prop · G803156 · 1984-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1984/85:156 omändring i (tillämpligheten av svensk lag i vissa fall); Regeringenföreslår att anta det förslag som lagits upp i bifogade utdrag av regeringsprolokollovannämnda dag Ipropositionen föreslås att åtal skall få väckas endasl efler förordnande avregeringen i vissa fall då folkrällsliga principer kan aklualiseras i sambandmed att en utiänning misstänks för brott. Enligt förslaget fömtsäUer ålalförordnande av regeringen, om en ullänning har begåll broll i ulövningen av Qänsleller uppdrag som innefattat allmän ställning hos en annan stat eller en mellanfolkligorganisalion. Om gärningsmannen genom vilseledande uppgifler, förklädnad ellerpå annal sätt sökt dölja i vilken egenskap han har handlat krävs dock inlenågot sådant förordnande. Dennya lagstiftningen föreslås träda i kraft . 1984/85:156 2 Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att i 2 kap. skallinföras en ny paragraf, 7 a §, av nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap 7a § Har en ullänning begåll broll i ulövningen av tjänst elleruppdrag som innefattat allmän stäUning hos annan stal eller mellanfolklig organisation,får åtal för brotiei väckas endast efter förordnande av regeringen. Vad som nuhar sagts gäller inle om gärningsmannen genom vUseledande uppgifter, förklädnadeller på annat sätt sökt dölja i vUken egenskap han har handlat. Denna lag träder i kraft . Prop.1984/85:156 3 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , , , , , , Lagrådsremissom ändring i (tillämpligheten av svensk lag i vissa fall) Inomjustitiedepartementet har upprättats promemorian (Ds Ju 1984:6)Folkrätt och straffansvar. Huvuddelen av promemorian utgörs av en rättsliganalys som främst avser förhållandet mellan folkrättens regelsystem och de inlernasvenska straffrättsliga och straffprocessuella bestämmelserna. Promemorianinnehåller emellertid också etl förslag till en ny åtalsprövningsregel i 2 kap.brottsbalken (BrB), enligt vilken ålal i vissa fall inle får väckas för brottsom en ullänning har begått i fullgörande av Ijänst hos eller uppdrag förfrämmande slal eller mellanfolklig organisation utan alt regeringen eller denregeringen bemyndigal därtill meddelat förordnande om åtal. Till protokollet i detla ärende bör fogas delspromemorians sammanfattning som bilaga /, dels det nyssnämnda lagförslagel sombUaga 2 och dels en sammanställning av remissytlrandena som bilaga 3. De senasleårens ubålsincidenler har bidragil till att betydande ansträngningar har lagtsned på all förstärka ulbåtsskyddet. Forskningen kring nya upptäcktsmeloder ochvapen av inlresse i sammanhanget har också prioriterats. De bestämmelser somreglerar fömtsättningarna för tiUträde till vårt Prop.1984/85:156 4 territoriumoch försvarsmaktens ingripanden vid kränkningar under fred och neutralitet harmoderniserats och effektiviserats. Dessa åtgärder skall ses mot bakgrund av attrespekten för vår säkerhetspolitiska linje kräver atl vi redan i fredstidingriper med största fasthet mot kränkningar av vårt territorium. Ubåtsincidenterna haremellertid också aktualiserat överväganden på andra plan. I synnerhethändelseförloppet kring den sovjetiska ubåten : s grundstötning i inloppet tillGåseQärden i har fäst uppmärksamheten på enrad folkrältsliga spörsmål, däribland den fråga somjag nu ämnar anmäla och somytterst gäller hur de folkrättsliga principerna om vad som bmkar kallasimmunitet förhåller sig lill våra svenska regler om lagföring för straffbelagdahandlingar. Denna fråga har visal sig vara av delvis generell räckvidd, men densaknar ingalunda belydelse för vår planering för ingripanden mot kränkningar. Bl.a. gäller alt den i olika avseenden återverkar på befogenhetsfördelningenmellan olika offentliga organ, exempelvis mellan regeringen och de rältsvårdandemyndigheterna liksom mellan försvarsmakten och polisen. Ämnetsdelvis komplicerade natur motiverar att jag ger en korl rättslig bakgmnd. Enligt10 kap. 