prop · G803120 · 1984-12-31 00:00:00 — Integrationen av massa- och pappersbruk ökar.Ytterligare energibesparande åtgärder sätts in. 1984/85:120 323 faktorerverkar i olika riktningar. På basis bl. a. av en enkät till etl lOO-talindustriföretag bedöms att den teoretiska potentialen för elproduktion är3,9-4,/år inom massa- och pappersindustrin. Inom övrig industribedöms potentialen vara 0,7-0,/år. Den sammanlagda teoretiska potentialenår 1990 bedöms således vara ca /år, dvs. i stort sell densamma som . Hur stor den verkligamottrycksproduklionen kommer att bli är svårbedömt. Av dagens mottrycksproduktionär fasibränsleeldad och oljeeldad. 1 böijan bedömsden oljeeldade andelen vara synnerligen lilen. Den totalamottrycksproduklionen som då således fömtsätts fasibränsleeldad, bedöms bli2,/år under normalår. Det finns flera anledningar till atl bara halvapotentialen kommer atl bli realiserad . Mottrycksproduktion baserad påolja bedöms förbli olönsam. Vissa massa- och pappersindustrier som harvärmeunderlag för mottrycksproduktion saknar mottrycksanläggningar ochnyinvesteringar bedöms olönsamma. Detsamma gäller för övrig industri. Vissaindustrier med fastbränsleeldade pannor och mottrycksanläggningar saknarlillgång lill billiga bränslen. Nyinvesteringar, i form avantingen hell nya mottrycksanläggningar eller konvertering av oljeeldade pannormed mottrycksturbiner till fastbränsleeldade pannor, bedöms avprocessindustrin f n. som regel som olönsamma. Skälel är indusirins högaavkastningskrav och dagens låga elpriser. Kraftpriset skulle behöva fördubblasför att den energitunga induslrin skall kunna bedöma invesleringar imottrycksanläggningar som lönsamma. Kraftbolagen har underutredningens gång markerat förnyat intresse att medverka till alt projekt, somi processindustrins kalkyl visat otillräcklig lönsamhet, kommer till stånd. Anläggningar medsammanlagl 50 MW installerad effekt har lagts ned under 1980-talet.Ytterligare anläggningar om ca 25 MW planeras bli nedlagda. Därtill bedöms 75MW vara i riskzonen för nedläggning. Mot den bakgmnden har företrädare förindustrin (tur-binsekfion, AF) och KRAFTSAM under en längretid diskuterat en rekommendation ull vidmakthållandeavtal, varigenomkraftbolagen skulle ersätta processindustrin för dess kostnader för attvidmakthålla mottrycksanläggningar i driftdugligt skick. Under utredningensgång har denna rekommendation färdigställts. ÅF och KRAFTSAM kommer attinformera sina medlemmar om de möjligheter som avtalet ger. Även kommer att gå ut med en information i frågan. Vissa skiljaktighetermellan kraftbolagen och industrin vad gäller utformning av reservkrafltarifferär enligt statens energiverks bedömning inte av sådan art att de väsenlligtundertrycker den industriella mottrycksproduklionen. Diskussioner om dessafrågor mellan kraftbolagen och processindustrin kommer att fortsätta i den s.k. motlryckstaxegmppen med 1984/85:120 324 representanterför berörda parter. Någon åtgärd från statsmakternas sida behövs inte. Nyteknik för produktion av industriellt mottryck i mindre anläggningar kan påsikt komma att införas. Mottrycksanläggningar som arbetar med mättad vattenångaskulle bli enklare, mer lättskölla och billigare än dagens konventionellaanläggningar. Enklare och billigare generatorer och regler-utmstning skulleockså kunna möjliggöra alt mindre anläggningar kan utnyttjas. kommer att fördela på FoU-verksamhel inom detta område underperioden /85-86/87. 