prop · G803122 · 1984-12-31 00:00:00 — Tidpunkten får bli beroende avmöjligheterna att finansiera förändringen. Jag räknar med att UHÄ kommer medförslag om lämplig tidpunkt i sin årliga anslagsframställning. Fortbildningen av lärarutbildare är viktig för atlden förändrade gmndskolläramtbildningen skall kunna komma i gång . Jag avser att återkomma till regeringen med förslag attge UHÄ i uppdrag atl undersöka möjligheterna atl skapa ökat utrymme för sådanfortbildning genom en begränsning av antagningen av studerande lill berördautbildningar /88. I mellanstadielärarutbildningen ingår tvåUllvalskurser om vardera ca 10 poäng. Tillvalskurserna omfattar utbildning i ämnenenligt beslut som regeringen meddelar. UHÄ har till regeringen överlämnat enansökan från högskolan i om att tillvalsorganisationen påmellanstadielärarlinjen ändras från att omfatta historia, geografi,samhällskunskap och biologi ull att avse samhällsorienterande ämnen ellernaturorienterande ämnen. UHÄ har tillstyrkt högskolans förslag och framhållitatt del är nödvändigt att bestämmelserna om tillvalsorganisafionen ändras föratt bättre svara mot intenfionerna i läroplanen för gmndskolan. Jag har tidigare redovisat de behörighetskrav somgäller för Qänstgöring på bl. a. gmndskolans högstadium. Jag har också omtalatatt det vid bl. a. i och högskolan i pågårplanering för utbildning av lärare i samhällsorienterande och naturorienterandeämnen för gmndskolans högstadium. vid och styrelsenför högskolan har ansökt hos regeringen att skolförordningen ändras bl. a. såatt de utbildade lärarna blir behöriga till Qänst i gmndskolan efter studieromfattande 40 -H 40 4- 20 -poäng i överensstämmelse med vad som gäller förstuderande enligt studieordning. UHÄ har tillstyrkt ansökningarna. Statsrådet har för avsikt att återkommalill regeringen med förslag till ändringar av skolförordningen så alt det skallbli möjligl att genomföra dessa förslag fr. o. m. /86. Med åberopande av vad jag har anfört hemställer jagatt regeringen föreslår att 1. bemyndiga regeringen att inrättaen allmän utbildningslinje, grundskollärarlinjen, med dels en inriktning motundervisning i lidi- 1984/85:122 29 gareårskurser om 140 poäng, dels en inriktning mot undervisning i senare årskurserom 140/160/180 poäng, 2. bemyndigaregeringen att avveckla nuvarande lågstadielärarlinjen och mellanstadielärarlinjen fr. o. m. /89, 3. bemyndigaregeringen att förlänga idrottslärarlinjen till 120 poäng tidigast . Regeringen ansluter sig till föredragandensöverväganden och beslutar atl genom proposition föreslå att antaga deförslag som föredraganden har lagt fram. 1984/85:122 30 Utredningenssynsätt och förslag i sammanfattning Lärarrollenoch utbildningens mål - Kapitel 4 Ikapitel 4 redovisar LUT 74 de allmänna utgångspunkterna for sitt arbete. Dessaberör såväl lärarrollen som läramtbildningens allmänna mål. Skolans utvecklinginnebär en förändring i riktning mot Dett vidgat ansvarsområde: lärarens medansvar för elevens totala person- lighelsutveckling ökar, D en förändrad elevroll:lärarens roll blir mer stödjande och stimulerande än direktkunskapsförmedlande, D en förändrad inlärningsprocess: ökad betoning avutbildningsmoment somgör eleven skickad att själv söka kunskap, analysera, väga, falla beslut,påverka och förändra, D en öppnare skola: ökat samarbete över sladie- ochämnesgränser samt över elev-och personalgränser inom skolan; vidgade kontaktytor mol del egna samhälletoch mot andra länder. Dennautveckling av skolan och lärarrollen fömtsätter att grundutbildningen ochfortbildningen av lärare kännetecknas av följande principer: D fortgående utveckling av utbildningens mål,öppenhet mot nya uppgifter, förändringsberedskap, a avsevärt inflytande för lokala organ och för destuderande över utbildningens innehåll och utformning, D inriktning av utbildningen mot en helhetssyn påmänniskan och hennes omvärld, D bred inriktning päläraryrket, förtrogenhet med yrkeslivet i övrigl, D betoning av kommunikationsämnena och av förmågantill samspel