prop · G80377 · 1984-12-31 00:00:00 — 1 ett capfivesystem för återförsäkring måsledirektförsäkrarna återförsäkra större delen av riskerna hos caplivebolaget.Den minskning av återförsäkringsvolymen som blir följden för de traditionellabolagen kan medföra alt de går miste om vissa stordriftsfördelar och ävenvissa favörer från premiesynpunkt, som kan erhållas vid slora volymer av återförsäkring.Dessa bolag kan även förlora en del av den reciproka återför-säkringsaffär somde annars normall skulle ha erhållit i byte mol egen avgiven affär. En sådannedgång på den traditionella återförsäkringsmarknaden kan dock, åtminstonelill en del, kompenseras genom all captivebolagen i sin tur återförsäkrar hossvenska försäkringsbolag. Totalt setl bör riskerna för en mera betydandeminskning av de traditionella försäkringsbolagens reciproka affärer varabegränsade. Del kan också nämnas att den rält som företag och andra har atlteckna försäkring utomlands i vissa avseenden kan få samma följder. F.ö. har dehittillsvarande captivebolagen i stor ulsträckning placerat sin ålerförsäkringhos svenska försäkringsbolag, antingen direkt eller via internationellaåterförsäkringsbolag. Caplivebolagens verksamhet bedöms därför inte hittillsha haft några mera påtagliga negativa effekler på de traditionella bolagensförsäkringsaffär. Jag har tidigare (avsnill 4.2) redovisat denegativa effekler som uppkommer om det etableras specialbolag som avser attvända sig till extremt goda risker, något som i regel leder till högre premierför försäkringslagarkollek-tivet i övrigl. Tanken atl inrätta captivebolagvilar till en del pä den förutsättningen all man inom koncernen har bällreskadeutfall än genomsnillet av försäkringslagarkollektivel. Etablering avcaptivebolag skulle alltså kunna få delvis samma följder som angetts i fråga omde här nämnda specialbolagen. Emellerlid är det redan nu så atl premierna förstorföretagen är differentierade med hänsyn lill riskens art även itraditionella försäkringslösningar och än mer i de alternativa lösningar, t.ex.kontosystem, som försäkringsbolagen utvecklat . Alltså kan hänsynfill solidariteten inom försäkringslagarkollektivel knappast motivera enrestrikfiv hållning till just captivebolag. Frågan huruvida etablering av captivebolag iSverige kan inverka på valutarörelserna bör något beröras. Negativa effeklerkan uppkomma om caplivebolaget retrocederar enbart till utländskaåterförsäkringsbolag och om ufiändsk expertis får svara för administrationen avcaplivebolaget. 1984/85:77 61 Försäkringi captivebolag kan emellertid också ge positiva valutaeffekter om en sådanförsäkringsform leder till att utländska dotterbolag i svenska koncernerförsäkrar i i stället för lokalt och om relrocessionen sker fillsvenska försäkringsbolag. Det finns emellertid inte anledning anta annat än atlförsäkringsverksamhet i captivebolag endast skulle ha marginell inverkan påvalularörelserna i jämförelse med det fallet atl verksamheten förblev i detraditionella försäkringsbolagen. De skäl som här har redovisats talar enligt minmening för att försäkringsverksamhel i captivebolag principielll sett inle äroförenlig med en sund utveckling av försäkringsväsendet. Denna bedömning vinnerstöd av de erfarenheter som vi har haft av sådan verksamhet i Sverige.Alltså bör koncession i princip kunna ges för försäkringsverksamhet icaptivebolag. Sådan koncession bör ges under samma förutsättningar som förförsäkringsbolag i allmänhet. Koncession skall alltså beviljas om inte denplanerade rörelsen bedöms vara oförenlig med en sund utveckling avförsäkringsväsendet. De faktorer som jag har redovisat i mina allmännaöverväganden om den maleriella koncessionsprövningen (avsnitt 3.2) bör beaktasäven vid koncessionsprövning för elt captivebolag. Ett förhållande som särskillbör beaktas i detta sammanhang är all en koncern kan välja att förlägga sittcaptivebolag utomlands med möjlighet all därifrån försäkra även riskerna vidkoncernens anläggningar i . De bedömningar som här har redovisats är i alllväsentligl grundade på erfarenheter av återförsäkring i captivebolag. Myckeltalar emellertid för att det kan visa sig lämpligt alt bedriva ocksådirektförsäkring i captivebolag. Innan man vunnit närmare erfarenheter avsådan verksamhet bör dock eventuella koncessioner begränsas till en lidrymd somkan tjäna som lämplig försöksperiod. Under remissbehandlingen har frågan omcaplivebolagens möjligheter atl försäkra risker uianför koncernen tagils upp.Jag har en viss förståelse för atl det av praktiska och ekonomiska skäl i vissafall skulle kunna vara fördelaktigt att i ell captivebolag försäkra sådanarisker utanför koncernen som har nära anknytning lill verksamheten i koncernen.Denna fråga har emellerlid ell visst samband med den mera allmänna frågan omägarförhållandena i försäkringsbolag, vilken kan komma att tas upp av FVK idess fortsatta arbele. Av detta skäl och mot den bakgrund i övrigl som här harangetts är jag f n. inte beredd alt förorda en så vittgående koncessionsgivning. Del finns också anledning alt ta upp vissaskattefrågor med anknytning lill caplivebolagens verksamhei. Etl captivebolagskall, i likhei med övriga försäkringsbolag, göra avsättningar tillförsäkringstekniska skulder (premie-, ersättnings- och skadebehandlingsreservsaml sädan tilldelad återbäring som inle har förfallit lill belalning). Dessaavsättningar får sedan förstärkas med avsättningar till en särskildsäkerhetsreserv enligt den av försäkringsinspektionen upprättade s.k.normalplanen. F.n. gäller att av- 1984/85:77 62 sättningartill säkerhetsreserven för indirekt försäkring får uppgå till högsl avpremieinkomsten för egen räkning. Dessa avsättningar är avdragsgilla vidbeskattningen och kan alltså fungera som en obeskattad reserv. Skatteeffekternaär mest påtagliga under captivebolagets uppbyggnadsskede. Därefter kan de ökaendasl i den mån captivebolagets premieinkomst för egen räkning ökar. För captivebolag, liksom för andra företag inomeller utanför försäkringsbranschen, anges i 43 § 3 mom. och i punkt 3 avanvisningarna till 43 § kommunalskattelagen (1928:370) under vilkaförutsättningar koncernbidrag kan ges med avdragsrätl för givaren ochskattskyldighet för mottagaren. De befintliga svenska captivebolagen haralltså haft möjlighet att lämna och la emot koncernbidrag. Som framgått iavsnitt 2.5 har de också i stor utsträckning utnyttjat denna möjlighet. Flera remissinstanser har tagit upp frågan omrätten för etl captivebolag att ta emol och ge koncernbidrag med denskalteutjämningseffekt som därmed vanligen uppstår. Enligt min mening bör dennafråga bedömas från utgångspunkten att försäkringsverksamhet bör drivas på sålångt möjligt lika villkor. Detta gäller också för captivebolag i jämförelsemed traditionella försäkringsbolag. Eftersom captivebolagen har till uppgiftatl försäkra enbart risker inom koncernen är det dock inte möjligt atl uppnåtotal likhet med traditionella försäkringsbolag. Även försäkringsbolag i allmänhelhar rätl atl ge och ta emot koncernbidrag. Eftersom möjligheterna för ellförsäkringsbolag all äga dotterbolag uianför försäkringsbranschen är starktbegränsade får dock möjligheten till koncernbidrag i dessa fall mindrepraktisk betydelse. Etl captivebolag kan alltså lämna koncernbidraglill elt annal dotterbolag i koncernen som går med förlust eller som haroutnyttjade vinslregle-ringsmöjligheter i form av överavskrivningar, avsättningtill resultalutjäm-ningsfond, nedskrivning av varulager eller avsättning lillinvesteringsfond. På delta sätt kan koncernen skjuta upp eller, om bidragetanvänds för att läcka en förlust, undgå beskattning av captivebolagetsvinstmedel. På motsvarande vis kan capfivebolagei la emol bidrag från andrakoncernbolag och avsätta dessa medel till säkerhetsreserv och därigenom uppskjutabeskattningen. En koncern med captivebolag kan alltså vinna vissaskattefördelar genom att utnyttja möjligheten att lämna koncernbidrag, någotsom inle