prop · G803200 · 1984-12-31 00:00:00 — Fördet första gör kommittén undantag för ärenden som gäller myndighetsutövning motenskilda, dock inte för ärenden om anställning, ledighet, vikariat ellerförslagsbelöning. Ett undanlag föresläs vidare för frågor som rör förhandlingmed arbetstagarorganisation, uppsägning av kollektivavtal, arbetskonflikt ellerrättstvist mellan kommunen eller landstingskommunen och arbetstagarorganisation.Remissinstanserna har i stort sett lämnat kommitténs förslag ulan erinran. Ävenjag kan ansluta mig till förslagen. Jag kan således inte finna något bärandemotiv för alt representanter för de anställda skall få närvara vid behandlingenav de ärendegrupper som jag har angivit. Tvärtom finns det i ärenden ommyndighetsutövning mol enskilda, vilka ofta rör enskildas personliga ellerekonomiska förhållanden, ett starkt intresse av att hålla ärendebehandlingeninom en så snäv personkrets som möjligt. I fråga om den närmare avgränsningenav vad som skall hänföras till ärenden om myndighetsutövning anser jag i likhetmed kommittén att det kan vara lämpligt att ansluta lill förvaltningslagens(1971:290) definitioner. Jag avser alt återkomma lill denna fråga i specialmoiiveringen. För att stärka skyddet för den politiska demokratin börman införa ytterligare inskränkningar med avseende på vilka typer av ärendensom personalförelrädarna skall få närvara vid. Del finns därvid skäl allöverväga om en gräns bör sältas vid ärenden som rör förhållandet mellanarbetsgivare och arbetstagare. 118 MBL stadgas alt lagen äger tillämpning på förhållandelmellan arbetsgivare och arbetstagare. Även reglerna om partssammansalta organ (PSO)tar i grunden sikte på sådana frågor. Från samordningssynpunkt kan det därförvara av värde att anknyta till denna gräns även när det gäller frågan omnärvarorätt. Ett vanligt argument hos dem som är negativa tillnärvarorätten är alt denna innebär att de kommunanställda får en särställning iförhållande till andra grupper av medborgare när det gäller inflytandet påkommunala angelägenheter. Styrkan i sådana argument minskar dock omnärvarorätten begränsas till ärenden som rör förhållandet mellan kommunen ellerlandsfingskommunen som arbetsgivare och dess arbetstagare. Att de anställda ikommunerna och landstingskommunerna kan sägas fä ett större inflytande än kommunmedlemmarnai allmänhet i sådana ärenden torde mänga säkerligen kunna acceptera. 1984/85:200 23 Del finns aUtså starka skäl för att närvarorättenbegränsas till ärenden som rör förhållandet arbetsgivare-arbetstagare. Deltorde dock inte vara möjligt alt utforma en bestämmelse så att den exakt angeralla de ärendegrupper som närvarorätten kan omfatta. Det blir därför nödvändigtmed en allmänt hållen beskrivning av närvarorättens omfattning även om det kan ledatill vissa avgränsningsproblem i den praktiska tillämpningen. En avgränsning av närvarorätten enligl vad jag nu harförordat medför att det vid ett nämndsammanträde kan förekomma både ärenden somomfattas av närvarorätten och sådana ärenden i vilka närvarorätt inteföreligger. I likhet med vad som är vanligt på det statliga området kanföredragningslistorna till sådana sammanträden förses med markeringar av vilkaärenden som skall vara föremål för närvarorätten. Det kan också vara lämpligtalt behandla de ärenden som omfattas av närvarorätten i ett sammanhang, l.ex. iinledningen av ett sammanträde. Som jag redan har antytt kan man inte utesluta attoenighet kan uppkomma om huruvida närvarorätt skall tillåtas i enskilda fall. Ivilken utsträckning sådana meningsmotsättningar kan förväntas uppkomma är istor utsträckning beroende av hur man löser vissa praktiska problem kring nämndsammanlrädena.Ett sätt att lösa problemen kan vara att i gränsfallen fä till stånd formlösaoch informella samråd mellan arbetsgivaren och de fackliga representanternainför upprättandet av föredragningslistor till nämndsammanträden. Jag villemellertid kraftigt understryka att ett sådant samråd givetvis