9 § regeringsformen (RF) gäller bl.a. att regeringen fär bemyndigaförsvarsmakten atl använda våld i enlighet med internationell rätt och sedvänjaför att hindra kränkning av rikets territorium i fred eller under krig mellanfrämmande stater. Ettsådant bemyndigande har lämnals försvarsmakten genom förordningen (1982:756)om försvarsmaktens ingripanden vid kränkningar av territorium underfred och neutralitet (IKFN-förordningen). Enligt förordningen skallförsvarsmakten bl.a. upptäcka och avvisa kränkningar av svenskt territoriumoch i samarbete med civila myndigheter ingripa vid andra överträdelser avförordningen (1982:755) om utländska statsfartygs och stalsluftfartygstillträde till territorium, m. m. (tillträdesförordningen). IKFN-förordningeninnehåller också bl.a. regler om under vilka förutsättningar och för vUkaändamål vapenmakt får användas. Närdel gäller tillämpligheten av svenska slrafibestämmelser finns allmänna regleri 2 kap. BrB. Enligt huvudregeln i 1 § skall för brott som begåtts här i rikeldömas efler svensk lag och vid svensk domstol. Enligt 2 och 3 §§ skall i vissai lagen preciserade fall dömas enligt svensk lag och vid svensk domstol ocksåför brott som begåtts utom rikel. 1 5 § finns olika beslämmelser om all åtalinte får väckas utan atl förordnande har meddelals av regeringen eller den somregeringen bemyndigat. Med vissa undantag gäller delta generellt beiräffande brottsom har förövats utom riket. Bestämmelsernaom åtalsförordnande innebär inte någon begränsning i polismyndigheternasbefogenhet alt uireda om ett brott har begåtts. Inte heller innefattar de i ochför sig något hinder mot att straffprocessuella Prop.1984/85:156 5 tvångsmedelkommer till användning i avvaktan på prövningen av frågan om elt sådantförordnande skall meddelas eller inte (jfr JO 1971 s. 87). I7 § finns en allmän bestämmelse enligt vilken de begränsningar i fråga omsvensk lags tillämplighet och svensk domstols behörighet som följer av allmänterkända folkräUsliga gmndsatser eller, enligt vad därom är särskilt stadgat, avöverenskommelse med främmande makt, skall iakttas. Denna beslämmelse tar i försiahand sikle på de olika fall då företrädare för en annan stat eller mellanfolkligorganisalion på folkrältsliga grunder åtnjuter straffrältslig immunitet. Fömtomdessa begränsningar i de straffrättsliga kompelensreglerna brukar emellertidockså vissa andra folkrättsligt grundade undantag erkännas (jfr NJA 1946 s.65). Defolkrättsligt gmndade undantagen i den straffrättsliga kompetensen innebär iprincip också hinder mot alt tillgripa straffprocessuella tvångsmedel (se DsJu 1984:6 s. 76 ff). Hurlängt de folkrättsligt gmndade begränsningarna sträcker sig i varje särskiltfall är på gmnd av folkrättens natur ibland oklart. En situation som gav upphovtill delade meningar aktualiserades i samband med den sovjetiska ubåten 137:sgmndstötningår1981. Sedanfråga om inledande av fömndersökning väckls hos länsåklagarmyndigheten iBlekinge län och , vände sig myndigheten till riksåklagaren ()för att inhämta råd i frågan. I etl skriftligt besked till länsåklagarmyndigheienden anförde RÅ alt fömtsättningar för inledande av fömndersökningenligt hans mening saknades med hänsyn lill all besättningen på den sovjetiska utbåtenunder de förhållanden som då rådde fick anses åtnjuta immunitet på folkrällsligagmnder. Fråganom immuniteten i situationer av det aktuella slaget behandlades senare när dåvarande chefen för justitiedepartementetbesvarade en inlerpellation. Denne förklarade härvid atl hans uppfallning var atlrättsläget på området borde belysas ytteriigare och all en prövning humvidanågon ändrad lagstiftning behövdes fick göras i samband därmed. Enligtjustitieministern borde befogenheterna och handlingsramarna för de olika organsom kan få befattning med en incident av detta slag vara helt klarlagda, så altnågon tvekan inte skall behöva uppstå i prakliken. Såvälfrågan om det folkrättsliga skyddets räckvidd i situationer av det aktuellaslaget som frågan om