prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — Somjag skall återkomma till i special-motiveringen bör man genom bl.a. demöjligheter till jämkning på grund av medvållande som följer av 6 kap. 1 8andra och tredje styckena skadeståndslagen kunna tillgodose näringsidkarensintressen i fall då konsumenten inte har lämnal tillbörliga upplysningar omförvaringsobjeklei. Utöver förluster följdav atl den förvarade saken skadas kan konsumenten givetvis drabbas av andraekonomiska skador på grund av all en förvaring anordnas på etl felaktigt sätteller på grund av all näringsidkaren gör sig skyldig lill dröjsmål. Liksom vidUänsler avseende arbele på egendom bör näringsidkaren enligi regler som ärIvingande lill konsumentens förmån vara skyldig atl ersätta konsumenten ävensådan annan ekonomisk skada, om näringsidkaren inle kan visa all skadan ejberor på försummelse på hans sida. Jag får härvidlag hänvisa lill vad som harsagls i avsnill 2.6.1. Vidare bör den i avsnitt 2.6.2 föreslagna regeln om allmänl, Ivingande vållandeansvar för näringsidkaren gälla även vidförvaringsljänster. Sammanfattningsvisinnebär del nu anförda att belräffande näringsidkarens skadeslåndsansvar molkonsumenien samma regler bör gälla vid avtal om förvaring som de som jaglidigare (avsnill 2.6.1 och 2.6.2) har förordat när del gäller Uänsler somavser arbete på egendom. Även iredje mans marknadsföringsansvar mot konsumenienbör vid förvaringstjänsterna vara i princip detsamma som vid andra tjänstersom omfatlas av konsumenlUänsllagen (se avsnill 2.6.3). I fråga om de närmaredelaljerna får jag hänvisa lill specialmotiveringen. 2.11.5Konsumenlens belalningsskyldighel, avbeslällning och påföljder m.m. vidkonsumenlens dröjsmål. Mittförslag: I fråga om konsumenlens betalningsskyldighet, avbeställning frånkonsumenlens sida, påföljder m. m. vid dröjsmål på konsumenlens sida med attbetala eller lämna nödvändig medverkan skall vid avtal om förvaring gälla ialll väsentligt samma regler som vid Ijänster avseende arbete på egendom, medde avvikelser som betingas av för-varingstjänsternas särskilda karaktär. Prop.1984/85:110 124 Utredningens förslag: Saknar motsvarighet lill millförslag. Skälen för mitt förslag: 1 avsnitt 2.8 har behandlalsolika frågor rörande konsumenlens belalningsskyldighel vid avial om Uänsler somavser arbele på egendom. Av de bestämmelser som där har föreslagils är del lill enbörjan klart all de som avser bestämmande av priset för en ijänsl bör gällaäven vid avial om förvaring. 1 den mån prisel för en förvaringsUänsi inleföljer av avlalel, bör konsumenien sålunda vara skyldig all belala vad som ärskäligl med hänsyn till tjänstens arl. omfattning och utförande, gängse prisför molsvarande tjänster vid avtalsUllfället saml omsländighelerna i övrigl.Om näringsidkaren har angett prisel för Ijänslen på ell ungefär, dvs. lämnalen ungefärlig prisuppgift, bör denna prisangivelse i princip vara bindande förhonom. Belräffande dessa frågor får jag hänvisa lill vad som har anförls iavsnill 2.8.1. Vidare bör näringsidkaren även vid förvaringsUänsler bliberättigad Ull prisiillägg i principiell överensslämmelse med vad som harförordals i avsnill 2.8.1, dvs. dels om han i samband med förvaringen harulförl visst tilläggsarbete, dels om Uänsten har fördyrats på grund av någonomständighet som är atl hänföra till konsumenien och näringsidkaren inte hadebort räkna med denna fördyring när priset för Uänslen bestämdes. 