prop · G8035 · 1984-12-31 00:00:00 — 2.3 Energiplan.................................................. 59 2.4 Avvägning mellan tillförsel ochsparande av energi 65 2.5 Taxor och prissättning påenergi .................. 66 2.6 Styrmedel ................................................. 67 2.7 Byggnadslovsplikl vid byte avuppvärmningssyslem 68 2.8 roll ochregional samverkan .... 69 2.9 Försöksverksamhel .................................... 72 2.10 Den kommunalaenergirådgivnings- och energibesiklnings-verksamheten 73 2.11 Behovel av energiinriktadutbildning .............. .. 75 2.12 Pannbesiktning ......................................... 76 2.13 Utbildning av sötare .................................... 78 1984/85:5 31 Delsvenska energisystemets beroende av importerad energi är fortfarande stort. År1983 beräknas oljeprodukler svara för av den totalt tillfördaenergin. kostade vår oljeimport ca netlo, vilkelmolsvarade av del totala importvärdet. Oljeberoendet utgör därmed belastning på vår bytesbalans. Gällanderikllinjer för energipoliliken beslutades av (prop.1980/81:90, NU 60, rskr 381). Det konstaterades då au energipolitikenshuvuduppgift är atl skapa fömtsättningar för ekonomisk och social utveckling.Huvudmålen för energipoliliken innebär i korthet följande: Tillgängligaenergikällor skall ulnylljas på bäsla möjliga säll. Effekfiv hushållning skallfrämjas. Miljön skall värnas. Elt centralt mål för energipolitiken är ettkraftigl minskal oljeberoende. Vidare skall förutsättningar skapas för enavveckling av kärnkraften enhgt beslul. Ensuccessiv utveckling skall ske mot etl energisystem i huvudsak baserat påvaraktiga, helst fömybara och inhemska, energikällor med minsta möjligamiljöpåverkan. Underde närmaste 10-15 åren inriktas anslrängningarna i hög grad på alt minska vårt beroendeav olja. Detta sker dels genom en effektivare användning av energi, i synnerhetav olja, dels genom att olja ersätls med andra energislag. 1981års energipolitiska beslut innefattade bl.a. ell program för energihushållningi alla samhällssektorer och ell program för oljeersattning. Målel föroljeersättningen är all oljans andel av energitillförseln skall minskas från55-60% till . Detsvenska energisystemet står således inför stora förändringar. Denna omslällningsläller stora krav på invesleringar. Uppskattningsvis krävs invesleringar omöver i olika delar av energisystemet, från utvinning tillanvändning av energi, enbart under återstoden av 1980-lalet. Föratl målen för den nationella energipoliliken skall kunna nås fordras ensamverkan mellan staten och kommunerna. Kommunerna har etl slort ansvar för attde nationella målen och riktlinjerna förverkligas. Del är framför alll i ochgenom kommunerna, genom kommunernas egen planering och egna aktiviteter, somomställningen mot etl minskat oljeberoende och en förbättrad energihushållningmåste komma atl ske. För detta krävs bl. a. atl det finns konkreta planer ochprogram hos kommunerna för både energianvändningen och energitillförseln, ochall dessa planer och program kan förverkligas. Denkommunala energiplaneringen syflar bl. a. till alt i varje kommun få lill slånden tillförsel och användning av energi som är så effekliv som 1984/85:5 32 möjligt,både med hänsyn till kommunens egna förulsältningar och med beaklande av denationella energipolitiska målen. De erfarenheter som finns från det arbele somi dag bedrivs i kommunerna visar alt den kommunala energiplaneringen kanulvecklas. 