas må av bolaget behållas, åter avyttras så snart lämpligen kan ske ochsenast då avyttring kan äga rum ulan förlust för bolaget. Vad i första stycket sägs gäller inte för bankbolag bildatav utländsk bank. Prop.1984/85:191 51 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 190 § Ej må bankaktiebolag överlaga Ej måbankaktiebolag överlaga annat bankbolags eller sparbanks annat bankbolags ellersparbanks rörelse, med mindre regeringen, rörelse, med mindre regeringen, där övertagandet icke finnes vara där överlagande icke finnes vara till till skada för det allmänna, lämnar skada för det allmänna, lämnar till tillstånd därull. utländsk bank får dock inte överta annan banks rörelse. Denna lag träder i kraft den . Lag om ändring i lagen (1982:617) om utländska förvärv avsvenska företag m. m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1982:617) omutländska förvärv av svenska förelag m.m. all i lagen skall införas en nyparagraf 7 a §, vilken skall ha nedan angivna lydelse. En utländsk bank som äger andel i ett bankaktiebolag här ilandet får inte förvärvstlllstånd enligt 7 §. Denna lag träder i kraft . Prop.1984/85:191 52 Sammanställning av remissyttrandena över kreditmarknadskommitténsbetänkande (Ds Fi 1984:20) Utländska banketableringar i Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts avbankinspektionen, kommerskollegium, hovrätten för , kammarrätteni , fullmäktige i riksbank, fullmäktige i ,(), riksskalteverket. Svenska bankföreningen.Svenska sparbanksföreningen, föreningsbankers förbund, styrelsen förStockholms fondbörs, Foreign Bankers' Association in ,i (LO), (),Centralorganisationen /SR, , . , , , . Svensk indusiriförening.Svenska försäkringsbolags riksförbund, , Svenska handelskammarförbundetoch Exportråd. Post- och , , har instämt i yttrande. Till kommerskollegiets yttrande har fogats yttrandenav och handelskammare. Av remissinstanserna har ochFolksam tillstyrkt kommitténs förslag i dess helhet medan CentralorganisationenSACO/SR har förklarat sig inte ha något att erinra mol utredningens förslag. 1 Utländsk banketablering i För bankinspektionen har det länge stått klart, attSverige inte kan undandra sig det internationella ijänsteutbyte som äger rumgenom att banker i ett land är verksamma i andra länder. har ocksåsedan 60-talet profilerat av den mera framsynta uppfattning som har varilrådande i andra länder, särskilt dem som spelat en ledande roll i detinternationella bankväsendet, såsom . Enstigande irri-lafion över den svenska hållningen har märkts och påolika sätt gått ut över svenska intressen. De stränga reciprocitetsreglerna iSchweiz och är välkända. Ett annat exempel är att svenskägda banker intekan medverka vid emission av obligationer i pundvalula i . 1984/85:191 53 Mera sådant är att vänta om inte den svenska hållningensnabbt ändras. är inom västvärlden numera praktiskt laget ensamt om attutestänga utländska banker. För desvenska bankerna innebär självfallet öppnandet av utlandska banker i -även med beaktande av de stora engagemang som svenska företag harmed internationellt verksamma banker en ökad konkurtens. Men en skärpning avkonkurrensen innebär så gott som alltid fördelar för kunderna. Frågan blirockså, om tillkomsten av utländska banker inte i längden kan innebära fördelaräven för svenska banker. Det kan innebära en stimulans för det ekonomiska livetsom kan ge de svenska bankerna nya uppgifter. kan med sitt lägei centrum av och mellan öst och väst utvecklas till ett naturligt finanscenlrumi konkurrens med andra finanscenlra. Det bör även noteras, att de svenskabankernas hållning är positiv. Vidare kan framhållas, att erfarenheterna avutländska banker i och är goda. Mot denhär i stora drag tecknade bakgrunden tog inspektionen initiativ tilldet lagstiftningsarbete som resulterat i kredilmarknadskommitténs nuföreliggande förslag. Detta hälsas av inspektionen med tillfredsställelse. Delär i huvudsak väl avvägt och ägnat att ligga till grund för lagstiftning. Självfallethade det varit av visst värde, om kommittén före förslagets framläggande hadehunnit skaffa sig den överblick över hela den svenska kreditmarknaden somursprungligen var avsedd. Att utländska banker får etablera sig i spelardock enligt inspektionens uppfattning inte någon större roll i dettasammanhang. Men de villkor under vilka de utländska bankerna får arbeta