inte får ersättaeller anses som förhandlingar enligt MBL. Sådana förhandlingar kan dock kommatill bruk om parterna har träffat ett avtal om närvarorättens närmare innebördenligt vad jag har anfört (avsnitt 2.3), En ytleriigare åtgärd för att underlätta tillämpningen äratt tillskapa en ventil på så sätt att nämnden i särskilda fall får besluta attpersonalföreträdare får närvara även i andra fall än sädana som uppenbarligenomfattas av grundregeln. Nämnden skulle alltså med enkel majoritet kunna medgenärvarorätt i tveksamma fall. Självfallet måste den grundläggande begränsningeni fräga om myndighetsuiövningsärenden alltjämt gälla. Jag vill också poängleraatt det inte kan bli fråga om en generell utvidgning lill särskilda grupper avärenden utan endast en bedömning i varje enskilt fall. Jag föreslår en regelmed den innebörd som jag nu har beskrivit. Om dessa åtgärder vidtas är del minförhoppning alt tillämpningsproblemen blir obetydliga. Skulle del likväluppkomma behov av rättslig prövning vad gäller närvarorättens tillämpningstår, beroende pä situationen, rättsreglerna om kommunalbesvär och arbelstvisteri sista hand lill buds. 1984/85:200 24 2.5 Personalföreträdarna 2.5.1 Befogenheter Mitt förslag: Personalföreträdarna får rätt att delta i en nämnds överläggningar men inte i besluten. Kommitténs förslag: Överensstämmer med mitt förslag medden skillnaden att personalförelrädarna enligt kommittéförslagel har rätt attfå sin mening antecknad i nämndens protokoll (betänkandet s. 131-133). Remissinstanserna: tiotal remissinstanser avstyrkereller är tveksamma lill förslaget att personalförelrädarna skall fä rätt att fäsin mening antecknad till protokollet. Hit hör flera kommuner och , LO anser att personalföreträdarna även bör få förslagsrätt. Skälen för mitt förslag: Som jag har framhållit fleragånger tidigare är det nödvändigt att noggrant överväga vilka begränsningar sombehöver göras i fråga om närvarorättens utformning lill skydd för den politiskademokratin. En vikiig fråga i det sammanhanget är utan tvekan vilkabefogenheter som bör tillföras personalföreträdarna. Den givna utgångspunktenär därvid enligt min mening all närvarorätten måste hällas skild från denbeslutanderätt som enligl demokratiska styrelseprinciper tillkommer deförtroendevalda. Rätten all framställa förslag med anhängighelsverkan är utantvekan nära sammanbunden med beslutanderätten. Det kan därför enligt min meninginte komma i fråga att utrusta personalföreträdarna med förslags-räu. Även frågan om rätt att anteckna sin mening tillprotokollet hänger pä sitt sätt samman med beslutanderätten. I motiven till1977 års kommunallag (prop. 1975/76:187) framhöll föredraganden att en rätt attanteckna sin mening lill protokollet i princip bör tillkomma endast den som harrätt att delta i beslutet. På grund härav fråntogs bl.a. föredragandetjänstemän sin tidigare rätt att få avvikande mening antecknad i protokollet. Enliglmin mening bör en sådan rätt inte heller tillkomma personalföreträdarna,varigenom klart kan markeras att närvarorätten är skild från beslutanderätten. 1984/85:200 25 2.5.2 Antal och tillsättning Mitt förslag: Högst tre personalföreträdare och ersättareför dem får finnas i varje nämnd. De skall utses särskilt för varje nämnd blandde anställda hos kommunen eller landstingskommunen, i första hand bland dem somär anställda inom nämndens verksamhetsområde. Del skall ankomma pä den eller delokala arbetstagarorganisationer i förhällande till vilka kommunen ellerlandstingskommunen är bunden av kollektivavtal att utse personalförelrädare. Kommitténs förslag: Överensstämmer med mitt förslag(betänkandet s, 128-130). Remissinstanserna: Endast några fä remissinstanserbehandlar denna fråga. LO anser i likhet med kommittén att kollektivavlalsbundnalokala organisationer bör utse personalföreträdarna. Enligt LO skulle det varaav visst värde att ha en regel om mandatfördelningen mellan de fackligaorganisationerna. TCO delar uppfattningen att