prop · G80322 · 1984-12-31 00:00:00 — Förekommer anledning att vid beräkning avpensionsgrundande in-komst hänföra belopp, som enligt försäkrads allmännasjälvdeklaration utgör inkomst av anställning, till inkomst av annatförvärvsarbete eller att eljest hänföra visst belopp till annat slag av inkomstän den försäkrade uppgivit eller ock att göra avdrag, som i 4 § tredje stycketsägs, skall, där hinder ej möter, den försäkrade beredas tillfälle att yttrasig. Dock vare detta ej nödigt ifråga om Den lokala skattemyndigheten skall se till att utredninggörs och att den försäkrade bereds tillfälle att yttra sig när det behövs förmyndighetens beslut. 1 Lagen omtryckt 1976:1015. Senaste lydelse av lagensrubrik 1976:1015. misskrivning eller annat uppenbart förbiseende eller dåeljest yttrande av den försäkrade uppenbarligen icke är erforderligt förfrågans bedömande. Har belopp, som enUgt försäkrads allmänna självdeklarationutgör inkomst av anställning, vid beräkning av pensionsgrundande inkomst hänförtstill inkomst av annat förvärvsarbete eller har eljest visst belopp hänförtstill annat slag av inkomst än den försäkrade uppgivit, skall denne underrättasom beslutet. Likaså skall underrättelse lämnas om beslut om sådant avdrag som i4 § tredje stycket sägs. Om pensionsgrundande inkomst beräknats för försäkrad,vilken icke avgivit allmän självdeklaration, skall denne underrättas ombeslutet. Pensionsgrundande inkomst skall angivas på debetsedel åslutlig skatt när så kan ske. I annat fall skaU särskild underrättelse om denpensionsgrundande inkomst som bestämts sändas till den försäkrade. Sådanunderrättelse behöver dock icke sändas till försäkrad som avses i 1 kap. 3 §andra stycket lagen (1962:381) om aUmän försäkring. Har verkställd beräkning av pensionsgrundande inkomständrats, skall underrättelse om beslutet sändas till den försäkrade. Har belopp, som enligt försäkrads allmännasjälvdeklaration utgör inkomst av anställning, vid beräkning avpensionsgrundande inkomst hänförts till inkomst av annat förvärvsarbete ellerhar eljest visst belopp hänförts till annat slag av inkomst än den försäkradeuppgivit, skall denne underrättas om beslutet med angivande av skälen förbeslutet och möjligheten till omprövning enligt 8a§. Pensionsgrundande inkomst skall angivas på skattsedel åslutlig skatt när så kan ske. I annat fall skall särskild underrättelse om denpensionsgrundande inkomst som bestämts sändas tUl den försäkrade. Sådanunderrättelse behöver dock icke sändas till försäkrad som avses i 1 kap. 3 §andra stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring. Den lokala skattemyndigheten skall ompröva sitt beslut närden försäkrade begär det eller skäl annars föreligger. Därvid gäller bestämmelsernai 6 §. Underrättelse om det nya beslutet skall sändas till den försäkrade medangivande av skälen för beslutet och möjligheten till omprövning. Sådanabeslut får dock inte meddelas efter utgången av november månad undertaxeringsåret. Ett beslut får inte omprövas om den försäkrade har anfört besväröver det och särskilda skäl för prövning inte föreligger. Underrättelser som avses i 8 och 8 a §§ skall sändas till den försäkrade i vanligt brev. Försändelsen får i särskilda fall rekommenderas eller delges den försäkrade. Underrättelse, som avses i 8 § första stycket, skallöversändas i brev. Vad nu har sagts skall gälla även underrättelse jämlikt 8 §andra stycket till försäkrad, som för året har taxerats till statliginkomstskatt Underrättelse, varom i 8 § tredje eller fjärde stycketsägs, skall när ej annat följer av tredje stycket delgivas vederbörande, om detej är känt att han icke kan anträffas. Meddelas beslut som avses i 8 § fjärde stycket föreutgången av november månad under taxeringsåret, skall underrättelse ombeslutet översändas i brev. 11 §3 Den lokala skattemyndighetens beslut enligt dennalag får överklagas hos länsrätten genom besvär. Den lokala skattemyndighetens, länsrättens och kammarrättens beslut får överklagas även av . Verket kan överklaga också till förmån