prop · G803213 · 1984-12-31 00:00:00 — att de föreslagna reglerna bör lillämpas med försiktighet, då del av meddelandet ej klart framgår huruvida näringsid karen motsätter sig föreläggandet eller ej. vill till detta ge följande upplysning om del praktiska tillvägagångssättet som f.n. till lämpas. Om svar ej inkommer inom utsatt tid försöker KO. oftagenom telefonsamtal, nä näringsidkaren, 1 mänga fall visar del sig då attdenne efter förklaring är beredd alt underteckna ett nytt förbudsföreläggande.Självfallet innebär detla dä större säkerhet för att föreläggandel verkligenföljs. Vidare ökar utsikterna till framgång vid en eventuell talan hos allmändomstol om utdömande av vite - en talan som KO från 1/1 1984 kommer att övertafrån allmän åklagare. Om den föreslagna ändringen genomförs ser verkei ingenanledning att ändra redovisad praxis. Att förelägganden ej besvaras inom utsatttid förekommer i av fallen. Erfarenheten har visat att svar ej inkommerfrån i huvudsak två grupper av näringsidkare. dels sådana som allmänt har. ioch för sig förståeliga, svårigheter vid skriftliga kontakter med myndigheter, ddsde verkligt klandervärda fallen. Den sista gruppen karaktäriseras ireservationen av m. fl, som de med "en uppövad förmåga attundgå delgivning". Det är att förmoda all den första gruppen ofta täcks ingenom det förfaringssätt som KO f, n. tillämpar vid obesvarade förelägganden.En viss förbättring från polisiär synpunkt kan kanske förmodas beträffande deverkligt klandervärda, om föreslagen ändring genomförs. Ett tungt argument förändringen är vidare att KO f. n. ibland för även tämligen enkla ochokomplicerade fall lill MD. KOV delar således de tankegångar som redovisas ochtillstyrker ändringen. 4.4.6 (): Kommittén har före slagit den ändringen i 15 8 MFL att inte bara ett uttryckligen godkänt förbudsföreläggande av konsumentombudsmannen (KO) utan även - un der vissa förutsättningar - ett föreläggande som har lämnats obesvarat skall få samma verkan som ett beslut av MD. Vad som sägs i betänkandet till slöd för förslaget och de antalsuppgifter som finns i avsnitt 8.3 har dock inte övertygat om all det finns sä stort praktiskt behov av ett institut Prop.1984/85:213 217 med "tredskoföreläggande". Det är sålunda bara i6 fall av sammanlagt 278 utfärdade förbudsförelägganden underundersökningsperioden som KO har funnii anledning att föra frågan vidare lill MDsedan näringsidkaren underlåtit att yttra sig. Det får förmodas att dessa fallinte har berett MD alltför mycket arbete. är därför benägen att avstyrkaförslaget. ställer sig dessutom tveksam till den tekniska konstruktion somförslaget om ändring av 15 8 MFL har getts. Enligt nämndens uppfattning ärförslaget något av en hybrid mellan den nuvarande ordningen, där endast ettuttryckligen godkänt föreläggande räknas, och ett syslem liknandebetalningsföreläggandet - utan alla jämförelser i övrigi - där alla obesvaradeförelägganden får verkan. Om ett system med "tredskoföreläggande"trots ARN:s betänkligheter anses påkallat anser nämnden att del bör undersökasom inte den senare lösningen är den lämpligare. Med en sådan ordning behöverförnyad delgivning med den tredskande näringsidkaren bara ske i delförmodligen mindre antal fall där föreläggandet måste göras lagakraftägande. 4.4.7 : Enligt nu gällande reglerskall KO:s förelägganden godkännas av näringsidkaren för att få samma verkansom ett beslut av . Förfarandel är i denna del utformat medrättegångsbalkens regler om strafföreläggande som förebild. Enligt förslaget skall ett föreläggande som inte har godkäntsunder vissa omständigheter kunna få samma rättsverkningar som ett godkäntföreläggande utan alt talan behöver väckas vid . Förutsättningenär alt föreläggandets adressat underlåtit att skriftligen bestridaföreläggandet och att KO särskilt beslutat att föreläggandet skall gälla. Det framgår inte klart av belänkandet vilken prövning KOskall göra i anslutning till sistnämnda beslut. Är prövningen av