personalföreträdarna i förstahand bör utses bland de anställda inom vederbörande nämnds verksamhetsområde.TCO anser att det bör ankomma pä de fackliga organisationerna att bedöma om manbör gä utanför denna krets. och några kommuner anserdet vara nödvändigt att personalföreträdarna är anställda hos kommunen medhänsyn till syftet med närvarorätten. Skälen för mitt förslag: Det torde råda enighet om attpersonalföreträdare och suppleanter för dem skall utses utan medverkan frånarbetsgivarens sida. Mot bakgrund härav skulle man i och för sig kunna övervägaatt överhuvudtaget inte lagreglera frågan om hur personalföreträdarna skallutses och om deras valbarhet. Sådant som sättet för att utse dem saml mandattidoch mandatfördelning är närmast frågor för de fackliga organisationerna. Någraregler i dessa hänseenden behövs därför inte enligt min uppfattning. Däremotanser jag i likhel med kommiltén att det i syfte att åstadkomma en viss stadgai tillämpningen kan vara värdefullt med regler om vem som skall utse personalförelrädarnaoch om från vilken krets de skall hämtas. Eftersom del torde vara av avsevärdbetydelse för nämndernas arbete att inte alltför många personalförelrädare ärnärvarande vid sammanträdena, är det också av värde med en regel som begränsarantalet personalförelrädare i varje nämnd. Jag noterar all de fackligaorganisationerna vid remissbehandlingen av kommitténs förslag inte har haftnågra invändningar mol lagförslaget i de delar jag nu har berört. Jag föreslårdärför att det genomförs. 1984/85:200 26 Mitt förslag: Vad som i kommunallagen eller annanförfattning stadgas om jäv för ledamot eller annan som har alt handlägga ärendei nämnd skall även gälla för personaiföreträdare i nämnden. Ett undantagdärifrån görs på så sätt, att jäv enligt 4 8 första stycket förvaltningslageninte skall anses föreligga enbart på grund av att en personalföreträdare är företroendemaneller funktionär hos arbetstagarorganisation som har intresse att bevaka iärendet eller på grund av att han i sådan egenskap pä organisationens vägnarhar deltagit i förhandling i ärendet enligt MBL, Kommitténs förslag: Överensstämmer med mitt förslag(betänkandet s. 133-139). Remissinstanserna: , ett parkommuner samt LO anför uttryckligen att de delar kommitténs uppfattning i frägaom jävsbestämmelser. Skälen för mitt förslag: I 3 kap. 9 8 andra siycket KLfinns jävsregler för ledamöter i styrelsen. Regierna innebär, att en ledamotoch annan som handlägger ärende hos styrelsen inte fär delta i eller närvaravid handläggningen av ärende, som personligen rör honom själv eller hans make,föräldrar, barn eller syskon eller annan honom närslående. Samma regler gällerför den som handlägger ett ärende i andra s.k. kommunallagsreglerade nämnder.Reglerna gäller även för de flesta specialreglerade nämnderna hoslandstingskommunerna. För de flesta specialreglerade nämnderna hos kommunernasamt för vissa landstingskommunala sådana nämnder gäller förvaltningslagensjävsregler. Dessa är betydligt strängare än . Även om personalförelrädarna inte skall delta i självabeslutsfattandet skall de dock ta sådan del i handläggningen av ärenden alt dei jävshänseende bör jämställas med ledamot och annan som handlägger ärenden hosen nämnd. I likhet med kommittén anser jag därför att en hänvisning bör sketill de jävsbeslämmelser som gäller för dessa. Det innebär attförvaltningslagens jävsbeslämmelser kommer att gälla för personalförelrädare ide flesta specialreglerade nämnderna. Personalföreträdarens huvuduppgift är att framföraarbetstagarnas synpunkter på ärendenas handläggning. Med en närvarorätt avsådant innehåll förefaller del mig ologiskl att anse jäv föreligga av denanledningen att personalrepresentanten har en nära anknytning lill enarbetstagarorganisation. På den statliga sidan har man i kungörelsen (1974:224)om personalföreträdare i statlig myndighets styrelse m.m. tagit in enföreskrift som klargör att personalrepresentant, som är förtroendemaneller 