prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — Utredningens avsikl lycks också ha varit all avlämnandeiskall ha skell innan beialning behöver erläggas. För aii undvika oklarhet börbetalningsskyldigheten knytas lill avlämnandet. Enligi andra stycket är konsumenien inle skyldig allbelala förrän han fåll en specificerad räkning, om han begärl sådan. Prop.1984/85:110 153 sådan räkning skall begäras för all konsumenien skall harätt att underiåta att betala har inle angivits. 1 utredningen anförs allkonsumenien utan oskäligl uppehåll bör meddela näringsidkaren att utställdräkning inte uppfyller specifikalionskravel. Lagen bör innehålla enlidsangivelse såsom "ulan oskäligl uppehåll" eller "inom skäliglid" för atl ge konsumenien vägledning. För det fall atl prisel inte är avlalal föreslårutredningen i 2 kap. 11 § försia st. en regel av innebörd all prisel skallbestämmas med utgångspunkt i gängse pris; i andra hand skall skäligt prisgälla. För konsumenlerna lorde den föreslagna regeln vara förmånligare än densom finns i 5§ köplagen. Begreppel gängse pris är emellerlid inle olvelydigl.Bl.a. mot bakgrund härav anser marknadsdomslolen all värdel av den föreslagnaregeln i konsumenttjänsllagen inle skall överskallas. 1 belydande mån ger juäven den nya prisregeln ulrymme för vissl frill skön vid beslämningen avprisel. Marknadsdomslolen har emellertid ingen väsentligare anmärkning motregelns ulformning, men domslolen vill starki underslryka all jusl en prisregelav nu aktuellt slag är av sådan vikl atl del är av ulomordenllig beiydelse konslrueras på liknande sätl för köp och Gänster. införa en nyprisprincip i konsumenttjänsllagen innan översynen av de köpräilsliga lagarnaslutförts bör inte komma i fråga. Med hänsyn lill att själva huvudregeln i 2 kap. 11 §första si. angående prisets bestämmande i sig ger utrymme för ett inleoväsentligt mått av frilt skön ter del sig för förvånande allulredningen i paragrafens andra och Iredje st. tillhandahåller ytterligareregler för prisels beslämmande. Genom regeln i andra st. belräffande ungefärligprisuppgifl och regeln i tredje st. angående jämkning av priset skall sålundadel på basis av huvudregeln i försia st. framräknade prisel kunna modifierasytterligare. Marknadsdomslolen ifrågasätter del ändamålsenliga med de tvåmodifierande undanlagsreglerna när själva utgångspunkten - huvudregeln iförsta st. - ändå är så oklar genom de föga precisa uttrycken "gängsepris" och "skäligt pris". Genom användandet av just de nämndauttrycken torde också tillräckligt utrymme ges för en smidig tillämpning avprisregeln. Beträffande jämkningsregeln i Iredje st. kan del dessutom hävdasall del vore olämpligl att vid sidan av 36 § avlalslagen införa enjämkningsregel. Den föreslagna bestämmelsen i 2 kap. 16 § om specificeradräkning är i och för sig lovvärd. Marknadsdomslolen befarar dock allbeslämmelsens effekl blir ringa. För all nå en bällre effekl torde del enligtdomstolens mening vara nödvändigl att i själva lagtexien uttryckligen angevilka poster som en räkning måste innehålla på konsumentens begäran. 7.5 (): Ulredningen avser genom förslaget att få parterna i ettavtal all kommunicera bällre med varandra så all missförslånd undviks. Sådanaeffekter är givelvis önskvärda. Åven om en lagstiftning ger vissa regler förbedömningen av uppkomna tvister är del självfallet bäst för alla parter omtvister kan förebyggas. När del gäller prisbestämningen för en Uänsl har ulredningenden självklara utgångspunkten all parterna skall kunna komma Prop.1984/85:110 154 överens om prisel själva. Försl om så ej sker skallreglerna om gängse respeklive skäligl pris träda in. Det är angelägel alt man iinformalion och konsumenlupplysning.framhäver atl konsumenien så långt möjligtbör komma överens med näringsidkaren i förväg om vilkel pris eller vilkaprisbeslämningsprinciper som ska tillämpas i del enskilda fallet. En praxis därnågon form av "gängse pris" blir förhärskande princip kan leda tillatl priskonkurrensen