med såväl barn som vuxna, D problemorientering,betoning av fältkontaki och lagarbete, D vidgat utrymme för återkommande personalutbildning(fortbildning) som ett led i den enskilda skolans fortlöpandeverksamhetsutveckling och som en möjlighet för den enskilde läraren attkonlinueriigt komplettera sin allmänpedagogiska och ämnesmässiga utbildning. Somen genomgående princip gäller därutöver alt all läramtbildning, såvälgmndutbildning som fortbildning, skall främja deltagamas allmänna personlighetsutveckling. Del ligger i den demokratiska skolans natur alt denaldrig kan vara fri från problem vare sig när del gäller målsättningen ellernär det gäller förverkligandet av målen i det konkreta vardagsarbetet. Mol denbakgrunden blir det väsentligt atl målen för skolan och lärararbetet inteframslälls som lätt förverkligade, redan uppfyllda eller definitiva.Lärarutbildningen behöver alltså utformas så atl den ger läraren beredskap attaktivt bearbeta frågor om hur man arbetar i skolan, hur man borde arbeta ochhur förändringar kan genomföras. Prop.1984/85:122 31 I kapitel 4 redovisas vidare några grundläggandevärderingar och antaganden, som varil vägledande för utredningens arbele ochsom bör prägla såväl skolan som läramtbildningen. En av dessa utgångspunkter har varit atl människaninom sig har vilja och förmåga lill självutveckling. Hon är aktiv och skapandeom denna sida av hennes personlighet ges utrymme och stimulans.Kunskapsinhämlandel är en aktiv process, där vaQe nytt kunskapstillskottbearbetas av individen och medför atl hon förstår sina tidigare kunskaper påett nytt säll. En annan utgångspunkt har varit att människansutveckling måsle ses i elt helhetsperspektiv. Hennes sociala ochkunskapsmässiga utveckling är nära beroende av varandra och kan inte påverkasvar för sig. VaQe tillskott av kunskap, varje inlärningssituation påverkar helapersonligheten. Därmed kan skolan inte heller begränsa sitt ansvar till altgälla endasl en utvecklings-aspekt på eleven. Dengrundläggande lärarutbildningens struktur: - Kapitel 5 Fråganom lärarutbildningens specialiseringsgrad är en fråga om lärarens årskursvidd,ämnesvidd och funktionsvidd: Vilkel intervall av årskurser bör lärarenundervisa inom? Hur många ämnen skall läraren kunna undervisa i? Hur mångafunktioner- inom skolans totala uppgiftsområde - skall lärarens verksamhetinnefatta? Helhetsaspeklen på elevens utveckling och detvidgade ansvar för denna utveckling, som framgent måsle känneteckna skolansarbele, reser krav på alt läraren ges förutsättningar atl se en enskildsituation eller elev i ett vidare samhälleligt, socialt och pedagogisktsammanhang och atl medvetet handla utifrån insikten om detta sammanhang. För att helhetssynen skall kunna tillämpas iskolans arbele måste lärare och elever ges möjligheter att lära känna varandraoch utveckla ell ömsesidigt förtroende. Utvecklingspsykologiska rön och synsättär här av intresse. Skoltiden omsluter många skeden men kan dock inte ses somen period innefattande klart avskiljbara stadier och markerade övergångar. fas i elevens utveckling inträder inte plötsligt, ej heller föralla elever i en given åldersgrupp. Därtill kommer att olika egenskaper hos enoch samma elev kan utvecklas i olika takt. Atl (Inga in allt detta i enenhetlig, dynamisk bild av eleven, undervisningsgruppen och klassen förutsätteren överblick över mognadsförioppen och en varaktighet i kontakterna mellanlärare och elever som går utöver gränserna för dagens relativt kortastadieinlervall. Lärarutbildningen bör därför inriktas mot ett bredareärskursomfång än . Risken för bristande kontinuitet och snävakontaktytor kan bli speciellt stor pä högstadiet. Utredningens kartläggningarav del sociala kontaktnätet i årskurs 7-9 ger stöd för sädana farhågorMångfalden av lärare kring eleven och av elever kring läraren utgör en ogynnsambetingelse för socialt samspel och leder ofta till otrygghet, oro ochkonflikter. Som den kogniliva psykologin påvisat, försvåras därmed ocksåelevernas inlärning, eftersom