för en enskild part. Om har beslutat att inte överklaga, får länsrätten och kammarrätten ändå förelägga verket att svara i målet, om det föreligger skäl till det. Den lokala skattemyndighetens, länsrättens ochkammarrättens beslut får överklagas även av . Verket fåräven begära ändring enligt 8 a§. Verket /(är överklaga också till förmån för enenskild part, / ett mål, där en enskild part överklagar ett beslut hos länsrätteller kammarrätt, bestämmer verket om verket skall vara part i målet. Om verkethar beslutat att inte vara part får rätten ändå förelägga verket att svara imålet, om det föreligger skäl till det. Om en enskild part klagar tillkammarrätten och verket har varit part i länsrätten, är verket alltid motpart ikammarrätten. får överklaga ett avgörande av länsrätteneller kammarrätten även om verket inte har varit part där. Om en enskild partklagar över kammarrättens avgörande, är verket alltid motpart i regeringsrätten. Besvärshandlingen skall, om inte annat följer av femtestycket, ha kommit in från den dag då klaganden fick del avdet överklagade 2 Senaste lydelse 1978:320. 3 Senaste lydelse 1982:123. beslutet eller, om besvären har anförts av , från den dag då beslutet meddelades. Den lokala skattemyndighetens beslut beträffande beräkning av pensionsgrundande inkomst, som den försäkrade har underrättats om under taxeringsåret enligt 8 § första eller andra stycket, får överklagas genom besvär intill utgången av februari månad året efter taxeringsåret. Detsamma gäller beslut som anges i 9 § tredje stycket och som den försäkrade har underrättats om senast under taxeringsåret enligt 8 § fjärde stycket. Har den försäkrade inte fått någon underrättelse under taxeringsåret, får beslutet överklagas intill utgången av året näst efter taxeringsåret eller, om han inte under taxeringsåret har fått en utfärdad debetsedel eller underrättelse enligt 8 § tredje stycket, efter det han har fått en sådan debetsedel eller underrättelse. Besvär avden försäkrade över den lokala skattemyndighetens beslut beträffande beräkningav pensionsgrundande inkomst som meddelats under taxeringsåret skall ha inkommitföre utgången av februari månad året efter taxeringsåret. Inkommer den försäkradesbesvär men före utgången av juni månad året eftertaxeringsåret, får länsrätten pröva besvären om helteller delvis tillstyrker besvären i sak. Besvär av skallha inkommit före utgången av juni månad året efter taxeringsåret. Har denförsäkrade inte under taxeringsåret fått sådan underrättelse som föreskrivs i 8§ första stycket eller 8a§, får han överklaga beslutet hos länsrätten intillutgången av året efter taxeringsåret. Har den försäkrade inte undertaxeringsåret fått en skattsedel på slutlig skatt eller särskild underrättelseenligt 8 § andra stycket får han anföra besvär efter det han fåtten sådan skattsedel eller underrättelse. Den lokala skattemyndighetens,länsrättens och kammarrättens beslut skall gälla även om beslutet haröverklagats. Denna lag träder i kraft . Bestämmelseni 8 a § om november månad skall till dess regeringen förordnar annat avseoktober månad. 1984/85:22 15 Lagom ändring i uppbördslagen (1953:272) Härigenomföreskrivs att 85 § 1 mom. uppbördslagen (1953:272)' skall ha nedan angivnalydelse. Den lokala skattemyn- 1 mom. dighetensbeslut enligt denna lag hetens beslut enligt denna lag över överklagas hos länsrätten genom klagas hos länsrätten genom besvär, besvär. Ifråga om beslut om fastställande av avgiftsunderlagför egenavgifter gäller vad som föreskrivs i 11 § lagen (1959:551) omberäkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring. Beslut om preliminär taxering, sättet för uttagande av preliminärskatt, debitering eller jämkning av sådan skatt, verkställande av skatteavdragoch anstånd med inbetalning av skatt överklagas dock hos genom besvär. Deallmänna ombuden får överklaga lokala skattemyndigheters beslut endast i frågaom arbetsgivares ansvarighet för arbetstagares skatt. Lokalaskattemyndigheters beslut om revision enligt 78 § 1 mom. eller