försvagas, effektiviietsutvecklingen fördröjs och allmänthögre prisnivå blir följden. Vad som är "skäligl pris" lorde oflavara svårt all bestämma och kommer måhända sällan alt behöva användas, menförslagel om skäligl pris som övre gräns innebär ändå från konsumenlsynpunklen angelägen förbäliring jämfört med nulägei. All konsumenien får rält lillspecificerad räkning bör underlätta prisjämförelser och prisbedömningar ochkan inle vara särskili belungande för näringsidkare med ordnad bokföring o.d. När del gäller lämnande av ungefärliga prisuppgifier måsledel ges möjlighel till lydliga reservalioner för slora avvikelser i svårbedömdafall. Del är annars risk för all förelagaren tar till i överkant, vilkel kanverka prisuppdrivande. 7.6 /KO: Om priset inte är avtalat skall det bestämmas medutgångspunkt i vad som är gängse pris (2 kap. 11 §). Verket har inle någonerinran mol den föreslagna regeln men vill peka på del konsumenlproblem somligger i all näringsidkare i vissa branscher från att tidigare ha avlalal ompriset i vae enskill fall övergår till att ta betalt enligt gängseprislislor.En sådan tendens finns . Prislistorna är ofta så detaljerade och såkomplicerat utformade att det är svårt för konsumenten atl i förväg bedöma hurhögl priset kommer att bli. Det är likaså svårt för honom när han krävs påbetalning atl avgöra om det debiterade priset är skäligt. Risken för enutveckling mol allt fler gängseprislistor av detta slag är kanske något störremed en huvudregel om gängse pris än med en om skäligl pris. Med anledning av bestämmelsen om ungefärlig prisuppgift(11 § andra st.) vill verkel underslryka all priset för Gänsten normall är enfråga som har slörsla beiydelse för konsumenien när han ingår avtal. När detkan ske bör priset därför bestämmas redan i samband med avtalet. Näringsidkarenbör i vaGe fall upplysa konsumenten om prissältningsnormerna, så alt denne kanbilda sig en uppfattning om prisels sloriek. Det kan från konsumentsynpunktinte godtas atl en näringsidkare l.ex. ger sken av att vara särskilt billiggenom att lämna ungefärliga prisuppgifter som är låga, men som sedan frångårdem när konsumenten skall betala. Verkel har i olika sammanhang med stöd av 2 §marknadsföringslagen ingripit mot prisuppgifter som varil vilseledande. Likasåhar KO och ingripit mot avtalsvillkor, som gettnäringsidkaren räll all höja priset efter avtalels ingående (bl. a.marknadsdomstolens beslut i ärendel KO ./. Tjäre-borg, 1974; 13, och i ärendetKO ./. , 1978: 29). Det får dock ibland godtas all en näringsidkarelämnar en ungefärlig prisuppgifl. Liksom utredningen anser verket att en sådanuppgift dock inte bör kunna obegränsat överskridas. Del pris som näringsidkaren beiingar sig kan varaoskäligl. Som korrektiv för sådana fall föreslås en regel som gör det möjligtall jämka prisel (11 Ii tredje st.). Bestämmelsen utgör ett komplement till 36§ avlalslagen. 1 förarbetena lill 36 § avlalslagen anförs all jämkning avpriset med slöd av 1984/85:110 155 dennabestämmelse främst lär komma i fråga pä grundval av andra omsländigheler än enrenodlad jämförelse mellan pris och preslalion. Verkel delar mol denna bakgrundutredningens uppfatlning all del finns skäl alt införa en särskildjämkningsregel i konsumenlGänstlagen. Det bör dock starki framhållas, all ensädan inle bör föranleda molsatsslut belräffande möjlighelen all använda 36 §avtalslagen som medel för prisjämkning på andra områden. Utredningenföreslär atl näringsidkaren i vissa fall skall ha räll lill ersällning förobehörig vinsl (2 kap. 12 §). Verkel vill framhålla all en mera omfallandeskyldighet all ulge sådan ersällning kan bli belungande för konsumenten. Enförpliklelse all belala för en dyrare eller mera omfallande Uänst änkonsumenten har beslälll kan skapa likvidiletssvårigheler och därmed blibesvärande för hans ekonomiska ställning. Det är därför viktigt att en sådanskyldighet inte blir för omfallande. Enligt förslagel är konsumenlensskyldighet atl utge ersällning för obehörig vinsl också begränsad. Regeln