1984/85:120 325 () uppgifter, organisation och resurser Sammanfattningav statens energiverks rapport (Dnr 3688-455/84) har tillsatt en arbetsgrupp som övervägt på vilket sätt statenselektriska inspektion bäst skall bedriva sin verksamhet. Inledningsvisbeskriver utredningen i avsnill 1 elektriska inspektionens huvuduppgift,nuvarande organisation och resurser. Inspektionens verksamhet avser att främjasäkerhet i samband med framslällning, överföring och användning av eleklriskenergi. Inspektionen är den lokala statliga organisaiionen för ärenden omtillsyn över elektriska starkströmsanläggningar och därmed sammanhängandefrågor. Beträffande tillsynen påarbetsmiljöområdet utövas den av både elektriska inspektionen och avyrkesinspektionen enligt arbetsmiljölagen. Elektriska inspektionen är indeladi fem distrikt nämligen övre norra med kontor i , nedre norra medkontor i , kontor i , västra med kontor iKrisUnehamn och södra med kontor i . Omkring15-30% av inspektionens arbete avser tillsyn av produkfions-anläggningar,överförings- och distributionsledningar för elektrisk ström. Flertalelav landets starkströmsanläggningar finns hos abonnenterna. Enligt statistik somSvenska ulfört avseende är 1982 levererades ström tillomkring 4430000 starkslrömsanläggningar. Distriktsindelningen harsin utgångspunkt främst i arbetsmängden. Detta har medfört att distriktengeografiskt är olika stora. I avsnitt 2 lämnas enredogörelse för andra viktiga aktörer på elsäker-hetsområdei. Inspektionensverksamhet bygger i stor utsträckning på samverkan med andra aktörer som ärverksamma på elsäkerhetsområdet. Med för samhället begränsade kostnader kaninspeklionen påverka deras arbete i syfte att främja en effektiv tillsyn avstarkströmsanläggningarna. Detta sker främst genom rådgivning ochstickprovsvisa kontroller av de andra aktörernas tillsyn. spelaren betydelsefull roll på elsäkerhetsområdet. utfärdar bl.a.säkerhetsföreskrifter för elektriska starkströmsanläggningar, meddelarbestämmelser om kontroll av elektrisk materiel och om behörighet att utföraarbete på elektriska starkströmsanläggningar. Även om energiverketformellt är ansvarigt för tillsynen av elektriska anläggningar utövas tillsynensom regel dock i praktiken av elektriska inspektionen. Målel är att av arbetstiden skall ägnas tillsynen. 1984/85:120 326 1samband med behandling av ansökningar om tillstånd lillelektriska anläggningar, bevakar inspektionen de elektriska säkerhelsfrå-goma.En annan uppgift för inspektionen är att åt på kartor rita inkraftledningar för vilka koncession meddelals. Inspektionenkontrollerar också den verksamhet som installatörer med behörighet att utföraelektriskt installationsarbete bedriver. Försäkringsbolagensrevisionsbesiklningar utgör en väsenllig resurs i det förebyggandeelsäkerhetsarbelet. Besiktningen avser den elektriska installationen av vissaförsäkrade anläggningar. Det rör sig om större handels- och affärsrörelser,hotell, pensionat, restauranger, kyrkor, lantbmk, sjukhus, ålderdomshem m.fl.anläggningar. Besiktningen utförs av för ändamålet auktoriserade besiklningsingenjörer.En annan besiktningsorganisation som påverkar elektriska inspekUonens tillsynär yrkesinspektionen. Eldistributörerna utför viss besiktning på anläggningarsom ansluts till deras distributionsanläggningar. Denna besiktningsverksamhethar minskat och f.n. torde det endast finnas ca 50 besiktningsmänhos landets eldistributörer. Förvissa slora företag, såsom kraftproducenter, eldistributörer eller störreindustrier, är en lillfredsställande säkerhet ett villkor bland andra för attdriva en rationell verksamhet. 1 detla syfte bedriver sådana företag enelsäkerhetsfrämjande egenkontroll. En annan form av egenkontroll är den somutförs under en anläggnings uppförande och vid slutbesiktningen. Kontrollenutförs av olika konsultgmpper som anlitar inspektionens kunskap. Genomförandetav en effektiv tillsyn förutsätter atl anläggningsägarnas egenkontroll liksomsamarbetet med andra aktörer på elsäkerhetsområdet utnyttjas på rätt sätt. Detkrävs därför en hög kompetens hos tillsynsmyndigheten för att bedömasäkerhetsvärdet i den egenkontroll som utövas vid etl företag. har formulerat en strategi för