prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag har beträffande de frågor som behandlals i dellaavsnill samrålt med chefen för . Mitt förslag: Om näringsidkaren vid en ijänsl som avses ikonsumenltjänsllagen lämnar konsumenien ansiånd med någon del av belalningeneller om någon del av betalningen eriäggs med belopp som konsumenten får lånaav näringsidkaren eller av en annan kredilgivare på grund av överenskommelsemellan denne och näringsidkaren, skall vissa bestämmelser om kreditköp ikonsumentkreditlagen tillämpas. Dessa bestämmelser gäller en särskild kreditgivarescivilrätlsliga ansvar mol konsumenien i s. k. treparlsförhållanden, förbud motvissa fordringsbevis, konsumentens rält och skyldighet au belala i förlid samlförbud mol s.k. avräkningsförbehåll. Ulredningens förslag: Överensslämmer med milt förslag (sebelänkandet s. 244-249). Remissinstanserna: Det slora flertalel remissinslanser somföreträder kreditgivare eller näringslivet i övrigl avslyrker förslaget om allutvidga konsumentkredillagens beslämmelser om en särskild kreditgivares civilrätlsligaansvar mol konsumenten i s.k. treparlsförhållanden till atl gälla ävenbelräffande Uänster. I övrigt lämnas utredningens förslag utan erinran (se bil.3 avsnill 14). Skälen för mitt förslag: Konsumenlkredillagen innehåller i8-14 88 vissa beslämmelser som f.n. är tillämpliga endasl vid kreditköp avvaror. Med kreditköp avses enligt lagens 3 8 för del försia köp av en vara. vidvilket säljaren lämnar köparen anstånd med någon del av betalningen. Till dennalyp av kredilköp hör del iradilionella avbeialningsköpei och andradelbe-lalningsköp. där prisel belalas i olika posler, men också de fall därfull beialning eriäggs på en gång vid någon lidpunkl efter det alt varan harlämnals ul lill köparen. Med kredilköp avses enligt 3 8 konsumenlkredillagenvidare köp av en vara. vid vilkel någon del av belalningen eriäggs med beloppsom köparen får låna av säljaren eller någon annan kredilgivare på grund av enöverenskommelse mellan säljaren och krediigivaren. Hit hör köp av den typ somrepresenteras av de s. k. låneköpen och av konloköpen (köp med användande avkontokort e.d.). Köparen får i dessa fall låna pengar köpel av en särskildkredilgivare - t.ex. en bank eller ett kontokortsföretag eller annalfinansieringsförelag - och mellan kreditgivaren och säljaren föreligger enöverenskommelse av innebörd all kreditgivaren lämnar kredil för inköp hossäljaren (se lill del nu sagda prop. 1976/77: 123 s. 157-158 och 111). Som Ulredningen har framhällil torde krediler visserligenspela en mindre ekonomisk roll vid sådana Uänsler som skall omfattas avkonsumenlljänsllagen än vid konsumenlers köp av varor. Kredilgivningförekommer emellertid även i samband med de nämnda tjänsterna och kan då ha i 1984/85:110 133 princip samma konstruktioner som vid kreditköp enligtkonsumenlkredit- Följdändringar I i annan lagstiftning De nämnda bestämmelserna i 8-14 SSkonsumentkreditlagen är avsedda atl motverka vissa icke önskvärda förhållandeni samband med kreditköp och all ge konsumenten ett räiisligl skydd mot bl.a. endel tyngande eller riskabla avlalsvillkor som har med kredilsiluationen atlgöra. De skäl som ligger bakom flera av dessa beslämmelser gör sig gällandeäven vid kreditgivning till konsumenler i samband med Uänsler. närkreditgivningen har molsvarande konstruktion som kreditgivningen vid kreditköp. Del sagda gäller dock inle beträffande bestämmelserna i 8och 9 88 konsumenlkredillagen om krav på kontantinsats vid kreditköp. Dessabeslämmelser är främsl moUverade av den siiuaiion som är den vanliga vid justvaruköp på kredil, nämligen all varan kan överlämnas lill konsumenten iomedelbar anslulning lill all avtalet iräffas. Etl viktigt skäl till att kravetpå kontantinsats har införts är sålunda att del ofta kan leda till förhastadeoch ofördelaktiga köp, om konsumenten utan någon samtidig motprestation genastkan skaffa sig en begärlig vara (se prop. 1976/77; 123 s. 100-101). När delgäller ijänster som