prop · G803219 · 1984-12-31 00:00:00 — Utredningen räknar med att vartredje kvinna i arbetslivet arbetar inom kontors-och serviceområden som direktkommer att beröras av datorisering. Jag vill här erinra om alt regeringen efter föredragningav statsrådet i prop. 1984/85:130 om kvinnornas villkor påarbetsmarknaden har redovisat sina ställningstaganden tilldataeffektutredningens förslag i den- Prop.1984/85:219 37 n;i del. 1 propositionen har regeringen även förordat enprojektverksamhet i storleksordningen 15 milj. kr. för /86 isyfle alt stärka kvinnornas ställning pi°i arbetsmarknaden. Vad särskilt gäller den slalligl reglerade sektorn harS.AMN - som redan har nämnts - undersökt datoriseringens inverkan på kvinnornasarbetsmarknad och därvid kommit till i sak samma resultat som dataeffektutredningen.S.AMN har dessulom visal bl. a. all myndighelernas person;iladmi-nislrativaberedskap vid införande av ny teknik ofta är låg. Jag anser det vara angelägel - inte bara urjämstäildhetsaspekl ulan även från allmänna personalpolitiska ocharbetsmarknadspolitiska utgångspunkter - att denna beredskap höjs.Myndigheterna bör därför uppmanas au kartliigga vilka arbetsuppgifter som inomen treårsperiod kommei att påverkas av datorisering eller annan ny teknik. Ianslutning härtill bör utvecklings- och rörlighetsplaner vid behov upprättasför berörda arbelslagare. Syftet hör vara att bättre ta lillvara den kompetenssom finns, att förebygga övertalighet och atl siräva efter att brytakönsuppdelade arbetsuppgifier. Jag avser atl inom korl åierkomma tillregeringen i denna fråga. SIPU bör erbjuda myndigheterna sådan utbildning i nyteknik och datorisering som främst riktar sig till kvinnor. Det är viktigt attkvinnorna kan tillgodogöra sig de möjligheter som den nya tekniken skapar bådevad gäller nya arbetstillfällen, arbetsuppgifter och ett rikare arbetsinnehåll.Erfarenheter visar att kurser som riklar sig lill enbart kvinnor är viktiga vidsidan av dem som riktar sig till båda könen. Jag avser atl i annat sammanhang återkomma till regeringenmed förslag om att uppdrag lämnas till SIPU och de övriga störreutbildningsanordnarna dvs. DAFA, statskontoret och atttillsammans redovisa ett program för kompetenshöjande åtgärder inomADB-området. De myndigheter som har en utpräglad teknisk verksamhel medmånga manliga anslällda tekniker bör sträva efter atl rekrytera fler kvinnligatekniker. samarbetar i Norrbotlen med gymnasieskolan i omutbildning av kvinnliga lekniker. Skolan har under de senasle åren anlagit 18kvinnor till drift- och underhållslinjen, varav tre placerats vid vattenfallsom aspiranter efler avslutad utbildning. Jag anser att denna typ av samarbetebör kunna fa efterföljare i framför allt myndigheler med regionalaförvaltningar. Myndigheter med tekniskt inriktad verksamhet bör aktivtkunna marknadsföra sin verksamhet i skolor, högskolor elc. Äventräffar med föräldrar till ungdomar som skall välja linje bör kunna arrangerasgenom dessa myndighelers försorg. På detta sätt breddas rekryteringsunderiagetför myndigheten som framför allt flickor kan göras uppmärksamma påsina möjligheter i tekniska utbildningar och yrken. Det kan härigenom bli ettviktigt inslag i strävandena att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden. Prop.1984/85:219 38 Regeringen har i den nämnda propositionen omkvinnornas villkor på arbetsmarknaden anmiill sin avsikt att kartliigga vilkaålgärder som kan vidtas för att kvinnorepresentationen skall kunna stärkas inomSlatliga styrelser m..m. En viktig uppgift inom ramen för k;irtliiycningen bliratt överlägga med arbelsmarknadens parler och andra organisationer som ärföreträdda i större omfattning i statliga st\relser, uiredningar elc. om hurnomineringen av kvinnor skall kunna öka. Insatserna bör enligt min mening intensifierasoch inriktas på att ingen styrelse eller motsvarande som tillsätts avregeringen skall vara enkönad efler . 1 denna fråga harjag samråti medstatsrådet . 