kunskapsutveckling i hög grad är en socialprocess. Lärarsplittringen leder till problem Prop.1984/85:122 32 intebara inom skolan utan äventyrar också skolans möjligheter till mer beståendepersonliga kontakter med hemmen och med samhällsinstitutioner utanför skolan. LUT 74:s fältstudier belyser några av de åtgärdersom skolan prövar för alt minska mångfalden av lärare kring elevenoch av elever kring läraren på högstadiet. av lärama i s. k.läroämnen har tvåämnesQänst och har Qänst avseende minst treämnen; har ämnesteoretisk utbildning som omfattar två ämnen ochca har utbildning i tre eller ibland flera ämnen. Många av lärarnaöverskrider emellertid i sin faktiska Qänstgöring ramen för sin Qänst eller ramenför sin ämneskompetens: undervisar utöver ramen för denförra, utöver ramen för den . Förhållandet kan ses somett uttryck för skolans behov av ämnesmässigt bredare lärare än vad dagensämnesläramtbildning ger. En breddning av lärarens ämnesomfång skulle ocksåminska det antal arbetslag som läraren har att ingå i och skulle därigenomunderiälla denna samverkansform. Den starka specialisering som i dagkaraktäriserar högstadiets lärare medför nämligen att antalet lag som lärarenhar att arbeta inom ofta är betungande stort. En större ämnesbredd skulle ocksåundanröja mänga av de svårigheter som f n. finns för s. k. samlad undervisninginom vidgade arbets- och problemområden och skulle öka möjligheterna att anknytaundervisningen till efevens egna erfarenhetsvärid. Del enlärarsystem som i stor utsträckningråder pä låg- och mellanstadiet erbjuder många fördelar. Kravet på lärarna atl svara för undervisningen i praktiskt tagetsamtliga ämnen ger föga utrymme för intressevald specialisering ochämnesfördjupning i deras gmndläggande utbildning. Elevernas vuxenkontakter iskolan blir få. För det snabbt växande antalet bam som har ett eller flera årserfarenheter från förskola bakom sig blir vuxenkontakterna långt färte äntidigare. En något starkare ämnesspecialisering hos lärarna i de lägreårskurserna skulle göra del möjligt för dem att på några ämnesområden fördjupasina kunskaper mer än nu kan ske och skulle göra det möjligt att försiktigtpröva ett tvålärarsystem i de lägre årskurserna. förutsätts dock enlärare svara för merparten av de yngre elevemas undervisning. Samhällets strävan mot ökad jämställdhet gerytteriigare argument för en läramtbildning med bredare inriktning. LUT 74 serdärvid begreppet jämställdhet under tre aspekter, nämligen jämställdhet mellankön, mellan regioner och mellan olika elevgrupper. En avveckling av dennuvarande snäva ärskursspecialiseringen, som återspeglas i skillnader iutbildningstid och Qänstgöringsvillkor för skilda lärarkategorier, torde ledatill en jämnare fördelning av manliga och kvinnliga lärare pä stadier. Enstörre ämnesbredd hos lärarna pä högstadiet skulle göra det lättare attbibehålla eller inrätta skolor på orter med få elever och begränsatQänsteunderlag. Och för elever vars språkliga utveckling missgynnats av olikamiljöförhällanden är det av vikt att kontakten med lärarna breddas och blir merbestående än vad som ofta är fallet. Det är naturiigl att en mindre snävt specialiserandelärarutbildning motsvaras inom skolan av en mer flexibel lärartesurs och enbredare Prop.1984/85:122 33 Skolans Qänstestruklur är nära förknippad med dess stadieindelning.Tanken på en bredare behörighet drar undan den gmndval för sladiebegreppet somindelning i låg-, mellan- och högstadielärare kan sägas utgöra. vilarstadiebegreppel dämtöver pä läroplanens uppbyggnad med lokalisering av ämnenoch/eller huvudmoment till bestämda stadier eller bestämda årskurser inomstadiet, samt pä förhällandet atl skolanläggningarna fysiskt är utformade somläg-, mellan- och/eller högstadieskolor. Läroplansutvecklingen innebäremellertid att antalet strikt sladie- eller ärskurslokaliserade ämnen/momentminskar. Vidare har lämpligheten av skolanläggningarmed enbarthögstadieklasserallt mer ifrågasatts. Nägon anledning all se det traditionellastadiebegreppet