omfattas av den föreslagna konsumenlUänsllagen lorde delnu berörda problemel knappast ha någon betydelse. Härtill kommer atl ett kravpå koniantinsais vid avtal om Uänster på kredil, för alt hell uppfylla ellsådani syfte som här har berörts, borde innebära alt viss betalning skulleerläggas i förskoll i samband med atl avlalel om en ijänsl iräffades. kravpå all konsumenien sålunda belalar en viss del av prisel för tjänsien redaninnan denna ulförts skulle lypiskl sell vara ofördelakligl frånkonsumenlsynpunkl (jfr avsnitt 2.8.4 saml belänkandel s. 246). På grund av del anförda anser jag. i likhel medulredningen. all det inte bör ställas upp någol krav på konlanlinsals vidkredilgivning i samband med sådana Uänsler som skall omfattas avkonsumenttjänsllagen. I 108 konsumenlkredillagen finns beslämmelser om enkreditgivares civilrätlsliga ansvar mol konsumenien i s.k. trepartsförhållandenvid kredilköp. Dessa beslämmelser är av slor beiydelse för konsumentens rättsskyddi kredilköpssilualionen. De Ullförsäkrar till en början konsumenien rällen altmol en särskild kreditgivares krav på betalning framställa samma invändningarpå grund av köpel som han kan göra gällande mot säljaren (108 försia styckel).Denna befogenhet för konsumenten lar sikle dels på fall där säljaren genomdiskonlering e.d. överlåier eller panlsätler sin fordran mol konsumenten särskild finansiär, dels på fall där kreditgivaren såsom vid låneköp ochkonioköp redan från början är någon annan än säljaren men lämnar kredilen pågrund av en överenskommelse med säljaren. I de förstnämnda fallen var delUdigare vanligl alt köparen genom särskilda s. k. "cut ofr'-klausuler ikredilköpsavlald skars av från möjligheten atl mol finansiärens krav påbetalning göra invändningar på grund av Prop.1984/85:110 134 köpel, t. ex. om att varan var behäftad med fel och atl köparendärför hade Följdändringar rätt till prisavdrag eller hävning m.m. (se prop.1976/77: 123 s. 111). Enligi i annan lagstiftning 108 försia slyckelkonsumenlkredillagen kan en sådan klausul inle längre åberopas avkrediigivaren. I de senare fallen, där krediigivaren redan frän böljan är någonannan än säljaren, medför 108 försia stycket konsumenlkredillagen attkrediigivaren inte såsom lidigare kan freda sig mol konsumentens invändningarpå grund av köpet under åberopande av atl kredil-avialei och köpeavialet är tvåseparata avtal (se a. prop. s. 111-113). Om konsumenien på grund av köpet har ett anspråk motsäljaren på återbetalning av köpeskilling, pä skadeslånd eller på någon annanpreslalion i pengar är del inie säkert alt konsumenten, om säljaren inle kaneller vill fullgöra anspråkel, kan tillgodose della enbart genom att ulnytljasin rätt att mol den särskilda kreditgivarens krav på betalning framställainvändningar med slöd av 108 försia slyckel konsumentkreditlagen. Konsumenienkanske redan har eriagl full beialning enligt kredilköpsavlald eller i vartfall en så slor del av betalningen atl del som uleslår obelali inte läcker hansanspråk mol säljaren. Det har rimligt all en kredilgivare sommöjliggör eller underlättar för säljaren att utnyttja den försälj-ningsmässiglsell gynnsamma kreditköpsformen, varav de båda har fördel, i den nu berördasilualionen har ell civilrällsligl ansvar mol konsumenien som innebär altkreditgivaren även kan bli skyldig att erlägga betalning lill konsumenien förall lillgodose dennes anspråk. 1 108 andra slyckel konsumenlkredillagen hardärför slagils fasl all krediigivaren i hithörande fall svarar lika medsäljaren för alt konsumenlens bdalningsanspråk mol säljaren fullgörs.Kredilgivarens ansvar enligt bestämmelsen är dock begränsat till högsl detbelopp som krediigivaren har uppburit av konsumenien med anledning av kredilen.Del är alliså fråga om en ålerbetalningsskyl-dighel för krediigivaren. som kanvara av slort värde för konsumenien om säljaren l.ex. är insolvent (se prop.1976/77: 123 s. 113116och 169- 172). De skäl som ligger bakom bestämmelserna i 108konsumenlkredillagen talar med styrka för