ärdock utformad så all bedömningen blir ganska subtil, och det blir svårt för enkonsumenl alt förulse i vad mån han kan bli belalningsskyldig i ell visst fall.Verkel finner dock inle anledning all molsätla sig bestämmelsen. Konsumentverketdelar ulredningens uppfattning all konsumenten i vissa fall bör vara skyldigatt betala för en förberedande undersökning som han beställt (2 kap. 15 §).Förutsättningen bör dock vara att näringsidkaren upplyst konsumenien om altundersökningen bara utförs mot vederlag, om han inte med hänsyn lillomständigheterna hade anledning att räkna med all konsumenten ändå måsle hainsett detta. Konsumentverkettillstyrker förslagel alt näringsidkaren skall vara skyldig att utställaspecificerad räkning (2 kap. 16 §). Det är viktigt alt konsumenten fårmöjlighet all bedöma prisberäkningen och arten och omfattningen av utförtarbete. Det bör framhållas atl möjligheterna för konsumenten att göra detta ärberoende av vilka debiteringsprinciper näringsidkaren tillämpar och vilkeninformation som han lämnar om Gänsten i samband med beställningen.Konsumentverket har fått många anmälningar och klagomål som gällldebileringsprinciperna, särskilt vid arbeten på småhus och på elektriskahushållsapparaler. Problemen har ofla sin orsak i att konsumenterna krävs påersättning för olika schabloniserade koslnader, utan atl de har möjlighet attkonlrollera om debiteringen är riklig. Det används vidare vid debilering ellslort anial koslnadsbegrepp och lermer som gör del svårt för konsumenlerna altnärmare bedöma hur prisberäkningen har skett. För att den nu föreslagna regelnskall få avedd effekl måste verket förhandla med olika branscher för attförenkla och förenhet-liga debiteringsprinciperna och den nomenklatur somanvänds vid debitering. ulformas för övrigl inom verkelrikllinjer för information vid marknadsföring av reparationsGänsler ochunderhållsservice på elektriska hushållsapparater och elektroniskakonsumentvaror. erfarenhel uppslår inte sällan tvist mellan parterna i fråga om enlämnad (fast eller ungefärlig) prisuppgifl har avsett endasl arbelskostnadeneller har omfallal också del material som ålgår vid Gänslens ulförande resp.utgående mervärdeskall. Åven om det enligt 2 kap. I § 2 st. i Uänslen ingår atltillhandahålla material, om annal inte har avtalats, kunde del enligt nämndensmening vara lämpligt alt i anslutning Prop.1984/85:110 156 lill beslämmelserna i 2 kap. 11 § om priset fastslå allprisuppgift som har lämnats även omfaltar material och mervärdeskall, om annatinle har uttryckligen överenskommiis. 1 2 kap. II §2 st. föreslår utredningen en regel enligt vilken näringsidkarens slulligapris inle avsevärt får översliga en lämnad ungefäriig prisuppgifl. skalldock inle gälla om samiidigi ell högsta pris har avialais. Nämndenifrågasätter om förslaget ger beslällaren tillräckligt skydd mol oacceptablaprisavvikelser. Det är därvid en böGan att beakta all näringsidkaren fritthar rätl all avstå från all lämna sådan uppgifl, om han i det enskilda fallelanser frågan svårbedömd. Som ulredningen har påpekal (s. 231) lillämpas l.ex.av MRF-anslutna verksladsförelag en regel som innebär alt överskridande avungefärlig prisuppgift får ske med högsl 25 procenl (numera 15 procenl), såvidainle annal har överenskommiis. Nämnden har uiifrån sina erfarenheler vidlillämpning av denna regel ej fäll uppfattningen all några egenlliga problemföreligger all hälla slulprisel inom den angivna ramen. Nämnden vill därförförorda all utrymmel för avvikelser från lämnad ungefärlig prisuppgifl görssnävare än vad utredningsförslagel ger ullryck för. Nämnden kan slulligen intedela ulredningens uppfallning all skäl finns all godla all ungefärligprisuppgift avsevärt får överskridas i fall där också ell högsla pris angivils.Enligt nämndens bedömning motverkar en sådan regel syflel med all geavlämnandet av ungefärlig prisuppgifl viss rättsverkan. Härtill kommer att avlaglexlen inle torde klart framgå atl bestämmelserna i 11 § 1 st. ("Årprisel ej