övervågandeformell natur, l.ex. om den skall inskränka sig lill en kontroll av attföreläggandet delgetts på rätt sätt och att någol svar inte kommit in, liknarden i mängt och mycket tingsrättens tredskodomsprövning i ett vanligt dispositivttvistemål eller den prövning som görs innan slulbevis meddelas i mål ombetalningsföreläggande. Skall KO däremot göra en materiell prövning av omföreläggandet varit befogat, och därvid kunna grunda sin bedömning även på maierialsom kommit till KO:s kännedom efter det att föreläggandet utfärdats, liknarprövningen mer den som en allmän domstol gör i ett mål av indispositivkaraktär. Del ankommer kanske i och för sig inte på oss att taställning till vilken verkan underlåtenhet att bestrida ett föreläggande bör hapå detta speciella rättsområde. Vi vill dock mot den angivna bakgrundensäga följande. En prövning som inskränker sig lill mer formella frågorkan medföra så beaklansvärd risk för materiellt oriktiga beslut all den brukaranses svär att acceptera i mål och ärenden av indispositiv natur (jfrbetänkandet s. 210). Det förefaller bl. a. av della skäl mindre lämpligt attinföra en sådan ordning på just det nu aktuella rättsområdet. 15 1984/85. Prop.1984/85:213 218 Med hänsyn till de aktuella frågornas indispositivakaraktär lalar alltså enligt vär mening myckel för att KO ges befogenhet attgöra en materiell prövning av föreläggandets lämplighet. En sådan ordningskulle emellertid innebära att KO åläggs uppgifter som - när det gäller frågorav indispositiv natur brukar reserveras för domstolarna. Det kan enligt vårmening å ena sidan riktas invändningar frän principiell synpunkt mot att ettorgan som även har partsfunktioner pä delta sätt ges "domaruppgifier".Om man å andra sidan anser det förenligt med KO:s ställning att hon eller hanfår sådana uppgifter, kanske man bör ställa frågan varför rätten alt beslula omföreläggandenas gillighet skall vara inskränkl lill just de fall där näringsidkareninte skriftligen protesterat. När det gäller vissa praktiska problem som uppkommer om KOges befogenhet att beslula i de aktuella ärendena kan vi i flera hänseendeninstämma i vad som sägs i en reservation och särskilt yttrande (s. 341). Vi ställer oss helt bakom syftet med den föreslagnaordningen, nämligen att på ett enkelt sätt uppnå ett beslut om förbud elleråläggande i de fall näringsidkaren förhåller sig passiv. Som framgått av delsagda anser vi dock alt den lösning kommiltén förordar inte är invändningsfri.Ett alternativ som möjligen skulle kunna vara värl att överväga i detfortsatta lagstiftningsarbetet är att i de avsedda fallen ha kvar kravet påprövning av men öppna möjlighet till ett särskilt enkeltförfarande i domstolen. 4.4.8 : Delär enligt vär mening viktigt att beslutsordningen i fräga om KO:s förbuds- ochinformationsförelägganden inte leder till dröjsmål som innebär risker frånproduktsäkerhetssynpunkt. Riktlinjekommitién är enig om att den nuvarandeordningen inte är tillfredsställande men oenig om hur problemen lämpligenskall lösas. Införs ett äterkallelseinstilul, kan del innebära ytterligare skälför att föreläggandeinstitutet effektiviseras. Det blir då av största vikt attförelägganden kan meddelas snabbt och gälla möjligt. 4.4.9 : Kommitténföreslär att i MFL och AVL införs en regel som gör det möjligt för KO attbesluta att ett utfärdat föreläggande, som till följd av passivitet integodkänts inom utsatt tid, skall gälla mot den som föreläggandet riktats mot. Deskäl som ligger bakom förslaget - att hindra obstruktion mot KOs förelägganden- är beaktansvärda. Förbundet menar emellertid att problemet med passivitet ärav mycket liten praktisk betydelse. Vidare är den föreslagna lösningen förenadmed flera allvarliga nackdelar, vilka närmare utvecklas i såväl den reservationsom ledamöterna gjort till förslaget som i NDMs yllrande överbetänkandet. Den av majoriteten föreslagna ändringen av MFL och AVL bör därförinte genomföras. Prop.1984/85:213 219 4.4.10 Näringslivets