1 avsnill 2.8.2 har föreslagils bestämmelser som innebärall konsumenten inte är skyldig alt betala för arbete eller malerial somförslörs eller går förlorat genom en olyckshändelse som inlräffar innanuppdraget har avslulals eller, vid försening på grund av någol förhållande påkonsumentens sida, innan uppdraget rätteligen skulle ha avslulals. Dessabeslämmelser ger belräffande tjänster som avser arbele på egendom uttryck åletl moment i näringsidkarens s.k. resultatansvar: intill den lidpunkl som äravgörande för bedömningen av om en sådan ijänsl är behäftad med fel "slårnäringsidkaren faran" för sin prestation även när del gäller rälten lillbetalning (se avsnitt 2.8.2, jfr avsnitt 2.4.1). Beslämmelserna saknar aktualitetvid förvaringsljänster. Avtalet tar här inte sikte på etl slutligt resultatutan på en fortlöpande preslation från näringsidkarens sida som till den delden redan har utförts inle kan förslöras eller gå förlorad i den mening somligger lill grund för de nämnda beslämmelserna i förslaget. Konsumenienbör sålunda inle rimligen kunna undgå att betala för förvaring som redan harägt rum i andra fall än då konsumenien har rält atl häva avtalet om förvaring idess helhel därför alt förvaringen har anordnats på etl felaktigt sätl ellerdärför alt del föreligger ett dröjsmål på näringsidkarens sida (se avsnitt2.11.3). I sammanhängd bör nämnas all del vid förvaring visseriigenkan uppkomma siiualioner liknande dem som avses med de i avsnitt 2.8.2föreslagna beslämmelserna om att konsumenien inle är skyldig all belala förarbele eller malerial som förslörls e.d. av våda. Del kan sålunda länkas altnäringsidkaren för all förvaringen skall ske avlalsenligl måsle vidla vissaålgärder, såsom alt bygga en stöttande ställning för landförvaring av en 1984/85:110 125 Om i del nämnda fallel siällningen förstörs underförvaringstiden Avtal om förvaring genom en olyckshändelse, får näringsidkarennaturligtvis inte debitera konsumenien koslnaderna för alt ställningen måstebyggas på nyll. Delta följer emellerlid av de lidigare berörda beslämmelsernaom näringsidkarens skyldighet all utan exlra kosinad för konsumenien avhjälpafel hos tjänsien (se avsnitt 2.11.3). Liksom vid ijänsler som avser arbele på egendom börkonsumenten vid avtal om förvaring ha rätl att på begäran få en specificeradräkning för ijänslen. Härvidlag bör gälla samma regler som de jag lidigare harförordal belräffande andra tjänster (se avsnitt 2.8.3). Åven i fråga om lidenför betalningen bör gälla samma regler vid förvaring som vid andra Uänsler (seavsnill 2.8.4). 1 avsnill 2.9 har jag behandlat frågan om konsumenlensersätlningsskyldighel mol näringsidkaren i fall då konsumenien avbeställer enUänsl som avser arbele på egendom. Denna fråga lorde ha en lämligen begränsadbetydelse vid avtal om förvaring, eflersom dessa ofta är avsedda all gällatills vidare med rätl för båda parter atl säga upp avtalet utan all behövaåberopa någol skäl (se avsnitt 2.11.3). Det förekommer emellertid att avtal omförvaring sluls för viss besiämd lid. Om konsumenien önskar frånlräda ellsådani avial , anses han enligt gällande räll i princip vara skyldigalt likväl belala avlalal vederlag för hela den bestämda förvaringstiden medavdrag för de kostnader som näringsidkaren eventuelll besparas genom att haninle behöver fullfölja Uänsten (jfr , Särskilda avtalstyper 1, 1976,s. 1 denna del bör i fortsättningen i fråga om konsumenlensersätlningsskyldighel gälla samma regler om ersällning vid avbeslällning somde som jag i avsnill 2.9 har förordal beträffande andra ijänster. För den händelse konsumenten vid avtal om förvaring görsig skyldig till dröjsmål med betalningen eller med alt lämna nödvändigmedverkan bör i fråga om näringsidkarens befogenheter m. m. gälla i huvudsaksamma regler som vid tjänster avseende arbele på egendom (se avsnill 2.10). För näringsidkarens rätt till hävning bör sålunda gällasamma förutsättningar som de som har föreslagits beträffande Ijänsteravseende arbete på egendom. Vidare bör i princip gälla samma regler i fråga omkonsumentens betalningsskyldighet vid hävning från näringsidkarens sida (seavsnitt 2.10.3), näringsidkarens rätl atl hålla kvar föremålel för tjänstenlill säkerhel för sin fordran på gmnd av uppdragel (rdenlionsrätt, se avsnitt2.10.4) samt näringsidkarens rätl till dröjsmålsränia (se avsnitt 2.10.5). 