kan uppnås i koncerner som anlitar traditionella försäkringsbolag.Enligt min mening får dock koncernbidrag från etl captivebolag, på samma sättsom t.ex. återbäring vid konventionell försäkring, anses vara ett naturligtsätt att återföra överskott frän försäkringsrörelsen till koncernbolagen. kunna ersättas med andra former för överföringar, liknande dem somtraditionellt tillämpas inom försäkringsbranschen. Etl direktförsäkringscaptivekan lämna återbäring lill koncernbolagen på för-säkringsmässiga grunder,exempelvis i förhållande lill resp. bolags skade- Prop.1984/85:77 63 När del gäller etl ålerförsäkringscaptive är detdock svårare atl finna en lika smidig metod atl fördela överskott sommöjligheten alt ge koncernbidrag innebär. Vill man fördela caplivebolagensöverskott med hänsyn till koncernbolagens affärsmässiga resultat, t.ex gynnabolag som går med förlust, kan koncernbolagen genom koncernbidrag sinsemellanfördela återbäringen från capfivebolagei. Däremot skulle det vara svårare attbegränsa återbäringen till all enbari avse de svenska dotterbolagen. I likhei med FVK anser jag altmöjligheten för ell captivebolag att ge koncernbidrag är ell smidigare sätt ände metoder som man annars skulle ha varil hänvisad till för att återföracaptivebolagets överskott till dem som har bidragit därtill. Det finns därförinle skäl att utesluta möjligheten för ett captivebolag alt ge koncernbidrag.För atl säkerställa atl captivebolagets konsolidering är god bör dock denbegränsningen göras att koncernbidrag får ges först sedan maximala avsättningargjorts till säkerhetsreserven. Motiven för denna begränsning är, enligt minmening, uteslutande av försäkringsteknisk natur. Jag kan därför inte anslutamig lill den uppfattning som under remissbehandlingen framförts avkammarrätten i och av alt begränsningen bör införasi kommunalskattelagen. I likhet med FVK finner jag del lämpligast attbegränsningen tas in i beslutet om koncession för resp. bolag. Jag vill också något uppehålla migvid frågor som har anknytning till ett capfivebolags räll atl ta emotkoncernbidrag. I medvetande om all ett dåligt resullat kan kompenseras genommottagande av koncernbidrag skulle ell captivebolag kunna välja att hålla lågkonsolidering och därmed också en läg premienivå. Etl sådant förfarande skulle,i vart fall när det gäller direktförsäkringscaptive, kunna påverkakonkurrensbilden pä ett sådant sätt att det fick ses som ett osunt inslag iförsäkringsverksamheten. Emellerlid ligger del inom ramen för försäkringsinspeklionenstillsynsuppgifter alt förhindra captivebolagen all på detta sätt ulnyttjamöjligheten atl erhålla koncernbidrag. Jag finner därför inle skäl alt föreslånågon begränsning av rätten för captivebolag alt ta emol koncernbidrag avövriga koncernbolag. Med stöd av lagen (1974:922) omkreditpolifiska medel har regeringen förordnal atl allmän placeringsplikl färtillämpas i fråga om försäkringsföretag med svensk koncession (senast SFS1983:917). har därefter beslutat att sådana försäkringsförelag skallplacera en viss del av sina tillgångar i prioriterade obligationer. Från dennaplaceringsplikl har undantagits vissa mindre bolag, närmare besläml sådana meden balansomslutning på mindre än 50 milj. kr. Den begränsningen innebär att dehär i landet verksamma captivebolagen inte ålagts någon placeringsplikt. I sitt remissyttrande har understrukit vikten av att den av riksbankenföreskrivna placeringsplikten för försäkringsbolag får gälla även captivebolag.Delta för alt konkurrenslikställighel skall uppnås mellan dessa bolag ochövriga försäkringsbolag som är verksamma inom området för företagsförsäkring. 