Delegation för marknadsrätt (NDM):En majoritet inom kommittén föreslår att det införs en regel i MFL - och i AVL - om att KO kan besluta att ett utfärdat föreläggande, som lill följd av näringsid karens passivitet inte godkänts inom utsatt tid, trots detta skall gälla mot näringsidkaren. NDM finner alt reservanternas invändningar mot förslaget väger tungt och att den alternativa ordning som de anvisar har goda skäl för sig, NDM vill utöver vad reservanterna anfört understryka att del är angeläget att åtgärder i det vällovliga syftet att hindra obstruktion mot KO- föreläggandena inte utformas på sådant sätt att den av lagstiftaren åsyftade funktionsbalansen mellan KO och MD rubbas, Enligl NDMs mening innebär kommitténs förslag om enpassivitetsregel betydande risk för att KO utvecklas till ett slags förslåinstans under MD. Förutom alt della inte är godtagbart i och för sig kan ensådan regel medföra att också ärenden av inte helt trivial natur försin i föreläggande-systemet, dvs, att spärregeln i 14 8 MFL delvis försätts urspel. 4.4.11 Hemkonsulenternas samrådsgrupp: KO:sförelägganden ska f.n. godkännas av motparten för att fä rättslig verkan. Deltakrav anser vi i likhel med kommitlén vara olämpligi. Vi stöder därför förslagetatt ett föreläggande blir gällande inte bara efter godkännande utan också omvederbörande näringsidkare underiäter att meddela att han motsätter sigföreläggandet. 4.4.12 : Kommitténsförslag att konsumentombudsmannens förbuds- och informationsföreläggandenskall kunna fä samma verkan som ett beslut av omnäringsidkaren inte skriftligen motsätter sig föreläggandet, lämnar bl. a.öppet inom vilken tid sådan invändning skall ske. Det kan förmodas att tidsfristernakommer alt bli relativt korta och risk finns därför att fristerna försitts.Risk för passivitet kan föreligga när en näringsidkare är okunnig och osäkerom aktuella rättsliga bedömningar och inte inser föreläggandels räckvidd. Inteminst vid en utveckling mot en ökad användning av förbudsförelägganden kandärför flera sakligt sett otillfredsställande beslut befaras bli gällande pägrund av att passivitet inte längre framtvingar en prövning i marknadsdomstolen.Med hänsyn till tidsbegränsningen av den föreslagna rätten att begäramarknadsdomstolens omprövning av föreläggande som blivit gällande på grund avpassivitet innebär denna möjlighet inte någol tillräckligt korrektiv i sådanasituationer. Samfundet avstyrker att en sådan rättsverkan av passivitetinförs, som synes sakna motsvarighet i rättssystemet i övrigt. 4.4.13 : Förbundet ställer sigtveksamt lill försla get att ett föreläggande av konsumentombudsmannen, om näringsidkaren förhåller sig passiv till föreläggandet, skall kunna få samma rättsverkan 1984/85:213 220 som ett beslut varigenom har tagilställning till den aktuella frågan. Utredningen ger nämligen inte belägg föratt det skulle finnas något påtagligt praktiskt behov av att genomföra detlaförslag. Lag om ändring i marknadsföringslagen (1975:1418) Härigenomföreskrivs att 4 § marknadsföringslagen (1975: 1418) skall ha följande lydelse. Saluhåller näringsidkare till konsument för enskilt brukvara. som pä grund av sina egenskaper medför sårskild risk för skada på personeller egendom, kan förbjuda honom att fortsätta därmed.Detsamma gäller, om varan är uppenbart otjänlig för sitt huvudsakliga ändamål.Förbud kan meddelas även anställd hos näringsidkare och annan som handlar pänäringsidkares vägnar. Första slyckel äger motsvarande tillämpning, omkonsumenten er-bjudes all mol vederlag förvärva nyttjanderätt till vara förenskilt bruk. Förbud enligt denna paragraf fär ej meddelas i den mån deli författning eller beslut av myndighet har meddelats särskilda bestämmelserom varan med samma ändamål som förbudet skulle fylla. Saluhåller en näringsidkare lill konsumenier för enskiltbruk en vara, som på grund av sina egenskaper medför särskild risk för skadapå person eller egendom, kan förbjuda honom att fortsättadärmed. Detsamma