varigenom vitehar förelagts får inte överklagas. Omen besvärshandling före besvärstidens utgång inkommit till någon annan länsrätteller länsstyrelse än den som har att pröva besvären, skall de trots detta tasupp till prövning. Handlingarna skall då översändas till denlänsrätt eller länsstyrelse som skall pröva besvären. Dennalag träder i kraft . Lagom ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Härigenomföreskrivs att 11 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring-' skall hanedan angivna lydelse. , för vilketpensionsgrundande inkomst fastställts för en försäkrad, skall pensionspoängtillgodoräknas honom. I den mån den pensionsgrundandeinkomsten härrör från inkomst av annat förvärvsarbete får dock pensionspoängtillgodoräknas den försäkrade endast om tilläggs- 'Lagen omtryckt 1972:75. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771. 2 Senastelydelse 1981:1156. 3 Lagenomtryckt 1982:120. 1984/85:22 16 pensionsavgiftför året till fullo erlagts inom föreskriven tid. Utan hinder av att sådanavgiftsbetalning inte skett skall pensionspoäng tillgodoräknas den försäkradeför de båda år som närmast föregått det då pension vid bifall till ansökningenskulle börja utgå. Pensionspoäng skall vidare alltid tillgodoräknas för pensionsgrundandeinkomst som härrör från inkomst som avses i 3 § första stycket d). Pensionspoängsom i första styck- Pensionspoäng som i första styck- etsägs är den pensionsgmndande et sägs är den pensionsgrundande inkomsten delad med det vid årets inkomsten delad med det vid årets ingång gällande basbeloppet. Pen- ingång gällande basbeloppet. Pen sionspoäng beräknas med två deci- sionspoäng beräknas med två deci maler, maler, dock lägst till en hundradels Harförsäkrad under minst halva året åtnjutit halv eller två tredjedelar av helförtidspension enligt 13 kap. 2 §, skall han, utöver pensionspoäng enligt förstastycket tillgodoräknas, om han åtnjutit halv förtidspension, hälften och, omhan åtnjutit två tredjedelar av hel förtidspension, två tredjedelar av detpoängmedeltal som avses i andra stycket av nämnda paragraf. Vad nu sagts skaUicke gälla om pensionen enligt 6 kap. 1 § lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkringär samordnad med livränta. Är endast en del av pensionen samordnad medlivräntan, beaktas dock så stor del av poängmedeltalet som svarar motförhållandet mellan den del av pensionen, som icke är samordnad med livräntan,och pensionen. Harförsäkrad under olika tider av året åtnjutit hel förtidspension, två tredjedelarav hel förtidspension eller halv förtidspension, skall vid tUlämpning av tredjestycket den pension som utgått anses ha utgått underhela tiden. Har pensionerna utgått av året skall den förden försäkrade gynnsammaste beräkningsgmnden tillämpas. Oavsettbestämmelserna i denna Oavsett bestämmelserna i denna paragraf skall försäkrad för år, var- paragraf skall försäkrad för år, var under han åtnjutit förtidspension under han åtnjutit förtidspension enhgt 13 kap. 2 §, alltid tiUgodoräk- enligt 13 kap. 2 §, alltid tillgodoräk nas lägst pensionspoäng motsvaran- nas lägst pensionspoäng motsvaran de vad enligt nämnda paragraf skall de vad enligt nämnda paragraf skaU antagas hava tillgodoräknats honom antagas hava tillgodoräknats honom . som tillgodoräknas får sammanlagt inte överstiga 6,50. Dennalag träder i kraft . Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden I. , , ,, , , , , , ,, , R. , HeUström, Thunborg, Propositionom viss följdlagstiftning till lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifterfrån arbetsgivare samt om vissa bestämmelser rörande beräkning avpensionsgrundande inkomst, m.m. Riksdagenantog en ny lag om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare (prop.1983/84:167, SfU 28, rskr 369, SFS 1984:668). Enligt denna lag samordnasuppbörden av arbetsgivaravgifterna med uppbörden av källskatt. I propositionenangavs att det inte var nödvändigt att i det sammanhanget genomföraföljdändringar som enbart bestod av ändrade hänvisningar