som ett avgörande hinder för tanken pä en bredare behörighetfinns följaktligen inte. För den tanken talar också de erfarenheter somgjorts vid försök till långsiktiga prognoser rörande tillgäng och efterfråganpä lärararbetsmarkna-den. Möjligheterna att här pä skapa beståendebalans har visat sig vara små, bl. a. på gmnd av födelsetalens växlingar. Enbristfällig prognos återverkar på lärarutbildningen och skolan med treårs fasförskjulning: försl drabbas lägstadielärarulbildningen och skolansförsöQning med sädana lärare, därefter mellansladielärarulbildningen etc. Enmer flexibel lärarresurs eliminerar inte problemen men kan mildra derasverkningar. Ytteriigare skäl för en förändring mot ökad flexibilitet ochbredare behörighet kan hämtas frän de senare arens arbelsrätlsliga reformer päskolområdet. Specialiseringsgraden är, som lidigare nämnts, enfråga inte bara om årskursvidd och ämnesvidd utan även om funktionsvidd. LUT 74finner del angeläget alt man vid sidan av läramppgifter avseende elevernaskunskaps-och färdighetsutveckling även starkt betonar läramppgifter inriktadepä elevernas sociala och emotionella utveckling saml det nära sambandet mellanalla dessa uppgiftsomräden. Av central betydelse är också funktionerna allsamverka med andra lärare, föräldrar etc: och att fortlöpande utveckla del egnayrkeskunnandet och den egna skolans arbete. Den praktisk-pedagogiskautbildningen bör således ge förtrogenhet med ett mycket brett funktionsområdesom till stor del är gemensamt för alla lärare. Lärarutbildningen bör därförockså i avsevärd omfattning vara gemensam för samtliga studerande, oavsett valav ämnesmässig fördjupning och ärskursspecialisering. Den praktisk-pedagogiska utbildningen bör redan ien första gemensam del ge de studerande en allsidig inblick i krav och villkorsom är kännetecknande för olika läraryrken och olika former av arbele med barnoch ungdom. Därmed bereds de studerande möjlighet lill en tidig, realistiskprövning av de egna fömtsattningarna. Utbildningens yrkesinriktning börsäkerställas också genom fortlöpande inslag av pedagogik, metodik och praktik ide mer eller mindre specialiserande ämnesteoretiska studierna samt genom enavslutande praktisk-pedagogisk kurs, där studerande med olika specialiseringåtersamlas för gemensam bearbetning av vunna erfarenheter. Det förhållandet att mer förenar än skiljer i frägaom olika lärarkategoriers yrkesfunktioner har också konsekvenser förämnesstudiernas utformning. De kommunikationsinriklade basfardigheter som ämnetsvenska men också ämnet matematik och fler praktiskt-estetiska ämnen harhuvudansvaret för bör fortlöpande främjas i all verksamhel i skolan. 3 1984/85. Prop.1984/85:122 34 samtligalärare här har betydande ansvar och uppgifter, utan att därmed gränserna mellanfärdighelsämnenas egentliga företrädare och de lärare som mer svarar förstödjande kommunikationsträning behöver bli diffusa. Mot den bakgmnden är etlför alla studerande gemensamt kommunikationsinriktat basblock naturiigl såsomett första led i ämnesulbildningen. Inom blocket bör även erbjudas alternativafördjupningskurser inom svenska och matematik i dessa ämnesbeleckningars mertraditionella bemärkelse. Efterbasblocket bör den studerande specialisera sig på alternativa ämnesområden.Vid gmpperingen av ämnen lill olika specialiseringsalternaliv måste hänsyn taslill ämnenas naturiiga samhörighet och lill de reformbehov som tidigarediskuterats. Mot den bakgmnden, kompletterad med ingående fältstudier avQänstefördelning och schemaläggning på högstadiet, har ulredningen stannatinför en gmppering av de s. k. läroämnena i tre alternativa kategorier,nämligen samhällsorienterande ämnen och naturorienterande ämnen (båda medekologi som ingående del) samt främmande språk. Till dessa kommer en Qärdekategori, nämligen praktiskt-estetiska ämnen (trä- och metallslöjd,textilslöjd, hemkunskap, musik, gymnastik och teckning/bild) saml en femtekategori benämnd övrig specialisering. Det Qärde alternativet motiveras främstav