atl dessa bör gälla även vid sådanakreditförvärv av Uänsler enligi konsumenttjänsllagen som till sin konslrukiionmoisvarar kredilköpel. Del är sålunda givel all konsumenien, när krediten avseren Uänst, kan ha ett lika stort behov som vid kreditköp att mot en särskildkredilgivare framställa invändningar och betalningsanspråk som grundas påavtalet om tjänsten. Det gäller både fall då ijänslen visar sig vara behäftadmed fel och fall då näringsidkaren gör sig skyldig lill dröjsmål, dvs.konlraklsbroli frän näringsidkarens sida som aktualiserar bl.a. konsumenlensräll all hålla inne betalning och rätten lill prisavdrag eller evenluellthävning. Jag kan inle inse alt etl ansvar för krediigivaren i enlighet med vadsom föreskrivs i 10 S konsumentkreditlagen - såsom har hävdals av flertaletremissinstanser som förelräder kredilgivare eller näringslivet i övrigt -skulle medföra större problem på ijänsleområdel än pä varuköpsområdet. Härtillkommer all en reglering i enlighel med 10 8 1984/85:110 135 konsumenlkredillagen på konsumenttjänslområdet även synesangelägen Följdändringar med hänsyn lill de lidigare föreslagna reglernaom verkan av en avbeställ- ' nnan lagstiftning ning från konsumenlens sida(se avsnill 2.9). På grund av del anförda ansluler jag mig till utredningensuppfattning all beslämmelserna i 108 konsumenlkredillagen i fortsättningen börgälla även vid kreditförvärv av sådana Uänster som skall omfattas av konsumenttjänstlagen,under förutsätining att kredilsiluationen moisvarar den som föreligger vidkreditköp enligi konsumentkreditlagen. Detta medför atl också beslämmelsen i 11 8konsumentkreditlagen om förbud mol vissa fordringsbevis bör gälla vid dessakreditförvärv av tjänster. Bestämmelsen i 118 ansluter till 108 och innehållerelt slraffsank-Uonerat förbud för krediigivaren mot att la emol växlar ochandra fordringshandlingar av konsumenten, vilka kan medföra inskränkningar idennes rätt atl framslälla invändningar som grundas på det bakomliggandeavlalel. 1 12 och 13 88 konsumenlkredillagen finns beslämmelserbelräffande förtidsbetalning vid kredilköp, dvs. betalning med frångående av enavtalad amorteringsplan e.d. Genom 12 8 första slyckel har konsumenien gettsen ovillkorlig rätl all när som helsl avsluta sill mellanhavande med kreditgivarengenom atl belala sin skuld lill denne i förlid. Del viktiga är här atl denutestående delen av kreditfordringen därvid enligt 13 S i princip skallreduceras så att konsumenten inte behöver betala kreditkoslnaden för den del avkredittiden som lill följd av förtidsbelalningen inle ulnylljas av konsumenien(beträffande innebörden av begreppen kreditfordran och kredilkoslnad se 2 8konsumenlkredillagen). Konsumenien har sålunda genom de nämnda beslämmelsernaberetts en möjlighet atl 1. ex. frigöra sig från ell alltför oförmånligtkrediiavtal. Genom 12 8 andra stycket konsumenlkredillagen harkonsumenten getts etl skydd mot alltför stränga s. k. förfalloklausuler vidkreditköp, dvs. avlalsvillkor som innebär atl krediigivaren förbehåller sigräll atl kräva förtidsbdalning av konsumenten exempelvis för den händelse denneåsidosätter sina förpliktelser enligt kreditaviald. Av 12 S andra stycketföljer att krediigivaren får göra gällande en förfalloklausul endasl vidkonsumenlens dröjsmål med beialning av kredilfordringen. Därjämte måste belalningsdröjsmålelvara på vissl säll kvalificeral. 1 della hänseende krävs alt konsumenien sedanmer än en månad är i dröjsmål med alt erlägga en förfallen del avkredilfordringen som uppgår lill mer än en tiondel av hela kredilfordringeneller, om dröjsmålel avser ivå eller flera vid olika lid-punkler förfallnaposler, till mer än en ijugondel av hela kreditfordringen. Om kreditgivarensålunda har räll alt kräva ut förtidsbelalning av konsumenten, skall även idetla fall den obetalda delen av kredilfordringen enligt 13 8 reduceras på sättsom tidigare har nämnls. De förmåner och del skydd mol alltför strängaförfalloklausuler som följer av de nu berörda beslämmelserna i 12 