1984/85:200 27 funktionär hos arbetstagarorganisation, i särskilt angivnafall har möjlighet att, utan hinder av bestämmmelserna i 4 § första stycket 5förvaltningslagen, delta i myndighetens handläggning också av ärende därorganisationen har intressen att bevaka. Samma gäller vid beslut i ärende därpersonalföreträdaren pä sin arbetstagarorganisations vägnar deltagit iförhandling i ärendet enligt MBL, I likhet med kommitlén anser jag att enundantagsbestämmelse kan utformas pä enahanda sätt såvitt gäller det kommunalaområdet. Jag vill slutligen här endast erinra om alt jag vidbehandlingen av frågan om närvarorättens omfattning (avsnitt 2,4.2) föreslogatt vissa parlsbelonade ärenden direkt bör undantas från närvarorätten. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomcivildepartementet upprättats förslag till 1. lag om ändringi kommunallagen (1977:179), 2. lag om ändringi kommunalförbundslagen (1985:000), 3. lag om ändringi lagen (1979:412) om kommunala indelningsdelegerade. 4.1 Förslaget till lag om ändring i kommunallagen(1977:179) I KL tillhör reglerna om nämnder de centrala stadgandena.Bestämmelserna om närvarorätt kan få betydelse för varje nämnd. Pägrund härav har dessa bestämmelser arbetats in i KL i stället för alt las in ien särskild lag. För överskådlighetens skull har reglerna sammanförts med demom PSO lill ett särskilt kapitel, 3 a kap., om medbestämmandeformer för deanställda. En smärre justering har också gjorts i 7 kap. 6 8. Medbestämmandeformer för de anställda 1 8 Fullmäktige inrättar partssammansalta organ. Parissammansatta organ kan. om inte annat följer av lageller annan författning, ha till uppgift att inom styrelsens eller andranämnders verksamhetsområden svara för beredning, förvaltning och verkställigheti ärenden som rör förhållandet mellan kommunen eller landstingskommunen somarbetsgivare och dess arbetstagare. Till sådana organ får inte överlämnas alt avgöra frågorsom avser den kommunala eller landstingskommunala verksamhetens mål,inriktning, omfattning eller kvalitet eller frågor som avses i 3 8 förstastycket förvaltningslagen (1971:290) med undantag av ärenden om anställning,ledighet, vikariat och förslagsbelöning. 1984/85:200 28 Denna paragraf motsvarar nuvarande 3 kap. 13 a 8. Någonändring i sak har inte gjorts. 2 8 Ett partssammansatt organ består avföreträdare för kommunen eller landstingskommunen och av företrädare för arbetstagarna. Kommunens eller landstingskommunens företrädare väljs avfullmäktige eller av styrelsen eller annan nämnd som fullmäktige utser. Arbetstagarnas företrädare utses av den eller de lokalaarbetstagarorganisationer i förhällande till vilka kommunen ellerlandstingskommunen är bunden av kollektivavtal om sådant organ. Första och andra styckena motsvarar första siycket förstaoch andra meningarna i 3 kap. 13 b 8, 1 13 b § KL anges f.n. att arbetslagarnasföreträdare skall ulses av berörda arbetstagarorganisationer. Med detta avsesde organisationer i förhållande till vilka kommunen eller landstingskommunenär bunden av kollektivavtal om inrättandet av PSO (se prop. 1978/79:188 s. 59),Detta kommer till direkt uttryck i förevarande stycke. Omformuleringen innebärinte någon ändring i sak. 3 8 Fullmäktige fastställer reglementen förpartssammansatta organ. 1 reglementet anges organens uppgifter, sammansättning, mandattid och verksamhetsformer. Bestämmelserna i 3 kap. 9 8 andra stycket och 10 8 tredjestycket tillämpas också på ett partssammansatt organ. Detsamma gäller i frägaom bestämmelserna i 3 kap. 10 8 andra siycket om förande av protokoll,protokolls innehåll, justering av protokoll, tillkännagivande om justering ochreservation. Styrelsen eller en annan nämnd inom vars verksamhetsområdeett parissammansatt organ har tillsatts får återkalla uppdrag som har överlämnatstill organet, om synnerliga skäl föreligger till det. Denna paragraf motsvarar andra och tredje styckena i 3kap. 13 b 8. 