avtalat - -") avses skola lillämpas också i de fall som reglerasi paragrafens andra slycke (s. 445). Om bestäml pris inle avtalats (eller framgår avomsländighelerna) gäller nu enligt 5 § köplagen för köp och analogi för Uänslerall konsumenien skall belala vad näringsidkaren begär om det inle är oskäligl.Köplagsutredningen har föreslagit (SOU 1976:66) att köparen i ställd bör varaskyldig att belala vad som är skäligl med hänsyn lill godsels arl ochbeskaffenhel, gängse pris vid liden för köpel samt omsländighelerna i övrigl.Konsumenttjänsiulredningen anser en hänvisning lill skäligheten såsom grundnormvara alltför oprecis i en konsumenllagsliftning och föreslår i stället att ibrist på avtal prisel skall besiämmas enligi gängse prisberäkning förmolsvarande Gänsler vid avlalstillfällel (gängse pris) men att, när sådantgängse pris saknas, konsumenien skall belala vad som med hänsyn till arbetetsart, omfattning och utförande saml övriga omständigheter är ett skäligt pris. instämmer i de båda utredningarnas kritikav 5 § köplagen i nu gällande lydelse. Härulöver vill fakullelsnämnden särskiltframhålla atl reglerna om köp och Gänster bör vara så likartade atl del inteleder till avgörande skillnader ifall ell kombinerat avtal delas upp ellerklassas som antingen köp eller Gänsl. Några belydande skillnader mellanköplagsutredningens förslag och konsumenlGänsulredningens synes inle hellerföreligga, om man beaklar de möjligheier som finns all inom ramen förköplagsutredningens förslag betona betydelsen av gängse pris vid konsumentköpGfr SOU 1976; 66 s. 214). kan därför UUstyr-kakonsumenttjänsluiredningens förslag, men förulsäller all olika avvikelserifråga om förutsättningarna för tjänstens utförande (obekväm arbetstid,konsumenten ombesörjer materialanskaffning elc.) kan leda lill alt Prop.1984/85:110 157 det gängse priset i motsvarande mån jämkas. Förslagel lilllaglexl bör dock omformuleras någol. Visseriigen sladgas i 1:5 all avvikelselill konsumenlens förmån generelll får göras från lagens beslämmelser, men i2: 11 I si. borde del istället stå alt, om prisel ej är avlalal, konsumenten ärskyldig alt belala högst vad som vid avlalstillfällel är gängse pris förmolsvarande Gänsler (begreppel gängse pris får anses innefatta även gängseprisberäkning). I förslagel UU 2; 11 3 st. stadgas all prisel (ibelydelsen avlalal pris. vilkel borde framgå av laglexlen) får sältas ned omdel med hänsyn lill gängse prisberäkning för molsvarande Gänsler vidavialsUllfälld och övriga omständigheter är oskäligl. Det kan ifrågasättas omdel är nödvändigt atl i konsumenttjänsUagen införa en sådan generelljämkningsregel, som inle går ulöver 36 § avlalslagen. Såsom ulredningen anförfinns del förmodligen oftare anledning all jämka avlalal pris om en Uänsl änom ell köp, eflersom konsumenien vid avial om en Uänsl inle har samma möjlighelall i förväg besikliga resullalel och eftersom konsumenien ibland är i densilualionen att han måsle få en sak reparerad (s. 235). Dessasynpunkler förefaller dock kunna väl beaktas enligt 36 § avlalslagen, somsärskili betonar all en jämförelse mellan pris och preslation spelar slor rolloch all 36 § avlalslagen kan fungera som elt komplemenl till 31 § avlalslagenom ocker. Jämkningsregeln i konsumentGänstlagen borde därför ulgå. anför på sidan 235 om atl prisel för en Gänst som är undermåligutan att vara felaktig i teknisk mening bör kunna jämkas enligt den föreslagnajämkningsregeln är litel svårgripbart; problemaliken synes böra behandlas blandfelreglerna. I 2: 16-17 stadgas atl kunden har rätl atl begäraspecificerad räkning och att han inte råkar i dröjsmål med belalningen förränsädan räkning utställts. Vad som anförs i motiven på s. 242 om all begäran omsådan räkning skall göras ulan oskäligt uppehåll från del alt kunden förstagången krävdes på betalning bör på något sätt antydas i lagtexien. I 2 kap. 11 § försia slyckel regleras hur prisel skallbestämmas när del inte är avtalat. Regeln är förmånligare för konsumenlerna änmotsvarande