eller andra ändringarav redaktionell karaktär. Därför föreslogs ändringar endast i fem lagar,nämligen uppbördslagen (1953:272), lagen (1981:691) om socialavgifter, lagen(1962:381) om aUmän försäkring, lagen (1959:551) om beräkning avpensionsgrundande inkomst enUgt lagen (1962:381) om allmän försäkring samttaxeringslagen (1956:623). Lagenom uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare och nämnda följdändringar gällerfr.o.m. Detnya uppbördssystemet kräver följdändringar i ytterligare ett antal författningar.Socialavgiftsutredningen (S 1981:04) har i en promemoria som överlämnats tiUsocialdepartementet lämnat förslag tiU en sådan följdlagstiftning. I detföljande lämnar jag en kort redogörelse för den nya lagen om uppbörd avsocialavgifter från arbetsgivare samt föreslår vissa följdändringar. Förslagenhar utformats i huvudsakUg överensstämmelse med utredningens förslag. Idetta sammanhang tar jag också upp förslag till vissa andra författnings- 1984/85:22 18 ändringarsom , efter kontakter med , föreslagit iskrivelse till departementet. Förslagen gäller sambandet mellantaxeringsarbetet och beräkningen av pensionsgrundande inkomst samt faststäUandetav underlag för egenavgift. Vidare tar jag upp vissa frågor om beräkning avpensionspoäng. Enligt min mening kan dessa ändringar göras utan någotremissförfarande. De nya bestämmelserna bör gälla fr.o.m. . 2 Lagenom uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare Dennya lagstiftningen innebär en samordning av uppbörden av arbetsgivaravgifternamed det system som gäller för uppbörden av innehållen skatt enUgt uppbördslagen(1953:272). Det nya uppbördssystemet skall administreras av de lokalaskattemyndigheterna, länsstyrelserna och . Det nuvarandesystemet för debitering och uppbörd av arbetsgivaravgifter, som administrerasav , avvecklas. medverkan viduppbörden av arbetsgivaravgifterna kommer att upphöra. Vissauppgifter såsom debitering och uppbörd av avgifter från staten samtmedelsförvaltning och fördelning av influtna avgifter mellan olikaavgiftsändamål kommer dock även fortsättningsvis att åvilariksförsäkringsverket. Genomlagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare upphävs lagen (1959:552)om uppbörd av vissa avgifter enUgt lagen (1981:691) om socialavgifter, AVGL.Den upphävda lagen skall dock fortfarande tillämpas i fråga omarbetsgivaravgifter som belöper på tid före ikraftträdandet och i fråga om egenavgiftertill försäkringen för tilläggspension som avser eller . 3 Övervägandenoch förslag 3.1 Föydändringar 3.1.1Lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar Enligt14 § lagen om aUmänna förvaltningsdomstolar prövar länsrätt mål enligt skatte-,taxerings-, uppbörds- och folkbokföringsförfattningarna i den utsträckning somär föreskrivet i dessa författningar. Länsrätt är vid sådan prövning enligt 17§ samma lag domför med en lagfaren domare och tre nämndemän om inte annatföljer av 18 §. Sistnämnda paragraf innehåller bestämmelser om när länsrättnormalt är domför med en lagfaren domare ensam. Det gäller bl.a. vid avgörandeav mål enligt uppbördsförfattningarna, med undantag av mål om arbetsgivaresansvarighet för arbetstagares skatt. Ilagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare föreskrivs i 50 § att denlokala skattemyndighetens beslut, med vissa undantag, får överklagas 1984/85:22 19 genombesvär hos länsrätten. Jag anser att för länsrätten i fråga om prövningen avmål enligt lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare bör gällasamma ordning som i fråga om mål om arbetsgivares ansvarighet för arbetstagaresskatt enligt uppbördslagen (1953:272). Jag föreslår att 18 § lagen om allmännaförvaltningsdomstolar ändras i enUghet med vad som sagts . 