prop · G803108 · 1984-12-31 00:00:00 — Enligt min mening bör det således i och för sig varamöjligl att införa etl utvidgat avräkningsförfarande i enlighet med vad somföreslås i promemorian utan all della behöver medföra någon fördröjning avutbetalningarna till dem som inte har några skulder till det allmänna. Vad som i övrigt främst åberopats av de avstyrkanderemissinstanserna år att ett genomförande av promemorieförslagel skulleinnebära elt otillbörligt gynnande av staten på bekostnad av övrigaborgenilrer som har fordringar gentemot en ålerbetalningsberälligad gäldenär.Föregen del får jag anföra följande. Såsomanförts i promemorian har andra rättssubjekt än slalen i princip rått tillkvittning oavsett huruvida motfordringen har någol samband med huvudfordringenoch delta gäller även om den kvittande är eli; rälissubjekl med mångaförvaltningsgrenar och även om moifordringen hänför sig lill en annanförvaltningsgren än huvudfordringen. Mot bakgrund härav anser jag inle att deni promemorian föreslagna utvidgningen av sialens räll lill avräkning skulleinnebära någol otillbörligt gynnande av slaten såsom borgenär. Förslagelinnebär ju i denna del alt slalen blir mer likställd med andraborgenärer. Såsom också anförts i promemorian - och i Svenska bankföreningensremissyttrande får den nuvarande begränsningen av statens avräkningsrätl sesmot bakgrund av den rika differeniie-ringen på olika medelsslag, vilka administrerasav från varandra skilda myndigheter. Därmed har del, så länge de olikamyndighelerna inle haft dalorslöd i sin verksamhel, inle funniis prakliskamöjligheter atl genomföra en mera allmän avräkning mellan fordringar ochskulder som hänför sig lill skilda skatte- och avgiftsslag. Enligt min meningär frågan huruvida nuvarande avräkningsmöjligheter skall uividgas således lillslor del en praktisk fråga, dvs. en fråga huruvida det finns tekniskamöjligheter att åstadkomma den erforderliga samordningen mellan å ena sidanålerbelalningar av skaller och avgifier och å den andra sidan fordringar påskatter och avgifter av andra slag. Genom införandel av REX-syslemel, Ullvilkel samtliga kronofogdemyndigheter numera är anslutna, har del skapats möjligheterlill en sådan samordning som medger en uividgning av möjlighelerna lillavräkning vid återbetalningar och andra utbetalningar av skatter och avgifter. En samordning av detta slag kan i sak sägas innebära allen skatl- eller avgiftsskyldigs konton hos myndigheterna i fråga om olikaskatter och 1984/85:108 35 avgifierytteriigare kopplas samman så all de i princip bildar ett samlings-konto. Frånett sådani samlingskonto bör ulbelalning göras bara om del visar överskott. Ellsådant kan inte föreligga så länge den som kontot gäller slår i skuld för ettskatte- eller avgiftsbelopp. 1sammanhanget vill jag ocjkså framhålla att en förbättring av statens rätl somborgenär måste ses mot den bakgrunden atl statens roll som borgenär i fråga omfordringar på skaller och avgifter avsevärt skiljer sig från den som föreliggerpå det civilrättsliga området. Sådana fordringar uppkommer nämligen i allmänhelulan att slaten kan pröva gäldenärens kreditvärdighel eller ta säkerhet. Jagvill också tillägga att en uividgning av avräkningsförfarandet enligt del ipromemorian framlagda förslaget i vissa fall kan öka övriga borgenärersmöjligheter att genom utmälning få beiall för sina fordringar. När denutbetalande myndighelen för avräkningsändamål måsle underrätta kronofogdemyndighelenfår denna nämligen också möjlighet att, i den mån avräkning inte skall ske, tarestitutionsfordringen i anspråk genom utmätning för betalning av andraborgenärers fordringar, som är under handläggning hos kronofogdemyndighelen. Jaghar i etl tidigare lagstiftningsärende (prop. 1982/83:84 s. 38) framhållit altdet enligt min mening är mycket angeläget att uppbörden och indrivningen avskaller och allmänna avgifter förbättras och effektiveras och all en åigärd somborde kunna bidra till detta är en utvidgning av avräknings-möjligheterna.Enligt