kangivelvis - liksom gäller de svenska bankerna - komma att ändras såsom ettresultat av kommitténs fortsatta arbete. Såsom framgår av det sagda tillstyrker inspektionen altbeslut nu fattas om att tillåta utländska banker all etablera sig i . Frågan om utländska banketableringar i har ettklart samband med frågan om handel med tjänster som kommit alltilldra sig ökad uppmärksamhet i handelspolitiska sammanhang och som för närvarandediskuteras inom olika multilaterala organ, bl. a. och . I dettainternationella perspektiv är den föreslagna liberaliseringen alt välkomna bl.a. eftersom söker spela en pådrivande roll i pågående multilateralaarbeten. Vidare visar den studie som kapitalmarknadskommittén gjort avseende bankområdelbl. a., alt elablerings- och investeringshinder torde utgöra det allvarligasteproblemet för en internationalisering av tjänsteutbylet på detta område. Prop.1984/85:191 54 Del remitterade förslaget har samband med en rad väsentligaoch svårlösta problem rörande främst del inhemska bankväsendets framlida situationoch möjligheterna att hävda en för landet gynnsam valuta- och kreditpolitikmen också med de vidaregående effekterna av en ökande internationalisering avförelagandel på svenskt näringsliv och det svenska samhället i stort. Frän desynpunkter hovrätten har alt företräda saknar hovrätten emellertid anledningatt närmare gå in på den mångfald frågor som sålunda i och för sig förtjänaruppmärksamhet. Vad nu sagts gäller också det inom kommittén uppenbariigenkontroversiella spörsmålet huruvida kommittén i strid med sina direktiv överhuvud bort prioritera frågan om utländsk banketablering i framför denövergripande frågan om hur den inhemska kreditmarknaden bör vara strukturerad.Hovrätten har därför ansett sig böra begränsa sitt yttrande huvudsakligen granskning av de lagförslag som kommittén lagt fram. I direktiven anges att kommittén först bör behandla denövergripande frågan om strukturen och därefter överväga formerna för etableringav utländska bankinstitul. Kommittén har valt att la upp frågorna i omvändordning. Som motiv har angetts att allt fler länder har öppnat sina gränser förutländska banker och att därmed riskerar all inta ensärställning bland . Vidare åberopas att reciprocitetskra-vet(dvs. villkoret att värdlandets banker skall ha möjlighet att drivabankverksamhet i den utländska moderbankens hemland) tycks slå igenom alltmerpå det iniernalionella planet. Kammarrätten har förståelse för att kommittén, motbakgrund av den svenska frihandelspoliliken och den allt snabbareinternationaliseringen av företagsamheten, har med förtur tagit fram frågan omall öppna gränser för utländska banketableringar. Från allmän synpunkt och med hänsyn till intresset av atti möjlig mån upprätthålla stadga i lagstiftningen synes det dock ha varil merändamålsenligt om kommittén hade följt turordningen enligt direktiven. Om möjlighet först öppnas för utländska banker attetablera sig i och därefter lagstiftningen om kredilmarknadens strukturändras, kan en rad problem uppkomma. a. kan konkurrensen snedvridas mellande utländska och de svenska bankerna genom att de senare inte ges möjlighet attpå ett mera flexibelt sätt möta konkurrensen från de utländska bankerna iinitialskedet. Den föreslagna ordningen kan också leda till olägenheter för deutländska bankerna genom alt de först etablerar sig här under de förutsättningarsom då gäller men sedan tvingas omforma sin verksamhet efter den nyalagstiftning som kan bli följden av kommitténs fortsalla 1984/85:191 55 Det är också möjligt att dessa banker etablerarsig i en form som de senare kan finna mindre attraktiv men som var den endamöjliga vid etableringstillfallet. Mot denna bakgrund finns anledning attöverväga om en lagstiftning verkligen nu bör genomföras på grundval avkommitténs förslag. I sammanhanget bör beaktas att banklagsutredningen nyligenhar redovisat resultatet av sitt arbete i betänkandena (SOU 1984:26-29) Nybanklagstiftning Del 1-4. Med hänsyn bl.a. till all det nu remitteradebetänkandet dä hade avgetts satte kammarrätten i sitt yttrande överutredningens förslag i fråga om det var rationellt att genomföra detsamma ulanatt samordna del med resultaten av kredilmarknadskommitténs arbete. 