gäller, om varan är uppenbart otjänlig för sitt huvudsakligaändamål. Förbud kan meddelas även anställd hos näringsidkare och annan somhandlar pä näringsidkares vägnar. / den mån del behövs för alt motverka all en vara somavses i forsla stycket saluhålls på säll som där sägs, kan marknadsdomstolenmeddela en näringsidkare som i egenskap av tillverkare, importör eller annars saluhållervaran till annan näringsidkare förbud att Jörl-sätta därmed. Även ett sådantförbud kan meddelas den som handlar på näringsidkares vägnar. Vad som sägs i första och andra styckena om förbud alt saluhållavaror gäller i motsvarande/b// även ifråga om förbud att erbjuda nyttjanderätttill varor mol ersällning saml förbud alt mol ersättning tillhandahållatjänster. Förbud enligt denna paragraf får inte meddelas i den måndet i författning eller beslut av myndighet har meddelats särskilda bestämmelserom varan eller tjänsten med samma ändamål som förbudet skulle fylla. Denna lag träder i kraft . ' Jfr prop, 1984/8. '5:110 om konsuinenltjänstlag. 1984/85:213 -- Lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. Härigenom föreskrivs i fräga om lagen (1970:417) ommarknadsdomstol dels att 14, 15 och 18-20 88 skall ha nedan angivnalydelse. dels att ilagen skall införas en ny paragraf, 13 a 8. av nedan angivna lydelse. 0)71 en sammansliilning av näringsidkare gör sannoliktall ulgången av ett ärende som avses i 13 § andra meningen kan ha betydandeintresse Jör medlemmarna i sammanslutningen, får på ansökanav sammanslutningen lillåla all denna, vid sidan av enskild part. medverkar i förfarandeloch därvid åberopar bevisning. Vad som sägs i 13 § om ansökans form och innehålltillämpas även beträffande en ansökan om medverkan. Parlerna skall beredas tillfälle att yttra sig över enansökan enligt första stycket. En sådan Jår inte bifallas, om parten på densida som ansökningen om medverkan avser motsätter sig detla. Sökanden och hans motpart skall beredas tillfälle all vidsammanträde inför lägga fram sina synpunkter och förebringaden utredning de vill åberopa. Till sådant sammanträde skall ombudsmannen förfrågor av den art som ärendet rör kallas, även om han ej är sökande. Sökandenoch hans motpart skall beredas lillfälle att vid sammanträde införmarknadsdomstolen lägga fram sina synpunkter och förebringa den utredning devill åberopa. Till sådant sammanträde skall ombudsmannen för frågor av den artsom ärendet rör kallas, även om han ej är sökande. Vidare skall den sommedverkar enligt 13 a § kattas till sammanträdet. Före sammanträde kan muntlig eller skriftlig förberedelseäga rum i den utsträckning domstolen bestämmer. ' Lagen omtryckt 1984:294, Senaste lydelse av lagensrubrik 1972:732. Förhandling som avses i 4 eller 5 8 konkurrenslagen(1982:729) skall äga rum vid sammanträde med parterna inför domstolen ellerdess ordförande. Domstolen eller ordföranden får även överlägga enskilt medpart. Förhandlingen skall dock alltid avslutas vid sammanträde med parternainför domstolen. Ärende får avgöras och beslut med anledning av särskild prövningenligt 15 a 8 meddelas utan sammanträde enligt 14 8 första stycket, omtillfredsställande utredning föreligger och part inte begär sammanträde.Ansökan som uppenbart ej förtjänar avseende får avslås utan sådant sammanträde. Fråga om förbud, åläggande eller tillstånd enligl 18 8konkurrenslagen (1982: 729), förbud enligt 21 8 samma lag eller förbud elleråläggande enligt 13 8marknadsföringslagen (1975: 1418) eller 5 8 lagen (1971: 112) om avtalsvillkori konsumentförhållanden kan prövas utan sammanträde enligt 14 8 första stvckel. Förbud eller åläggande, som avses i andra stycket, eller återkallelse av tillslånd, som avses där, får inte beslutas utan att den som förbudet, åläggandet eller återkallelsen avser fått tillfälle att yttra sig i frågan, såvida del inte finns anledning anta, att han avvikit eller eljest håller sig undan. Förbud eller åläggande, som avses i andra stycket, eller ålerkallelseav tillstånd, som avses där, får inte beslutas utan att den som förbudet,åläggandel eller återkallelsen avser fält tillfälle att yttra sig i frågan,såvida det inte finns anledning anta, att han avvikit eller eljest håller sigundan. / ett ärende om förbud enligt 4 § marknadsföringslagen på grund avsärskild risk för skada på person eller egendom får dock äveni annat fall besluta om förbud enligl 13 § samma lag. om synnerligaskäl föreligger. 