vad åtskilliga remissinstanser framhållit skulle den i promemorianföreslagna utvidgningen av avräkningsförfarandet medföra betydande förenklingaroch förbättringar när det gäller del allmännas möjligheter all få sinafordringar betalda. Flera remissinstanser har också framhållit all del för detallmänna rättsmedvetandet måste framstå som oförklarligt alt staten i vissafall belalar tillbaka skatter och avgifter till enskilda eller förelag, medanman har fordringar på samma person eller förelag. Jag delar dessasynpunkter och förordar att avräkningsförfarandet uividgas i huvudsak på detsätl som föreslagits i promemorian. Detla innebär bl. a. all jag i likhet medremissinstanserna delar den i promemorian framförda uppfattningen attutvidgningen bör regleras genom en särskild lag, trols att della medför enviss dubbelreglering som i sin tur påkallar särskilda beslämmelser omkonkurrensen mellan den nya lagen och andra avräkningsbestämmelser. Med hänsyntill vad som har framkommit vid remissbehandlingen bör denna konkurrensemellertid regleras på etl delvis annal sätt än i promemorieförslagel. Jagåterkommer till detta i det följande. Åven i en del andra hänseenden, särskiltvad gäller tillämpningsområdet, finns del bl. a. med hänsyn till vad somframkommit vid remissbehandlingen skäl alt i viss mån avvika frånpromemorieförslagel. Sammanfattningsvisförordar jag således att avräkningsförfarandet utvidgas i huvudsak på det sätlsom föreslagils i promemorian och att de nya Prop.1984/85:108 36 bestämmelser som behövs för detta las in i en särskildlag, benänmd lagen om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifier och idet följande även kallad avräkningslagen. 4.2 roll i avräkningsfuriärandei Enligt de avräkningsbeslämmelser som finns i olikaskatte- och avgifisförlättningar är del den ulbeialande myndigheten,resiiiulionsmyn-digheten, som är ansvarig för avräkningen. Den som är missnöjdmed en verkställd avräkning har alltså i förslå hand all vända sig tillreslitutionsmyndigheten och kan anföra besvär över dess beslut omåterbetalning. Eftersom de nuvarande avräkningsbeslämmelserna i regel medgeravräkning också mol fordringar som är överlämnade för indrivning, förutsätteravräkningsförtärandet emellertid oftast all resUtuUonsmyndigheien kommunicerarmed kronofogdemyndighelen. Denna medverkar i föriarandei främst genom all lillresUtuUonsmyndigheien lämna uppgifier om slorleken av de för indrivningöverlämnade motfordringar som kan bli betalda genom avräkning. 1 den månavräkning görs för betalning av sådana fordringar överförs molsvarande belopptill kronofogdemyndigheten, som krediierar beloppei på de akluellamolfordringarna. Vid avräkning från återbetalning av överskjutande preliminärskalt enligt UBL sker kommunikalionen med hjälp av ADB. Detsamma gäller vidavräkning från återbetalning av mervärdeskatt. Eflersom den i promemorian föreslagna lagen uteslutandeavser sådana motfordringar som är överlämnade för indrivning, förutsätterförslaget en omfattande kommunikation mellan restiiutionsmyndigheterna ochkronofogdemyndigheterna. Trots atl avräkning enligt den föreslagna lagen inteär en exekutiv åtgärd, föreslås all avräkningen skall göras av kronofogdemyndighetoch atl lalan mot dess beslut om avräkning skall fä föras genom besvär lillhovrätt och högsla domstolen. 1 enlighet därmed föreslås också beslämmelser omvilken kronofogdemyndighet som skall vara behörig atl besluta om avräkning.Förslagel kan sägas innebära att reslitutionsmyndigheten skall ställarestitutionsfordringen till kronofogdemyndighetens disposilion föravräkningsändamål, medan nuvarande beslämmelser om avräkning medför atlkronofogdemyndighelen lill resUlutionsmyndigheten skall anmäla sinaavräkningsbara motfordringar. Det förhållandet att kronofogdemyndighelen skallbesluta om avräkning enligt den nya lagen har påverkal promemorieförslagetsulformning av beslämmelserna om konkurrensen mellan denna lag och andraavräkningsbeslämmelser. Förslaget att