1.2Kommunernas roll i energipolitiken Kommunernahar en nyckelroll i energipoliliken inle minsl genom sill slora ekonomiska ochadministrativa inflylande över väsenlliga delar av samhällel. Bl.a. harkommunerna ansvaret för samhällsplaneringen på lokal nivå, som omfattar bl.a.markhushållning, bebyggelseplanering, kommunikalionsleder elc. Kommunerna ochlandstingskommunerna har också ansvaret för den lokala och regionalapersontrafikförsörjningen. Därigenom påverkar de i slor ulslräckning depraktiska och lokala förutsättningarna för energiförsöijningen, både inom sinaegna områden och, sammanlagt, inom landet. Kommunernahar också stora möjligheter atl mera direkt påverka både tillförseln ochanvändningen av energi. Kommunernaär stora förbrukare av både oljor och andra bränslen, framför alll genomalt många kommuner bedriver fjärrvärmerörelse. Under de kommande årenförulsälls en fortsall ulbyggnad av Qärrvärmen. På sikl väntas en ökadelproduktion i kommunala kraflvärmeverk. Därigenom kommer kommunernas andel avmarknaderna för olika bränslen atl öka. Kommunernakan vidare direkl påverka energianvändningen i sina egna byggnader,anläggningar och fordon. Exempelvis svarar de kommunala bostadsföretagen för del av bostadsbeståndet. Är1978 beslutade om en energisparplan för befinllig bebyggelse. Målelför planen är all energianvändningen i del befintliga byggnadsbeståndet skallminskas med till slulel av . Kommunerna spelar en huvudroll igenomförandel av planen. Dels bedriver de besiktnings- ochrådgivningsverksamhet till fastighetsägare. Dels fungerar de som förmedlare avdel statliga energisparsiödei. Kommunernahar vidare ell dominerade inflylande över eldistributionen. med kommunalt majoriletsinflylande dislribuerar elenergi lill ca70% av landets abonnenter. Kommunernahar dessulom elt slort indirekl inflylande över energiförsörjningen, bl.a.genom atl uivinning av energi - l.ex. lorv - i de flesta fall kräveröverväganden i kommunernas markanvändningsplanering. Kommunernasinsalser är således av avgörande belydelse för att de nationellaenergipolitiska målen skall uppnås. Betydelsen kan vänlas öka under de närmasleåren, bl. a. till följd av anslrängningarna atl öka utnylljandel av inhemskaenergikällor och genom de möjligheter till ökad energihushållning somtillkommer genom del nya bostadsförbättringsprogrammet. För all de kommunalainsatserna skall få avsedd effekt måste de emellerlid ulgå från en god och välsamordnad planering. Prop.1984/85:5 ., ,.. 33 Föratt markera del kommunala ansvarei för energiförsörjningen anlog år1977 lagen (1977:439) om energiplanering (prop. 1976/77:129, CU 39,rskr 338). Enligt denna lag skall kommunerna i sin planering främjahushållningen med energi saml verka för en säker och lillräckligenergifillförsel. Kommunerna skall också i sin planering undersökaförutsättningarna atl genom samverkan med annan kommun eller betydandeintressent på energiområdel gemensaml söka lösa frågor som har betydelse förhushållningen med energi eller för energitillförseln. Någrakrav på polilisk förankring eller rapportering lill staten var urspmngligeninte förknippade med planeringen. Lagen innebär dock möjlighet för regeringenatt hämta in uppgifter om hur planeringsskyldighelen fullföljs. År1981 ändrades lagen om energiplanering (prop. 1980/81:90 bil. NU 60, rskr 381, SFS 1981:601). Ändringen innebar aU det i varje kommunfr.o.m. skall finnas en aktuell plan för att minskaoljeanvändningen i kommunen. Denna s.k. oljereduklionsplan skall omfatta bådeanvändning och tillförsel av energi och vara antagen av kommunfullmäktige. Vidsidan av oljeredukiionsplanerna, som alltså är obligatoriska, finns i flertaletkommuner även andra planer som berör användning eller tillförsel av energi. Kommunalaenergisparplaner för befintlig bebyggelse finns således i de flestakommuner. Dessa planer har samband med den nationella energisparplan förbefintlig bebyggelse som beslutades av (prop. 1977/78:76, CU31, rskr 345) och som syftar fill en minskning av energianvändningen i delbefintliga byggnadsbeståndet med under perioden 1978-1988.Energisparplanerna är inte obligatoriska för kommunema. För att stimulerakommunerna till att planera inom detta område har statligt stöd lämnats bl.a.för upprättande av sådana planer. Planerna är inte alltid antagna avkommunfullmäktige. Imånga kommuner finns värmeplaner, som i allmänhet behandlar de lokalafömtsättningarna för utbyggnad av kollektiva värmesystem. Värmeplanerupprättas ofta av de kommunala (eller molsvarandeförvaltning/bolag). Planema är ibland, men inte alltid, antagna av kommunfullmäktige. 