3.1.2Lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m. Förstatens fordran på arbetsgivaravgifter föreligger allmän förmånsrätt, dvs.förmånsrätt vid konkurs, enligt 11 § förmånsrättslagen (1970:979) i de fall ochmed de begränsningar som föreskrivs i lagen (1971:1072) om förmånsberättigadeskattefordringar m.m., FSL. Detnya systemet för uppbörd av arbetsgivaravgifter är uppbyggt på andra principerän det nuvarande. Skyldigheten att redovisa och betala avgifter har knutitsdirekt an till humvida avgiftspliktig lön eller annan ersättning har utgetts.Den förmånsrättsregel som föreslås kan därför bygga på dessa förutsättningar.Regeln innebär att staten ges förmånsrätt för sådana avgiftsbelopp som belöperpå lön eller annan ersättning som utgetts före konkursen. Denärmare övervägandena framgår av det följande. Enligt1 § 7 FSL följer förmånsrätt med fordran på avgifter som uppbärs med tiUämpningav lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen (1981:691) omsocialavgifter. Detta innebär att förmånsrätt enligt 11 § förmånsrättslagenföreligger inte bara i fråga om socialavgifterna utan också för en fordran påallmän löneavgift som skall betalas av arbetsgivare. För andra fordringar somockså omfattas av AVGL gäller däremot över huvud taget inte någon förmänsrättpå grund av ett särskilt undantagsstadgande. Enligt detta omfattar nämligenförmånsrätten inte restavgift och liknande avgift som utgår vid försummelse attredovisa eller betala fordringen. Den omfattar inte heller avgiftstillägg ellerförseningsavgift. Ennärmare reglering av förmånsrätten för fordringar på arbetsgivaravgifter ges iFSL bara beträffande fordran på slutlig avgift. 13 § FSL föreskrivs sålunda atten sådan fordran har förmånsrätt endast om den tidrymd till vilken avgiften äratt hänföra har gått till ända innan beslutet om konkurs meddelades. Föreskriftenom slutlig avgift gäller i praktiken kvarstående avgift och tillkommandeavgift. Förklaringen till detta är följande. Slutligavgift definieras i AVGL som summan av de arbetsgivaravgifter som enarbetsgivare påförs vid den årUga avgiftsdebiteringen för det föregåendeutgiftsåret. Kvarstående avgift är det avgiftsbelopp som återstår att betalasedan preliminär avgift avräknats från den slutliga avgiften. Tillkommandeavgift är de arbetsgivaravgifter som skall betalas enligt ett beslut omdebitering som har meddelats sedan den årliga avgiftsdebiteringen 1984/85:22 20 Vad som vid en konkurs bevakas är sålunda inte en fordran på slutligavgift utan på kvarstående avgift eller tillkommande avgift. Somnyss antytts innehåller FSL inte någon närmare reglering av förmånsrätten förfordran på preliminära arbetsgivaravgifter. I fråga om sådan fordran gällerendast den allmänna förutsättningen i 100 § konkurslagen (1921:225) att den -för att kunna bevakas och vara förmånsberättigad - skall ha uppkommit innanbeslutet om konkurs meddelades. Enligt vad föredraganden uttalade i denproposition som låg tiU gmnd för FSL (prop. 1971:142 s. 43) borde, även omfordringen inte förfallit till betalning vid konkursutbrottet, förmånsrättföreligga i fråga om den del som fick anses belöpa dessförinnan.Bestämmelserna om förmånsrätt har senare också av högsta domstolen ansetts böratillämpas på detta sätt (NJA 1983 s. 350). Inomdet nya systemet för uppbörd av arbetsgivaravgifter förekommer inte preliminäreller tillkommande avgift. Inte heller kvarstående avgift förekommer med deninnebörd som denna avgift har enhgt AVGL. Frågan när en fordran påarbetsgivaravgifter som påförs enligt det nya systemet blir bevakningsgill ochbör ha förmånsrätt får därför bedömas med hänsyn till det nya systemetskonstruktion och bestämmelsema om arbetsgivaravgifter i lagen (1981:691) omsocialavgifter, socialavgiftslagen. EnUgt2 kap. 1 § socialavgiftslagen är en arbetsgivare skyldig att betala arbetsgivaravgifterpå den lön eller annan ersättning för utfört arbete som han har utgett underåret. En fordran på arbetsgivaravgifter kan sålunda enligt socialavgiftslagenuppkomma tidigast i och med att lön eller annan avgiftsgrundande ersättningutges. Fömtsättning för att en fordran på arbetsgivaravgifter skall kunnabevakas och ha förmånsrätt i konkurs bör därför - om uppbördssystemets tekniskautformning inte kräver annat - vara att arbetsgivaravgifterna belöper på löneller annan