kompetensfördelning mellan i första hand regeringen ochrättsliga myndigheter när det gäller att fatta beslut i dessa frågor har i anknylningtill affären med ubåt varit föremål för en delvis ganska livlig deball, dären rad olika uppfattningar har gjorts gällande. Både justitiekanslern () ochen av ombudsmän () har också tagit upp frågorna efler anmälningarmot riksåklagaren för hans lidigare nämnda besked. (JK 1982, s. 26 och JO1982/83, s. 34). Ikonstilutionsulskoltets granskningsbelänkande (KU 1981/82:35 s. 19) redovisadeutskottet i korthet de rättsliga bedömningar som gjordes i Prop.1984/85:156 6 sambandmed affären med ubåt . Utskotlel uppmärksammade därvid utfästelsen från dendåvarande chefen för atl en närmare belysning avrättsläget skulle ske inom juslitiedepartementel. Som sin egen uppfattningframhöll ulskollet i anslutning därtill att ell betydande handlingsutrymme förregeringen måsle finnas när det gäller bedömningarna i immuniletsfrågor.Riksdagen följde utskottet. Den utlovade belysningenav rättsläget har lämnats i den inledningsvis nämnda departemenispromemorian.Remissinstanserna har i allt väsentligl godtagit de analyser och slutsatser somredovisats i denna. Av promemorian framgår atl det i vissa fall finns delademeningar om vilka begränsningar av svensk lags tillämplighet och svenskdomstols behörighel som kan anses följa av folkrätten. Det står inle heller ialla situationer utan vidare klart hur beslutskompetensen i samband med frågorav det akluella slaget fördelar sig meUan regeringen och olika berördamyndigheter. Som har framhållils vidremissbehandlingen innefattar promemorian en värdefull kartläggning av hurfolkrättsliga regler och principer i vissa fall påverkar gränserna för denstraffrättsliga kompeiensen. De analyser som har gjorts i promemorian blir ulantvivel lill slor nytta, om en situation som kräver överväganden beträffandesådana frågor skulle uppkomma. Medan folkrätten utgör etlinlernationeUt regelsystem är de här aktuella problemen medkompetensfördelningen mellan olika offenlliga organ en rent internrättsligfråga. Del är också denna fråga som del lagförslag som promemorian innehållertar sikte på. Jag skaU i det följande huvudsakligen begränsa mig till dennafråga. Mittförslag: En bestämmelse införs i enligt vilken det klart framgårall åtal förutsätter ett förordnande av regeringen i vissa fall där osäkerhetkan råda om vilka begränsningar i svensk lags tillämplighet som följer avfolkrätten. Promemoriansförslag: Överensstämmer i sak med mitt. Remissinstanserna:Remissinslanserna har allmänl vitsordat behovel av en reglering av den innebördsom föreslagits. Skälenför mitt förslag: Detproblem som är akluelll här rör fördelningen av beslutskompetensen mellan olikaoffentliga organ i vissa extraordinära silualioner där folkrältsliga aspeklerär av betydelse vid avgörande av brotlmålsfrågor. Prop.1984/85:156 7 dennadel funnils olika uppfattningar både om vad nuvarande ordning skall ansesinnebära och om vad som lämpligen bör gälla för framtiden. Detla avser särskUlansvarsfördelningen mellan regeringen och de rältsvårdande myndigheterna.Rättsläget måste f n. betecknas som delvis oklart. Deltorde visserligen endasl vara i sällsynta undantagsfaU som oklarheten kanantas få någon praktisk belydelse. Å andra sidan kan dessa vara av så slor viktoch kräva etl så snabbi handlande att det framstår som ytterst angeläget altgenom lagstiftning söka åstadkomma en klarare reglering. Enutgångspunkt bör härvid vara atl det - liksom vid andra frågor om straffansvari enskilda fall - i sista hand ankommer på domstol att pröva om del föreliggersådana folkrältsliga begränsningar av svensk lags tillämplighet eller svenskdomstols behörighet som avses i 2 kap. 7 § BrB. är del angeläget atlregeringen tillförsäkras etl sådant betydande handlingsutrymme som riksdagenuttalat sig för när del gäller situationer där generella utrikespolitiska och folkrällsligaöverväganden måsle vara av avgörande betydelse för ett ärendes