1.3Statliga myndigheters roll i energiplaneringen Riksdagoch regering anger de gmndläggande förutsättningarna för kommunernas planer.Hit bör regelsystem för utvinning och utnyttjande av olika energislag, inkl.regler för skydd av hälsa och miljö, vidare skattesystem, stöd i olika formertill energibesparingar, oljeersätlningsåtgärder, m.m. 3 1984185. 1984/85:5 34 Riksdagenhar lagl fast de övergripande målen för energipoliliken. Hosregeringen är ansvarei för frågor om energitillförsel och övergripande frågorom energianvändning, bl. a. ansvarei för samband och avvägning mellanfillförsel och hushållning, samlal inom industridepartementet underenergiministern. Vad gäller energianvändningen tillämpas principen att varjesektor skall svara för planering m.m. av energianvändningen inom sin egensektor. Ansvarei för frågor om energianvändning i bosläder m. m. ligger hoschefen för bosladsdeparlemenlel och ansvarei för frågor om energianvändning förtransporler och samfärdsel på motsvarande sätl - hos chefen förkommunikationsdepartementet. Viktiga frågor av belydelse förenergiförsörjningen hanteras inom andra departement, t. ex. miljöskydd inomjordbmksdepartementet. För au samordna energianvändningsfrågorna inomregeringskansliet har under ledning av industridepartementet bildats eninterdepartemental arbetsgrupp. Påmyndighetsnivå gäller samma princip. Således har statens energiverk, sompåbörjade sin verksamhet , det cenirala myndighetsansvaret förfrågor om energiförsöijning men även för övergripande och samordnande uppgiflerinom energianvändningsområdet. Enligt sin instrukfion skall verkaför atl den nationella energipolitikens program kan omsättas i kommunernasverksamhel med kommunernas medverkan. har vidare enligtförordningen om energiplanering rätt alt begära information om hurkommunerna fullgör sina uppgifter enligt densamma. De begärda uppgifterna skallvara av väsenflig betydelse för statlig central eller regional planering. Deskall avse rådande förhållanden, kommunens bedömning av utvecklingen på energiområdeleller av kommunen planerade ålgärder av väsenllig betydelse förenergiförbrukningen, energitillförseln eller energihushållningen. Verkethar även i uppgift att utreda de närmare formerna för hur den kommunalaenergiplaneringen kan utvecklas och effektiviseras. Inomexempelvis statens planverk, som har den allmänna uppsikten över planläggningenoch byggnadsväsendel inom rikel, hanleras olika frågor vilka har samband medenergifrågor. Sålunda behandlas ibland energifrågor i den fysiska planeringen.Inom andra myndigheler med olika sektoransvar, exempelvis ,transportrådet, m.fl. handläggs också frågor avbelydelse för energiområdel. En betydande del av energianvändningen går tillbostadssektorn, bl.a. för uppvärmning. Flera energianläggningar prövas enligtmiljöskyddslagen osv. Länsstyrelsernahar genom sitl samordningsansvar för den regionala slatliga förvaltningen ochgenom sina övriga uppgifler inom samhällsplaneringen viktiga uppgifter bådenär del gäller att ta lill vara slatliga intressen i kommunernas planering ochnär del gäller att biträda kommunerna med planeringsunderlag och allmänna rådm. Länsstyrelserna kan bidra med kunskap och material också ienergiplaneringen och kan genom sin överblick över förhållandena i länen tainitiativ till samarbete. Prop.1984/85:5 35 Länsstyrelsernahar vissa författningsenliga uppgifter med anknytning lill energiområdel. Delgäller bl.a. lillslånd och koncessioner för torvläkler. De prövar också olikalyper av energianläggningar från bl. a. miljö-och markanvändningssynpunkl. Dehandlägger glesbygdsstöd och lokaliseringsstöd som kan omfallaenergiinvesteringar. Vidare har de uppgifter med anknytning till energiområdelinom ramen för del ekonomiska försvaret. Fråganom alt tilldela länsslyrelserna en särskild roll inom energiområdel logs bl.a.upp i samband med den energipoliliska proposilionen . Då ansågs det inlelämpligl all bygga upp en regional statlig nivå