7 Den förebyggande hälsovården Min bedömning: Del direkla bidragel till Slalshälsansverksamhet genom anslaget Bidrag till sliftelsen Staishälsan bör anpassas medhänsyn till att reglerna om samhällets bidrag till företagshälsovård ändrasfno.m. Skälen för min bedömning: 1 budgetpropositionen 1976(prop. 1975/76; 100 bil. 2, InU 34, rskr 168) gjordes vissa principiellaställningstaganden om utformningen av den statliga företagshälsovården.Föredraganden framhöll då bl. a. att det var väsentligt aU de anställda fickell inflytande över företagshälsovården. Den skulle omfatta en medicinsk, enteknisk och en psykosocial del. Det förutsattes att frågan om riktlinjer förföretagshälsovårdens inriktning och innehåll skulle regleras i avtal rnellande centrala parlerna på den statliga arbetsmarknaden. Ett sådanl avtal slöts imaj 1976. har stiftelsen ansvaretför företagshälsovården för de statligt anställda i enlighet med elt avtal somSAV har träffat med de statsanställdas huvudorganisationerom riktlinjer för organisation m.m. för statlig företagshälsovård (jfr prop.1978/79; 133, Au 30, rskr294). I korthet innebär avtalel au parterna harförklarat sig ense att gemensamt inrätta ett organ med uppgift att svara förföretagshälsovården för arbetstagare hos staten. Statshälsan finansieras enligt avtalet med medel somstaten som arbetsgivare ställer lill förfogande efterkollektivavtalsförhandling mellan parterna. För det ändamålet har /81 ett särskilt bidragsanslag förts upp i statsbudgeien. Utöverdenna finansiering uppbär Statshälsan ersättning från försäkringskassorna. Verksamheten bedrivs huvudsakligen genom lokalahälsocentraler. Prioritering och inriktning av centralemas verksamhet beslutasav lokala, partssammansatta hälsoråd inom de ramar som fastställs avStatshälsans slyrelse och genom centrala kollektivavtal, framför allt 1976 årsavtal om riktlinjer för företagshälsovården. Prop.1984/85:219 39 Utbyggnaden av lokala hälsocemrulcr har skett snabbi.IJibyggnadsiak-icr, har i praktiken fått anpassas til! Viid som varii möjligimed hänsyn lill lokalanskaffning, personalförsörjning, utbildning av persona!ocli hälso-i-:ds]-i:daniöicr m.m. Antalet hälsocentraler i drifl var vidutgången av i~ö:rij budgetåret 96. Uiöver della förekom samarbete med externföretagshälsovård med kommunala och privala intressenter vid 95hiilsocentraler. Anlalet anställda viir 758 och den toiala omsiittningen var233 milj.kr. Vid utgången av budgetårel 1983/84 hade 335000statsanställda eller tillgång till föi'etagshälsovård. Under innevarandebudgetår inrättas 16 nya centraler och täckningsgraden ökar till . /87 beräknas utbyggnaden vara slutförd. Antalet hälsocentraler iStatshälsans regi beräknas då uppgå till 122. bör hållas informeradom läget i utbyggnaden av den förebyggande hälsovården. För atl ge en mer konkret uppfattning av verksamheten vidStatshälsan vill jag här kortfattat redovisa några uppgifter /84. Under verksamhetsåret förekom 50000 sjukbesök hosläkare och nära 40000 sjukbehandlingar hos företagssjukgymnast. 22000förebyggande individbehandlingar gjordes hos sjukgymnast. Här överväger besvärfrån nacke, axlar, skuldror och armar samt rygg. Belastningsskador ochbelastningsbesvär är dominerande. Inom det psykosociala området harpersonalkonsulenterna haft eller inlett 3 200 individärenden. Närmare hälflenav dessa är direkl relaterade till arbetet. Anlalet kvalificerade tekniskamätningar av arbetsmiljön har varit 1 400. Här har endast mätningar sominnefattat prolokoll och analys tagits med, inte de dagliga insatserna avrutinkaraktär. 