eleklriska inspektionens tillsyn. Enredogörelse härför finns i avsndt 3. Följande ämnesområden har behandlats avutredningen. Allmän Ullsyn, föreskrifts- och normarbete samt underlag förinformation och utbildning. Utgångspunktenför elektriska inspeklionens allmänna tillsyn är att skaffa sig en bild avstarkströmsanläggningarnas status i säkerhetsavseende. Delta sker genom besökpå anläggningar och information från bl.a. de andra aktörerna påelsäkerhetsområdet. En annan viktig del i den allmänna ullsynen är att utredaolycksfall, bränder och allvarliga driftstörningar. Den allmänna tillsynen ochstatistiken i fråga om olycksfall, bränder och driftstörningar ger underlag fören prioriterad tillsyn. Den sker som regel genom fälttillsyn. 1inspekUonens uppgifier ingår att återföra kunskaper till föreskrifts- ochnormarbetet. Återföringen sker genom att personal från inspektionen deltar idetta arbete eller genom skriftliga yttranden som inspektionen avger överföreskrifts- och normförslag. 1984/85:120 327 Distriktenspersonal bör ge information huvudsakligen i anslutning till inspektioner ochförfrågningar. Inspektionen kan endast i begränsad omfallning delta iorganiserad utbildning. En annan uppgifl för inspektionen är atl lillgodoseåklagares och domstolars behov av information i elsäker-hetsfrågor. Utredningenövergår härefter i avsnitt 4 till atl diskutera möjlighelerna lill ändring avarbetsuppgifterna. En sådan uppgift är inritning av kraftledningar pä kartor.En annan fråga är inspektionens roll och vad den bör vara vadavser driftsäkerhet. Utredningen har vidare i detla avsnitt behandlatkompetensen hos inspektionen med uigångspunkt från ulredningens syn på hurinspeklionen strategiskt bör bedriva tillsynsarbetet. Inritningenav ledningar på kartor är förhållandevis arbelskråvande i samtliga distrikt.Energiverket studerar f. n. möjligheterna att överföra koncessionshanteringenpå data. En sådan överföring kan evenluelll också innefatta kartritningen. Konlrollav vissa driflsäkerhetsdelaljer i elanläggningar ingår som etl naturligt inslagi inspektionens säkerhetsarbete. Inspeklionens rätt att inhämta uppgifter omdriftsäkerheten har ibland satts i fråga. Ulredningen finner det därförönskvärt all inspektionen ges rätt alt inhämta uppgifter om vilka åtgärder enanläggningsägare vidtagit mot driftstörningar. Iutredningen betonas vikten av en ökad fälttillsyn. Det är inle möjligl atl angeen optimal omfattning av fältarbetet. Som en riktpunkt gäller alt avhandläggarnas arbetstid ägnas fälttillsynen. Föratt inspektionen rätt skall kunna utnyttja och påverka företagens egenkontrolloch övriga aktörers verksamhet pä elsäkerhetsområdet krävs en högl kvalificeradkompetens hos inspektionen. Denfortsaita elsäkerhelstillsynen behandlas i avsnitt 5. Såväl den växandeelanvändningen som den tekniska utvecklingen medför ständigt ökande behov avtillsynsverksamhet. Mot den bakgmnden har utredningen övervägt ominspektionsverksamheten kan bedrivas i alternativa organisationsformer än f.n. och verksamheten avgifisfinansieras. Ulredningenhar övervägt om elektriska inspektionen bör föras över till yrkesinspektionen.Svårigheterna med en sådan förändring är flera. Utredningen pekar på attyrkesinspektionen i fråga om elektriska arbetarskydds-frågor främsl skalltillse uppenbara risker för arbelslagare. Elektriska inspektionens tillsyngäller däremot elektriska anläggningar generellt. En annan nackdel är densplittring som uppstår i fråga om ellillsynen. Inte heller anses en överföringtill yrkesinspektionen medföra några rationaliseringsvinster. Ulredningenhar ocksä övervägt en ändrad distriklsindelning och om något kontor kanflyttas. Om antalet distrikt minskas försvåras verksamhelen och inspektionenkan inte fylla sina tillsynsuppgifler på ett tillfredsställande sätt. Någraförändringar i