inom energiområdet. En motiveringvar atl de skifiande förhållandena för olika energiformer och i olika regionerinom energiområdel gjorde det svårt atl finna enhefliga lösningar för helalandel. Ulgångspunktenför den utvecklade kommunala energiplanering som föreslås i denna promemoriaoch dess genomförande på lokal nivå är all ansvarei hell skall åvilakommunerna. Någon konlinuerlig uppgiflsinsamling lill slatliga myndigheterföreslås inte. Länsslyrelserna föreslås inte heller få någon ny formaliseradroll inom energiområdet. Länsstyrelsernas placering regionalt nära kommunernager dem emellerlid särskilda möjligheter alt medverka som en länk mellankommunerna och den centrala nivån i energiplaneringen. börsåledes kunna ulnyllja länsstyrelsernas kunskaper och erfarenheler som ett ledi verkets arbeie med bl.a. den kommunala energiplaneringen. 3 Utgångspunkter för en utvecklad energiplanering Denkommunala planeringen som helhel är påverkad både av kommunens roll somverkställare av statsmakternas beslut och av dess roll som medborgarnas lokalademokratiska organ. Betydande olikheter i kommunernas säll alt organisera ochdriva planering finns redan nu och kan möjligen komma all förslärkas.Energiplaneringen bör vara väl integrerad i övrig planering och måstedärför kunna anpassas till den lokala utvecklingen. Vad som sägs i del följandemåsle därför omsättas till praktisk planeringsverksamhet på del säll sompassar varje enskild kommun. Ettgmndläggande krav på en effektiv energiplanering är all den bygger påen helhetssyn. Den bör behandla både kommunen som helhel och enskildakommundelar, transportsystem, bebyggelseområden etc. Ralionella avvägningarmåste göras av energins roll i de olika verksamheter där den används. Dessamåste samordnas med avvägningar mellan energianvändning och energitillförselinom kommunen eller kommundelen sedd som samlat energisystem. Hänsyn måste taslill lokala Prop.1984/85:5 36 energitillgångar,befintliga produktionsanläggningar, distributionsnät för el, fjärrvärme ochgas, etc. Förändringari energisystemet lar lång lid, både på användnings- och tillförselsidan. Etlviktigt syfte med den kommunala energiplaneringen är att ge förulsältningar fören ändamålsenlig planering av olika invesleringar, och all identifiera och tatillvara möjliga samordningsvinster, exempelvis mellan olika lyper avombyggnadsåtgärder i byggnader och mellan invesleringar ienergiproduktionsanläggningar och energihushållningsåtgärder. Energiplaneringenkan därför inle begränsas lill att enbari omfalta sådana verksamheier ellerområden där energiförsörjningen är en huvudfråga. Även andra aspekler måslebeaktas - exempelvis bebyggelseplanering, transportsystemets utformning,sysselsättningsaspekter elc. Denvikligasle ulgångspunklen för energiplaneringen i en kommun är naturligtvis enanalys av de lokala behoven av energi och möjligheterna alt påverka dessa. Avavgörande belydelse är vidare de lokala förulsältningarna förenergiförsörjningen. Från energisynpunkt har bl. a. kommunens ylmässigautbredning, anlalel och belägenheten av lälorter och bebyggelsens omfattningoch utbredning stor belydelse. Bebyggelsens ulformning - bebyggelsetälheten,byggnadernas tekniska utformning, andelen hög resp. låg bebyggelse elc. - är avavgörande belydelse för vilken lyp av energidistribution som är lämpligasl.Andra vikliga faktorer är avstånden mellan bostadsområden och service- ocharbetsområden och förutsättningarna för kollektivtrafik. Förekomstoch lokalisering av l.ex. energikrävande industrier liksom tillgång påindustriell spillvärme kan väsentligt påverka förulsällningarna för kommunensenergiförsörjning, och måste därför beaktas i energiplaneringen. Möjligheternaatl planera energiförsörjningssystem beror naturligtvis också i hög grad påvilka system som redan exislerar för t. ex. värmedislri-bution, persontrafik m.m. Andraförutsättningar av betydelse är eventuella lokala energitillgångar(biobränslen, torv, vattenkraft, geoiermisk energi, nalurliga värmelager ijord, berg