2.11.6Andra frågor rörande förvaring Mitt förslag: Andra frågor rörande förvaring lämnasoreglerade. Del gäller bl. a. frågor om uppsägningstid vid uppsägning avförvaringsavtal frän näringsidkarens sida. konsumenlens skadeslåndsansvar motnäringsidkaren m. m. på grund av att förvaringsobjeklei visar sig haska-debringande egenskaper och belydelsen av sådana mottagningsbevis som lämnasut i samband med förvaringsavtal. Utredningens förslag: Saknar molsvarighel lill millförslag. Skälen för mitt förslag: Med de regler som jag harförespråkat i avsnitten 2.11.3-2.11.5 lorde konsumenttjänsllagen läckaflertalel rättsfrågor av betydelse vid sådana förvaringsavtal som omfattas avlagen. Självfallel är den förordade regleringen dock inle uttömmande. Elt spörsmål som inte har behandlats i det föregående ärsålunda om man i lagen bör närmare reglera siluationer där elt avial omförvaring sägs upp från näringsidkarens sida. Som lidigare har nämnls (seavsnitt 2.11.3) är etl avtal om förvaring - om annal inle kan ansesöverenskommet rörande förvaringstiden - all uppfatta som gällande lills vidaremed rätt för båda parter att säga upp avtalet till upphörande utan au behövaange något skäl. Den nu berörda frågan gäller närmasl huruvida lagen börinnehålla ivingande eller disposiiiva regler om all näringsidkaren i ell sådanifall är skyldig all iaktta viss uppsägningslid. Av allmänna rättsprinciper, i förening med kravel pånäringsidkaren all med lillbörlig omsorg la till vara konsumenlens inlressen,måste anses följa atl näringsidkaren vid uppsägning av ell Ullsvidareavtal omförvaring är skyldig all iaktta en med hänsyn till omsländighelerna skäliguppsägningstid. Denna bör ge konsumenien etl godtagbart rådrum för att hämtaul förvaringsobjeklei, eventuellt också för att ordna med fortsattförvaring på annal sätt (jfr , Särskilda avtalstyper 1, 1976, s. 84).Det sagda avser den silualionen all parterna inle har avlalal om enuppsägningstid som näringsidkaren skall iaktta vid uppsägning från hans sida. 1den mån sådana avtal träffas får konsumenlerna anses ånjula etl tillräckligtskydd mol oskälig behandling i sammanhängd genom de möjligheier atl angripaoskäliga avtalsvillkor som står lill buds enligt avtalsvillkorslag ochden förmögenhetsrätlsliga generalklausulen i 368 avtalslagen. Med hänsyn till vad jag nu har sagl synes del överflödigtall i konsumenltjänsllagen ta in beslämmelser om uppsägning frånnäringsidkarens sida av ell avtal om förvaring. Del bör för övrigl nämnas atldenna fråga torde få en begränsad praktisk betydelse med hänsyn lill allnäringsidkaren, vilkel jag skall återkomma lill i specialmoliveringen, börvara skyldig all även efler avtalstidens utgång vidla skäliga åtgärder för allta vård om en förvarad sak som konsumenien inle hämtar i räll Ud. Prop.1984/85:110 127 karen blir ocksä skadeslåndsskyldig mol konsumenien förskador på för- Avtal om förvaring varingsobjektet som inlräffar medan detlafortfarande är i näringsidkarens besittning, om denne inte kan visa atl skadanej beror på försummelse på hans sida (se avsnitt 2.11.4, jfr avsnitt 2.6.2). En fråga som kan aklualiseras vid förvaringsavtali konsumentförhållanden gäller konsumenlens skadeslåndsansvar mol näringsidkaren,om förvaringsobjeklei i samband med förvaringen på grund av sina egenskaperorsakar skada på person eller egendom.Som exempel kan nämnas alt konsumenienför förvaring lämnar in en dunk med frätande vätska och vätskan till följd avläckage skadar andra föremål hos näringsidkaren. Enligt gällande regleromskadeståndsskyldighet i kontraktsförhållanden lorde konsumenien i ell sådanifall i princip vara skyldig atl ersälla näringsidkaren för dennes skada, omkonsumenien kan anses vållande lill skadan. lorde normall innebära allkonsumenten blir skadeslåndsskyldig, om han har insett eller bort inse riskenför skada och del kan läggas honom lill lasl som försummelse all han inlelämnal näringsidkaren sådana upplysningar om förvaringsobjeklels beskaffenhetatt denne kunnal vidla nödvändiga försiktighetsåtgärder (jfr s. 86). Det finns enligt min mening inle behov av atl genomivingande beslämmelser i konsumenlljänsllagen ändra eller klariägga delrättsläge som sålunda råder i fråga om konsumenlens skadeslåndsansvar molnäringsidkaren