nämnda hänseenden förordas därför inte. 1984/85:120 328 Sammanfattningsviskonstaterar utredningen att eleklriska inspektionens verksamhet inte är lämpadför en avgiftsfinansiering. Ulredningen har övervägt olika former föravgiftssyslem. En möjlighet är att låla kostnaden för en stickprovsmässiginspektion av en anläggning täckas av en avgift från anläggningsägaren. Ensådan avgift kommer enligt utredningen att framstå som godtycklig. Utredningenavvisar också tanken på ultag av avgifter för inspektionens rådgivning. Denverksamheten är av grundläggande betydelse för inspektionens allmänna tillsyn.En avgiftsbeläggning innebär risk för all inspeklionen kommer att gå miste omen stor del av den information som krävs för tillsynen. Ulredningenhar ocksä övervägt ett generellt avgiftssystem. F. n. utgår avgift förhandläggning av tillståndsärenden enligt ellagen. En höjning av avgifterna medknappi del tredubbla skulle kunna finansiera inspeklionens verksamhet. Vad somfrämst lalar mot denna form är att storleken av inbetalade avgifter skulle beroav omfattningen av antalet koncessionsärenden. Etl annat alternativ är atthöja elskatten. En sådan höjning är emellertid inle motiverad bara för attfinansiera inspektionens verksamhet eflersom den skulle bli försumbart liten.Ytterligare etl alternativ som övervägts är att införa ett nytl fristående,generellt avgiftssystem. Mol detta talar de stora administrafiva koslnaderna. Iviss utsträckning kommer detta system också att få karaktären av en skatt istället för en avgift. Avslutningsvisframhåller utredningen atl elektriska inspektionen bedriver en för statenrelativt billig verksamhet på elsäkerhetsområdet. Koslnaden för den toialaelsäkerhetstillsynen i landet bärs enligt utredningen redan nu till övervägandedelen av anläggningsägarna. 1984/85:120 329 Resultatoch slutsatser från det svenska vindenergiprogrammet Sammanfattningav utvärdering av vindkraften Vindkraftsprogrammelhar ingått i energiforskningsprogrammel sedan detta inleddes . Sedanbeslutet om all uppföra de två stora vind-kraflsprololyperna togs haren utvärdering av hela vindkraftsprogrammel varit planlagd till slulel av år1984. Denna utvärdering läggs nu fram. bedömningar kommer det att föreligga behov av ny kapacitet förkraftprodukiion kring mitten av 1990-lalel. Ny kapacitet måsle i alltväsentligt erhållas i form av utbyggnad av vattenkraften och/eller frånkolkondens. I delta sammanhang har utretts huruvida vindkraften kan förväntaskunna ge något elproduktionstillskott, vilka fömlsättningarna är förutnyttjande av vindkraft i landet samt vilken inriktning av den fortsattastatliga verksamheten på vindkraflsområdel som är lämplig. Vindkraftsprogrammeti landet har i allt väsentligt finansierats av staten inom ramen förenergiforskningsprogrammet. Programmet inleddes och beräknasinfill utgången av ha kostat ca 270 milj. kr. i utbetalda statsmedel. Konstruktion,tillverkning, drift och utvärdering av två slora vindkraftverk har domineratverksamheten. Omfattande sludier har behandlat det svenska kraftsystemetstekniska och ekonomiska förutsättningar för att utnyttja vindkraft. Kostnaderför att bygga och driva vindkraftverk baseras på vidareutveckling av de byggdaanläggningarna inom programmet. För att kartlägga vindförhållandena harfleråriga vindmätningar bedrivits i höga . Möjlighetema att lokaliseravindkraftverk har undersökts i relation till vindförhållanden och inverkan påmiljön. Vidare har en omfattande grundläggande forskningsverksamhet bedrivitsvid universitet, högskolor, företag och andra forskningsinstitutioner. Vindkraftverketvid Maglarp i levererade effekl till elnätet i augusti1982. Dess huvuddata är generatoreffekl 3 MW och turbindiameter 78 m.Leverantör är medan har svarat för uppföljningav leveransen samt drift och utvärdering. Efter en årslång provdriftöverlämnades anläggningen till statens energiverk . Den harsedan dess gått i automatisk, obemannad 1984/85:120 330 driftmed hög tillgänglighet och utan väsentliga problem. De till en början talrika,kortvariga driftsavbrotten, vilka främsl orsakades av intrimnings-problem medmätvärdesgivare och kontrollsystem, har efter hand kunnal reduceras.Energiproduktionen är bättre än vad som fömtsetts vid alla vindhastigheter. Pernovember 1984 hade aggregatet uppnåll 4500 drifts-timmar och 7 GWhenergiproduktion. 