4 8 Företrädare för de anställda hos kommunen ellerlandstingskommunen (personalföreträdare) får, i den omfattning som anges i 5-788, närvara vid sammanträden med andra nämnder än styrelsen. Paragrafen innehåller den grundläggande bestämmelsen omnärvarorätt i kommunala nämnder för företrädare för de anställda hos kommuneroch landstingskommuner. Av lagtekniska skäl har termen personalföreträdareförts in i lagtexten som en sammanfattande beteckning för företrädare för deanställda. Villkoren för närvarorättens utövande berörs inte i dennaparagraf. Dessa villkor har i stället tagits in i 5-7 88, som innehållerbestämmelser om vilka typer av ärenden som får omfattas av närvarorätten (5 §),vilka ärenden som undantas (6 8) samt personalföreträdarnas befogenheter när dedeltar i en nämnds sammanträde (7 8). Prop.1984/85:200 29 Av paragrafen framgår att närvarorätt föreligger vidsammanträden med andra nämnder än kommunstyrelsen och förvaltningsutskottet.Med nämnder avses sädana kommunala eller landstingskommunala organ som harförvaltnings- och verkställighetsuppgifter. Främst avses de centrala kommunalanämnder, som inrättas med slöd av KL eller speciallagstiftning och som handharförvaltning och verkställighet inom hela kommunen eller landstingskommunen.Härutöver inbegripes i nämndbegreppet s.k. lokala organ som inrättas på grundav lagen (1979:408) om vissa lokala organ i kommunerna och s.k. särskilda organinom landstingskommunerna, som inrättas med stöd av lagen (1985:127) omsärskilda organ i landstingskommunerna. Om en särskild beredning har anförtrottsförvaltnings- och verkställighetsuppgifter, l.ex, en sjukvårdsdelegation,omfattas även denna av möjligheten till närvarorätt. Utskott eller en avdelninginom en nämnd omfattas däremot inte av närvarorätten. Det ankommer på de lokala fackliga organisationerna att taställning till om de vill utnyttja den möjlighet till närvarorätt sombestämmelsen i förevarande paragraf principiellt ger dem. Vid de lokalaförhandlingar som får förutsättas föregå närvararorättens införande kan bl.a.bestämmas vilka nämnder som i det enskilda fallet skall omfattas avnärvarorätten. 5 8 Personalförelrädare har rätt att närvara vid en nämndsbehandling av ärenden som rör förhällandet mellan kommunen ellerlandstingskommunen som arbetsgivare och dess arbetstagare. Om nämnden isärskilt fall medger del. får personalföreträdare närvara vid behandlingen avandra ärenden. Paragrafen anger vilka ärendegrupper som omfattas avnärvarorätten. Den gäller uteslutande ärenden som rör förhållandet mellankommunen eller landstingskommunen som arbetsgivare och dess arbetstagare. Vid bedömningen av om en fråga avser "förhållandetarbetsgivare -arbetstagare" får ledning sökas i motiven lill MBL,Arbetsdomstolens domar utgör också ell viktigt tolkningsunderlag. Jag kan t.ex.nämna domen AD 1980 nr 150. Mot bakgrund av de principiella resonemangen iförarbetena till MBL och i rättspraxis får den närmare preciseringen av deärendegrupper som kan komma i fråga för närvarorätt göras direkt i denpraktiska kommunala verksamheten. Som exempel på ärendegrupper som kan ansesfalla utanför förhållandet arbetsgivare-arbetstagare kan här endast nämnasfastighetsöverlåtelser, fördelning av platser i tomlkö och andra beslut somhänger samman med kommunens mark- och fastighetspolitik. Andra exempel utgörfördelning av bidrag lill studie- och frilidsorganisationer. Av paragrafens andra mening framgår all personalförelrädarefär närvara vid behandling av andra ärenden än de som rör förhällandetarbetsgivare-arbetstagare, om nämnden i ett särskilt fall medger detla. Syftetmed bestämmelsen är att åstadkomma en viss handlingsfrihet i gränsfall ochdärigenom undvika tvister om huruvida närvarorätt skall tillåtas i enskildafall. Bestämmelsen lar alltså endast sikte på tveksamma fall. 1984/85:200 30 utvidgning lill särskilda grupper av ärenden ellerundantag från begränsningen vad gäller myndighetsutövningsärenden enligt 6 8är däremot inte tilläten. 