1984/85:77 64 Den begränsning av allmänna placeringsplikten somriksbanken brukar medge är betingad främst av praktiska skäl. I och för sig harjag förståelse för riksförbundels ståndpunkt atl man i möjligaste mån böreftersträva konkurrenslikställighet mellan alla försäkringsgivare. Det förhållandetatt dessa mindre bolag undanlas fiän placeringsplikten har emellerlid, enligtmin bedömning, inte sådan effekt att det menligt rubbar förutsättningarna förkonkurrensen mellan bolagen. Del är enligt min mening lämpligt att riksbankenäven framgent beaktar konkurrensaspekter när man utformar föreskrifter omallmän placeringsplikt. I enlighet med del anförda har inomfinansdepartementet upprättats förslag till 1. lag om ändring iförsäkringsrörelselagen (1982:713), 2. lag om ändring i lagen(1950:272) om rält för utländska försäkringsföretag att drivaförsäkringsrörelse i . Förslagenbör fogas lill protokollet i detla ärendet som bilaga 4. 5.1Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713) 1§ Försäkringsrörelse får drivas endast av försäkringsaktiebolag och ömsesidigaförsäkringsbolag som fåll tillstånd (koncession) till detta enligl denna lag,om inte annat följer av 2 § eller av 10 § fjärde stycket. skall efter ansökan lämnaförhandsbesked om huruvida koncession enligt första stycket krävs för enplanerad verksamhet. Etl förhandsbesked enligt andra siycket är bindandeför den myndighet som har lämnat beskedet. Om regeringen har beslutat i frågaom förhandsbesked är även försäkringsinspektionen bunden av detta besked. Försäkringsbolagen skall stå under tillsyn avförsäkringsinspektionen och vara registrerade hos denna. Eftersom någon legaldefinition av begreppetförsäkringsrörelse inte föreslås är första slyckel oförändrat. De kriteriersom bör vara avgörande för huruvida en viss verksamhet är att betrakta somförsäkringsrörelse har angetts i avsnill 3.1. Enligt andra stycket, som är nytt, skallförsäkringsinspeklionen efter ansökan lämna förhandsbesked om huruvidakoncession enligl första stycket krävs för en planerad verksamhet.Inspeklionens beslut kan, enligt 19 kap. 13 § FRL, överklagas hos regeringen. Prop.1984/85: 77 65 Enligt tredje stycket, som också ärnylt, är ett förhandsbesked bindande för den myndighet som har lämnat beskedet,alltså vanligen försäkringsinspektionen. Om inspektionens beslut efter besvärhar prövats av regeringen bör dock, av naturliga skäl, både regeringen och inspektionenvara bundna av regeringens beslut. Motiveringen i övrigl rörandeförhandsbesked har redovisats i avsnitt 3.1.2. 3 § Stiftarnaskall upprätta en bolagsordning som skall underställas regeringen förstadfästelse. Till ansökan om koncession skall fogas en plan för den tilltänktaverksamhelen. Avser bolagels rörelse livförsäkring eller avser rörelsen annatslag av försäkring för längre lid än , skall dessutom särskilda regler(grunder) för verksamheten upprättas enligt vad som sägs i 6 §. Grunderna skallunderställas regeringen för stadfästelse. Regeringen prövar altbolagsordningen och grunderna överensstämmer med denna lag och med andraförfattningar saml om och i vad mån särskilda bestämmelser behövs med hänsyntill omfattningen och arten av bolagels verksamhet. Regeringen stadfästerbolagsordningen och grunderna saml beviljar koncession, om inte den planeradeverksamhelen bedöms vara oförenlig med en sund utveckling avförsäkringsväsendet. Koncession beviljas tills vidare eller, om särskildaomständigheter föranleder della, för beslämd tid, högst , och därutövertill del löpande räkenskapsårets slut. Vid förlängning av en koncession som harbeviljats elt försäkringsbolag för bestämd tid gäller samma regler som vidstadfästelse av bolagsordning och grunder för etl nytt bolag. Till första stycket har fogals enbestämmelse alt koncessionsansökningen skall vara åtföljd av en plan för dentilltänkta verksamheten. Synpunkter på planens innehåll har redovisats iavsnitt 3.2.3. Skyldigheten att bifoga en verksamhetsplan vidkoncessionsansökningen bör inte gälla sådana ansökningar som getts in föreikraftträdandet men som inte avgjorts . Det nuvarande Iredje siycket har i förslaget delats i tvåstycken. Tredje stycket innehåller denmateriella koncessionsbesiämmelsen. Enligt denna skall koncession beviljas, ominle den planerade verksamheten bedöms vara oförenlig med en sund utveckling avförsäkringsväsendet. Koncessionsprövningen är inte längre inriktad pä enbehovsprövning med utgångspunkt i en kvantitativ marknadsbedömning utan grundasi stället på en allsidig prövning av den planerade verksamhetens konsekvenserför utvecklingen, utifrån principen om en sund utveckling av försäkringsväsendet. Fjärde styckel innehållerbestämmelser om tidsbegränsning av koncessioner och innebär ingen förändring. Motiveringen i övrigl har redovisats i avsnitt 3.2.1. 