regel i 5 § köplagen. Den avviker i viss mån från den formuleringsom upptas i köplagsulredningens förslag lill ny köplag. Denna beslämmelsebedöms emellertid av köplagsulredningen själv som mindre lämplig förkonsumentköp (SOU 1976:66 s. 214). Den beslämmelse som konsumenlUänstulredningenföreslår synes lillgodose de synpunkter köplagsulredningen anför när detgäller konsumenlköp. Regelns prakliska beiydelse torde dock vara mindre vid köpän vid Uänster, eftersom det endast sällan lär kunna göras gällande all prisetvid ell köp inle framgår av avtalet. I paragrafens tredje slycke föreslås en särskildjämkningsregel, enligi vilken prisel får sällas ned, om del med hänsyn lillgängse prisberäkning för motsvarande Gänster vid avtalslillfällel och övrigaomständigheter är oskäligt. Ulredningen anser all det finns behov av en sådanregel vid sidan av generalklausulen i 36 § avtalslagen. I samband med atl den allmänna regeln om jämkning avoskäliga avlalsvillkor infördes i 36 § avlalslagen upphävdes en rad beslämmelserav motsvarande innebörd i lagar om särskilda avtalstyper. I moliven anfördesall man renl principielll borde undvika särskilda jämkningsregler i andra lagarän avtalslagen (SOU 1974:83 s. 126). Del synes angelägel all hålla 1984/85:110 158 faslvid denna princip. Annars riskerar den allmänna regeln i avlalslagen altförsvagas. Man kan få del intryckei att lagstiftaren inte räknar med atl denskall användas annal än i ulpräglade undanlagsfall. Särskilda jämkningsregleri speciallagstiftning väcker också frågor om de skall kunna tillämpas analogiutanför lagens tillämpningsområde. Av nu angivna skäl bör sådana regler inteinföras annal än om det finns ell slarkl behov av längre gåendejämkningsmöjligheter än avtalslagen erbjuder. Såsomframgår av de uttalanden utredningen återger från förarbetena till 36 §avtalslagen står det i och för sig klari att jämkning enligt denna bestämmelsekan avse själva priset. Det antas emellertid bli relativt sällsynt alljämkning sker på gmndval av en renodlad jämförelse mellan pris och preslalion.Utredningen vill öka möjligheterna lill sådan jämkning. Samiidigi undersiryksemellertid att inte heller den av ulredningen föreslagna regeln skall fungerasom ell medel för en allmän priskonlroll. Regeln sägs vara avsedd att kunnatillgripas endast i "individuella fall av särpräglad karaktär" (s.235). molivultalanden synes framgå all jämkning visserligen normall inleskall kunna ske så snarl prisel översiiger gängse pris för den Uänsl dd ärfråga om, men all del som gmnd för jämkning skall räcka med en mindre kraftigavvikelse från del gängse prisel än som lorde krävas för jämkning enligt 36 §avlalslagen. Del blir alliså närmast fråga om gradskillnad, och del är svårtall bilda sig någon besiämd uppfallning om hur slor praktisk betydelse dennaökade jämkningsmöjlighet får. Ulredningen menar vidare att jämkning skallkunna ske, även om priset moisvarar gängse pris men prestationen är av sämrekvalilet än genomsnittet. Det förefaller föga troligt atl utrymmet för jämkningpä sådana grunder blir särskilt stort mol bakgrund av vad som har sagts om attregeln inte skall vara etl medel för en allmän priskonlroll. I många fall kangängse pris för en prestation av särskilt låg kvaliid anias vara lägre än gängsepris för en normal preslalion. Och om presiationen är "undermålig"Gfr s. 235) torde den med de regler om kraven på näringsidkarens preslation somutredningen föreslår i 2 kap. I och 3 §§ i allmänhel också vara felaktig ochberättiga konsumenten lill prisnedsättning på den grunden. Delkan mol bakgrund av del anförda synas Iveksaml om de jämkningsmöjligheter denföreslagna regeln ger utöver 36 § avtalslagen är av tillräckligt slorbeiydelse för all en särregel skall vara motiverad. Såvill gäller andra omsländigheterän prisels storlek jämfört med prestationens kvalitet lorde förslaget inleinnebära några vidgade jämkningsmöjlighder i förhållande till avtalslagensregel. 