27000 kartläggande hälso- och arbelsmiljöundersökningarhar genomförts. Huvuddelen av dessa, eller ca 20000, är s. k.basundersökningar som innebär atl såväl hälsa som arbetsmiljö studeras. På såsätt uppmärksammas särskilt sjukdomssymptom som ofta har samband med arbetet.Ungefär 5000 undersökningar har riklats mot en viss yrkesgrupp eller gmpp somhar särskilt utsatt arbete. Under verksamhetsåret gjordes totalt nära 16 000 besök påmyndigheterna. Besöken gällde allt från vanliga arbetsplalsbesök (7 100) tilldeltagande i anpassningsgmpp (220), skyddsronder (600) och sammanträden iskyddskommittéer (1500). Vid nära 2000 tillfallen medverkade personal frånStatshälsan i myndigheternas interna utbildning. En rad projekt som avser speciella miljörisker ellerpersonalkategorier har startats. Som ett exempel kan nämnas eltutvecklingsprojekt som rör datoriseringens påverkan på arbetsplatserna ocharbetsmiljön och undersökningar av kassapersonal vid posten, tjänstemän vidarbetsförmedlingar och vid polisen. Ett program för forskning och utvecklinginom företagshälsovården har utarbetats. Riktlinjer har dragits upp förutvecklingsarbetet inom bl.a. synergonomi, hörsel/buller, arbetsprogram förhot- och väldssituationer och informations- och åtgärdsprogram. Prop.1984/85:219 40 Under verksamhelsårel har Slalshälsansverksamhelsinriklning publicerats i en särskild skrift är vårinrikining. Där beskrivs bl.a. mälen för verksamhelen inom Slalshälsanshiivudarbeisområden. behandlande verksamhet (sjukvård, rehabilitering,stödsamtal och löpande lekniska fiiigor), kartläggande verksamhel (hälso- ocharbetsmiljiiunder-sökningar) och riidgivning och information/utbildningfdalorisering. stress-påverkan, alkoholfrågor, lokalplanering m. Regeringen har i prop. 1984/85:89 (SoU I984,'85; 13, rskr172) om företagshälsovård och arbetsanpassning lagl fram riktlinjer för denframtida inrikiningen och utbyggnaden av företagshälsovården i samhällel i desshelhet. Rikllinjema omfattar bl.a. åtgärder för att påskynda utbyggnaden avverksamheten. i proposifionen föreslås bl.a. etl nytl bidragssyslem föratt stimulera anslutningen av mindre företag och utbyggnaden avföretagshälsovården. Det nya bidragssystemet innebär en principiell rätl tillbidrag från samhället under fömtsättning alt en företagshälsovårdsenhetuppfyller vissa fastställda villkor. Prövningen av om villkoren är uppfylldaskail utföras av yrkesinspektionsnämnderna. Bidraget kommer atl ulgå iförhållande till det antal personer, såväl anställda som egen- ochensamföretagare, som omfattas av företagshälsovården. En sådan konstruktioninnebär alt den nuvarande kopplingen mellan ersättning och sjukvårdskostnaderförsvinner och att bidragel i fortsättningen är verksamheisneulralt. Jag vill här erinra om vad jag anförde i denna fråga iårets budgetproposition (prop. 1984/85: 100 bil. 15 s. 80), nämligen atl delnya bidragssystemet inte är avsett att påverka samhällets sammanlagda bidragtill Staishälsan. Enligt vad jag har erfarit diskuterar f.n. parterna deanpassningar som krävs till följd av reformen i det avtal om statligföretagshälsovård m.m. som bl. a. reglerar statens direkta bidrag till Staishälsan. Inom Staishälsan pågår enligt vad jag har inhämtat vissasludier rörande effektema av den förebyggande hälsovården. Jag räknar med atldetta kan vara ett underlag för en utvärdering av Statshälsans verksamhet. 8 En fördjupad arbetslivsdemokrati 8.1 Medbestämmandeför utveckling Min bedömning: SAV bör tillsammans med de statsanställdashuvudorganisationer påbörja elt utvecklingsarbete rörande medbestämmandet påmyndigheterna. Parterna bör bl.a. initiera och della i studier avmedbestämmandets verksamhetseffekter. Skälen för min bedömning: Genom medbestämmanderefoimen(prop. 1975/76:105, InU 45, rskr 404) kom arbetslivets demokrati inom slatsför- 1984/85:219 1! '.Mlininijcn ait få en nv inriktnini:. F.ngriindliiggancie insliillning ['Jikoni rcibrmen viir .TU cii ökatlöiiiiigarinflyiantlc inom ticn olTcniligii veiksain-licien påverkarförvaltningen posiii\t. I proposilionen ibil. 2 s. 137) uttalas i.u deoficiiiligiiiisiälldiis möjiighcici- till arhetsiiliriedsstiillclsc tich iii!au i;ivcckl;i sina ambitioner, sin diigligliei och sin fantiisi är;iv storbctyd-cisc fö; den olTentliga sckiorn.s cfiekii\'itei. De grundläggandeitlée!u;i om tlcniokriiii, siiinvcrkan ocli solitlariiet börenligtföredraganden genomsyra förvallningens sätt att fuiigtTa. Dcssii grundläggande idéer bör vara styrande även för denfortsatia utvecklingen