1984/85:77 66 12§ Om det kan antas att någon driver sådan verksamhet all denna lag ärtillämplig, fär försäkringsinspektionen förelägga denne att till inspektionenlämna de upplysningar om verksamhelen som behövs för alt bedöma om lagen ärtillämplig. Om försäkringsinspeklionen finner atl någon driverförsäkringsrörelse ulan föreskriven koncession, skall inspektionen föreläggadenne atl ansöka om koncession eller vidta de ändringar iverksamhelen som inspektionen anger eller också upphöra med verksamheten. Första styckel är uppbyggt efter mönster frän lagen(1980: 2) om finansbolag. Det ger försäkringsinspektionen möjlighet att fä delav alla de upplysningar som behövs för alt bedöma om en viss verksamhei är attanse som försäkringsrörelse. Av 21 kap. 2 § tredje stycket framgår atl försäkringsinspeklionenkan förena föreläggandel med vite. Fråga om utdömande av sådani vite prövas avallmän domstol. Alt straff kan ådömas den som meddelar orikliga ellervilseledande uppgifter framgår av 21 kap. I § första stycket 1. i den nuföreslagna lydelsen. I andra slyckel anges hur försäkringsinspektionenskall förfara då man konstaterat att någon driver försäkringsrörelse utan allha erforderlig koncession. Ingripande skall ske genom föreläggande. Föreläggandetskall gå ut på alt den för verksamhelen ansvarige skall vidta någon av följandetre alternativa åtgärder nämligen all söka koncession, att göra ändringar iverksamhelen eller atl upphöra med densamma. Sådant föreläggande kan ävenriktas mot den som bedriver försäkringsrörelse i slrid mot förhandsbesked.Också i delta fall kan inspektionen förena föreläggandel med vite. Fråga omutdömande av vitet prövas av allmän domstol. 1§ Till böter eller fängelse i högst döms den som 1. uppsåtiigen eller av oaktsamhettill försäkringsinspeklionen meddelar orikliga eller vilseledande uppgifter omsådana omständigheter som han är skyldig att lämna uppgifi om enligt denna lag, 2. uppsåtiigen eller av oaktsamhetunderiåler alt enligl denna lag föra aktiebok, aktiebrevsregister, förteckningenligt 3 kap. 12 § eller hålla aktiebok tillgänglig, 3. uppsåtiigen eller av oaktsamhetbryter mot 3 kap. 12 § Iredje stycket, 7 kap. 20 §, 8 kap. 10 § andra slyckelandra meningen eller 11 § första styckel andra eller tredje meningen, 4. uppsåtiigen eller av grovoaktsamhet bryter mol 12 kap. 12 §, 5. uppsåtiigen eller av oaktsamhetbryter mot 18 kap. 3 § första eller andra stycket, 5 § tredje siycket eller 7§, 6. uppsåtiigen eller av oaktsamhetbryter mot 4 kap. 8 § tredje stycket såviit detla lagrum rör förbehåll enligl18 kap. 1 §. 1 fall som avses i 10 kap. 14 § första styckelskall inle följa ansvar enligt 20 kap. 3 § . Den som har åsidosatt vitesföreläggande som avses i2 § detta kapitel döms ej till ansvar för gärning som omfattas avföreläggandet. Prop.1984/85:77 67 Utan hinder av 35 kap. I §brottsbalken får påföljd för brott enligt första stycket 4 mot 12 kap. 12 §ådömas, om den misstänkte häktats eller erhållit del av åtal för brottet från brottet. Som en konsekvens av den föreslagnaordningen för prövning huruvida en verksamhei är all anse somförsäkringsrörelse, har bestämmelserna om brottet olaga försäkringsrörelse,vilka tidigare utgjorde punkt 1 i första stycket, tagits bort. Motiveringen harredovisats i avsnitt 3.1.2. 