kronofogdemyndigheterna skall svara föravräkningen enligt den nya lagen har tillstyrkls eller lämnats ulan erinran avnästan alla remissinstanser. Etl par remissinstanser har motsatt sig au besvärskall anföras hos hovrätt och förordat att besvär över utbetalningen skall anförashos kammarrätt. För egen del får jag anföra följande. Prop.1984/85:108 ?7 Enligt min mening bör den för avräkningslagens tillämpningnödvändiga kommunikationen mellan restiiutionsmyndigheterna och kronofogdemyndigheternakunna ordnas på något sätt som i allt väsentligt överensstämmer med vad sompraktiseras vid tilliimpningen av de nuvarande avräkningsbeslämmelserna. Jagvill därmed ha sagt att jag inte finner någon anledning alt i enlighet med vaddatainspektionen har förordal inriiUa något särskilt ADB-register för statensåterbctalningsverksamhet. Jag återkommer i det följande (avsnitt 4.5) närmaretill frågan om kommunikationen mellan restitutionsmyndigheten ochkronofogdemyndigheten och vill här endast slå fast alt avriikningsförfarandetförutsätter samverkan mellan dessa båda myndigheter och bygger på alt var ochen av dem måste vidta vissa åtgärder. Beslutsansvaret för avräkningen måsteemellertid läggas på endera myndighelen. Som skäl för alt lägga detla ansvar påkronofogdemyndigheten har i promemorian åberopats främst att det är tillkronofogdemyndigheten som det allmännas obetalda fordringar av olika slagkanaliseras och atl reslitutionsmyndigheten endast behöver kontakta enmyndighet, dvs. kronofogdemyndighelen, om avräkningen begränsas lillmotfordringar som är överlämnade för indrivning. Öm avräkningen begränsas tillsådana motfordringar, är del emellertid enligi min mening uppenbart allrestitulionsmyndighelen inte skulle behöva kontakta någon annan myndighel änkronofogdemyndighelen även om ansvarel för avräkningen lades pårestitutionsmyndigheten. Frågan vilken myndighel - reslitutionsmyndigheten ellerkronofogdemyndigheten - som bör besluta om avräkning kan enligt min mening sesfrån både leoreliska och praktiska synpunkter. Enligt mitl lidigare redovisade synsätt angående eltsamlingskonlo skulle det i och för sig vara följdriktigt att låta denmyndighet, från vilken en utbetalning skall göras, överförareslituiionsbeloppel till den myndighet hos vilken den skatl- elleravgifisskyldige slår i skuld. Har fordringen överlämnals för indrivning skullesislnämnda myndighet återkalla indrivningsuppdraget hos kronofogdemyndigheteni den mån skulden blev betald genom överföringen (avräkningen). En sådanordning skulle klarl spegla vad det i verkligheten är fråga om. nämligen etlclearingförfarande mellan den skatl- eller avgiftsskyldiges konton hos de olikamyndighelerna. som inle kan föranleda ulbelalning i den mån ell konlo visarbrisl. Avräkning skulle med andra ord verkslällas av någon av dessamyndigheler. En direkt överföring mellan myndighelerna skulle dock ipraktiken kräva medverkan av kronofogdemyndigheten för att den ålerbetalandemyndigheten skulle få kännedom om den avräkningsbara moifordringen. Delframstår då som mesl prakiiskl all krediieringen på moifordringen görs hoskronofogdemyndigheten. Vad som kan synas tala för all beslulen om avräkning ändåläggs på restitutionsmyndigheterna är bl.a. atl ansvarel för avräkningen enligide nuvarande avräkningsbeslämmelserna ligger på resUluUonsmyndigheterna Prop.1984/85:108 38 och atl denna ordning inle synes ha medfört någrasärskilda problem. Enligt min mening är del ganska klarl all kommunikationenmellan reslitutionsmyndigheten och kronofogdemyndighelen kommer att gestaltasig på i huvudsak samma sätt oavsett vilkendera myndigheten som åläggsbe-slulsansvarel för avräkningen. I båda fallen kommer dock del primäraansvarel för alt den föreskrivna avräkningen kommer lill stånd atl ligga pårestitulionsmyndighelen, som ju måsle låla kronofogdemyndighelen få kännedom omförestående utbetalningar. Endasl i den mån så sker kan kronofogdemyndighelenföreta någon åigärd och denna blir i realiteten att underrättarestitulionsmyndighelen