av medbestämmandet. Verksamhelen inom slatlic - liksomIbr övrigt inom all offentlig - förvaltning skiljer sig emellertid principielltfrån prival verksamhet därigenom att innehållet faslslälls genom beslut somfallas i demokratisk ordning av politiskt tillsatta organ. Vilka lyper avstatlig verksamhet som skall bedrivas och erbjudas medborgarna bestämmersåledes dessa genom sina politiskt utsedda företrädare i riksdag och regering.,Av nalurliga skäl kan - och bör - inle alla detaljer i utbudet tillmedborgarna beslämmas av de cenirala politiska organen. Men dessa bör sä långlmöjligi ange målen för och den huvudsakliga inriktningen av verksamheten. Delblir därefler den ansvariga myndighetens sak alt inom ramen för tillgängligaresurser se till att verksamheten utformas på elt sådant sätt att resultatetstår i bästa möjliga överensstämmelse med de fastlagda målen. Den politiska demokraiin gör medbestämmandet inomstatsförvaltningen i vissa avseenden mer begränsat än inom privat verksamhet.Vad siaten skall "producera" är således inte tillgängligt förmedbestämmande. Däremot har de statligt anställda och deras organisationer ettlika berättigat intresse som andra anställda atl påverka hur den organisationskall se ut inom vilken de skall verka. Allt medbestämmande inom det statligamyndighetsområdet måste syfta till att åstadkomma så goda förutsättningar sommöjligt för de anställda att genom sina organisationer påverka utformningen avden arbetsmiljö - i vid bemärkelse inom vilken de utför sina arbelsuppgifter. Medbestämmandet har ibland utsatts för kritik. Det harhävdals all delta alltför mycket "byråkratiserats" och formaliserats.Det formella har enligt denna kritik hindral medbestämmandet som kraft förverksamhetens utveckling. Jag tror att kritiken ibland är berättigad. Jag har därförhaft överläggningar med företrädare för de statsanställdas huvudorganisationerför alt diskutera hur de anslälldas medverkan i förnyelsen avstatsförvaltningen kan fördjupas. Överläggningarna har grundats på vad jag nuhar redovisal om de frågor som bör förbehållas de politiska organen och de somär öppna för gemensam hantering mellan partema genom medbestämmandet. Resultatet av dessa överläggningar har formen av vissapartsgemensamma utgångspunkter för utvecklingen av servicen inomstatsmyndighe-4 1984185. Prop.1984/85:219 42 terna Dessa har dokumenterats och ingår i ellsiudiematerial om service som SIPU lillhandhåller myndigheiema. Enligi denna gemensamma syn är personalen den ojämförligivikligasle resursen i föiändringsarbelet. Personalens kunskaper, erfarenheleroch attiiydei är i själva verket en fundamental del i själva förändringsarbelei.Det är också personalen som genom sina direktkontakter med medborgarna avgörvilket anseende statsverksamheten lår hos allmänheten. Vidare framhålls medbesiämmandei som en viklig källa lillförnyelse och föl-bättrad service. Det iir oftast de anställda som i praklikenfullgör serviceuppgiflerna och är myndighelens kontaktyta mot allmänheten. Deanställdas erfarenheler och kunskaper måste las tillvara. Genom au de anslälldapå arbetsplatserna och deras fackliga organisationer aktivt engageras kan mångaidéer, som är grundade på piaktisk erfarenhei, snabbt tas om hand ochgenomföras. De anslällda och deras fackliga organisationer är en värdefullresurs i arbelet med servicefrågorna. Samverkansformerna bör enligt de partsgemensammautgångspunkterna behandlas mellan myndigheterna och de fackligaorganisationerna redan när förändringsarbelei påbörjas. Sirävan bör vara attgenom en praklisk lillämpning av reglerna om medbestämmande, bl.a.medbestämmandeavtalen, vidareutveckla ett reelll och sakinriktat medbestämmandei förändringsarbelei. Genom alt utveckla myndigheternas service baserad på ettbrett deltagande för de anställda i alla led av förändringsarbetet kan denstatliga verksamheten göras effektivare och mer serviceinriktad somde anslälldas inflytande och arbetstillfredsställelse ökas. Utgångspunkten för mina överläggningar