handläggning. Vadbör regeringen besluta om? Grundläggandeför vår planering är att det ankommer på försvarsmaklen att i enhghet med inlernalionellrätl och sedvänja hindra kränkningar av rikets territorium. Målel måsle därvidvara atl förmå främmande makter att avslå från kränkningar under fred såväl somunder krig då är neutralt. Delta kan normalt inle vara en uppgifl förpolis, åklagare och domslolar. Som framgår av promemorian talar också starkaskäl för atl del som regel skulle uppfattas som stridande mol folkrätten all isamband med kränkningar av rikels territorium föranstalta om åtal geniemotenskilda medlemmar av en främmande stals väpnade styrkor. Detta utesluter emellertidinte att omständigheterna i vissa situationer kan vara sådana att det finnsanledning all överväga åtal. All militär personal inte uppträder i tmpp ellersaknar synliga igenkän-ningslecken, kan exempelvis vara av belydelsefrån folkrättslig synpunkt liksom kränkningarnas karaklär. Altdel här kan bli fråga om myckel svåra bedömningar av både folkrättslig ochutrikespolitisk art Ugger i sakens nalur. Delta talar för alt det i förekommandefall bör ankomma på regeringen all pröva evenluella frågor om ålal. Synsättetatt regeringen bör ha det yttersta ansvarei när del gäller åtalsfrågor somkräver särskilda folkrältsliga eller utrikespoliliska överväganden liggerockså bakom vissa redan nu gällande bestämmelser enligt vilka åtalsförordnandeav regeringen är en fömtsättning för ålal (se Ds Ju 1984:6 s. 142 ff). Tilldella kommer även en annan aspekt. Folkrättsligt skydd mot straffansvar är regelmässiglförbundel med skydd också mol åtal och andra straffprocessuella ålgärder.Föreligger på folkrältsliga gmnder hinder mot att straffansvar utkrävs, kandärför redan en ansvarstalan och de åtgärder 1984/85:156 8 somföregått denna i synnerhet naturligtvis personeUa tvångsmedel -utgöraöverträdelser av folkrättsliga förpliktelser. Medhänsyn härtill kan det i praktiken vara omöjligt eller i vart fall olämpligtatt hänskjuta en fråga om straffansvar som i och för sig kan framstå somtveksam lill avgörande av svensk domslol. Även om ett betydandeprejudikatsintresse skulle föreligga, kan detta i allmänhet knappast ansesväga över en påtaglig risk alt genom att driva frågan till domstolsprövningbryter mot folkrätten. Också med hänsyn till detta bör en särskild bedömning avåtalsfrågan göras som lämpligen bör ske hos regeringen. Enuttrycklig regel bör därför införas om atl åtal i de silualioner som avses här fömlsälterregeringens förordnande. Detla rubbar inte domstolarnas skyldighet alt iakttade begränsningar i fråga om svensk lags tillämplighet och svensk domstols behörighetsom följer av allmänt erkända folkrättsliga gmndsatser eller av överenskommelsemed främmande makt. Även om regeringen förordnat om åtal bör del självfalletankomma på domstolarna atl självständigt pröva humvida en fällande dom är i överensslämmelsemed de folkrättsliga förpliktelser som åvilar . Vadsom nu sagts tar sikte på frågan om åtal skall väckas. Att gå längre och geregeringen en exklusiv behörighet att mera generelll pröva frågor om åtgärderför att utreda eller lagfora broll så snart folkrällsliga eller utrikespolitiskaaspekter gör sig gällande bör däremoi enligt min mening inte komma i fråga.Redan nu är polis- och åklagarmyndigheter i och för sig skyldiga atl iaktta debegränsningar som följer av folkrätten. Det kan inte bortses från attbegränsningar som sträcker sig längre än så i vissa fall skulle kunna medförakonsekvenser som inle kan accepteras. Polisen måste ju t. ex. kunna ingripa moten pågående brottslig verksamhet utan alt avvakta ett regeringsbeslut. Enligtmin mening innebär också en bestämmelse om att åtal förutsätter förordnande avregeringen lillräckliga garanlier för att regeringen tiltför-säkras detinflytande som den i vissa situationer måsle ha när det gäller etl ärendes hanleringpå utredningsstadiel. Enföreskrtft om att ålal inte får väckas utan regeringens förordnande hindrarvisserligen