18 §Marknadsdomstolen kan vid vite förelägga part eller annan, som kan antagas haupplysning att lämna som är av betydelse i ärendet, all inställa sigpersonligen inför domstolen. Domstolen kan beslula alt den som ej är part skallhöras som vittne. Därvid äger 36 kap. 3, 5 och 6 88, 10 8 andra stycket, 11 8,13 8 första stycket och 14 8 motsvarande tillämpning. Vägrarvittne utan giltigt skäl att avlägga ed eller att avge vittnesmål eller besvarafräga, får domstolen vid vite förelägga vittnet att fullgöra sin skyldighet. Part kanäven föreläggas vid vite att tillhandahålla domstolen handling, varuprov ochliknande som kan ha betydelse i ärendel. Delta innebär dock ej skyldighet attröja yrkeshemlighet av teknisk natur. Part ochden som medverkar enligt 13 a § kan även föreläggas vid vite atttillhandahälla domstolen handling, varuprov och liknande som kan ha betydelse iärendet. Detla innebär dock ej skyldighet att röja yrkeshemlighet av teknisk natur. Ifråga om vite som avses i denna paragraf äger 9 kap. 8 8 rättegångsbalkenmotsvarande tillämpning. 1 stället för de där angivna beloppen 5 000 och 10 000kronor skall dock gälla 50 000 och . Den som ejär part och som efter kallelse av inställt sig infördomstolen har rätt till ersättning enligt vad i ärföreskrivet om ersättning till vittne eller sakkunnig. I ärende vari ombudsmanför lalan lillämpas bestämmelserna för mål om allmänt åtal och i annat ärende beslämmelsernaför mål vari förlikning är tillåten. Skall ersättning utges av parterna enför båda och båda för en. skall domstolen slutligt fördela kostnaden mellan demmed hälften å vardera. Den som ejär pari och inte heller medverkar enligl 13 a § och som efter kallelse avmarknadsdomstolen inställt sig inför domstolen har rätt lill ersättning enligtvad i är föreskrivet om ersättning till vittne ellersakkunnig. I ärende vari ombudsman för lalan tillämpas bestämmelserna för målom allmänt åtal och i annat ärende bestämmelserna för mål vari förlikning ärtillåten. Skall ersättning utges av parterna en för båda och båda för en. skalldomstolen slutligt fördela kostnaden mellan dem med hälften å vardera. beslut varigenom ärende eller sådan fråga som avses i 15 a 8avgörs anges de skäl på vilka beslutet grundas. Beslutet sänds till parlernasamma dag som del meddelas. 1marknadsdomstolens beslut varigenom ärende eller sådan fräga som avses i 15 a 8avgörs anges de skäl på vilka beslutet grundas. Beslut som nämnts ochbeslut som avses i 15 § andra slyckel sänds till parterna och till den sommedverkar enligl 13 a § som det meddelas. Skall inlaga, kallelse, föreläggande, beslut eller annan handling tillställas part eller annan, sker det genom delgivning. Skall ansökan, kallelse eller föreläggande tillställaspart eller annan, sker det genom delgivning. Detsamma gäller beslut som sändsenligt 19 §. Inlaga etter annan handling får tillställas part eller annangenom delgivning, om det anses erforderligt. Delgivning av beslut av , vilketinnefattar vitesföreläggande enligt konkurrenslagen (1982:729).marknadsföringslagen (1975:1418). lagen (1971:112) om avtalsvillkor ikonsumentförhållanden eller lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellannäringsidkare, fär inte ske enligt 12 8 delgivningslagen (1970:428), om delinte finns anledning att anta att den sökte har avvikit eller pä annat sätthåller sig undan. Denna lag träder i kraft den . Prop.1984/85:213 225 Närvarande: f.d. regeringsrådet , regeringsrådet Jermsten, Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av