prop · G803210 · 1984-12-31 00:00:00 — bör det klartframgå av lagen alt en förvaringskostnad uppstår, om en sak inte hämtas ul inomöverenskommen tid. framhåller att problem med gods sominte hämtas förekommer även vid polisen. Utöver polisens befattning med godsenligt hillegodslagen förekommer det inte sällan att en sak av olikaanledningar slutligen kommer att förvaras av polisen. I avsaknad av klarabestämmelser tillämpar polisen analogiskt hittegodslagens regler omförsäljning eller väljer andra praktiska lösningar för att bli av med godset.Rikspolisstyrelsen vill föreslå alt antingen lagtexten utformas så att den kantillämpas av polisen vid försäljning av annat gods än hillegods eller attpolisens möjlighet att sälja sådant gods anges i kommentaren lill lagen. Ennäraliggande fråga las upp av , som i sitt yttrandeframhåller att polismyndigheterna inte är villiga att såsom hitiegods ta emotbilar som har forslats till en verkstad och lämnats där utan verkstadens Prop.1984/85: 210 65 Enligt promemorian (s. 84) skallförsäljningslagen inte vara tillämplig i ett sådant fall. Om hillegodslagenskall tillämpas, bör enligt förbundet polismyndigheterna göras uppmärksamma pådetta. vid haruppmärksammat situationerna då egendomen har överlämnats av polisen ellerkronofogdemyndigheten. Konstruktionen att överiämnandet sker för ägarensräkning (s. 84) finner fakulieisnämnden tvivelaktig. Nämnden anser altförslaget bör förtydligas med tanke på dessa fall så alt risken för rällsföriusierför ägarna sä vitt möjligt undanröjs. 1.3 Dispositiva eller tvingande regler Frågan har kommenterats av endast ett fåtalremissinstanser. Hovrätten för tar i sitt yttrande upp frågan ombestämmelserna möjligen bör vara tvingande ulan undantag. Enligl hovrätten lalardock praktiska skäl för alt avtalsfriheten bevaras för andra fall än iförhållandet näringsidkare - konsument. handelskammare förordar för sindel att lagen görs generellt tvingande. ställer sigdäremot tveksam till nödvändigheten av att alls göra lagen tvingande. Om entvingande reglering övervägs, bör lagen även enligt handelskammaregöras tvingande i sin helhet. framhåller avtalsfrihetensbetydelse och menar all lagen skall vara disposiliv även ikonsumentförhållanden. 1.4 Förutsättningarna för rätten att sälja Några remissinstanser tar upp det fallet att ägaren ärokänd men godsets värde högre än vad som enligt 7 § gäller för att det skall fåsäljas ulan föregående anmaning och underrättelse. Juridiska fakulieisnämndenpekar på att del är oklart vad som skall gälla i ett sådant fall. Enliglhovrätten bör en samordning med - och möjligen hänvisning till - hittegodslagensbestämmelser övervägas. Även tar upp regeln om undantag från anmanings-och underrättelseskyldigheten. har ingen erinran mot att detanges en nedre värdegräns men anser alt värdegränsen lämpligen kan sättas vid100 kr. Vidare bör regeln i 7 § första stycket 2. utgå. Enligl konsumentverketbör undantagsregeln alltså bara gälla om sakens värde inte är högre än 100 kr.I denna fråga representeras en annan ytterlighet av SHIO som menar att denföreslagna beloppsgränsen - en procent av basbeloppet - är för låg. Två av basbeloppet är ett mer praktiskt belopp. Några remissinsianserhar synpunkter på de lider som skall ha förflutit innan saken får säljas. Delär dock bara en instans som har någon invändning mot tremänadersfristen i 2 §2. Det är radio- och hemelek-5 1984/85. Prop.1984/85:210 66 ironikleveranlörer som anser att tiden bör förkortas månad. De övriga kritiserar ettårsfristen som gäller när försäljning fär skeutan anmaning och underrättelse (7 § andra stycket). Juridiska fakulieisnämndenanser att är i längsta laget i de fall där värdet från alla synpunkterär obetydligt. SHIO föreslår av samma skäl att lidsfristen sätts ned till sexmånader. anser att tidsfristen medhänsyn till garderobsverksamheten bör kunna förkortas lill . kritiserar uttalandet i promemorian (s.63) all anmaningsskyldigheten kan fullgöras genom fakturan till beställaren.Enligt samfundet bör anmaningen godtas endast om den skett genom ett särskilt lillbeställaren riktat meddelande. 