prop · G80393 · 1984-12-31 00:00:00 — I stället för att inrätta speciella taxeringsnämnder förkulturarbetare föreslär därför att taxeringsnämnderna tillförssakkunskap inom detta område i form av särskilda konsulenter eller sakkunniga.Dessa sakkunniga behöver inte nödvändigtvis vara experter på taxering, men böräga god kännedom om de förhållanden som råder för kulturarbetare i allmänhetoch om länets eller taxeringsdistriktets kulturarbetare i synnerhet. Med denantydda ordningen minskar även risken för att den som vid sidan av sittegentliga yrke bedriver litterär eller konstnärlig verksamhet som hobby,behandlas som kulturarbetare i beskattningshänseende. Taxeringsnämndernaerhåller pä flera olika sätt stöd för sitt arbete. Utformningen av stödet kanvariera med olika frågor och även från län till län. Ett område där det många gångerär befogat med särskilt stöd gäller granskningen av kulturarbetaresdeklarationer. Ett sätt att förbättra förutsättningarna för granskningen kanvara att inrätta särskilda nämnder. Det är dock inte givet att en sådan lösningär den ur alla synpunkter bästa lösningen. Hur de särskilda åtgärderna tillstöd bör utformas bör därför enligt TOR:s uppfattning ankomma på resp.länsstyrelse att ordna alltefter de förhållanden som råder i länet. STUanser att det finns behov av mer enhetlig och insiktsfull bedömning även avdeklarationer som gäller rörelse vars huvudsakliga verksamhet är teknisktutvecklingsarbete. Genom informarion eller annat lämpligt sätt torde det gå attöka taxeringsfunktionärernas förståelse för att det råder olika förhållanden iföretag med olika verksamheter t. ex. när det gäller kostnader för att fäframtida intäkter. Remissinstansernapå kulturområdet är genomgående posifiva. Kommitténsförslag om särskilda taxeringsnämnder för kulturarbetarna är utmärkt. En stordel av de orättvisor i laxeringen som råder och den irritarion och osäkerhetsom följer därav, har sin grund i oenhetlighet i tillämpningen av rådandeförordningar. Prop.1984/85:93 86 Störteinsikt och kunskap hos taxeringsmyndigheterna om kulturarbetarnas speciellaverksamhetsvillkor är en förutsättning för en rättvis taxering. Förslagetom särskilda taxeringsnämnder för granskning av kulturarbetarnas deklarationer vilket också kommer att underlätta förverkligandet av utredningens förslag tillstyrks därför av konstnärsnämnden. Ensådan organisation av taxeringsarbetet kommer inte att medföra ökadeadministrationskostnader. Deninblick i kulturarbetarnas ekonomiska förhållanden som styrelsen fått, tyder påatt taxeringarna i många fall bygger på felaktiga eller tveksamma beslut iförsta taxeringsinstans. Taxeringsnämndernas bedömningar är dessutom oftaoenhetliga, vilket medför att kulturarbetares deklarationer behandlas olika,enbart beroende på var i landet de är bosatta. Frånstyrelsens eget verksamhetsområde kan t. ex. nämnas att ettåriga arbetsstipendierfrån av vissa taxeringsnämnder ansetts som skattepliktiginkomst, trots att de i enlighet med riksskatleverkets uttalande är attbetrakta som icke-periodiska och därmed undantagna från skatteplikt. Det ärdärför synnerligen angeläget att kommitténs förslag om särskilda taxeringsnämnderför kulturarbetarnas deklarationer förverkligas, och att ledamöter ochhandläggare i dessa nämnder får särskild utbildning för sitt arbete. Genom attgranskningen av kulturarbetarnas deklarationer hähskjuts till särskildataxeringsnämnder bör man också kunna räkna med att de av kommittén föreslagnaändringarna i skattelagstiftningen får en säkrare och enhetligare rillämpning. KLYStror att Kulturskattekommilténs förslag om inrättande av särskildataxeringsnämnder är en förutsättning för att en del av de andra förslagen skallfå full genomslagskraft och att kommitténs intentioner, i de delar de ej tagitgestalt i lagstiftningsförslag, följs upp i den prakriska tillämpningen. Att enriktig och rättvis bedömning sker redan i första instans är ju viktigt intebara av rättviseskäl utan faktiskt också av hänsyn till samhällsekonomin. Som