chefen för , statsrådet beslutat inhämtalagrådets yttrande över förslag lill 1, lag om ändring i marknadsföringslagen (1975: 1418), 2. lag om ändring i lagen (1970: 417) om marknadsdomstol m.m. Förslagen har inför lagrådet föredragits av näringsfriheisombudsman- Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Lagen om ändring i marknadsföringslagen Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Lagen om ändring i lagen om marknadsdomstol m. m. 1paragrafen las upp beslämmelser om en form av intervention i vissa fall.Sålunda föresläs - efter lämplighetsprövning fä medgesammanslutning av näringsidkare att medverka i förfarandet vid sidan av enskildpart. Regleringen är begränsad på del sättet att den inte avser ärenden enligtkonkurrenslagen. För bifall till en ansökan om intervention förutsätts all denpart, på vars sida interventionen avses ske, inte motsätter sig denna. Invervenientensmedverkan innebär bl. a. rätt för honom att självständigt åberopa bevisning iärendet. Av specialmotiveringen framgår att den för intervenienl enligt 14kap. 11 8 gällande begränsningen alt han inte får företarättegångshandling som strider mot partens, i princip inte gäller beträffandeen intervention enligt förevarande lagrum. Lagrådethar från principiella utgångspunkter inte någol all erinra mol förslagel.Emellertid finner lagrådel anledning all närmare beröra vissa i sammanhängdgjorda ultalanden. Sålunda har departementschefen i den allmänna motiveringen -efter redovisning av alt uttryckt farhågor för atten regel av här aktuellt slag motsatsvis skulle leda till att nu föreliggande iniervenlionsmöjligheterefter förebild av regler skulle minskas eller elimineras närdel gäller andra ärenden än de i paragrafen angivna - anfört att förslagel inteär Prop.1984/85:213 226 avsett att uppfattas pä ett sådant sätt och tillagt att förslagelsnarare kan lämna vägledning för någon form av analogislut,när domstolen finner omständigheterna motivera detta. Även specialmotiveringeninnehåller uttalanden i denna riktning, 1 anslutning härtill vill lagrådet till en början erinraom att lagen om marknadsdomstol m,m. i fråga om förfärandet innehåller endastvissa grundläggande beslämmelser. Det ansågs vid tillkomsten av lagen (jfr prop.1970: 57 s. 167) att del skulle befrämja smidigheten om man inte var bunden avett så strikt regelsystem som det innehåller. Ärendena skallemellertid, enligl vad som uttalades, handläggas i rättegångsliknandeformer och i stort sett efter principer. Härav torde följaatt , så länge uttryckliga bestämmelser i ämnet saknas, börvara i princip oförhindrad att analogivis tillämpa regler omintervention, i den mån de skulle kunna anses passa in i sammanhanget. Genomden föreslagna 13 a 8 ges emellertid i lagen en särskild för ämnesområdet ochdess specifika förhållanden noggrant avpassad regel angående ett motsvarandeinstitut. Med tillämpning av gängse lagtolkningsprinciper kan förekomsten av ensådan regel enligt lagrådets mening inte leda till annan slutsats än alllagstiftaren därmed har om inte annal framgår direkl av lagtexten uttömmande reglerat institutels räckvidd och innehåll i den aktuellaprocessordningen. Det kan därför inte anses möjligt för attefter införande av den nu föreslagna regeln utnyttja rättegångsbalkensinterventionsregler som allmän förebild på detla område eller att analogivisanvända den nya paragrafen för andra fall än där uttryckligen angivits. Det mädock tilläggas att detta enligt lagrådets mening inte bör hindra alt ,dä skäl därtill bedöms föreligga, tillåter någon som inte är part att i lämpligform medverka i rättegången, dock rimligen endast så länge någon av parternainte molsälter sig del. 1 andra stycket föreskrivs att vad som sägs i 13 8 om ansökansform och innehåll tillämpas även beträffande en ansökan om medverkan. Dettainnebär att ansökningen skall vara skriftlig samt alt av ansökningen skallframgå de skäl pä vilka den grundas och den utredning sökanden åberopar.