formellt inle straffprocessuella tvångsmedel eller andra ingripandeni ulredningssyfle. Står del emellertid klart atl något åtalsförordnande inlekommer atl lämnas, saknas anledning all vidta vidare ulredningsålgärder. Del ärdärför naluriigt atl regeringen i situationer av det slag som avses härinformeras så snabbt som möjligt och alt de ansvariga myndigheterna fortlöpandehåller sig underrättade om ärendets behandling inom . Harfrågan betydelse för förhållande till annan stal, skall ju fö. enligtregeringsformen regeringen genom utrikesministern alltid informeras (10 kap. 8§ RF). Enligt vad som utvecklats i promemorian (avsnitt 7.5) torde fö.regeringen åtminstone i vissa extraordinära situationer som är av betydelse förSveriges förhållan- Prop.1984/85:156 9 detill främmande stat ha möjlighet att under konstitutionellt ansvar ta över handläggningenav ett visst ärende. Uppkommeren situation där en myndighet inte anser sig kunna avvakta ett samråd medregeringen, har den att fatta beslut på eget ansvar. Även då bör den givetvisbeakta sannolikheten för att ett åtalsförordnande kommer att lämnas. Enföreskrifl om att åtal förutsätier förordnande av regeringen bör inte utformasså att den fritar de rättsvårdande myndigheterna från att göra sedvanligarättsliga bedömningar, exempelvis angående bevisningens styrka. Anseråklagaren att förutsättningar för en fällande dom saknas, skall han inte väcka ålaläven om regeringen meddelat åtalsförordnande. Enordning av det slag som jag här skisserat ger enligt min mening regeringen delhandlingsutrymme som den enligt det tidigare refererade uttalandet av konsitutionsutskottetmåsle ha som rättsväsendets självständighet bevaras. Genom enbestämmelse om alt åtal inte får väckas utan regeringens förordnande bör manalltså enligt min mening kunna åstadkomma en i sammanhanget lämpligkompetensfördelning. Jagskall strax komma in på den närmare avgränsningen av en sådan beslämmelse.Dessförinnan villjag emellertid la upp vissa ytterligare allmänna frågor. Kompetensfördelningenmellan polisiära och mUUära myndigheter Somframhållils i promemorian saml vid remissbehandlingen av rikspolisstyrelsenoch överbefälhavaren har även kompetensfördelningen mellan polisiära och mUitäramyndigheter stor betydelse i sammanhanget. Frågan torde mol bakgmnd av vad jag fömthar anfört endast akluaUseras i det fallel att en sådan kränkning av svensktterritorium skell att det med hänsyn till rikets yttre säkerhet är påkallat meden närmare undersökning av anledningen lill och omständigheterna kringkränkningen. Ensådan undersökning har inte ett straffprocessuellt syfle ulan är en sådanpreventiv åtgärd som en stat enligt folkrätten har rält atl genomföra i syflealt värna silt territorium. Det är enligt min mening uppenbart alt en undersökningav detta slag, i likhet med vad som skedde vid affären med ubåt , skall skegenom försvarsmaklens försorg. Det står också hell klart alt det är regeringensom ytterst har ansvarei för undersökningens genomförande och alt regeringen,om så skulle anses lämpligl, kan uppdra åt andra organ exempelvis polisen ochkustbevakningen - all biträda försvarsmakten. Omen undersökning av del slag somjag här talat om kommer till slånd, lorde detregelmässigt saknas anledning atl ingripa med tvångsmedel i straffprocessuelltsyfte. En sådan undersökning fömtsätter i praktiken alt regeringen kopplats inpå frågan. I enlighel med vad som sagts bör poUs och åklagare då iprincip avvakla regeringens vidare ställningstagande, om inte omsländighetemaär sådana atl det redan från början slår klart alt åtal inte kan komma i fråga. Prop.1984/85:156 10 Mittförslag: Den nya bestämmelsen i föreslås innebära alt ellförordnande v regeringen blir en fömtsättning för åtal för brott som en ullänninghar begått i utövningen av Qänst eller uppdrag som innefattat allmän ställninghos en annan stal eller mellanfolklig organisation. Något åtalsförordnande krävsemellertid inle om gärningsmannen genom vilseledande uppgifter, förklädnadeller