ersättning som arbetsgivaren utgett innan beslutet om konkursmeddelades. Nuvarande system enligt AVGL har som förut nämnts krävt regler omförmånsrätt som i viss utsträckning ger förmånsrätt oberoende av i vilken månlön eUer annan ersättning faktiskt utgetts av arbetsgivaren före konkursensinträde. Detta gäller förmånsrätten för preliminär avgift. Somnyss sagts förekommer i det nya systemet inte någon preliminär avgift. Systemetär också i övrigt så konstruerat att bestämmelsema om förmånsrätt behöverutformas bara med tanke på fordran på arbetsgivaravgifter som belöper på löneller annan ersätttung som utgetts före beslutet om konkurs. Med detta följeratt 3 § FSL bör ändras så att förmånsrätt kommer att gälla i fråga om sådanfordran. Detförtjänar att framhåUas att förmånsrätten inom det nya avgiftssystemet intekommer att begränsas på det sätt som följer med nuvarande förmånsrättsregler. EnUgtdessa förutsätts ju för förmånsrätt när det är fråga om kvarstående eUer tUIkommandeavgift att avgifterna är att hänföra till ett utgiftsår som gått tUl ända innanbeslutet om konkurs meddelades. Förmånsrätten för fordran på preliminär avgift kan vidarei praktiken komma att gälla avgifter till mycket lägre belopp än som betingasav vad som faktiskt utgetts som lön eller annan ersättning förvilka den preliminära avgiften anses beräknad. Den nu föreslagna förmånsrättsregelninom det nya uppbördssystemet medför förmånsrätt för avgiftsfordringar i frågaom alla löne- och ersättningsutbetalningar som skett före konkursens inträde.Detta bör utan tvivel medföra en inte obetydlig effektivering avavgiftsuppbörden. Jag föreslår att 3 § FSL ändras i enlighet med vad nu harsagts. Vidare krävs en ändring av 1 § 7 FSL. Nuvarande hänvisning i denna punkttill AVGL bör sålunda ersättas med en hänvisning till lagen om uppbörd avsocialavgifter från arbetsgivare. 3.1.3 Bevissäkringslagen (1975:1027) för skatte- ochavgiftsprocessen 11 § anges på vilka skatter och avgifter lagen är tiUämpligvid revision eller annan granskning. Den är bl.a. tillämplig vid fastställandeav avgift enligt AVGL. Denna lag ersätts av lagen om uppbörd av socialavgifterfrån arbetsgivare. Förevarande paragraf föreslås ändrad i enlighet med detta. 3.1.4 Lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter,tullar och avgif ter Betalningssäkring får enligt 2 § 5 betalningssäkringslagenanvändas i fråga om fordran på skattebelopp jämte restavgift eller ränta som enföreträdare för juridisk person är skyldig att betala enligt uppbördslagen,lagen (1968:430) om mervärdeskatt, lagen (1958:295) om sjömansskatt eller lagen(1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter. Ansvarighet för juridisk persons ställföreträdare harsedermera också införts i AVGL (prop. 1979/80:128, SfU 16, rskr 299, SFS1980:314). Enligt 30 a § AVGL kan sådan person göras betalningsskyldig förarbetsgivaravgifter som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet inte inbetalats irätt tid och ordning. Betalningssäkringslagen kom emellertid inte attkompletteras med en bestämmelse motsvarande den som gäller enligt de nyssnämnda lagarna. Bestämmelse om ställföreträdares ansvarighet finns också i dennya lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare (21 §). Bestämmelsernai 2 § 5 betalningssäkringslagen bör nu kompletteras så att den blir tillämpligockså på ställföreträdare som är ansvarig enligt lagen om uppbörd avsocialavgifter från arbetsgivare. Möjligheten att använda betalningssäkring börvidare ocksä finnas i fråga om ställföreträdare som åläggs betalningsskyldighetenligt 30 a § AVGL så länge avgifter kan påföras med tUlämpning av AVGL.Förevarande paragraf och en övergångsbestämmelse har utformats i enlighethärmed. 1984/85:22 22 3.1.5Skatteregisterlagen (1980:343) Skatteregisterlagenreglerar i huvudsak registerföringen för inkomst- och förmögenhetstaxeringen,den därmed sammanhängande uppbörden, beräkningen av pensionsgrundande inkomstsamt planeringen och samordningen av revisions- och annan kontrollverksamhet.