för skador som orsakas av förvaringsobjeklei. Skullekonsumenten genom avtal åläggas ell längre gående ersättningsansvar för sädanaskador än som följer av gällande rätl måsle ell sådant avlalsvillkor, om delinte moliveras av alldeles särskilda omständigheter, framstå som så tyngandeför konsumenien alt det kan förbjudas enligt avtalsvillkorslag resp.jämkas eller lämnas ulan avseende med slöd av 368 avtalslagen. Om förvaringsobjeklei visar sig ha fariiga egenskaper somnäringsidkaren inle bort märka eller förutse när avtalet ingicks ansesnäringsidkaren enligt gällande rätl kunna häva avtalet. En förulsällning fördella lorde vara all den fariiga egenskapen medför en skaderisk som är avväsentlig betydelse och som inte kan elimineras genom enkla åtgärder. Jag anser del inle finnas skäl erinran mol gällanderätts slåndpunkl i det nu berörda hänseendet. 1 konsumentförhållanden lordefrågan inle vara av sådan praklisk beiydelse att det är motiverat all regleraden i den föreslagna lagen. Jag vill dock framhålla atl spörsmålet huruvidanäringsidkaren på den här nämnda gmnden skall ha räll att med omedelbar verkanhäva förvaringsavtald givetvis får bedömas med hänsyn till de möjligheter somnäringsidkaren kan ha alt säga upp avtalet och de olägenheter som del skullemedföra för näringsidkaren att i det enskilda fallet iaktta avtalad ellereljesl skälig uppsägningstid. Om näringsidkaren befinns ha räll all hävaavtalet, bör gmnderna för de lidigare förordade reglerna om konsumentensbelalningsskyldighel vid hävning på grund av konsumenlens dröjsmål (se avsniU2.11.5, jfr avsnitt 2.10.3) kunna Ullämpas i detta fall. Prop.1984/85:110 128 Eltviktigt inslag i näringsidkarens ansvar vid förvaring är givelvis alt Avtal omförvaring förvaringsobjeklei lämnas ul till räll person när förvaringen upphör.Någon särskild lagregel om näringsidkarens ansvar i della hänseende behövsdock inte vid sidan av de bestämmelser som jag har förordat i avsnill 2.11.4 omnäringsidkarens skadeståndsskyldighet mot konsumenten vid bl.a. förlusl av denförvarade saken. Enligtmin mening finns det inle heller anledning atl i lagen reglera betydelsen avsådana mottagningsbevis av olika slag som näringsidkare i samband medförvaringsavtal brukar lämna till konsumenten som bevis om all den förvaradesaken har mottagils. Normall kan dessa bevis inle anses som bärare av rättenatl få ul den förvarade saken. de ulgör som regel inte vad som i rättsligtsammanhang brukar belecknas som värdepapper (jfr prop. 1977/78:53 s. 13).Härmed sammanhänger atl näringsidkaren anses vara skyldig all lämna ulförvaringsobjeklei till konsumenien utan hinder av alt denne inte kan fördemoilagningsbevisd. om konsumenien är känd eller om han kan slyrka sin räll lillförvaringsobjeklei på annal säu. Mottagningsbeviset är alltså normalt inleheller vad som brukar benämnas ett presenlationspapper, dvs. etl bevis som måsteföretes för att förvaringsobjeklei skall lämnas ul. Å andra sidan anses ellmottagningsbevis normall vara ell s. k. legilimalionspapper. Detta innebär attnäringsidkaren kan lämna ul saken lill den som föreler mottagningsbeviset,såvida inle näringsidkaren inser eller bör inse atl denne i själva verketsaknar maieriell rätt att få ul saken. (Se belräffande de nu berörda frågornaBengtssons. Frånkonsumentsynpunkt finns del inle skäl lill invändningar mol de principer somjag nu har redovisat. En lagreglering framstår som överflödig. När del gällersådana i konsumentförhållanden sällan uppkommande frågor som sammanhänger medöverlåtelser eller pantsättning av saker som är föremål för förvaring kanhänvisas bl. a. till prop. 1977/78:53 s. 13. Minaförslag i del föregående rörande regleringen av förvaringsavialen innebär atldel beträffande sådana förvaringsavtal som regleras av konsumenlUänsllageninte kommer atl finnas vare sig anledning eller utrymme atl lillämpa debeslämmelser i 12 kap. handelsbalken som har nämnls i avsnill 2.11.1. Det finnså andra sidan inte skäl atl i detta sammanhang upphäva dessa bestämmelser,vilkakan Uäna till ledning för rättstillämpningen bl. a. när del gäller att bedömarättsfrågor som kan uppkomma vid avtal mellan privatpersoner om vederiagsfriförvaring (jfr s. 81-82). 