1.5 Formerna för försäljning (4 §) Flertalet remissinstanser tillstyrker promemoriansförslag. Endast två remissinstanser vill minska möjligheterna tillunderhandsförsäljning lill förmån för försäljning på offentlig auktion.Länsstyrelsen i kritiserar att underhandsförsäljning skallfå ske också då det kan antas alt sådan försäljning ger ett bättre resultat änen offentlig auktion (punkt 2). Om regeln inte utgår bör den enligtlänsstyrelsen i vart fall skärpas. Enligt börbestämmelsen angående intyg från en besiktningsman (punkt 1) inte avse föremålav mera ovanlig karaktär som antikviteter o. dyl. I sådana fall bör försäljningske på offentlig auktion. vid ärkritisk mol all försäljning på offenflig auktion alltid skall godtas även om enunderhandsförsäljning skulle ge ett bättre resultat (s. 90 f.). Möjlighetenatt sälja på offentlig auktion bör enligt fakulieisnämnden vara underkastad ettallmänt omsorgskrav. Hovrätten för anser alt försäljning påoffentlig auktion bör behållas som huvudalternativ. Den föreslagna ordningenför underhandsförsäljning efter värdering är emellertid också lämplig (punkt1). Underhandsförsäljning utan objektiv värdering (punkt 2 och 3) kan emellertidmedföra risker för missbruk. Enligl hovrätten är det säkrast all krävavärdering i enkel form för all rätt lill underhandsförsäljning. har ingen erinran mol förslagetatt utvidga möjligheterna lill underhandsförsäljning. I den mån del inte är frägaom gods med ringa värde som uppenbarligen saknar affektionsvärde, bör enligtsamfundet försäljning under hand dock ej få ske med mindre beställaren ellerägaren beretts tillfälle alt yttra sig över intyget eller inkomna anbud. SHIO/Familjeföretagen ifrågasätter om det över huvud lagetär nödvändigt och lämpligt alt kräva intyg från en besiktningsman för atttillåta underhandsförsäljning. SHIO menar att kostnaderna för intyg kan blihöga 1984/85: 210 67 och all förfarandet med intyg inte är helt okomplicerat. SHIOförordar en regel enligt vilken värdering av besiktningsman skulle behövasförst om sakens värde överstiger av basbeloppet. 1.6 Annan ägare än beställaren (5 §) i erinrar om attskyldigheten alt undertälta ägaren inte gäller om sakens försäljningsvärde ärsä lågt alt 7 § blir tillämplig. anser att det från principiellsynpunkt finns betänkligheter mot att ett förfarande där en för innehavarenkänd ägare fråntas möjligheten alt betala fordringsbeloppel och förhindra enförsäljning. Enligt Radio- och Hemelektronikleverantörer börmöjligheterna lill underhandsförsäljning ökas "under förutsättning attintäkten inte blir oskäligt lägre än vad man kunde ha förväntat vid offentligauktion". 1.7 Redovisningsskyldighet (8 §) anser att bestämmelsen omredovisningsskyldighet bör kompletteras med alt näringsidkaren - åtminstone ide fall ell överskott skall tillställas beställaren - kortfattat skallredovisa hur överskottet har beräknats. Enligl i länbör kostnader för utbetalningen avräknas innan det konstateras om överskottetuppgår till . 1.8 Rätt att bortskaffa saken (9 §) Hovrätten för och riksskalteverket fästeruppmärksamheten vid saker som har affektionsvärde men saknar saluvärde. Vad dekritiserar synes främst vara en oklarhet i promemorian (s. 72). Hänvisningen ibestämmelsen om rätt att bortskaffa saken till förutsättningarna förförsäljning tolkas av hovrätten så att en sak utan saluvärde får bortskaffasefter ell år enligl 7 § eller efter anmaning och underrättelseenligl 2 § med valfrihet för innehavaren. En sådan ordning är godtagbar enligthovrätten. 