och 13 88konsumenikredilla- 1984/85:110 136 genkan ha betydelse för konsumenien även vid kredilförvärv av sådana Ikraftträdandeijänsler som skall omfattas av konsumenlljänsllagen. Även dessa beslämmelserbör därför i fortsältningen gälla vid kreditförvärv av sådana tjänster, omkredilsiluationen moisvarar den som föreligger vid kredilköp. Detsammagäller beslämmelsen i 14 8 konsumenlkredillagen, vilken innebär allkreditgivaren vid kreditköp inle kan med verkan mol konsumenten ställa upp etls. k. avräkningsförbehåll, dvs. avtalsvillkor som ger krediigivaren rätt atlbestämma pä vilken av flera fordringar som elt av konsumenien beiall beloppskall avräknas. Om konsumenien erlägger ell belopp för avräkning på en visskredilfordran med anledning av ell kredilförvärv av en Uänst som är atllikställa med ett kreditköp enligt konsumenlkredillagen, bör kreditgivarenalltså vara bunden av atl konsumenien har angelt all belalningen avser jusldenna fordran. har beiydelse för konsumenien särskili om del lillförvärvet av en viss Uänst knutna kredil-avialel innehåller en förfalloklausul,som skulle kunna utlösas om kreditgivaren fick avräkna betalningen på en annanfordran som han eventuelll har mol konsumenien. Somframgår av del lidigare sagda avser mina förslag om en utvidgning avbestämmelserna i 10-14 88 konsumentkreditlagen endasl sådana Uänster som skallomfatlas av den nya konsumenlUänsllagen. Olvivelaktigl fmns del skäl som talarför alt de nämnda bestämmelserna kunde göras tillämpliga även på kreditförvärvav en del andra konsumenttjänster. Ett exempel är avtal om sällskapsresor, ettområde där krediler av typen kontokredil har fått en viss utbredning. Jag anserdel emellertid inte lämpligl alt ulan underiag i form av utredning ochremissbehandling lägga fram förslag om en sådan ytterligare utvidgning av dehär aktuella ivingande beslämmelserna i konsumentkreditlagen. I den mån detvid kredilgivning i samband med andra konsumenttjänster än dem som skallomfattas av konsumenttjänsllagen skulle förekomma oskäliga kreditvillkor, bördel i vart fall lills vidare vara tillräckligt med de möjligheter alt angripasådana villkor som föreligger enligt 1 8 avtalsvillkorslag och 368avtalslagen. Givelvis måsle de värderingar som ligger bakom konsumentkredillagensreglering beträffande bl.a. "cul-off-klausuler, förfalloklausuler ochavräkningsförbehåll härvid få en avsevärd beiydelse för oskälighdsbe-dömningen.Även uianför områdel för de nämnda lagrummen lorde del ofta vara befogal med enanalog tillämpning av konsumentkredillagens regler på krediiavtal rörande olikaijänster, t. ex. sällskapsresor. 2.13Ikraftträdande m. m. Delär angelägel all den nya konsumentljänsllagen kan träda i krafl så snart sommöjligl. Del måste dock beaklas all lagen saknar direkl molsvarighel ochinnebär en rätl omfattande reglering av elt vidsträckt område inom konsumentmarknaden.Konsumenlverkei behöver därför lid 1984/85:110 137 för att uiarbeta informalion om den nya lagens innehåll.Även branscher- Kostnader och resurs- ganisalioner o.d. kan behöva sprida information om de nyareglerna och deras prakliska följder för näringsidkarsidan m. m. Vissaulbildningsinsalser kommer förmodligen också all aklualiseras. En del regler ilagen lorde medföra behov av ändringar och lillägg i standardavtal o. d. somkan böra föregås av överläggningar mellan och berörda branschorganisalioner.Näringsidkarsidan måsle också ges viss lid för atl anpassa sina ruliner och sinverksamhel i övrigl lill den nya lagens beslämmelser. Med hänsyn till bl.a. dessa förhållanden och till den lidsom kan antas komma alt förflyta innan har tagit ställning lill denföreslagna lagen bör den iräda i kraft först den . Delsamma börgälla belräffande den lagsliflning i övrigl som jag har förordal i delföregående. 1 enlighel med allmänna grundsatser bör reglerna i den nyakonsumenlUänsllagen i princip lillämpas endast på avtal som har ingåtts eflerlagens ikraftirädande. 