behovet av alt i synnerhet i de lägre årskurserna stärka vissa av depraktiskt-estetiska ämnenas ställning. Den femte kategorin, inom vilkenutredningen endast preciserat delalternaliven hemspråk samt fria och frivilligaaktiviteter, ger möjlighet att fånga upp nya läraruibildningsbehov inomtotalramen för en mer sammanhållen utbildning av lärare. Förutom ämnesspecialiseringen ger ulredningensmodell även möjlighet till viss årskursspecialisering. Delta kommer i förstahand till uttryck i att specialiseringen i samhällsorienterande ämnenrespektive naturorienterande ämnen kan inriktas mol undervisning iföreträdesvis lägre eller företrädesvis högre ärskurser. Uttrycketföreträdesvis är i sammanhanget ett nyckelord. Det rör sig här om alternativatyngdpunkisförskjutningar i studierna som emellertid inte innebär altämenskompelensen avsnävas till enbart några av ärskurser. Detlaoch andra kännetecken hos modellen, främsl förhållandet atl basblocketsfördjupningsalternativ svenska eller matematik förbereder för undervisning ihela gmndskolan, ger ett omlottlärarsystem inom vilket en lärare med stegvisminskning eller ökning av antalet undervisningsämnen kan följa sin klass genomflertalet eller samtliga årskurser. För studerande med inriktning mot undervisning iföreträdesvis lägre årskurser åtföljs de samhällsorienterande respektivenaturorienterande studiema av kortare kurser i engelska och vissapraktiskt-estetiska ämnen. Därigenom kan klasslärarsystemet i avsevärdomfattning bibehållas för de yngre elevernas del och drastiska ökningar avantalet lärare undvikas för de något äldre elevernas del. Vid sina överväganden om utbildningens tidslängdhar LUT 74 fäst stor vikt vid de skäl som talar för alt lärarutbildningenulformas såsom en återkommande utbildning. Det innebär dels allgrundutbildningens omfallning bör avpassas så, atl olika slag av fortbildningkan ges avsevärt utrymme, dels att en mindre del av gmndutbildningen bör gessåsom en komplettering Prop.1984/85:122 35 efternågra års lärarQänsl, varvid innehällel kan direkt svara mol deutbildningsbehov som läraren upplevt under den första yrkesutövningen. LUT 74föreslär sålunda att grundskollärarutbildningen skall omfatta totalt 160 poäng,varav. 140 poäng utgör behörighetsgivande utbildning och 20 poäng avserkompletterande grundutbildning som läraren kan utnytQa för ämnesleoretiskaoch/eller praktisk-pedagogiska studier verksamhel i yrket.Utbildningen föreslås bestå av följande huvuddelar: inledande praklisk-pedagogiskl orienleringsblock; 20 poäng. a Ett kommunikationsinriktat basblock bestående aven för alla studerande gemensam del och alternativa fördjupningssludier isvenska och matematik; totalt 40 poäng, varav 20-25 poäng i den gemensammadelen och 20-15 poäng i fördjupningsdelen. a En specialiseringsdel omfattande femhuvudalternativ för ämnesspecialisering av vilka vissa kan riktas molundervisning i företrädesvis lägre eller företrädesvis högre ärskurser; 60poäng. a En avslutandepraktisk-pedagogisk del; 20 poäng. D En kompletterande del avseende ämnesteoretiskaoch/eller praktisk-pedagogiska studier, disponibel efter 2-8 årsyrkesverksamhet; 20 poäng. Basblocketoch specialiseringsdelen har inslag av pedagogik, metodik och praktikomfattande av den totala tiden för basblocks- ochspecialiseringssludierna. En mer detaljerad, grafisk beskrivning av LUT 74:sulbildningsmodell finns pä s. 138. Dengrundläggande utbildningens struktur: gymnasieskolan och vuxenutbildningen -Kapitel 6 LUT74:s modell för utbildning av lärare för innebär att den skarpagräns som dagens klasslärarutbildning och ämnesläramtbildning drar mellanårskurserna 6 och 7 i gmndskolan löses upp: lärarutbildningen kommer atl klararespegla indelningen i gmndskola och gymnasieskola och den fortlöpandeutvecklingen av dessa skolformer som leder sitt ursprung tillbaka till1950-talets reformverksamhet. Därmed försvinner den dubbla behörighet för Qänstpå säväl högstadiet som gymnasiestadiet som bl. a. dagens utbildning av lärarei s. k. läroämnen/allmänna