7.10Tjänstemännens centralorganisation (TCO): Enligtlagförslagel skall gängse pris gälla i de fall man inle kommit överens ompriset. Om näringsidkaren lämnal en ungefärlig prisuppgift får prisel inteavsevärt överstiga det pris som uppgeits. EnligtTCOs mening borde lagförslagel innehålla bestämmelser om en högsta tillåtenavvikelse i procent eventuellt med kronlalsmaximering. Normer för sådanaprocentsatser borde utarbetas inom vaGe Uänsleområde. Prop.1984/85:110 159 7.11 Centralorganisationen /SR och Förbundet förjurister, samhälls vetare och ekonomer (): Bestämmelserna 2:11 om prisels beslämmande innebär att,när pris inle är avtalat och gängse pris saknas, konsumenten skall belalaskäligt pris. Har pris avtalats, får priset ändå sättas ner om det är oskäligt.Prisel blir därmed i stort sett delsamma, oavsett om avtal härom träffals ellerej. Del kan emellertid ifrågasättas om det inte har sådani värde all parternaenar sig om etl pris, att etl avtalat pris bör gälla, om della inle är klartoskäligt. I 2; 17 sägs att konsumenien skall betala priset efter (ejvid) anfordran, utan alt del klargörs hur länge efter anfordran konsumenten fårdröja utan alt råka i dröjsmål. Härmed blir del osäkert, när näringsidkaren fårinställa fortsall arbele enligi 5:1 (om ell nyll arbele är beslälll). Närmarepreciseringar i moliven om lolkningen än vad som framgår på sid. 458eflerlyses. Däremol är problemen kanske mindre när det gäller all avgöra omtidpunkl för hävning inträtt, eflersom del här ändå är fråga om en skönsmässigväsentlighetsbedömning (5: 3). Samfundet delar uppfattningen atl del ger näringsidkarenen alltför slor fördel all konsumenien, när priset inle är avlalal, enligtgällande rätl har atl betala vad näringsidkaren begär, om detta inle äroskäligl. Samfundd kan emellertid inle anslula sig till förslagel althuvudregeln i sådana fall skall hänföra sig lill gängse pris. Särskili när delgäller mer individualiserade tjänsler har båda parter inte sällan förutsattatt det är näringsidkarens vanliga pris konsumenien skall betala, oberoende avom della är någol högre eller lägre än gängse pris. Förhållandena är vidare såvarierande på Uänsteområdel atl gängse pris vanliglvis inle alls är sålättillgängligt all det i sig erbjuder nämnvärda prakliska fördelar, någol somaccentueras av all utredningen vagt förulsäller all gängse pris kan varaberoende av kvalilelen av ulförandel. 1 slälld bör enligi samfundets meningskäligt pris gälla som huvudregel. Näringsidkaren bör alltså kunna få sin egenprisberäkning godkänd så länge prisel är skäligl med hänsyn lill Gänslens artoch ulförande, gängse prisberäkning för motsvarande Gänster och övrigaomsländigheler. Enligt gällande räll anses näringsidkaren - i vart fallvid vissa typer av uppdrag - ha bevisbördan för att priset inle avtalats. Dellaframstår som främsl motiverat av den fördel näringsidkaren då har av all kunnabestämma prisel lill vad som inle är oskäligl. Frångås nu denna princip förprisels beslämmande bortfaller också del huvudsakliga skälel lill nämnda bevisbörderegel.Hur bevisbördan bör fördelas vid den nya principen för prisberäkningen fåranses i hög grad beroende av omsländighelerna i olika fall. Slällningsiagandeihärtill borde därför överlämnas till rättsUllämpningen ulan någon sådananvisning belräffande bedömningen som ges i belänkandel. Enligt samfundelsmening står etl sådant synsätt i överensslämmelse med HD:s avgörande i NJA 1975s. Samfundet kan inte heller ansluta sig lill förslagel altinföra en tvingande regel om verkan av ungefäriig prisuppgifl. Begreppelungefäriig prisuppgift synes inle tillräckligt klart avgränsat för atl kunnaläggas lill grund för en generell tvingande lagsUftning. Enligt samfundelsmening framgår detla tydligt av ulredningens försök all göra en gränsdragningmellan å ena sidan Prop.1984/85:110 160 en prisuppgift, beträffande vilken näringsidkarenuttryckligen förklarar all del bara är en uppskattning, som han inte kan slåför, och å andra sidan "något mer obestämt", som utgör "enantydan om etl pris som kan bli akiuelll".