2.14 Kostnader och resursbehov Den nya konsumenttjänstlagen och de ändringar som föreslåsi köplagen, konsumenlköplagen, marknadsföringslagen och konsumenlkredillagenkan knappasl medföra några nämnvärda koslnadsökningar inom berörda service-och handelsområden. En del inilialkostnader uppkommer givetvis i samband medbehövliga ändringar av slandardavlal och önskvärda förbättringar avorderrutiner o.d. på särskili konsumenttjänslområdei. Dessa kostnader måstedock bli ganska marginella. Konsumenlljänstla-gens materiella regler bygger islor utsträckning på vad som redan kan anses vara gällande räll och bör därförlolall sell inle medföra slörre koslnadsökningar. En sak för sig är all lagensregler i huvudsak är ivingande till konsumenlens förmån och därmed innebär ellsträngare ansvar för näringsidkarna på del sättet att de inle, såsom f.n. är iprincip möjligt, kan genom avtal begränsa l.ex. sitt skadeslåndsansvar vid feleller dröjsmål o. d. 1 denna del blir det emellertid i alll väsentligt fråga omatl ekonomiska risker flyllas över från konsumenlerna lill näringsidkarsidan.Atl detta i sin tur skulle leda till särskilda prisökningar är ingalunda givet(se SOU 1972:28 s. 54), och från konsumenternas synpunkl blir del i vart fallfråga om en effekl som så all säga pulvriseras. Såväl konsumenlerna som näringsidkarsidanbör kunna få en avsevärd nytta av atl rättslägel på det relativt kompliceradekonsumenttjänslområdet genom den nya konsumenttjänstlagen klarläggs genom ensamlad och uttrycklig reglering. Genomförandet av den nya konsumenlUänsllagen medför, somhar berörts i avsnitt 2.13, beiydelsefulla uppgifier för konsumenlverkei närdet gäller information och säkerligen också när del gäller förhandlingar omavlalsvillkor m. m. Det är här emellerlid inle fråga om några principielll nyauppgifter för verkel. När det gäller den information som är påkallad i sambandmed ikraflträdandd bör resursbehovel prövas i särskild ordning. Prop.1984/85:110 138 Behovel av resurser för de uppgifter i övrigt som den nyalagstiftningen Upprättade lagförslag från lid till annan kan föranleda för börkunna behandlas inom ramen för den årliga prövningen av verkels resurser.Del finns inle anledning räkna med alt den nya lagstiftningen kommer allmedföra andra koslnader och resursbehov för del allmänna som bör beaklasi förevarande I enlighet med vad jag nu har anfört har inomjusliliedepartemenlel uppräilals förslag lill 1. konsumenttjänsllag, 2. lagom ändring ilagen (1905: 38 s. t) om köp och byle av lösegendom, 3. lag om ändringi konsumenlköplagen (1973: 877), 4. lag om ändringi marknadsföringslagen (1975: 1418), 5. lagom ändring ikonsumenlkredillagen (1977:981). Belräffande lagförslagel under 4 har jag samrått medchefen för finansdeparlemeniel. Förslagen bör fogas till protokollet i detlaärende som bilaga 4. 4.1 Förslaget till konsumenttjänstlag Lagen har efter mönster av annan konsumentlagstiflningfått rubriken "konsumenltjänstlag". Den reglerar emellerlid inte allaslag av tjänster som näringsidkare utför åt konsumenter utan är - i enlighelmed vad som har förordats i den allmänna motiveringen (avsnitten 2.1.3, 2.2.2och 2.11.1) - begränsad till tjänster som avser arbete på lösa och fasla saker(reparations- och servicearbeten e.d.) samt förvaring av lösa saker. Lagen består av åtta olika avsnitt, vilka i sin tur iregel är indelade i flera underavsnilt. 1 etl första avsnitt med inledandebeslämmelser anges bl.a. lagens tillämpningsområde (1 -3 88)- Näringsidkarensgrundläggande skyldigheler mol konsumenten preciseras i ell andra avsnill medrubriken uppdragel m.m. (4-8 88). Därefier följer etl tredje avsnitt om fel hosIjänslen (9-23 88) och etl fjärde avsnitt om näringsidkarens dröjsmål (24-30S8). Dessa avsnitt innehåller bl. a. regler om vilka påföljder som konsumentenkan göra gällande i fall då tjänsien är felaklig eller då näringsidkaren är idröjsmål. Ytterligare en påföljd som kan komma i fråga i dessa fall regleras iell femle avsnitt, som har rubriken näringsidkarens skadeståndsskyldighet m.m.