1.5 Fullmäktige i riksbank Kommittén har anfört några enligt dess mening avgörandeskäl för att ge utländska banker rätt att etablera sig i . Först pekaspå att med sin frihandelstradilion och positiva inställning tillinternationellt samarbete numera intar "en i det närmaste unikställning" i sitt avvisande av utländska banketableringar. Vidare"torde det vara svårt att i längden upprätthålla en ensidig avskärmning avden svenska kreditmarknaden mot utländska banker". Slutligen anförs att"de krav på reciprocilet som en del länder uppställer har förorsakat olägenheterför de svenska bankerna", och att dessa olägenheter i framliden kan öka ibetydelse. Enligt fullmäktiges mening gör kommittén utan tvivel enviktig observation dä den pekar på kontrasten mellan stöd förfrihandel och vår isolationism i fräga om banketableringar. Fullmäktige kaninstämma i kommitténs slutsats i så mån, att del måste finnas starka skäl föralt motivera ett fasthållande vid den hittillsvarande restriktiva politiken. När detgäller hänvisningen lill reciprocitetsproblemet tyder erfarenheterna på attordet olägenheter är väl valt: några allvarliga hinder för svenska bankers etableringutomlands har inte tidigare anförts. har också ett bestämt intryckatt de svenska bankerna numera har en försiktig attityd till ytterligareexpansion i ullandel och omsorgsfullt prövar alla projekt. Som kommitténsärskilt anmärker har emellertid problemet aktualiserats genom del strikta reciprocitetskravsom kommer att ställa, och det kan givetvis inte uteslutas att ävenbortsett från delta fall utländska staters reciprocileiskrav skulle hindravälmotiverade svenska utlandselableringar eller alt existerande svenskägdabanker i utlandet kan komma att drabbas av restriktioner i olika avseenden förden händelse att ej kan erbjuda reciprocilet. Argumentetom svårigheten att i längden avskärma den svenska kreditmarknaden är svårareatt väga in i ställningstagandet. För det första står det klart att mångasvenska företag och koncerner givetvis utnyttjar ut- 1984/85:191 56 ländska banker dels för låne- och betalningsoperationerdär detta är möjligt med gällande valutareglering dels allmänt när det gällerdotterbolag i utlandet. Dessa relationer med utländska banker kan i vissa fallunderlättas av att banken har ett representationskontor i menexistensen av ett representationskontor är inte nödvändigt. Dessa förbindelsermellan svenska förelag och utländska banker, som kommittén kanske en smulamissvisande kallar bankverksamhet i i begränsad omfattning, kommer attväxa med fortskridande internationalisering. Det är oklart i vilken meningdelta är ett argument för att acceptera utländska banker att etablera sig iSverige. Ett särskilt motiv skymtar i kommitténs resonemang - att utländskabanker kan konkurtera med svenska banker "under oreglerade formeroch därmed med vissa konkurrensfördelar i förhållande till de svenskägdabankerna". Rimligen kan väl denna verksamhet fortsätta i samma former ävenom den utländska banken sätter upp en dotlerbank i och vad som sägs kaninte vara något skäl för (eller emot) utländsk banketablering. Förhoppningsvis kan man räkna med positiva verkningar avutländska banketableringar i . Det gäller stimulerande konkurrens för desvenska bankerna, nya handelskanaler, företagens tillgång till informafion ochtjänster, bättre internationell betalningsförmedling, bättre Ullgång tillutländska kredit- och kapitalmarknader och ökad service till dotterföretag iutlandet. Fullmäktige anser för sin del all dessa mera aktiva skäl för bankelableringi bör beaktas. Kommittén redovisar också skäl som framförts mot atttillåta utländska banketableringar i . Först pekas på att utlandsägdabanker kan väntas inrikta sig på tjänster som internationellbetalningsförmedling, valu-lahandel m. m. som är mest lönsamma och som berör destora företagen. Det kan medföra en försämrad lönsamhet för de svenskabankerna. Därefter anförs att utländska banker kanske inte känner samma ansvarför kundföretag och alt den ökade efterfrågan på viss bankpersonal kan ledatill svårigheter. Fullmäktige har förståelse för argumentet som bygger påalt de utländska bankerna kan specialisera sig på de för dem mest lönsammaverksamhetsområdena och därigenom skada de svenska bankerna. Bland de övrigaargumenten tycks kommittén fästa intresse vid den möjliga överskottsefterfråganpå vissa slag av banktjänstemän. Problem av detta slag torde vara ettregelbundet inslag i en ny eller expanderande sektor. FullmäkUge