om de för indrivning överlämnade fordringar somevenluellt finns mol den ålerbelalningsberälligade, varefterresliluUonsmyndighelen överför molsvarande belopp lill kronofogdemyndighelen,som beslular hur del överförda beloppei skall krediteras. Sådan kredileringgörs redan vid dagens avräkning ulan all kronofogdemyndighelen för den skullanses besluta om någon avräkning. Jag vill tillägga att möjlighelerna atl ordnadel så atl kronofogdemyndigheten får tillfälle all, förelrädesvis i enskillmål, ulmäla vad som inte tas i anspråk genom avräkning torde bli desamma varesig resliluUonsmyndighelen eller kronofogdemyndighelen får beslulsansvarel föravräkningen. Enligi promemorian skall avräkning inle belraktas som enexekutiv åtgärd. Denna uppfallning överensslämmer med milt synsätt all det ärfråga om en clearing mellan olika skatte- eller avgiftskonlon och alt denna - om den skatt-eller avgiftsskyldiges skuld är överlämnad för indrivning - endasl innebären begränsning av indrivningsuppdraget i motsvarande mån. Om frågan om vilken myndighet som bör besluta om avräkningses från mer principiella synpunkter är del sålunda inle kronofogdemyndighetensom kommer i förgrunden. Det slår emellertid å andra sidan klart all del ärkronofogdemyndighelen som känner vilka avräkningsbara motfordringar somöveriämnats för indrivning och hur dessa bör krediteras vid en avräkning. Läggsden formella beslutanderätten i fråga om avräkning på restitulionsmyndighelensynes man därför i prakliken få Ivå avgöranden. Elt som gäller reslitulionsmyndighetensbeslut att reslituiionsbeloppel skall innehållas för avräkning och etl somgäller kronofogdemyndighelens beslut om vilken eller vilka motfordringar somskall goltskrivas. Vad som kanske dock främst lalar mot atl läggabeslutanderätten på restitulionsmyndighelen är, alt denna då skulle komma attfå besvara förfrågningar som hänför sig till de motfordringar för vilkaavräkning skell. Reslilulions-myndighelen saknar emellertid regelmässigt denkännedom om molfordringarna som krävs för all besvara förfrågningarna. Man börbeakla all avräkningen enligi den föreslagna lagen inle bara avser avräkning avresUtuUonsmyndighelens ulbelalning mol fordran på skall eller avgift av sammaeller liknande slag utan även mot ett flertal andra slags fordringar somUllkommer del allmänna. Eftersom kännedomen om molfordringarna 1984/85:108 39 finns hos kronofogdemyndigheten, skullercsliliitionsmyndighctcn som redan nämnts inle heller kunna meddela någotsjälvständigt avriikningsbcslut utan nödgas lila på kronofogdemyndighetensuppgifter. Med hänsyn hiiriill och den nästan enhälliga remissopinionen har jagstannat för den i promemorian föreslagna lösningen. 1 mina följandeöverväganden ulgår jag sålunda från all del skall ankomma på kronofogdemyndighelenall besluta om avriikning enligt den nya lagen. En av de vikligasle frågorna som måsle regleras i den nyaavräkningslagen är tillämpningsområdet, dvs. frågan vilka fordringar som skallomfatlas av lagens avräkningsförfarande. Av lagen måste således tydligt framgådels vilka reslitulionsfordringar - eller staUiga ulbelalningar - som skall fåtas i anspråk genom avräkning, dels vilka motfordringar som skall få blibelalda genom avräkning. Jag har lidigare (prop. 1982/83:84 s. 38) uttalat allmed skalle- och avgiflssyslemens alll slörre integrering bör följa, allavräkning ses som elt förfarande i vilkel skaller och avgifter ulgör en helhetbåde i den del de skall erläggas och i den del de skall återbetalas på grund avatl rätt till restitution föreligger. I enlighel därmed borde den nya lagenprincipiellt omfatta å ena sidan alla återbetalningar och andra ulbelalningarav skaller och avgifier saml å andra sidan alla fordringar på skaller och avgifier.Det i promemorian föreslagna tillämpningsområdet avviker emellertid i Ivåhänseenden från denna princip. För det första omfattar tillämpningsområdetvisserligen flertalet men dock inle alla utbetalningar på skalle- ochavgiftsområdet. För