KLYSinledningsvis har påpekat torde nu ovanligt mycket arbetstid förslösas därföratt taxeringsmyndigheterna på grund av okunnighet i förstone görfelbedömningar, som de själva efter förklaring från den skattskyldige måsterätta eller som leder till skatteprocesser, vilka kunde ha undvikits. Ettsystem enligt vilket kulturarbetares deklarationer för varje taxeringsområdegranskas av en och samma taxeringsnämnd med speciell kompetens bör kunnaeliminera en del av dessa olägenheter. Slutligenvill KLYS i detta sammanhang understryka betydelsen av alt ansvarigamyndigheter vid ett genomförande av kommitténs olika förslag för handläggarnapå fältet utarbetar erforderliga anvisningar, innehållande också kommitténsmotiv. Det är också viktigt att en sådan handledning redovisar de kommitténsuttalanden som ej lett till formliga lagförslag men som av kommittén avsettsbli beaktade i det framtida taxeringsarbetet. 1984/85:93 87 Vid bedömningen av kulturarbetarnas deklarationer har denbristande kunskapen och kännedomen om våra arbetsvillkor varit det störstahindret för en rättvis behandling. Vi upplever varje försök att undanröja dettasom en nödvändig och för alla parter välkommen förändring. Om de föreslagnaförbättringarna ska få någon effekt måste informationen till taxeringsnämndensnivå förbättras. Slutligen bör sägas, att taxeringsmyndigheterna ofta hardålig insikt om kulturarbetarnas villkor och kulturarbetarna är ofta vilsekomnai blankettvärlden. Grundligt utarbetade anvisningar och information till allaberörda parter är en absolut förutsättning för att reella förbättringar skallkomma till stånd. Svårigheterna för våra medlemmar inträffar många gångervid deklarationsgranskningen. Det beror i de flesta fall på atttaxeringsmyndigheterna inte har kunskap om kulturarbetarnas arbetssätt ocharbetsvillkor. Ohkar-tad praxis hos taxeringsnämnderna är inte heller något somunderlättar förhållandena. vill därför stödja förslaget ominrättande av särskilda taxeringsnämnder för kulturarbetare, underförutsättning att förslaget omfattar alla kulturarbetare och att personer idessa nämnder skaffar sig kännedom om de förhållanden kulturarbetarna arbetarunder. fillstyrker förslaget och anför: Kulturarbetarnas intäkter och kostnader inte bara varierarstarkt rill år utan uppvisar dessutom sådana särdrag att mångataxeringsnämnder har svårt att i taxeringsarbetet komma fram till en riktigtaxering. Detta för med sig överklaganden och kostbara processer. Svenska artisters och musikers intresseorganisation.Svenska Journalistförbundet och tillstyrker ocksåförslaget. LFF vill bekräfta uppgifterna att författare med fulltjämförbara inkomstförhällanden behandlats olika av olika taxeringsnämnder. Medutgångspunkt från vår erfarenhet vill LFF verkligen tillstyrka kommitténsförslag om inrättande av särskilda taxeringsnämnder. Övriga remissinstanser är mer tveksamma till en särlösningför kulturarbetarna. anser att förslaget omspeciella taxeringsnämnder skulle kunna vara av intresse också föruppfinnarna. Lantbrukarnas skattedelegation anför: 1984/85:93 88 Enligtdelegationens uppfattning bör den tidigare omnämnda specialinformationen bidratill enhetligare bedömningar av de aktuella taxeringsfrågorna. Något starktmotiv för att inrätta särskilda taxeringsnämnder föreligger inte. Förslagettorde dessutom knappast kunna realiseras på andra håll än i . Svenskarevisorsamfundet SRS anför: Samfundetär tveksamt till denna lösning. Kulturarbetarna synes utgöra en alltför liten gruppför att särskilda taxeringsnämnder skall kunna inrättas för dem. Därtillkommer att även andra grupper yrkesutövare, som menar sig arbeta underspeciella villkor, kan resa motsvarande krav. Samfundet förespråkar ett annatav kommittén berört men ej föreslaget alternativ, nämligen att specialister påtjänstemannanivå inom taxeringsorganisationen förgranskar kulturarbetarnasdeklarationer. Samfundetkan inte finna att de skäl kommittén anfört för sitt förslag är bärande. Attinrätta särskilda taxeringsnämnder för