1.9 Fordringens upphörande (10 §) Några remissinstanser är kritiska mot bestämmelsen om attinnehavarens fordran upphör när han har gjort sig av med saken. SHIO-Familjeföretagenoch anser alt bestämmelsen bör utgå och det görockså handelskamrarna i och . i länanser i och för sig att det anförts beaktansvärda skäl för bestämmelsen. Frånprincipiell synpunkt anser det emellertid tveksamt om man böravskära en fordringsägares möjlighet att kräva ul hela sin fordran. Prop.1984/85:210 68 2 10 kap. 2 § handelsbalken Två av de fyra remissinstanser som har yttrat sig överdenna del av förslaget ifrågasätter om del är motiverat all i delta sammanhanggenomföra en ändring av bestämmelserna i 10 kap. 2 § om panirealisaiion. vid universitetförordar i första hand att en ändring av bestämmelsen i 10 kap. 2 § handelsbalkenfår anslå i väntan på en allmän översyn av reglerna om pant. En annan anmärkningav principiell natur är enligt fakulieisnämnden alt förslaget inte innehållernågon övergripande bestämmelse om att panthavaren skall förfara med omsorg ulanendast innehåller regler av mer formell natur. anser ienlighet med detta att lagtexten åtminstone bör kompletteras med en föreskriftom panlhavarens allmänna omsorgsplikt vid realisation av panten. Utöver dettagör fakulieisnämnden bara ell par detaljanmärkningar mot förslaget i dennadel. Enligt är del tveksamt om sambandetmellan den föreslagna försäljningslagen och bestämmelserna i 10 kap. 2 § handelsbalkenkan motivera alt de senare nu ändras ulan en noggrann genomgäng av följderna.Bankföreningen vill dock inte motsätta sig alt del framlagda förslaget angående10 kap. 2 § handelsbalken läggs till grund för lagstiftning. En absolutförutsättning för detta är dock enligl bankföreningen att bestämmelsernasdispositiva karaktär slås fast. När det gäller lagförslagels närmare utformning kritiserarbankföreningen regeln att en minsta tid av en månad måste förflyta från anmaningenlill dess försäljning får ske. I stället för en lidsbestämning bör det gällaatt i anmaningen skall utsättas en frist som 'med hänsyn lill samtliga omständigheterär skälig". Vidare kritisrar bankföreningen regeln om att en pantsattfordran skall drivas in i stället för all säljas om det kan ske inom rimligtid. Också andra beaktansvärda skäl än alt en fordran inte kan drivas in inomrimlig tid bör enligt bankföreningen ge utrymme för en försäljning, t. ex. detfallet alt en fordran ingår i ell paket av fordringar. anmärker alt panthavaren enligtförslaget saknar rätt och inte heller har någon skyldighet alt på begäran avpantens ägare sälja panten om den skulle sjunka i värde innan fordringen harförfallit lill betalning (jfr NJA 1934 s. 661). Man drar slutsatsen alt det i panthavaresvårdplikl inte längre skall ingå alt föranstalta om förlida försäljning avpanten. Samfundet framhåller vidare som angeläget att det av lagtexten framgåratt försäljning får ske redan om amortering eller ränta inte är betald även omhela panlfordran ej är förfallen till betalning. Samfundet uppmärksammarslutligen föreskriften i 4 § andra stycket punkt 3 i den föreslagnaförsäljningslagen enligt vilken försäljning under hand får ske om del äruppenbart att fordringen och auklionskoslnaderna inte skulle kunna utgå urköpeskillingen. bör föreskriften inte vara Prop.1984/85:210 69 tillämplig vid försäljning av pantsatt egendom med mindre gäldenärenoch pantens ägare beretts tillfälle all yttra sig innan panthavaren träffar för-säljningsavial.I övrigt har samfundet ingen erinran mot förslaget. Bankinspektionen uppmärksammar i sitt yttrandehuvudsakligen del fallet att den pantsatta egendomen utgörs av fondpapper.Inspektionen tillstyrker att förordning upphävs och att del las in enregel i 10 kap. 2 § handelsbalken om att fondpapper skall säljas genom fondkom-missionär.Enligt inspektionen bör vidare försäljning av börsnoterade fondpapper ske undersamma betingelser, oberoende av om försäljning sker med stöd av föreskrifter i handelsbalkeneller i annan författning, l.ex. lagen om pantlänerörelse eller lagen om rättall förfoga över annan tillhöriga fondpapper. Det skall tilläggas all även bankföreningen anser altfondpapper skall säljas genom fondkommissionär, i vart fall när det är fråga ombörsnoterade fondpapper. tillstyrker även alt 1914 årsförordning upphävs. 