och vatten, induslriell spillvärme etc). Ett betydelsefullt inslag iden kommunala energiplaneringen bör därför vara en noggrann invenlering avvilka energikällor som finns fillgängliga lokalt och på vilkel säll dessa kanutnyttjas. Utöver den ekonomiska lönsamheten av olika alternativ är därvidmöjligheterna alt genom utnyttjandet av lokala energikällor skapasysselsättning inom kommunen av slort inlresse. Ålgärderför att effekfivisera användningen av energi kan vara mer lönsammaän atl bygga ul lillförselsyslemet. Betraktandet av kommuner, kommundelar elc.som elt energisystem innebär därför att möjligheterna till aktiva åtgärder förbättre energihushållning måste beaktas parallelll med fillförselmöjlighelerna.Som nämnts har de flesta kommuner upprätlal energisparplaner för denbefintliga bebyggelsen. Prop.1984/85:5 37 gemöjligheter fill rationella avvägningar mellan insalser på olika områden bördessa energisparplaner utvidgas till alt omfalta även andra belydandeenergianvändare i kommunen - industrier elc. Även om energianvändningen isådana verksamheter ligger utanför kommunens direkta inflytande är detangeläget att kommunens styrande organ har kunskap om hur energianvändningenutvecklas, hur beroende olika verksamheter är av en fungerandeenergitillförsel och vilka ålgärder som kan behöva vidlas för atl förbättraenergihushållningen i stort i kommunen. Därigenom skapas fömtsättningar för engemensam strategi för atl lösa kommunens energiproblem. Speciell vikt börläggas vid möjligheterna lill energihushållning när nya uppvärmningssyslem - t.ex. Qärtvärme - planeras eller när nya större invesleringar skall göras ibefintliga system. Hur energihushållningsinsatserna kan utformas i områden medolika uppvärmningssystem diskuleras i kapitel 7 nedan. Ulgångspunktenbör vara att sträva efter en sådan resursanvändning alt de samlade kostnademaför investeringar, drift och underhåll av det totala energisystemet blir sålåga som möjligt med beaktande av de energipolitiska målen. Ett tankesätt somdärvid kan vara fmktbart är att betrakta energihushållning som enenergitillförselåtgärd, dvs. som ett sätl att tillgodose elt visstenergibehov. Därmed är det möjligt att jämföra investeringar ienergiproduktionsanläggningar och energisparåigärder. sådanl synsätt kanmedföra att de kommunala insatserna för en god energihushållning bedömsannorlunda än . Det kan som en följd av detta bli aktuellt att omprövadet kommunala energisparmål som kan vara fastställt. Närnya bostadsområden eller annan nybebyggelse planeras och utformas måste på etttidigt stadium ställning tas till hur de skall utformas och lokaliseras frånenergisynpunkt, vilka lokala energikällor som bör utnyttjas och hurenergiförsörjningen skall ordnas. Ännu viktigare är dock atl beaktamöjligheter till energibesparingar och till oljeersättning i det stora beståndetav befintliga byggnader. I sammanhanget kan nämnas alt bostadspolitiken f. n.i hög grad är inriktad på alt främja ombyggnad och förnyelse av befinfligabosladsområden. Regeringen har lagl fram förslag om ett program förbostadsförbättring. Förslaget innebär bl.a. att bäitre möjligheter skapas förfinansiering av underhållsåtgärder. Vikten av alt underhålls- ochombyggnadsålgärder i en byggnad utförs samordnat med l.ex. F. n. sker dessutom en snabb konvertering från olja fillandra energislag för uppvärmning i bebyggelsen. Om det behövs kompletterandestyrmedel för att göra det möjligt för kommunen att påverka valet avuppvärmningssystem i byggnader, såväl nya som befinfliga, diskuteras i kapitel5 nedan. 