kulturarbetare torde medföra onödigtkrångel och göra taxeringsorganisationen än mer otymplig. Tillräckligkompetens för att behandla kulturarbetarnas deklarationer torde redan finnas ide särskilda taxeringsnämnderna. Kommitténföreslår att rätten till inkomstutjämning vid uppskovskonto skall görasberoende av förändringar i nettointäkten av förvärvskällan och inte - som -av bruttointäkten. Vidare föresläs att utövande konstnärer och fotograferskall få utnyttja upphovsmannakontot och att tjänsteinkomster skall kunnaligga rill grund för insättning. I fråga om uppfinnarkontot föreslås att enuppfinnare skall kunna få skatteutjämning för inkomster i ett handelsbolag därhan är delägare. Remissutfalleti fråga om förslagen till nya uppskovsregler följer inte det vanliga mönstret.Så t. ex. kritiserar remissinstanser på kulturområdet förslaget att grunda insättningsrätteiipå nettointäkten och inte på bruttointäkten. Länsstyrelsernai och samt har ingen erinran mot kommitténsförslag. Svenska revisorsamfundet SRS ochSveriges advokatsamfund tillstyrker - med var sitt undantag (se nedan) -förslagen. Förslagetatt grunda insättningsrätten på nettointäkten tillstyrks i allmänhet frånadministrativt håll. Som redan nämnts är kulturinstanserna däremot kritiska. Kammarrätteni , RSV och 5rC/tillstyrker förslaget. Prop.1984/85:93 89 Länsstyrelsendelar kulturskaltekommitténs synpunkter beträffande det olämpliga i att harörelsens omsättning som grund för avsättning till upp-hovsmannakonton och uppfinnarkonton.Den övergäng till rörelsens nettointäkt som föreslås utgör en avgjort bättremöjlighet att tillgodose intresset av att erhålla en jämn inkomstbeskattning. Kommitténsförslag innebär emellertid en begränsning av avdragsmöj-Ugheterna i förhållandetill nuvarande regler i vissa fall då inkomstökningen ett visst år är stor.Nuvarande avdragsregler bör enligt rådet bibehållas. Det är rimligt att detfinns generösa möjligheter att sprida även extrema inkomsttoppar över flera är.Det ekonomiska utbytet av litterär och konstnärlig verksamhet koncentrerasinte sällan till vissa år, medan de kringliggande arbetsperioderna ger mycketsmå inkomster. Kulturtådetanser vidare att en förlängning av den maximala uppskovstiden förbeskattningen bör övervägas. Närdet gäller kommitténs förslag til nya beräkningsregler för avsättning på upphovsmannakonto,ställer sig konstnärsnämnden starkt avvisande. presenterar försämrar kraftigt avsättningsmöjlig heterna i de inkomstlägen där behovet av sådana möjligheter är störst. De små förbättringar som föreslås vid låga inkomster, saknar praktisk betydel se. I verkligheten finns i dessa inkomstlägen varken behov av avsättning eller pengar till avsättning. Denuvarande regler som finns i lagen om upphovsmannakonto innebär att denenskilde har en rimlig möjlighet att planera sin konstnäriiga verksamhet. Deundersökningar som redovisas i betänkandet (sid. 116 f) visar också tydligt attkontot i sin nuvarande utformning i stor utsträckning används av upphovsmännen. Konstnärsnämndenanser att den kritik, som i betänkandet riktas mot den nuvarande utformningenav beräkningsreglerna, bottnar i en alltför begränsad syn på syftet med upphovsmannakontot.En försämring av beräkningsgrunderna för avsättning innebär att den viktigaste reserve-ringsmöjlighetenför kulturarbetare minskar i betydelse. Detta skall ses mot bakgrund av att fågrupper i samhället har så stora inkomstvariationer. saknar detillgång till de flesta av de reserveringsmöjligheter som finns inomföretagsbeskattningen. En försämring av upphovsmannakontot försvagar därförkulturarbetarnas ställning. i första hand att de gamla avsättningsreglerna börbibehållas. I andra hand bör den rillåtna avsättningen uppgå till avinkomstökningen. Styrelsenanser emellertid att den nuvarande utformningen av upphovsmannakontot är attföredra framför den av kommittén föreslagna. Styrelsens främsta invändning motförslaget är att det ger störst förbättringar i de fall dä intäkterna undersåväl beskattningsåret som