3 Följdändringar i annan lagstiftning 3.1 Lagen om retentionsrätt för fordran hos hotellgäst tillstyrkerförslaget om ändring i lagen om reientionsrält för fordran hos holellgäsl.Förbundet är den enda remissinstans som har yttrat sig i denna del. 3.2 247 § sjölagen påpekar i sitt yttrande, att det inomsjöfarten förekommer att betalning för fartyg som skall byggas skall eriäggas irater allt efter del bygget framskrider. Enligl verket kan det tänkas iblandfinnas behov för ett varv alt - om förfallna rater inte erläggs - åtminstone del kunna gottgöra sig för sina föriuster genom all sälja del påbörjade skeppsbyggeti stället för all fullfölja det. erinrar visserligen om attvarven vanligen behäller äganderätten lill bygget fram lill leveransen. Detanförda skulle emellertid enligt verket kunna beaktas genom ell tillägg tillparagrafen om att den skall äga motsvarande tillämpning på skeppsbygge förvilket vederiag skall erläggas i rater efter byggets framskridande. framhåller i sitt yttrande altanledningen lill att skepp inte levereras till eller tas emot av beställaren ide flesta fall torde bero pä alt del råder en tvist mellan parterna om arbetetsutförande, ersättningsbelopp eller liknande förhållande. Del är enligtföreningen inte ovanligt att sådana tvister löses ulan rättslig prövning ochman ifrågasätter om det skall vara nödvändigt att föra tvisten till rättsligprövning före tremånadersfristens utgång för att undvika försäljning.Föreningen är vi- Prop.1984/85:210 70 dåre av den uppfattningen alt rättssäkerheten vidförsäljning av skepp och skeppsbygge kräver alt underhandsförsäljning inte fårske annat än i de fall som lag föreskriver. Man efterlyser också beslämmelserom undertältelseplikt lill registrerade inteckningshavare och beslämmelser omatt underhandsförsäljning inte kan ske utan ägarens och inleckningshavar-nassamtycke om det inte är uppenbart att fordringen och auklionskoslnaderna inteskulle kunna utgå ur köpeskillingen. 3.3 Lagen om pantlånerörelse erinrar i sitt yttrandeom skyldigheten för pantlånare att lill låntagaren utställa ett särskilt bevisom panlsätt-ningen, s. k. pantsedel. De pantsedlar som förekommer torde enliglförbundet samtliga vara s. k. presentationspapper. Med nuvarande utformning avpantsedlarna finns del därför enligt förbundet inte någon möjlighet atttillhandahålla överskottet efter en försäljning annat än mol pantsedelnsföreteende. Förbundet hemställer därför om att den föreslagna lagändringeninte genomförs. Om den skall genomföras behövs del en betydande övergångstid. Prop.1984/85:210 71 Lag omnäringsidkares rätt att sälja saker som inte har hämtats Härigenom föreskrivs följande. 1 § En näringsidkare som i sin yrkesmässiga verksamhet hartagit emot en annans sak för alt utföra arbele pä saken eller för att förvara den får sälja saken enligt denna lag. Detsamma gäller beträffande en sak som näringsidkaren har tillverkat åt någon som till väsentlig del har tillhanda hållit materialet lill saken. Om sakens ägare är försatt i konkurs, gäller i stället 73§ konkurslagen (1921:225). 2 § Bestämmelserna i denna lag får inte frängås lillnackdel för en konsu ment som har beställt arbetet eller förvaringen huvudsakligen för enskilt ändamål. Förutsättningar för rätten att sälja saken 3 § En sak som inte har hämtats får säljas underförutsättning att 1. uppdraget har slutförts eller avtalet har upphörtalt gälla, 2. den som harbeställt arbetet eller förvaringen (beställaren) därefter har anmanats atthämta saken och i anmaningen har upplysts om att saken annars kan komma allsäljas , från anmaningen, samt 3. den tid som harangeits i anmaningen har löpt ut. Om näringsidkaren har en fordran på beställaren för sitt arbelepå saken eller för förvaringen av den, skall det av anmaningen framgå vilketbelopp som skall betalas. 4 § Saken fär säljas utan att beställaren har anmanatsatt hämta den, om 1. harförflutit efter del alt uppdraget har slutförts eller avtalet har upphört attgälla, saml 2. sakensförsäljningsvärde uppenbarligen understiger en hundradel av basbeloppet enligtlagen (1962: 381) om allmän försäkring. 