anser därföratt denna fråga kan överlämnas till bankerna alt lösa i sin personal- ochutbildningsplanering. föreslår att utländska banker börfå etablera sig i . I denna slutsats instämmer fullmäktige. De skäl somanförs i 1984/85:191 57 belänkandet är dels att , som i andra sammanhangbekänner sig till en fri handel, inte bör avvika från sina principer på dettaområde, särskilt som del finns risk för att motåtgärder kan tillgripas av andraländer, dels att etablerandet av utländska banker i kan få positivaeffekter på den svenska ekonomiska utvecklingen. Fullmäktige vill för sin delsärskilt betona den senare aspeklen. Fler agerande på penning- ochkapitalmarknaderna bör bidra till en ökad konkurtens och därmed en högreeffektivitet. En del utländska banker kan dessutom tänkas tillföra dessamarknader ny kunskap avseende bl. a. finansiella tekniker. Sammanlaget bördelta underlätta verksamhet. NO kan i allt väsentligt ställa sig bakom kredilmarknadskommitténsprincipiella resonemang, vilket leder fram till ställningstagandet att utländskabanker skall ges rätt att etablera sig i i fastare former. Ökat konkurtenslryckär en ulvecklingsfaklor av stor betydelse på alla områden av näringslivet. Desvenska bankerna har på grund av etableringsreglernas utformning varili allt väsentligt skyddade från ufländsk konkurrens på sin hemmamarknad. påpekat är marknaden för finan-sieringstjänsler under starkutveckling. Här, liksom ifråga om andra banktjänster, torde impulser kunnakomma från utlandsägda banker som kan främja såväl produktutveckling som enökad utrikeshandel. Stimulansen av utländska bankers etablering på den svenskamarknaden bör öka de svenska bankernas konkurtenskraft såväl på hemmamarknadsom på internationell marknad till nytta för bankernas kunder och samhället.NO vill också understryka frihandelsaspekterna och reciprocitelshänsynen i sammanhanget.NO anser alltså i likhet med kommittén att utländska banker skall ges elableringsmöjligheleri även i andra former än representationskonlor. Kommitténs förslag ärdock omgärdat med åtskilliga restriktioner. Sammanfattningsvis delar RSV den i betänkandet framfördauppfattningen alt utländska banker bör ges möjlighet att etablera sig iSverige. Den internationella utvecklingen nödvändiggör att en sådan möjlighetkommer lill stånd. RSV delar därvid kommitténs principiella utgångspunkt attdessa banker skall driva bankverksamhet här i landet under sammaförutsättningar som de svenska och att de utländska bankerna också skall varaunderkastade samma förfatlningsmässiga reglering och samma tillsyn. 1984/85:191 58 Tillgrund för sitt principiella ställningstagande lägger kommittén en avvägning avolika skäl för och emot ufländsk banketablering i . Avvägningen utmynnarsammanfattningsvis (sid 133) i att följande skäl talar för sådan etablering: - hävdar av tradition friinternationell handel och har en positiv inställning till internationelltsamarbete. - Den rådande unika ensidigaavskärmningen av den svenska kreditmarknaden mot utländska banker kan ilängden inte upprätthållas. - Bristande reciprociletkan förorsaka ölägenheter för svenska banker. , som under lång lid ställt sig positiv lill ut ländsk bankelablering här, kan biträda den avvägning som kommittén gör. villsärskilt framhålla alt de utländska bankerna i själva verket redan verkar iSverige men under sådana oreglerade former att konkurrensen inte äger rum pålika villkor. Grundprincipen bör i fråga om kreditpolitiken vara att dekreditpolitiska medel som används tillämpas likvärdigt för alla banker, där såär möjligt; detsamma bör gälla bankernas dellagande i finansieringen avstatsskuld och bostadsbyggande. Behovet av reciprok behandling kanbankföreningen också vitsorda. Kommittén erinrar (sid 131) om att reciprocitetskraveti vissa länder tillämpas så alt etableringen tillåts men verksamheten i landetförsvåras genom villkor eller diskriminering på annat sätt. Del finns exempelpå villkor för utlandsägda banker som innebär kännbara avsteg från"national treatment". anser därför att, även om reciprocitetskravetinte som i inskrives i lagen, stor vikt bör läggas vid vilken faktisklikabehandling som ges i den sökande bankens hemland. Ävenom, som kommittén redovisar, försämrad lönsamhet för de svenska bankerna påvissa områden kan bli en följd, anser bankföreningen att det nu är nödvändigtatt i likhet med