jämförelseåren är låga. Det är styrelsensuppfattning att en avsättning rill upphovsmannakonto pä 1984/85:93 90 dessalåga nivåer är ointressant, eftersom även marginalskatten i dessa fall ärmycket låg. De goda effekterna av nuvarande bestämmelser vid högre inkomstnivåerväger enligt styrelsens bedömning tyngre än de vinster på lägre nivå, som kangöras med kommitténs förslag. Styrelsen kan heller inte dela uppfattningen attde förhållanden i övrigt rörande del nuvarande upphovsmannakontot, somkommittén kritiserar, påkallar ändringar. Styrelsen avstyrker såledeskommitténs förslag på denna punkt. KLYSdiskuterar frågan utföriigt. Defria kulturarbetarna har mycket ofta starkt fluktuerande inkomster. En plötsligromansuccé för en författare, en målares försäljningsframgång vid enutställning som är resultatet av ett decenniums arbete, kan under ett enda årleda till inkomster som för vederbörande motsvarar , kanske ända upptill , normala årsinkomster. Det är därför uppenbart att kulturarbetarnaär i behov av att kunna få till stånd en inkomst- och skatteutjämning. Ensådan möjlighet öppnades genom de 1951 införda reglerna om beskattning avackumulerad inkomst. Dessa bestämmelser var emellertid otillräckliga förkulturarbetare i främst två hänseenden. Den ackumulerade inkomsten kunde inte"investeras i konstnären" och pä så sätt bilda underlag för kostnaderoch arbete . Många kulturarbetare kan inte försöijasig på sin konstnärliga verksamhet och tvingas därför - trots önskan om atthelt ägna sig åt konstnärsskapet - att i avvaktan på en ekonomisk framgång taen anställning. En sådan kulturarbetare har dä ofta så hög tjänsteinkomst attbehandlingen av en plötslig högre kulturarbetarinkomst såsom ackumulerad integer honom någon fördel; han får till följd av marginalskatten påtjänsteinkomsten alltjämt inte sä mycket över efter skatt att han kan vågasatsa på det yrke han vill. Detvar mot denna bakgrund kulturarbetarna yrkade införandet av ett upphovsmannakonto,som tillgodosåg just de intressen som sagts. Den 1979 införda lagen om upphovsmannakontotillgodoser också i allt väsentligt kulturarbetarnas önskemål. Den endainvändning som veterligen gjorts från detta håll är att rätten till avsättningmöjligen kunde börja på en något lägre nivå än som medges, det vill säga vidlägre inkomst för avsättningsåret än . Sistnämnda invändning äremellertid marginell och blir för övrigt med ökande inflation allt mindrerelevant. haremellertid anlagt tre kritiska synpunkter pä det nuvarande systemet. Den förstautgår från det förhållandet, att rätten rill avsättning skall bedömas vid enjämförelse mellan avsättningsårets och jämförelseårets bruttointäkter, vilketenligt kommittén leder till att "avdragsrätt saknas i vissa fall därsådan borde finnas" och att avdrag är medgivet i fall "där detta inteär förenligt med lagstiftningens syfte". Den andra kriUska synpunktenligger i påpekandet, att det nu tillåtna uppskovsbeloppet kan komma att liggaavsevärt över den inkomstökning som framkommer vid jämförelse mellanavsättningsåret och något av de närmast föregående tvä åren. att de nuvarande reglerna är krångliga och svåröverskådliga. Medanledning av denna kritik framlägger kommittén ett förslag som i huvudsakinnebär, att man i hela systemet skall utgå från nettoinkomster samt attavsättningen skall få avse högst av den mellanskillnad som då framkommervid jämförelse mellan avsättningsårets och ett av de två föregående årensinkomst. Prop.1984/85:93 91 Vadförst angår kommitténs kritik av att bruttointäkterna används som jämförelseunderlagär del möjligt att denna är riktig. De exempel härpå som kommittén ger äremellertid inte helt övertygande. Båda de angivna ytterlighetssituationernasynes vara sällsynta, och när det gäller den i vilken kommittén anseravsättning orättmätig synes situationen knappast medge vederbörande att ipraktiken göra någon avsättning alls, låt vara att reglerna ger honom enteoretisk möjlighet därtill. KLYShar varit av den uppfattningen, att det inte varit av en