6 8 Närvarorätt föreligger inte vid handläggning avärenden som avses i 3 8 första stycket förvaltningslagen (1971:290) medundantag av ärenden om anställning, ledighet, vikariat och förslagsbelöningsamt ärenden enligt andra stycket 2 samma paragraf. Närvarorätt föreligger inte heller vid handläggning avfrågor som rör 1. förhandlingarmed en arbetstagarorganisation, 2. uppsägningar avkollektivavtal, 3. arbetskonflikler, 4. rättstvislermellan kommunen eller landstingskommunen och en arbetstagarorganisation. Paragrafen behandlar vissa ärendetyper som skall undantasfrån närvarorätten. Hänvisningen till 3 8 första stycketförvaltningslagen innebär att närvarorätt inte föreligger i ärenden sominnefattar myndighetsutövning, nämligen sådana som innebär utövning avbefogenhet att för enskild bestämma om förmän, rättighet, skyldighet,disciplinpåföljd, avskedande eller annat jämförbart förhållande. Liksom i frägaom PSO gäller dock undantaget inte ärenden om anställning, ledighet, vikariatoch förslagsbelöning. Det görs inte heller något undantag för sådanamyndighetsutövningsärenden som avser en obestämd krets av adressater. Deltahar i lagtexten kommit lill uttryck på så sätt att ett undanlag frånhuvudbestämmelsen har gjorts för sådana ärenden som anges i 3 8 andra siycketpunkt 2 förvaltningslagen. Eftersom inte någon enskild uppträder som part idessa ärenden finns det inte något principiellt betingat hinder mot attpersonalföreträdarna har närvarorätt vid ärendenas behandling. I detta stycke anges ytterligare frågor somär undantagna från närvarorätten. Det gäller en kommuns eller landstingskommunsförhandlingar med en arbetstagarorganisation, uppsägning av kollektivavtal, arbetskonfliklersaml rättstvister mellan en kommun eller landstingskommun och enarbetstagarorganisation. Del är uppenbart alt ärenden av denna art bör undantasfrån närvarorätten. Ärendena förekommer inte i något större antal. Dessutomföreligger det på grund av ärendenas art goda möjligheter för personalen ochdess organisationer att i annan ordning argumentera för sina synpunkter ochönskemål. 7 8 Personalföreträdare har rätt alt delta i nämndensöverläggningar men inte i besluten. En nämnd är skyldig alt, med iakttagande av bestämmelsernai sekretesslagen (1980:100). lämna personalförelrädarna de upplysningar sombehövs för deras verksamhet. Prop.1984/85:200 31 Första stycket anger personalföreträdarnas befogenheternär de utövar sin närvarorätt. Innebörden av bestämmelsen är alt de har rättatt yttra sig i nämndens överläggningar på samma sätt som nämndens ledamöter.Däremot har de inte rätt att framställa förslag med anhängighelsverkan. De harinte heller rätt att anteckna sin mening till protokollet. För att personalföreträdarna skall kunnafullgöra sina uppgifter pä ett tillfredsställande sätl är det nödvändigt alt defår insyn i vederbörande nämnds verksamhet. Av bestämmelsen i andra stycketframgår att en nämnd är skyldig att lämna personalföreträdarna behövligaupplysningar. Frågan om arbetstagarnas rätt till insyn har samband medfrågan om tystnadsplikt för den som tar emot informationen. Många uppgifter,som har intresse för de anställda, är av sådant slag att de inte kan spridasulan att vålla skada för arbetsgivaren eller annan. Enligt bestämmelsen i andrasiycket skall nämnden iaktta sekretesslagens beslämmelser. I 1 kap, 6 8 sekretesslagen finns bestämmelser omtystnadsplikt för anställda m,fl. Personalföreträdarna skall utses ochentledigas av arbetstagarorganisationerna. De kan därför inte anses somledamöter eller anställda i nämnden. Tystnadsplikt kan därför inte åvila dem pågrund av bestämmelsen i 1 kap. 6 8 sekretesslagen. Inte heller torde stadgandenai 14 kap. 7 8 sekretesslagen, som bl.a. avser företrädare förarbetstagarorganisationer, vara tillämpliga eftersom personalföreträdarna interepresenterar dessa organisationer utan fungerar som ombud för de i kommunenresp. Tystnadsplikt torde därför kunna åläggas personalförelrädarnaendast med tillämpning av 14 kap. 9 8 sekretesslagen.