del andra omfattar lillämpningsområdei inte bara statensfordringar på skaller och avgifier ulan i huvudsak alla det allmännasfordringar som överiämnats för indrivning lill kronofogdemyndighet och som därhandläggs som allmänna mål. Promemorieförslaget innebär därmed också atl olikaavgränsningsmeloder används för de utbetalningar resp. de motfordringar somskall omfattas av avräkningsförfarandet. De olika slagen av ulbelalningar angesgenom en uppräkning i lagen eller genom en hänvisning till andra lagrum som innehålleren särskild uppräkning av vissa skaller och avgifter. Molfordringarna bestämsdäremol genom en hänvisning lill de fordringar som avses i den i I kap. 6 §andra slyckel UB intagna definilionen av allmänl mål. Flera remissinslanser har funnii del i promemorianföreslagna tillämpningsområdet väl avvägt eller har i allt fall inle haftnågra erinringar mot detsamma. En del remissinstanser har emellertid haftsynpunkter på den lagtekniska ulformningen av tillämpningsområdet. Dessulom harflera remissinstanser förordal att del i promemorian föreslagnalillämpningsområdet bör utvidgas eller inskränkas i olika hänseenden. Jagåterkommer strax till sistnämnda remissinstansers synpunkter och kommer därvidförst att 1984/85:108 40 behandlade synpunkler som hänför sig lill statens utbetalningar (avsnitt 4.3.2) ochdärefter de synpunkter som hänför sig lill molfordringarna (avsnitt 4.3.3).Dessförinnan vill jag emellertid framhålla följande. Ipromemorian har uttalats all det av lagtekniska skäl vore önskvärt om man ävenpå restitutionssidan kunde anknyta till begreppet allniänt mål, så att man fickgemensamma ramar för utbetalningarna och molfordringarna. Enligt promemorianskulle en sådan anknytning även på restitutionssidan emellertid bl.a. medföraproblem i tillämpningen. De restituerande myndigheterna skulle sålunda inlesällan få svårigheter att avgöra om ett restitutionsbelopp var att hänföra tillallmänt mål. a. på gmnd av detta har de utbetalningar som skall ingå iavräkningsförfarandel i promemorieförslaget angetts genom en uppräkning avolika slags skatter och avgifter. och kammarrätten i haremellertid i sina remissyttranden ifrågasatt om inte de tillämpningsproblemsom antyds i promemorian kan bemästras så atl några svårigheter inte behöveruppstå för de restituerande myndigheterna. De båda remissinstanserna förordaratt avräkningsförfarandel även vad gäller utbetalningarna anknyts tillbegreppet allmänt mål, eftersom detta medför en ur lagleknisk synpunkt enklareavfattning av lagen. Kammarrätten åberopar dessulom att den i promemorieförslagetvalda metoden medför att vissa avgifter kommer att omfattas av lagen i de fallde utgör en fordran på den enskilde men däremol inte för det fall att avgiftenskall återbetalas, utan att något sakligt skäl för denna skillnad föreligger.Med anledning av dessa synpunkler vill jag framhålla följande. Åvenenligt min mening vore del av olika skäl önskvärt med gemensamma ramar för defordringar och motfordringar som skall ingå i lagens tillämpningsområde. Enligtvad jag funnit är det emellertid inte lämpligt att nu genomföra en sådanordning. Anledningen till detta är följande. Genomförandetav avräkningslagen nödvändiggör förändringar i nuvarande system och nyasystemlösningar såväl i REX-systemet som i ADB-system hos myndigheter somsvarar för större antal återbetalningar. Med hänsyn till de inkörningsproblemsom regelmässigt uppkommer när nya eller förändrade system skall tas i drift ärdel enligt vad jag har inhämtat från RSV olämpligt att ta mer än ett eller ettpar system i drift vid etl och samma tillfälle. RSV har också i sittremissyttrande framhållit att det är angeläget att övergången till det nyaavräkningsförfarandet inte bestäms en fast tidpunkt utan att denna kananpassas till resursförhiillandena vid de olika myndigheterna. RSV:sönskemål är således all regeringen i avräkningsla.aen skall bemyndigas altbestämma när lagen skall träda i kraft och att regeringen därvid skall gesmöjlighet att