tillfällighetsom lagstiftaren valt bruttointäkterna som jämförelsetal. Om man valtnettointäkterna som jämförelsetal hade del nämligen varit möjligt förvederbörande att manipulera avsättningsårets nettoinkomstredovisning genom attavstå frän avdrag och på det sättet åstadkomma den för avsättning förutsatta 50%-igamerintäkten. Man kan också till "försvar" för nuvarande jämförelsetalta det fallet, att den skattskyldige under avsätt-ningsåret sista gången harrätt att göra ett betydande förlustavdrag; hade han haft kvar kunde hanha delat upp det. Om nettointäkten räknats skulle han alltså av entillfällighet ha fått ett sämre läge. Avdet sagda framgår att KLYS har svårt att entydigt ansluta sig till den enaeller andra modellen. Emellertid är det uppenbart, att systemet i övrigt äroberoende av vilken modell som väljs. Del torde vara fullt möjligt att inomramen för nuvarande system övergå till nettointäkten som jämförelse förbedömning av huruvida avsättning alls skall få ske. Ikommitténs påpekande, alt nuvarande system tillåter att man avsätter mer änskillnaden mellan avsättningsårets och jämförelseärets inkomst, tycks ligga ettogillande av att så får ske. KLYS kan i så fall inte dela denna inställning.Som ovan framhållits i samband med diskussionen om värdet av ackumuleradinkomst (sid. 9) har påpekats att en kulturarbetare ibland för sin försörjningmåste ta annat arbete och bara väntar på sitt "genombrott" för attkunna sluta detta arbete. Låt oss ta ett exempel. En författare livnär sig somlärare; han får i och för sig stegvis högre författarinkoms-ter, men de är intetillräckligt stabilt höga för att han helt skall våga sadla om; stigerde dock från 100000 rill 150000 och därmed kan han enligt nuvarande regleravsätta , som kan bilda bas för hans avsked som lärare och för nästaårs arbete som författare. KLYS anser det i en sådan situation inte bararimligt utan nödvändigt att avsättning får ske med mer än mellanskillnaden. Kommitténssista kritik, att nuvarande regler är krångliga, kan KLYS inte dela. Det ärnågra baselement man måste vara medveten om, men sedan systemet nu fungerat någraår är alla inblandade myndigheter och organisationer väl förtrogna med hur delskall fungera. Från den enskildes möjlighet att tillgodogöra sig bestämmelsernaskall naturligtvis inte bortses, men dels måste han i regel i sådana här fallsöka sakkunnig hjälp innan han beslutar sig, dels torde han knappast bliklokare av att läsa kommitténs lagförslag än av att läsa den nuvarande lagen;båda innehåller element som måste förklaras för en lekman. EnligtKLYS uppfattning ger kommitténs tre kritiska anmärkningar ej anledning attövergå fill ett annat system. Likväl föreslår kommittén detta, såvitt KLYS kanförstå i första hand för att möjliggöra avsättningar pä lägre nivå än som ärmöjligt. Till detta vill KLYS anföra följande. Huvudsyftetmed uppskovskonto är att en person med tillfälligt höga inkomster skall få eninkomstutjämning som motverkar att progressiva skatten drabbar oskäligt hårt.Ett skäl till upphovsmannakonto kan också vara, att en kulturarbetare skall fåfördela inkomster så att han kan utnyttja Prop.1984/85:93 92 regelmässigt återkommande kostnadsavdrag närinkomstfluktuationerna eljest inte skulle medge det. Det första syftetförutsätter uppenbarligen i regel avsättning på relativt hög inkomstnivå, därmarginalskatteskillnaden blir kännbar med respektive utan avsättning. Det andrasyftet kan däremot tillgodoses även på relativt låg avsättningsnivå. förslag möjliggör avsättning avminimibeloppet redan vid en inkomst om lite - underförutsättning att jämförelseinkomsten är så låg som . Del nuvarandesystemet medger avsättning av minimibeloppet först vid en inkomst om40000 kr - vilket i sin lur förutsätter att jämförelseinkomsten är högst 26667kr. När jämförelseinkomsten ligger högre ger kommitténs förslag sämreavsättningsmöjligheter än nuvarande lag; skillnaden är märkbar redan vidjämförelseinkomster på (och då mest i de lägre skikten) och blirmed stigande jämförelseinkomst