2 § kan vid vite föreläggaverkställande direktören och styrelseledamöterna att fullgöra sinaskyldigheter enligl denna lag eller andra författningar alt 1. till försäkringsinspeklionen görabehöriga redovisningshandlingar el ler revisionsberättelser eller 2. hos inspektionen göra behöriga anmälningar förregistrering. Föreläggande enligt första slyckel 2 får inte meddelas, om underiåtenhet alt göra anmälan medför alt bolagsstämman eller styrelsensbeslut förfaller eller bolaget blir skyldigt atl träda i likvidafion. kan förenaannat föreläggande enligl denna lag än som avses i första siycket med vite. Har inspektionen förelagt viteskall den mol vilken föreläggandel riktas genast skriftligen underrättas omdetla. Följs inte etl sådantvitesföreläggande som avses i första siycket kan försäkringsinspektionen dömaut vitet. Försäkringsinspeklionens beslutvarigenom vite enligt första stycket förelagts eller utdömts får överklagas hoskammarrätten genom besvär. Genom tillägget i sista stycketklargörs att inspektionens beslut om föreläggande vid vite endasl i sådana fallsom avses i första stycket överklagas hos kammarrätten. Om inspektionen iannal fall, med stöd av iredje slyckel, har förenat elt föreläggande med viteförs talan mot beslutet, enligl 19 kap. 13 § första stycket, hos regeringen.Detta gäller t.ex. om föreläggande enligt 19 kap. 11 eller 12 §§ förenats medvite. Övergångsbestämmelse Denna lagträder i kraft den . 5.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1950:272) omrätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i 1 § får, under förutsättningatl företaget erhållit tillstånd (koncession) därfill enligt 7 §, här i rikeldriva försäkringsrörelse genom generalagent såsom syssloman och i övrigt undervillkor, som stadgas i denna lag. Försäkringsinspeklionen skall efteransökan lämna förhandsbesked om huruvida koncession enligt första siycket krävsför en planerad verksamhet. 1984/85:77 68 Etl förhandsbesked enligt andra styckel är bindandeför den myndighet som lämnat beskedet. Om regeringen har beslutat i fråga omförhandsbesked är även försäkringsinspektionen bunden av delta besked. Om del finns särskilda skäl och företagelsreglemente tillåter del, får elt utländskt försäkringsförelag som har erhållitkoncession medges atl genom generalagenten driva annan rörelse här i riket änförsäkringsrörelse. Medgivande lämnas av regeringen eller, efter regeringensbemyndigande, försäkringsinspektionen . Om del finns skäl, fär ell medgivande enligt Ijärdestyckel återkallas av den som får lämna sådant medgivande. Bestämmelserna om förhandsbesked i andra och tredjestyckena är nya och molsvarar I kap. I § andra och iredje styckena FRL.Motiveringen har redovisats i avsnitt 3.1.2. 5 a§ Med bankinslitut avses i denna lag bankaktiebolag, sparbank och sädan kreditkassa som avses i lagen (1956:216) om jordbrukskasserörel sen. Enligt 6, 15, 16 och 25 §§ skall ell utländsktförsäkringsföretag som bedriver rörelse här i landet göra vissa depositioner ibankinstitut. 1 5 a §, som är ny, har bankinstitul definierats sombankaktiebolag, sparbank samt kredilkassa inom jordbrukskasserörelsen, dvs.ceniralkassa och jordbrukskassa. Här avses endast banker med svensk oklroj. 6 §Ansökan om koncession görs hos regeringen. I ansökningen skall anges den försäkringsgren, som rörelsen skall avse. Ansökningen skall inlämnas till försäkringsinspektionen och vara åtföljd av; 1. handlingar som styrkergeneralagentens behörighet enligt 4 §; 2. det för företaget gällandereglementet; 3. bevis alt företaget i sitthemland driver försäkringsrörelse enligt 2 § första stycket jämte behörigenstyrkt uppgifi om den tid detla ägl rum samt om anmärkningar, som avmyndigheterna i företagets hemland under de sisla tre åren kan ha framställtsmot företagets verksamhet, och dessutom företagels årsredovisningar ochrevisionsberättelser för den fid företaget varit i verksamhei, dock längsi förde tio sista åren; 4. behörig fullmakt förgeneralagenten all på företagets vägnar här i riket driva försäkringsrörelsensamt alt ta emot stämning och själv eller genom annan tala och svara i allarättsförhållanden som har samband med försäkringsrörelsen;