föreskriva olika tidpunkter för ikraftträdandet av skilda delarav lagen, dvs. såvitt gäller ulbelalningar på olika skalle- och avgiftsområden.Ikraftlrädandebestämmelsersom innebär alt frågan överlämnas till regeringensavgörande bör emellertid enligt vad har Prop.1984/85:108 41 uttalat(jfr KU 1976/77:44 s. 21) inte användas annat än i undantagsfall och när del ärmotiverat av alldeles speciella skäl. Jag har därför stannat för att lagen börträda i kraft vid en i lagen bestämd tidpunkt och att den således då skall blitillämplig på alla skatter och avgifter som ingår i tillämpningsområdet. Medhänsyn till vad jag sagt om svårigheterna att ta flera nya system i driftsamtidigt måste del förslag till avräkningslag som jag nu avser att lägga framdärför omfatta färre utbetalningar än vad som föreslagits i promemorian. Åandra sidan möter del inte några praktiska hinder att i enlighet medpromemorieförslaget låta lagen omfatta alla sådana det allmännas fordringar somhandläggs som allmänna mål. Även om jag anser att utgångspunkten förövervägandena om ett utvidgat avräkningsförfarande i princip bör vara skatte-och avgiftsområdet, ansluter jag mig i huvudsak till promemorians förslag idenna del. Jag anser således alt avräkningsförfarandet bör omfatta inte barafordringar på skatter och avgifier utan också en del andra fordringar avoffentligrättslig karaktär, främst böter. Enligt min mening bör molfordringarnaemellertid definieras på ett annat sätt än del som föreslagits i promemorian.Jag återkommer till detta (avsnitt 4.3.3) liksom till frågan om vilkautbetalningar som bör ingå i avräkningsförfarandel (avsnitt 4.3.2). Vid minaöverväganden av sistnämnda fråga har jag inte bara beaktat huruvida avräkningfrån olika slags utbetalningar kräver ändrade eller nya systemlösningar. Åvennär det gäller sådana utbetalningar som i och för sig kan tas i anspråk genomavräkning ulan att ADB behöver komma till användning kan det nämligen krävasatt nya rutiner utarbetas. I den mån sådana utbetalningar inte kan antas hanågon slörre ekonomisk betydelse har jag ansett att utbetalningarna nu börlämnas utanför det föreslagna avräkningsförfarandet. Avvad jag nu anfört framgår att jag inte anser det lämpligl att nu föreslågemensamma ramar för de resUtuUonsfordringar och de motfordringar som skallingå i lagens tillämpningsområde. Enligtpromemorieförslaget skall den nya lagen vara tillämplig vid återbetalning ochannan utbetalning av vissa närmare angivna skatter och avgifier samt lull ochvissa ränior och reslavgifter m. m. Belräffande den närmare innebörden avförslagel i denna del hänvisas lill promemorian (s. 86 ff). Som jag redan nämnthar flera remissinslanser funnit förslaget i denna del väl avvägt eller i alltfall inle haft några erinringar mot delsamma. Någraremissinstanser anser däremol alt i avräkningsförfarandet bör ingå även andraslatliga utbetalningar än de i promemorian föreslagna. Trafiksäkerheisverketanser sålunda all skrolningspremier samt vissa avgifter som verket resUtuerarbör ingå i förfarandel. i , lokalaskallemyndigheterna i och samt 1984/85:108 42 FöreningenSveriges kronofogdar anser all utbetalningar av olika slags stöd och bidragtill förelag borde ingå i avräkningsförfarandel. Kammarrätten i Sundsvallifrågasätter om inte återbäring av sludiemedelsavgifier borde ingå iförfarandet. har däremot tillstyrkt förslaget omalt sådan återbäring inte skall tas i anspråk för avräkning. RSV har i sittremissyttrande uttalat atl del i promemorieförslaget använda begreppel"skatt" är vagt och framhåller alt det på punklskalteområdelförekommer en hel del utbetalningar till andra än dem som är skattskyldigaenligt vederbörande punktskatleförfatlning. RSV ifrågasätter om sådana motskatl svarande utbetalningar skall betraktas :;om skatt i den föreslagna lagensmening. Föregen del får jag anföra följande. Eftersomutgångspunkten för den akluella lagen är skalle- och avgiftsområdet, bör utbetalningarav slöd och bidrag inle ingå i tillämpningsområdet.