avsevärd. I det angivna exemplet då enlärare/författare nu får avsätta skulle kommitténs förslag endasttillåta . Vid en jämförelseinkomst på - och den är realistisksom exempel pä fall dä skatteprogressionen har mycket negativa effekter påtillfälliga inkomsttoppar - ger nuvarande lag möjlighet att vid (somju blir lägsta möjliga utgångspunkt) avsätta mer än enligt förslaget! Analysen ger vid handen att kommittéförslaget visserligenhar vissa positiva effekter vid låga inkomster, men mycket negativa vidmedelhöga och höga. Vid låga inkomster är vinsten i form av minskadskatteprogression ingen eller i varje fall försumbar; fördelen ligger här helti möjligheten att med avsättningen täcka kostnader. Eftersom det är de högamarginalskatternas verkan som skall mildras, ter del sig orimligt att fördessa udda avdragsfalls skull offra just de grupper som skulle kunna dra fördelav uppskovskontot. KLYS' slutsats blir således att de vinster som kan göras pålåga inkomstnivåer med kommitténs förslag inte på något sätt uppväger deförluster som görs av dem som kontot primärt var avsett för. KLYS har redan framhållit, att det inte bör ses som någotkonstruktions-fel, att det nuvarande systemet ger möjlighet till avsättning avmer än mellanskillnaden mellan avsättningsårets och jämförelseårets inkomster.Vi har ovan motiverat vår ståndpunkt. Kommitténs kommentar till sin andratabell (sid. 121) att dess förslag - som inte tillåter att avmellanskillnaden avsätts och som enligt tabellen leder till försämring avavsättningsmöjligheten med pä tabellens nivåer ger ett mer balanserat utfall, kan därför inte godtas som en objektivbeskrivning av verkligheten. På grund av det anförda får KLYS avstyrka kommitténsförslag att avsättning endast skall få ske av inkomstökningen. Istället vill KLYS förorda att det nuvarande systemet bibehålls. Somovan sagts kan KLYS inte avgöra om det är riktigare att göra jämförelser mellannettoinkomster än mellan bruttoinkomster. Om det anses riktigare, bör en sådanändring göras i det nuvarande systemet. Skulle det anses att kommitténs system, enligt vilketavsättningsrätten begränsas till merinkomsten, är riktigare än det nuvarande,yrkar KLYS, alt systemet utformas så att avsättningen får avse avmellanskillnaden mellan de båda jämförda inkomsterna. Föreningen ansluter sig tillkonstnärsnämndens och KLYS' yttranden. 1984/85:93 ' 93 Såvitt vi kan förstå är de förändringar som föreslår närdet gäller upphovsmannakonto av den art att det för låga inkomstlägen är avmarginell betydelse. Däremot innebär de en försämring i de högre inkomstlägena.Avsättning rill ett upphovsmannakonto under ett framgångsrikt inkomstår är juen möjlighet för en kulturarbetare att "investera i sig själv" ochkanske kunna satsa full tid på sin konstnärliga verksamhet under de närmastföljande åren. Vi ser ingen anledning att ändra i de nuvarande bestämmelsernabeträffande upphovsmannakonto. avstyrker förslaget och anför: nu vill ändra på ett fungerande och inarbetat regelsystem är dettaenligt SFFs mening mindre välbetänkt. Visseriigen innebär kommitténs förslagutvidgade möjligheter för kulturarbetare med låga inkomster att göraavsättning till upphovsmannakontot, men dessa har av förklarliga skälbegränsade möjligheter att göra sådan avsättning. Den skattemässiga effektenav avsättningen i låga inkomstlägen är också mycket begränsad. Förkulturarbetare med tillfälliga inkomsrioppar innebär förslaget väsentligaförsämringar i jämförelse med nu gällande regler. Lantbrukarnasskattedelegation anser det däremot väl motiverat att låta nettointäkten bliavgörande för uppskovsberäkningen. Videlar kommitténs uppfattning att rätten till uppskov skall grundas på enjämförelse av förändringarna av nettointäkterna i stället för bruttointäkterna.Den av kommittén förordade 70 procentsnivån synes därvid också väl avvägd. Vitillstyrker därför förslaget i dessa delar. Förslagetatt tjänsteinkomster i vissa fall skall få ligga rill grund för insättningkritiseras från administrativt håll.