medhuvudorganisationema var insikten att det är möjligt att förena de alltstarkare kraven på efTekiivi-tet och bättre service med kraven från deanställda på ett inflytande som står i överensstämmelse med deras idéer,kunskaper och erfarenheter. För att ytterligare utveckla medbestämmandet avserjag - bl.a. som en följd av diskussionema med de statsanställdashuvudorganisationer att föreslå regeringen att uppdra åt SAV att tillsammansmed huvudorganisationerna påbörja ett utvecklingsarbete rörandemedbestämmandet på myndigheterna. Partema bör bl.a. gemensamt initiera ochdelta i studier av medbestämmandets verksamhetseffekter. Studierna bör avsebl.a. frågan om på vilkel sätt medbestämmandet medverkar till att myndigheternanår de politiskt bestämda målen för verksamheten. Medbestämmandets effeklerför t.ex. resurshushållningen och arbetsmiljön - i vid bemärkelse omfattandeutvecklingsmöjligheter och arbetsmotivation - bör också uppmärksammas. Eflersom utvecklingsarbetet kommer att bedrivas gemensamlav parterna bör det vara möjligt att i olika försöksverksamheter prövaalternativa utformningar av medbestämmandet. Dessa försök kan också ses som ettled i den fortsatta decentraliseringen av det statliga arbetsgivaransvaret. Jagåterkommer senare till denna fråga (avsnitt 9). Prop.1984/85:219 43 Jag kommer inom korl alt närmare redovisa min syn påanviindningen av .ADB i statsförvaltningen. Som jitg anmälde i prop. '85:10(1 (bil. 15 s. 16) har parterna tillsalt cn gemensam arbetsgrupp i syfle atige underlag för :itt utveckla avtal och vidta andra åtgiii-der för ;ittfördjupa infl\-tandei Ibr de anstiillda vid utveckling, upphandling ochinförande av ny teknik. Jiig iinser det angeliiget atl medbestämmandetutvecklas även inom delta område. 8.2 Medbestämmandefrågor vid beredningen avregeringsärenden Min bedömning: skall hållas underrättad om hurförhandlingarna mellan SAV och berörda personalorganisationer om medbestämmandetvid beredningen av regeringsärenden fortskrider. Skälen för min bedömning: har år 1983 och 1984behandlat vissa frägor om medbestämmandet vid beredningen av regeringsärenden(,AU 1983/84: 5, rskr 24; KU 1983/84; 30, rskr 330; AU 1984/85: 3, rskr 5). Med anledning av beslul har regeringen den 14februari 1985 uppdragit ål SAV att på statens vägnar ta upp förhandlingar medberörda personalorganisationer i syfte att träffa kollektivavtal i dehänseenden och med de syften som framgår av uttalanden, främst KU1983/84: 30 p. Förhandlingarna kommer att förberedas och följas av ensärskild rådgivande delegation vid SAV. 1 delegationen ingår företrädare förbl.a. Förhandlingarna skall bedrivas skyndsamt. Jag anser attriksdagen bör hållas informerad om hur förhandlingarna fortskrider. 8.3 Erfarenheter av externa arbetstagarkunsuiter Min bedömning: SAV bör i samverkan med de statsanställdashuvudorganisationer uiarbeta en modell för fördjupade studier av erfarenhelernaav extema arbetstagarkonsulter. Skälen för min bedömning: I årels budgetproposition (prop.1984/85: 100 bil. 15 s. 69) harjag anmält att regeringen uppdragit åt SAV att isamverkan med de statsanställdas huvudorganisationer samla in och redovisamyndighetemas erfarenheter av systemet med extema arbetstagarkonsulter. AvSAV:s redovisning framgår att konsultarbetet visserligen i ett flertal fall harmedfört ett ökat arbete för många berörda myndigheter och även viss förlängningav projektlider, bl. a. till följd av krav på ytterligare utredningar iprojekten. Men detta skall enligt SAV ställas mot att drygt en tredjedel Prop,1984,/85:2I9 44 av myndigncierni: anser all konsultens arbele har varitxärdefiilli ur mvn-dighelens synvinkel. Två tredjedelar av myndigheterna iinserati konsultens arbeie vr.irit av väide för den lokalaarhetsingiutirgiinisiiiionen. framföralli niii-tiet harciiillkunskapsuppliyggnadcn lios arbeistiigiiroignnisaiio-nen. Från fackligt håll framförs att det dominerande motivetiil! atl anlita arbetstagarkonsult är atl man saknar nödvändiga kunskaper förati ha cn bv:-. Koiisuliinsalserna har använts både för atlgr;mska myndigheternas förslag och för alt uiveckla egna. 1 ungefär hälften avfallen har konsultinsatsen lett till att myndighelens fiirslag iindriits. 