5 § Om en fråga som rör avtalet om arbetet ellerförvaringen prövas av domstol eller av skiljemän, får saken inte säljas förrän en skälig lid har förflutit efter del att tvisten har slutligt avgjorts. Om en sådan fräga prövas av allmänna reklamalionsnämnden, får saken inte säljas förrän en skälig lid har förflutit efter nämndens beslut i frågan. 1984/85:210 72 6 § Om näringsidkaren känner till eller har anledning altanta att någon annan än beställaren är ägare till saken, får försäljning äga rum endast om ägaren i god lid före försäljningen har underrättats om all saken kan komma att säljas och detla kan ske. Sättet för försäljningen m. m. 7 § Försäljningen skall göras med omsorg och med beaktandeav bestäl och ägarens intressen. Den får ske under hand eller på offentlig auktion. Om näringsidkaren avser all sälja saken på offentligauktion, skall beställaren och ägaren undertättas omlid och plats för auktionen, såvida inte försäljningen sker med slöd av 4 §. 8 § Om förutsättningarna för försäljning är uppfyllda mensaken uppen bariigen saknar försäljningsvärde, får den bortskaffas i stället för attsäljas. Redovisning till beställaren m. m. 9 § Har näringsidkaren en förfallen fordran på beställarenför arbetet eller förvaringen, får han läcka sin fordran med vad som inflyter från försäljningen, öm saken enligl denna lag har sålts eller bortskaffats utan all beställaren har anmanats alt hämta den, upphör näringsidkarens ford ran på beställaren även lill den del hans fordran inte läcks av försälj ningspriset. 10 § Om försäljningspriset efter avdrag förförsäljningskostnaderna över stiger näringsidkarens fordran, skall näringsidkaren utan dröjsmål betala ut överskottet lill beställaren. Första stycket gäller inte om beloppet betalas till någonannan som har bättre rätt fill det eller om beloppet sätts ned enligt lagen(1927:56) om nedsättning av pengar hos myndighet. Första stycket gäller inte heller om näringsidkaren enligldenna lag har sålt saken utan att beställaren har anmanats alt hämta den ochnäringsidkaren inte vet var beställaren kan anträffas eller om beloppetunderstiger . 1 dessa fall tillfaller överskottet näringsidkaren. 11 §Näringsidkarens skyldighet att anmana eller underrätta beställaren enligt 3respektive 7 § skall anses fullgjord, om anmaningen eller undertättelsen harsänts i rekommenderat brev under den adress som beställaren har uppgelt ellersom är känd för näringsidkaren. 12 § Omnäringsidkaren uppsålligen eller av oaktsamhet åsidosätter bestämmelserna idenna lag, skall han ersätta skada som fill följd av detta drabbar beställareneller sakens ägare. Denna lag träder i kraft . Den gällerdock inte i fall då näringsidkaren före ikraftträdandet har tagit emot enannans sak för alt utföra arbete på saken eller för att förvara den eller har tagilemot material för alt tillverka en sak av del. 1984/85:210 73 Genomlagen upphävs lagen (1950:104) om rätt för hantverkare att sälja gods som ejavhämtats. Den gamla lagen gäller dock fortfarande i fall då en hantverkareföre har tagit emot en annans sak för alt utföra arbele päden. Lag om ändring i utsökningsbalken Härigenom föreskrivs alt 16 kap. 6 § utsökningsbalkenskall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 16 kap. 6§' skall vid behovombesörja transport av egendom som skall bortföras, hyra utrymme för förvaringav egendomen och vidtaga andra liknande åtgärder som föranleds av avhysningen. Innanåtgärd enligl första siycket vidtas, skall parterna underrättas, om del kan habetydelse för dem. Den somhar mottagit egendom för förvaring i fall som avses i första stycket har rätt lillskälig ersättning av svaranden för förvaringen. Har egendomen inte hämtats tremånader efter avhysningen, får den som har mottagit egendomen sälja den och taut sin fordran ur köpeskillingen eller, om egendomen uppenbarligen saknarförsäljningsvärde, bortskaffa den. Innan egendomen säljs