(3135 88). I etl sjätte avsnill finns bestämmelser om priset m.m. (36-41 88),medan ett sjunde avsnitt handlar om avbeställning av tjänsien frånkonsumentens sida (42-44 88). I det avslulande åttonde avsniltel reglerasverkan av konsumentens dröjsmål (45-50 88). 1984/85:110 139 4.1.1 Inledande bestämmelser 1 jj KtJL Detla avsnitt av lagen omfattar 1 -3 88. Avsniltel inledsmed en bestämmelse som anger ramen för lagens lillämpning (I 8). Härefterföljer en bestämmelse om lagens avgränsning mol avtal om köp (2 8). Avsnilletavslutas med en bestämmelse som anger att lagen i princip är ivingande lillkonsumentens förmån (3 8). Denna lag gäller avtal om tjänster som näringsidkare i sinyrkesmässiga verksamhet utför ål konsumenter huvudsakligen för enskilt ändamåli fall då Ijänsten avser 1. arbete på lösasaker, dock ej behandling av levande djur, 2. arbele på faslegendom, på byggnader eller andra anläggningar på mark eller i vatten eller påandra fasla saker, dock ej arbele som avser uppförande av byggnader förbosladsändamål eller annat arbete som den som uppför byggnaden har ålagil sigall utföra i samband därmed, 3. förvaring avlösa saker, dock ej förvaring av levande djur. (Jfr 1 kap. I och 2 88 i utredningens förslag) Paragrafen anger tillsammans med 2 8 - vilken innehållervissa avgränsningar mot köprällens regler - lagens tilllämpningsområde. Fråganhärom har i den allmänna motiveringen behandlals i avsnitt 2.2 samt när detgäller förvaringsavialen i avsnitt 2.11.1 och 2.11.2. Syftet med konsumenttjänstlagen är främsl alt genom ensamlad lagreglering rörande tjänster av slor praktisk och ekonomisk betydelsestärka konsumenternas slällning på service- och entreprenadmarknaden i förhållandetill typiskt sett överlägsna motparter. Lagen omfattar därför Ijänsler av vissanärmare angivna slag som näringsidkare utför ål konsumenter i sin yrkesmässigaverksamhel. Denna avgränsning av lillämpningsområdet lill atl omfattarättsförhållanden mellan konsumenler som uppdragsgivare och näringsidkare somuppdragstagare moisvarar i princip vad som gäller enligt annan civilrätlsligkonsumentlagstiflning, t. ex. konsumenlköplagen, konsumentkreditlagen,konsumentförsäkringslagen och hemförsäljningslagen. Med konsument avses en enskild fysisk person som uppträderhuvudsakligen i sin egenskap av privatperson. Denna precisering av konsument-begreppetframgår av lilläggel att en ijänsl för all omfattas av lagen skall utföras ålkonsumenien huvudsakligen Jör enskill ändamål. klargörs därmed alllagen gäller även om Uänslen är avsedd all lill viss, men jämförelsevis mindreväsenllig del komma beslällaren lill godo för annal ändamål, framför allt inäringsverksamhet. Om gränsdragningsfrågor uppkommer i detta hänseende, tordede regelmässigt böra lösas genom alt avgörande vikl fästs vid frågan om detföremål som tjänsten gäller är avsett huvudsakligen för konsumentens enskildabruk eller inte. Detta lorde vanligen framgå av föremålets beskaffenhel ochomständigheterna i övrigl. Prop.1984/85:110 140 Lagen är sålunda inle lillämplig om l.ex. en droskägarebesläller etl t 8 KtjL reparationsarbete e.d. på en droskbil som han använder isin rörelse men som i mindre omfallning också används som privatbil. När detgäller att bedöma huruvida ett föremål är avsett huvudsakligen för konsumentensenskilda bruk bör medlemmar av konsumenlens familj eller liknande närståendeidenlifieras med konsumenten själv. Det innebär att lagen inte heller tillämpasom arbetet i det nämnda exemplet i slällei beställs av en familjemedlem, ävenom denne för sin del enbari använder bilen för privatbruk. Lagen bör däremotanses lillämplig, om en näringsidkare tillfälligtvis lånar en familjemedlemsprivatbil för all använda den i rörelsen och i samband därmed besläller enreparalion e.d. på bilen. Evenluella ivisler om frågan huruvida del föremål somijänsten gäller är avsell huvudsakligen för enskilt ändamål får i sisla handavgöras med hänsyn till de omsländigheter som har varil uppfaitbara förnäringsidkaren (jfr prop. 1976/77; 123 s. 154).