1drygt hälften av fallen anses konsultinsatsen vara av stort eller mycket stortvärde, Undersökningen visai' enligt min mening atl de externaarheistagarkon-sullerna ofia kan bidra lil! au de fackliga organisationerna fårmöjlighet att medverka i myndighelernas förändringsarbeie med egna iniliativ.Detta är en viktig del i medbestämmandereformens idéinnehåll. Del är en frågaför parlerna att i förhandlingar enas om storleken på de resurser som böravsättas för ändamålet. SAV bör - i syfte bl.a. att få ett bättre underlag fördessa förhandlingar - i samverkan med de statsanställdas huvudorganisationeruiarbeta en modell för fördjupade studier av eriarenheterna av externaarbetstagarkonsulter. Jag avser att i annat sammanhang återkomma tillregeringen i denna fråga. 9 Decentralisering och förenkling Min bedömning: Personalpolitiken bör mer än hitlillsulvecklas till ett effektivt styrmedel för förändringar i statsförvaltningen.Del bör ske bl.a. genom att arbetsgivaruppgifterna ytterligare decentraliserastill myndigheterna. Takten får bestämmas med hänsyn till bl.a. de lokalaparternas beredskap att gradvis axla ett större inflytande och ansvar. Förenklingen av de personalpolitiska regelsystemen börintensifieras. Ett nytt enklare pensionsavtal bör förberedas av parterna gemensamt.Det är vidare angeläget att nuvarande system med tjänstetyper ochtjänsteföreningar radikalt förenklas. Förenklingsarbetet inom det författningsreglerade områdetbör fortsätta. a. bör myndighetema ges ökade befogenheter att inom givnaekonomiska ramar inrätta och tillsätta tjänster. Nuvarande förhandlingsdelegation inom börersättas av nya, "branschanknutna" förhandlingsdelegationer underSAV;s styrelse. 1984/85:219 45 Skälen för min bedömning: Pcrsoniilpoliiikcn inomslalsförvaliningen regleras dels genoin lagar, förordningar och andi';i avst;iieu uilärdade före-skriftcr. dels genom kolleklivavlal. Det är de enskildamyndigheterna som h;i!' ansvaret för lillämpningen av dessa regler.Regelsystemen är emellertid så utformade ail den enskilda myndighelensmöiligheiei att lokall anpassa personalpolitiken till de egna (bruisätiningarnaär små i många fråtor. Det stiitliga omrädet känneteckas vid en jämföielse medandra arbcisniarkniidsseklorer av en hög centralisering. De vikligasle bestämmelsernafinns inliigna i av regeringen utfärdade generella förfatiningar och i för helastatsförvaltnigen gållande kollektivavtal. Personalpolitiken bör - somjag i det föregående harframhållit - mer än hiuills utvecklas till eu effekti\'t styrmedel för attgenomföra de förändringar av statsförvaltningen somjag har behandlat iregeringens skrivelse om den offentliga seklorns förnyelse. För alt underlättadetla bör ansvarei för arbelgivaruppgifterna ytterligare decenlraliseras tillmyndigheterna. Därigenom skapas ökade möjligheter till anpassning ochutveckling av en aktiv personalpolitik som ansluter till förutsättningarna inomolika verksamheter. En ökad decentralisering måste självfallel ske medbeaklande av de värden som en sammanhållen central arbetsgivarfunktion innebär.De slora grundläggande kollektivavtalen på statens område har bl.a. medfört attkraven på likabehandling och rättvisa i stor utsträckning har kunnattillgodoses. Nackdelarna med en långt driven centralreglering har emellerfidökat genom all den statliga verksamheten blivit mer omfattande och komplex. Degenerella reglerna har antingen blivit för dåligi anpassade till deförhållanden som olika delar av statsförvaltningen arbetar under, eller fördetaljerade i de fall att de har utformats för att beakla alla de speciellaförhållanden i vilka de kan komma att tillämpas. Jag anser atl en framlida ordning för regleringen av denstatliga personalpolitiken bör utformas så, atl allmänna principer kommer tillutiryck i regler som gäller för hela statsförvaltningen.