så gott som alla tillåter utländsk banketablering. SFF- som är representerad i kommittén genom verkställande direktören, tillstyrker att betänkandet läggs till grund för lagstiftning varigenomutländska banker medges rätt alt etablera bankaktiebolag i . Medhänsyn lill svensk tradition i fråga om fri internationell handel och internationelltsamarbete synes del varken önskvärt eller möjligt alt i längden upprätthålladen nuvarande ensidiga avskärmningen av svensk Prop.1984/85:191 59 kreditmarknadfrån utländska bankers deltagande. Lika med kreditmark-nadskommittén anserbörsstyrelsen därför alt möjlighet bör öppnas för alt ge utländska bankertillstånd alt driva bankverksamhet här i landet. Självfallet bör villkoren förverksamheten i princip vara desamma för såväl svenska som utländska banker. Föreningenhar med tillfredsställelse noterat innehållet i tilläggsdirektiven tillbanklagsutredningen och den skyndsamhet med vilken Betänkandet färdigställts.Införandel av en rätt för utländska banker att etablera sig i under1985 kommer ej endast att göra förhållandena på bankområdet i Sverigelikvärdiga med dem som är förhärskande i andra ledande handelsnationer utankommer också att medföra betydelsefulla och påtagliga fördelar för landetsåväl inom den offentliga som den privata sektorn. Sverigeshävdvunna frihandelspolitik har utgjort något väsentligt mer än ett teknisktinstrument för främjande av handel och investeringar och har resulterat i beaktansvärdaekonomiska vinningar; den har gjort landet till en av de mestkonkurrensintensiva marknaderna i världen och därigenom kommit konsumenternatill godo i form av lägre priser för många varor och tjänster. Numer ärSveriges frihandelspolilik en ovillkoriig förutsättning för ekonomisköverlevnad som en följd av landets beroende av exportmarknader. Liksom betydande grenar avmånga svenska mulfinationella företag drives utomlands på samma villkor som desom är tillämpliga på lokala företag behandlas de många utlandsägda svenskaindustri- och handelsföretagen såsom helt likställda med svenskägda sådana. Enväsentlig ståndpunkt som intages av Kommittén är att samma princip omlikabehandling skall gälla i förhällandet mellan de nuvarande svenskägdaaffärsbankerna och de nyfillkommande utlandsägda bankerna. Föreningen stödjer tillfullo denna grundregel. Likväl finner Föreningen att Kommittén föreslår införandeav ett antal begränsningar i utlandsägda svenska bankers verksamhet som äroförenlig med Ukabehandlingsprincipen och som till sin natur är diskriminerande(se t.ex. Kommitténs uttalande på sid. 171-2, 178 och 189). Dessainskränkningar motiveras av fruktan för effekterna av en plötslig etablering avutlandsägda banker i vilken enligt Kommitténs mening kan komma attstöra den nuvarande bankslrukturen och allvarligt skada de existerande svenskabankerna. Enligt Föreningens uppfattning är de svenska bankernas ställning påden lokala marknaden myckel stark och kan icke lälleligen rubbas; av dettaskäl är den ängslan som ofta kommer till uttryck, och vilken återspeglas iBetänkandet, överdriven. Av störte vikt är att varje begränsning som göres i utlandsägdabankers verksamhet ytterst får en negaliv återverkan på den svenska ekonomin somhelhet. Ytterst betalas nämligen inskränkningar i konkurrensfriheten avkonsumenterna såväl inom den offentliga som inom den privata sek- 1984/85:191 60 Sedan nära nog tre decennier har enligt svensk rättskadlig verkan ansetts uppkomma av konkurtensbegränsningar därest de på ettotillbörligt sätt påverkar prisbildningen, hämmar effektiviteten inomnäringslivet eller försvårar eller hindrar annans näringsulövning. Sådanskadlig verkan skall undanröjas; i enlighet därmed kan konkurrensbegränsningarav dylikt slag påtalas enligt § 2 konkurrenslagen (1982:729). Enligt Föreningens mening bör därför principen om fulljämställdhet mellan de nuvarande svenska bankerna och de föreslagnanytillkommande utlandsägda bankerna genomföras i all hithörande lagstiftning.Därutöver bör samma princip förklaras vara gällande på de vikliga områden inomvilka och bankinspektionen utövar sin verksamhet med tillämpning avdiskretionära normer utan direkt stöd av detaljerade lagbestämmelser.Genomförandel av en sådan princip skulle underiätta uppgifterna förifrågavarande myndigheter genom att undanröja behovet av att tillämpa två olikanormsystem. 1.13 i (LO)