eller bortskaffasskall svaranden, om han kan nås, anmanas att hämta egendomen. Anmaningsskyldighetenanses fullgjord genom att anmaningen har sänts i rekommenderat brev lillsvarandens kända adress. I övrigt tillämpas 3-6 §§ lagen (1950:104) om rätt förhantverkare att sälja gods som ej avhämtats. Vid tillämpningen av dessa beslämmelserskall vad som sägs om beställaren avse svaranden och vad som sägs omhantverkaren avse den som har mottagit egendomen för förvaring. Den somhar mottagit egendom för förvaring i fall som avses i första stycket har rätttill skälig ersättning av svaranden för förvaringen. Har egendomen inte efter avhysningen, får den som har mottagit egendomen sälja denoch ta ul sin fordran ur köpeskillingen eller, om egendomen uppenbarligensaknar försäljningsvärde, bortskaffa den. Innan egendomen säljs ellerbortskaffas skall svaranden, om han kan näs, anmanas att hämta egendomen. Anmaningsskyldighetenanses fullgjord genom all anmaningen har sänts i rekommenderat brev tillsvarandens kända adress. I övrigt tillämpas 5-7 §§ samt 10 § första och andrastyckena lagen (1985:000) om näringsidkares rätt att sälja saker som inte harhämtats. Vid tillämpningen av dessa beslämmelser skall vad som sägs ombeställaren avse svaranden och vad som sägs om näringsidkaren avse den som harmottagit egendomen för förvaring. Denna lag träder i kraft . Har någonföre ikraftträdandet tagit emot egendom för förvaring, tillämpas dock äldre beslämmelser. Senaste lydelse 1981: 1337. Prop.1984/85: 210 Lag om ändring i sjölagen (1891:35 s. 1) Härigenomföreskrivs alt 247 § sjölagen (1891:35 s. 1) skall ha nedan angivna lydelse. 247 Den som bygger, bygger om eller reparerar fartyg ätannan kan utöva retentionsrätt däri lill säkerhet för sin fordran päköpeskilling eller annat vederlag, sä länge han har egendomen i sinbesittning. Lagen (1950: 104) om rätt för hantverkare att sälja gods som ejavhämtats har motsvarande tillämpning. Öm förmänsrätt, som följer med retentionsrätt enligtförsta siycket, finnas beslämmelser i förmänsrällslagen (1970:979). Den som bygger, bygger om eller reparerar ett fartyg ålnågon annan får hålla kvar fartyget till säkerhet för sin fordran på köpeskiUingeneller annat vederlag. Han får även sälja fartyget och la ul sin fordran urköpeskillingen eller, om fartyget uppenbarligen saknar försäljningsvärde,bortskaffa det. Därvid tilllämpas 2-12 §§ lagen (1985:000) om näringsidkaresrätt att sälja saker som inte har hämtats. Vid lill-lämpningen av dessabestämmelser skall vad som sägs om näringsidkaren avse den som bygger, byggerom eller reparerar ett fartyg ål någon annan. Om fartygets ägare är i konkurs,gäller i stället 73 § konkurslagen (1921:225). Öm förmånsrätt som följer med rätten alt hålla kvarfartyget finns bestämmelser i förmänsrällslagen (1970:979). Denna lag träder i kraft . Har den sombygger, bygger om eller reparerar ett fartyg ät någon annan fått fartyget i sinbesittning före ikraftträdandet, tillämpas dock äldre beslämmelser. Senaste lydelse 1973; 1064. Prop.1984/85:210 76 Lag om ändring i lagen (1949:722) om pantlåneröreise Härigenom föreskrivs alt 12 § lagen (1949: 722) ompantlånerörelse skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Lämnar vid pantförsäljning er- Om köpeskillingen vid pantför- hållen köpeskilling, sedan därifrån säljningefter avdrag för lånesum- avdragits lånesumman, låneavgif- man, låneavgifienoch försäljnings ten och försäljningskostnaden, kostnadenger ett överskott på överskott å , skall , skall pantsät- panlsältaren möjligt på lårensnarast möjligt på egen be- egen bekostnad underrättas därom kostnad undertättasom delta ge- genom rekommenderat brev. nom rekommenderat brev. Denna lag träder i kraft . Har pantentagits emot före ikraftträdandet, tillämpas dock äldre beslämmelser. Lag om ändring i lagen (1970:980) om retentionsrätt förfordran hos hotellgäst Härigenomföreskrivs alt lagen (1970:980) om retentionsrätt för fordran hos holellgäslskall ha nedan angivna lydelse.