2.12Följdändringar i annan lagstiftning 2.12.1 Köplagen och konsumenlköplagen Mitt förslag: Den preskriptionslid som föreskrivs iköplagen och konsumenlköplagen för en köpares anspråk på grund av fel ellerbrist i köpt gods förlängs från dt år lill ivå år. Utredningens förslag: Saknar motsvarighet lill mitlförslag. Skälen för mitt förslag: 1 avsnill 2.4.7 (jfr avsnill 2.11.3)har jag föreslagil all konsumenlens räll atl åberopa all en Uänsl är felakligskall gå förlorad (preskriberas), om konsumenten inle har reklamerat senastinom tvä år från den lidpunkt då uppdraget avslulades. Vid arbete på fastasaker skall dock enligt förslagel gälla en preskriptionstid av . Som har framhållits i det nämnda avsnittet börpreskriptionstiden för anspråk på grund av fel hos en Uänst och fel i en varaha i princip samma längd. Den enligt 11 8 konsumenlköplagen f.n gällande preskriptionstiden- - bör därför föriängas med verkan från den tidpunkt då den föreslagnakonsumenttjänsllagen iräder i kraft. För konsumentköpens del blir det inteaktuellt att ha skilda preskriptionstider för olika slags varor. Enligtkonsumenlköplagen bör som en enhetlig preskriptionstid för anspråk på grund avfel i en vara gälla av från det att köparen moltog varan. En särskild fråga är om en motsvarande ändring samiidigibör göras i den disposiiiva regeln i 54 8 köplagen, som f.n. föreskriver enpreskriptionstid av för en köpares anspråk på grund av fel eller bristi godset. Som har nämnts i avsnill 2.4.7 föreslog redan köplagsulredningen isill slutbetänkande (SOU 1976:66) Ny köplag att denna preskripUonsUd skulleförlängas lill Ivå år, vilkel vid remissbehandlingen av betänkandet godtogseller tillstyrktes av flertalet remissinslanser. Den krilik som främst frånnäringslivets sida riktades mol förslaget och som framför allt gick ul på alldetla inte framstod som lillräckligi moliveral och kunde befaras leda tillkostnadsökningar kan enligt min mening inle betecknas som särskilt vägande.Jag vill erinra om atl man i sedan mitten av 1970-lalet har en lagsladgadpreskripUonsUd för felanspråk vid konsumentköp och andra köp av , vilketsåvitt känt inle har medföri några negaliva följder som bör beaklas i dellasammanhang. Vidare innehåller även Wien-konveniion om inlernaiionellaköp en beslämmelse om ivå års preskriptionstid. Till del nu sagda kommer att det synes omotiverat ocholämpligt att ha olika regler om preskriptionstidens längd i konsumenlköplagenresp. den allmänna köplagen. En sådan ordning skulle innebära attdetaljhandlare m.fl., som köper varor från andra näringsidkare förvidareförsäljning lill konsumenter, på ett markant sätt kunde komma i kläm. Deskulle sålunda 9 I984I85. enligt konsumenlköplagenkunna ulsätlas för felanspråk från konsumenternas sida under en avsevärtlängre lid än den som enligi köplagen slod dem själva lill buds för atl i sinlur rikta felanspråk mol sina leveranlörer. Det finns anledning all räkna medatt del förslag till en ny köplag som f.n. utarbetas i nordisk samverkan ivilkel fall som helst kommer atl innehålla en bestämmelse om två årspreskriptionstid för anspråk på grund av fel i godset. Med hänsyn lill vad jaghär lidigare har anförl anser jag alt man inte bör avvakta detta förslag ochden fortsalla beredningen av del. I ställd bör den preskripUonsUd som gällerenligi 54 8 köplagen för anspråk på grund av fel eller brisl i gödsel redan nuförlängas lill . Denna ändring i 54 8 köplagen bör träda i kraftsamtidigt med den förordade ändringen i 11 S konsumenlköplagen. Följdändringar i annan lagstiftning Miltförslag: Bestämmelserna om produktsäkerhet i 4 8 marknadsföringslagen ändrasså atl det blir möjligl alt förbjuda fortsall tillhandahållande åt konsumenlerav farliga eller uppenbart oUänliga ijänsler som skall omfattas avkonsumenlUänsllagen. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betänkandet s. 203-209). Remissinstanserna:Utredningens förslag Ullstyrks eller lämnas utan erinran av prakiiskl lagdsamlliga remissinslanser. anser dock atl bestämmelserna i 4 8marknadsföringslagen bör göras tillämpliga pä alla slags tjänster, inte barasådana som skall omfattas av konsumenttjänstlagen (se bil. 3 avsnitt 13 ochäven avsnitt 5). Skälenför mitt förslag: Marknadsföringslagen innehåller i 4 8 en generalklausul omproduktsäkerhet m.m. Enligt denna generalklausul kan marknadsdomstolenförbjuda en näringsidkare all lill konsumenler för enskilt bruk saluhålla varorsom på grund av sina egenskaper medför särskild risk för skador på person elleregendom. Delsamma gäller belräffande varor som är uppenbart oUänliga för sillhuvudsakliga ändamål. Med saluhållande av varor likslälls uthyrning av varorlill konsumenler för enskilt bruk. Etl förbud enligt 4 8 marknadsföringslagenskall normall förenas med vile, som kan dömas ul om förbudet överträds. 1 fallsom inle är av slörre vikl kan KO, i ställd för att ansöka om elt förbud hosmarknadsdomstolen, själv pröva frågan om förbud enligt 4 8 genom elt s.k.förbudsföreläggande. Om ell sådani föreläggande inom utsatt lid godkänns avnäringsidkaren, får del samma verkan som etl av meddelatförbud. Sedankonsumenlljänslulredningen avslulal sitt arbele har rikllinjekom-millén(H1979:04) lämnal sill belänkande (SOU 1983:40) Konsumentpoli- Prop.1984/85:110 131 liska styrmedel - ulvärdering och förslag.Riktlinjekommiltén föreslår Följdändringar ålskilliga ändringar imarknadsföringslagen, bl. a. i 4 8.1 likhd med konsu- ' """lagstiftning menltjänslutredningen anser riktlinjekommiltén att paragrafen börändras så, att del blir möjligl atl förbjuda fariiga och otjänliga tjänster.Kommittén föreslår dock all paragrafen görs tillämplig på hela Uänsteområdeloch alliså inle begränsas till tjänster som omfattas av konsumenttjänsllagen.Detla förslag har tillstyrkls eller lämnats utan erinran under remissbehandlingen.Kommiltén har vidare föreslagil all etl förbud införs i paragrafen mollillhandahållande av farliga eller oUänliga varor eller ijänsler inle bara lillkonsumenler utan även till näringsidkare som befinner sig i bakre led iförhållande till konsumenlerna. förslag innebär alt 1. ex. en lillverkareeller en grossisl kan förbjudas att sälja vidare en farlig konsumenlpro-dukt.Också detla förslag har under remissbehandlingen tillstyrkts eller lämnats utanerinran i sak. förslag bereds f.n. inomfinansdepartementet. Avsiklen är alt en proposition på grundval av kommitténsbetänkande skall läggas fram för under innevarande år. Frågan om en utvidgning av 4 8 marknadsföringslagen tillatl hell eller delvis omfatta Uänsteområdel har således aktualiserats i tvåskilda sammanhang. förslag går ul på mer omfattandeändringar i marknadsföringslagen än konsumenlUänstulredningen föreslagit och omfattaräven ändringar i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m. m. saml ikonsumenlköplagen (1973: 877). För egen del finner jag del angeläget all del redan idella sammanhang tillskapas en marknadsrältslig regel som gör det möjligt attförbjuda lillhan-dahållandel av farliga eller oljänliga Uänsler såvill gällerkonsumenttjänst-lagens tillämpningsområde. Jag förordar därför en sådan regel.Därmed kan konsumenlUänsllagen ges en i förhållande till konsumenlköplagenlikvärdig utformning när del gäller frågan huruvida en sådan Uänsl som avsesmed konsumenttjänsllagen skall anses felaklig (se avsnitt 2.3.4). Det är enligtmin mening av belydande värde all konsumenttjänstlagen på så säll kan få endefiniliv ulformning redan från början. förslag lill ändring i 4 8 marknadsföringslagen ulgörsåledes inle något ställningstagande i frågan huruvida förbudsmöjlighetensenare bör uividgas lill att omfatta Uänsteområdel i dess helhel. Den fråganfår prövas i samband med beredningen av rikllinjekommitténs övriga förslag. Denutvidgning av paragrafen som jag nu har förordat får då inarbetas i detlagförslag som därvid kan bli aktuellt.