1984/85:5 38 Nuvarandeoljereduklionsmål och energisparmål har faslslällls av . Även ommålen, som de har uttryckts i propositioner och andra dokument, har angetts iöversiktliga lermer och med reservalioner för behovel av anpassning lill lokalafömtsättningar kan det ändå antas alt de har haft en styrande effekt påkommunernas arbete. Denulvecklade kommunala energiplaneringen som skisseras i denna promemoria bör somnämnls i slörre ulslräckning än lidigare grundas på de lokala förulsällningarnai varje kommun, och på en helhetssyn på kommunens energiförsörjning. Ensträvan bör vara att varje kommun, som resullal av de avvägningar som görs ikommunen, och med utgångspunki i de riktlinjer som har faslslällls av regeringoch riksdag, fastställer sina egna mål för energisparande och oljeersattning.Del är lämpligl alt de kommunala målen anges i kvantitativa termer. Olikatyper av mål kan därvid bli aktuella för olika sektorer. Somtidigare har nämnts anges de övergripande förulsältningarna och riktlinjernaför energipoHliken av riksdag och regering medan kommunerna har etl belydandeansvar för all riktlinjerna förverkligas. Denna rollfördelning fömtsäUer atten fortlöpande dialog äger rum mellan staten och kommunema. Exempelvis är del iolika sammanhang - l.ex. vid de återkommande omprövningarna av de nafionellaenergipoliliska målen -angeläget all kommunernas mål för oljeersattning ochenergisparande kan användas som utgångspunki. För alt öka möjligheterna allsummera kommunernas mål fill nationella mål är del därför önskvärt atlkommunerna i möjligaste mån tillämpar likartade beräkningsmetoder vidfastställande av målen. bör kunna bistå kommunerna medförslag till metoder, redovisningssätt m. m. Delråder slor enighel om att man från statens sida skall vara återhållsam vadgäller all fordra in uppgifler från kommunerna. Kommunerna bör inle åläggas altmed regelbundna fidsintervall redovisa fullständiga beskrivningar av gällandeenergiplaner till något statligt organ. Däremoi bör regeringen, eller denmyndighel som regeringen ger i uppdrag, vid de lillfällen då del är nödvändigtmed hänsyn lill nationella energipoliliska överväganden ha rätl atl begära inuppgifter från en kommun om vad som gäller i fråga om exempelvisoljeersättningsmål och energisparmål. Avden lidigare redogörelsen har framgålt, att en utvecklad energiplaneringborde la sig uttryck i en mer samordnad och sammanhängande plan än de olikaplaneringsformer som f. n. används. Därigenom kan en ändamålsenlig avvägningkomma till stånd mellan insalser i olika delar av energisystemet, och mellanenergisystemet och den övriga kommunala verksamheten. 1984/85:5 39 ÄvenOED och SIND har i sin lidigare nämnda rapport pekal på önskvärdheten av altfå fill slånd en samordnad energiplanering. De föreslår all lagen om kommunalenergiplanering kompletteras så all del slälls krav på all del i varje kommunskall finnas en akluell värmeförsörjningsplan. Värmeförsörjningsplanen skallenligt förslaget redovisa nuvarande uppvärmningsform för samtliga uppvärmdabyggnader inom kommunen samt ange vilken eller vilka uppvärmningsformer somkommer all vara mesl ändamålsenliga i etl längre lidsperspektiv. Planen skallantas av kommunfullmäktige. Iplanen där även en avvägning mellan sparande och tillförsel bör ske - skallkommunen enligt förslagel formulera en strategi för den långsiktigavärmeförsötjningen. Huvudsyftet med planerna är att ge information om deframtida förulsällningarna för värmeförsörjning lill nuvarande och blivandeförelag och fastighetsägare i olika delar av kommunen saml till beslutsfattarei de olika kommunala förvaltningarna. Föratt på ell effekiivt sätl ge denna informafion kan värmeförsörjningsplanenenligt förslaget lillföras underlaget för den fysiska planeringen och redovisasi kommunens översiktsplaner. Planen skall vidare kunna tjäna som underlag vidl.ex. byggnadslovsprövning, lånebehandling och prövning av ärenden rörandeelkonvertering och i miljövårdsfrågor. I områden där elvärme på sikl bedömsvara en ralionell uppvärmningsform kan värmeförsörjningsplanen l.ex. utgöraunderlag för alt tillåla installation av direktverkande elvärme. OEDoch SIND framför dessutom att energiplaneringen bör koncentreras till deområden där kommunen har de bäsla fömtsättningarna atl påverka ulvecklingen dvs. värmeförsörjning, energisparande i egna fasfigheter, inarbelning avenergiaspekler i mark- och bebyggelseplaneringen samt rådgivning tillfastighetsägare.