ämnen kan ge. Hur allvariig är den föriuslen?Utredningen har granskal frågan frän skilda utgångspunkter (de två stadiernaskaraktär av obligatorisk respektive frivillig skola, deras syften ochelevgrupper, deras ämnen och arbetsformer) och även kartlagt i vilkenutsträckning den dubbla behörigheten faktiskt utnylQas i form avstadieövergripande Qänstgöring. Denna analys ger starka skäl för ulredningensförslag. Den s. k. dubbla behörigheten utnylQas i mycket liten omfattning förstadieövergripande Qänstgöring. Det är viktigare att utbildningen av lärare iallmänna ämnen överbryggar gränsen mellan gymnasieskolan och vuxenutbildningenän att den ger behörighet för Qänsl även i . Detta fär inte hindraatl gymnasieskolans lärare ges möjlighet Prop.1984/85:122 36 aufyllnadsQänstgöra i gmndskolan och atl och gymnasieskolans lärareunder sin utbildning ges goda kunskaper om den angränsande skolformensarbetssätt, elevsituation m. m. Gymnasieskolan och angränsande sektorer avvuxenutbildning (komvux och AMU) efterfrågar lärare och reser krav päläramtbildning av skiftande art. Direktiven till LUT 74 lyfter fram utbildningarnaav lärare i s. k. allmänna ämnen, i praktiskt-estetiska ämnen, i yrkesinriktadeämnen och vårdämnen saml i jordbmk, skogsbruk och trädgårdsskötsel. Församfliga utbildningar skall frågor om allmänna mäl, struktur och inbördessamordning uppmärksammas, medan uppdraget att överväga frågor om innehåll ochinre organisation endast gäller de tvä förstnämnda. Gränsen mellan gymnasial utbildning ochvuxenutbildning liksom mellan studieförberedande och yrkesförberedandestudievägar torde bli mindre markerad i framliden än den f n. är.Gymnasieskolans ämnesuppsättning, ämnesstruktur och timplaner kan komma attförändras i snabbare takt än . Gamla ämnen kan försvinna, delvis ersättas avnya eller sammanföras lill block. Utbildningen kan komma att präglas av bl. a.kontinueriig intagning, deltidsstudier och etappavgäng. Demokrati- ocharbetsmiljöfrägor kan f Ökad tyngd i undervisningen. Den framtida gymnasieskolan torde bli mervariationsrik vad gäller bl. a. studievägar och elevsammansältning och följaktligenäven vad gäller krav och förväntningar pä personal. Elt villkor för att denutvecklingen skall kunna förenas med senare årtiondens starka strävan mol ensamordnad gymnasieskola är atl olika personalgrupper har en gemensam syn päskolans Övergripande mål och en vilja till samverkan. Den praktisk-pedagogiska utbildningen har här enbetydelsefull funktion. Ulredningen föreslår att den i princip utformas medsamma huvuddelar som motsvarande utbildning för gmndskolans lärare och att den,så långt möjligt, blir gemensam för olika lärarutbildningslinjer. Del inledandepraktiskpedagogiska orienteringsblockel bör sålunda kunna vara enhuvudsakligen gemensam utbildningsdel. Detta block samt inslagen avpedagogik-metodik och praktik i ämnesstudierna jämte den avslutandepraktisk-pedagogiska utbildningen bör tillsammans omfatta 40 poäng. Utgångspunkterna för utredningens övervägandenrörande ämnesdjup och ämnesbredd hos gymnasieskolans lärare har varit frågor omelevomsorg, stoffintegration, flexibilitet i resursanvändning samt olika ämnensjämbördighet och del därav betingade behovet att överbrygga traditionellagränser mellan ämnesgrupper. Frågan om ämnesdjupet hos läraren sammanhänger bl.a. med frågan om vissa lärare inom skolans arbetslag skall ha forskarutbildning.LUT 74 föreslär att forskarutbildning och lektorsQänst skall finnas inte barainom de s. k. allmänna ämnena utan även inom praktiskt-estetiska ämnen ochyrkesinriktade ämnen. Vad gäller ämnesbredden diskuterar LUT 74 möjligheten avkombinationer över de traditionella gränserna mellan s. k. allmänna ämnen,praktiskt-estetiska ämnen och yrkesinriktade ämnen. LUT 74 anser att tre utbildningsvägar skall finnastill Qänst som lärare i s. k. allmänna ämnen, nämligen en direkt väg förstuderande med relativt tidig inriktning pä läraryrket, en indirekt väg förstuderande med relativt sen Prop.1984/85:122 37