på annal sätt har sökt dölja i vilken egenskap han har uppträtt. Promemoriansförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitl. Någon begränsning av den akluellaregeln med hänsyn till tjänstens karaklär föreslogs dock inte. Ett uttryckligtundantag gjordes vidare för beredskapstillstånd och krig. Regeringen skulleenligt förslaget kunna bemyndiga annan att lämna förordnande. Remissinstanserna:Med undantag av JO har remissinstanserna tUlstyrkl eller förklarat sig inte ha någolall erinra mol en lagsliftning i huvudsaklig överensstämmelse med förslaget.Vissa remissinslanser har emellertid lämnal olika synpunkter på lagstiftningensnärmare ulformning. Bl.a. har JK, kammarrällen i och RÅ förordatvissa begränsningar eller preciseringar av tillämpningsområdet. - Flera remissinslanserhar tagil upp frågan om hur personer i grodmansdräkt bör behandlas. JOmotsätter sig inte i och för sig den i promemorian föreslagna regeln. Vad somskulle behövas är dock enligt JO närmasl en bestämmelse av innebörd all ålgärderför att uireda eller beivra brott som har begåtts på utländska statsfartyg intefår vidlas utan förordnande av regeringen eller den regeringen har bemyndigal. Skälenför mitt förslag: Närdet gäller all avgränsa de silualioner i vilka ett förordnande av regeringenbör krävas för ålal gör sig synpunkter av olika slag gällande. Från vissa uigångspunkterkan del naturligtvis hävdas alt regeringen bör ha en vid och allmänt formuleradbefogenhet i detla hänseende. Mol detla kan dock en rad argument anföras. Redanpraktiska skäl talar sålunda mol en aUtför vid befogenhel. Regeringen bör inleulan starka skäl belastas med åtalsfrågor. Än viktigare är emellertid allregeringens befattning med sådana frågor av hänsyn lill rällsväsendelssjälvständighet bör begränsas tiU rena undanlagsfall. Del är därför angelägelatt förordnande av regeringen görs till förulsältning för åtal endasl i denomfattning det typiskt sett finns ett av folkrältsliga och utrikespolitiska hänsynklart motiverat behov av handlingsutrymme. Prop.1984/85:156 11 Densituation som har varil föremål för debatt i har närmast gällt den folkrältsligaimmuniteten i samband med att främmande örlogsfartyg kränker svensklterritorium. Även om en föreskrtft om åtalsförordnande från regeringen bör gesett begränsat tillämpningsområde, kan det emellertid vid en lagreglering inlebortses från att motsvarande tillämpningssvårigheter kan uppkomma också iandra situationer. Till skillnad från vad JO har varil inne på anser jag därförall en föreskrtft om ätalsförordnande inte lämpligen bör begränsas till sådanafall där ett främmande öriogsfartyg har kränkt svenskt territorium. Jagskall i det följande närmare redovisa mina synpunkter på hur en ny bestämmelseenligt min mening lämpligen bör avgränsas. Tjänsthos eller uppdrag för främmande makt Somredan framhållits innefattar folkrätten begränsningar också av rätten attutkräva straffansvar i fråga om gärningar som begåtts inom den egna statensterritorium. Den största betydelsen har här den personliga straffrättsliga immunilelsom enligt folkrätten i varierande utsträckning lillkommer olika grupper, t.ex. diplomater. Ivissa fall är immuniteten absolut men ofta är den begränsad till handlingarsom har företagits i viss form av Qänsteutövning. 1 de fall där immuniteten ärabsolut finns regelmässigt en s. k. kvardröjande immunitet. Denna innebär attstraffrättsliga ålgärder inle får vidtas mot tjänslehand-lingar som företagitsunder den lid immuniteten gällde. Somnärmare har utvecklats i promemorian finns det även vid sidan av imnnunitetsreglernaprinciper i folkrätten som anses hindra lagföring. Också dessa begränsningar anknyleri allmänhet lill att det är fråga om etl handlande för viss annan statsräkning. Någotgenerellt skydd mot straffansvar för gärningar som företagits i främmande statsQänst föreligger dock inte. Det är i betydande utsträckning oklart hur långt etlskydd av della slag sträcker sig. Praxis lorde växla mellan olika stater.