1april 1983 anslöts vindkraftverket vid på lill elnätet förförsia gången. Anläggningen har ungefär samma turbindiameter somMaglarps-verkel, 75 m, men generatoreffekten är mindre, 2 MW. Boving KMW TurbinAB svarar för leveransen. har ombesöijt uppföljning, drift ochutvärdering. En efter formell leverans drabbadesanläggningen av en växelskada, vilket ledde till ett halvårs stillestånd. Sedanvåren 1984 har gått i obemannad, automatisk drift med förhållandevisgod tillgänglighet och utan slörre tekniska problem. Per ärdriftstiden och den totala energiproduktionen 1,5 GWh. Dehittillsvarande erfarenheterna av de bägge vindkraftsprololyperna styrker attdet är möjligt att bygga och driva slora vindkraftsaggregal. Frän utvärderingenkan också dras slutsatsen atl anläggningarna generellt sett blivit korrektutförda i förhållande till verkliga lastsituationer, leknisk miljö m.m. och atlde således kan utgöra en grund för bedömningar och för fortsattaggregatutveckling. Inverkanpå miljö och säkerhet Isamband med utvärderingen av de två vindkraftverken har stor uppmärksamhetägnats deras inverkan på miljö och säkerhel. Från miljösynpunkl liknarvindkraften vattenkraften på det sätt att inga utsläpp förekommer och attförändringen av landskapet är betydande. Risken för att haverier med allvarligaföljder för människor skall inträffa med vindkraftsaggregal bedöms vara liten. Vindkraftverkenger upphov till ett mekaniskt buller frän maskineriet och ett"svischande" ljud från turbinen, vilket under vissa förhållanden kanuppfattas från anläggningarna. Vid högre vindhastigheterdränks detta ljud av vindbruset i träd och hus. Vidvindkraftverket vid Maglarp har nägra klagomål uppkommit på grund av detdunkande ljud, som kunnat uppfattas på frånanläggningen. Det uppstår när bladen till den läplacerade turbinen passerargenom "vindskuggan" bakom tornet. Problemet kan elimineras på framtidaanläggningar; i sista hand genom att de utförs med lovartsplacerad turbin sompä . Fömtsattatt man vidtar åtgärder mot det mekaniska bullret och all turbinen får arbetamed reducerat varvtal vid lägre vindhastigheter, bedöms det från bullersynpunktvara möjligt att placera vindkraftverk från bebyggelse. 1984/85:120 331 Denstörning av tv-motlagningen, som uppkom i närheten av vindkraftverket vidMaglarp, kunde avhjälpas genom uppsättning av en liten slavsändare. På etltidigt stadium befarades atl vindkraftverk skulle kunna ulgöra en fara förfågellivet. Noggranna studier både i och utomlands har dock inle givitbelägg för all så skulle vara fallel. Medhjälp av mastmätningar och teori om hur markens skrovlighel inverkar på vindenhar kunnat göra en förhållandevis detaljerad vindkartering av landet,vilken utnyttjats för en lokaliseringsstudie för vindkraft. De två bästavindklasserna omfattar 4(X)' och finns utmed , i , på Ölandoch samt i slättområden i övrigt. Borträknat tätorter,fritidsbebyggelse, skjutfält m.m., och med hänsyn tagen till hur vindens energiåterbildas bakom etl vindkraftverk, finner man alt dessa ytor teoretisktskulle kunna ge plats för ca /år vindkraftsproduktion vid dagensaggregalstorlek och 350 m som minsta avstånd till bebyggelse. Eninventering av andra uttalade intressen som finns inom vindintressanta områdenhar skapat bättre möjligheter all bedöma lokaliseringsförutsättningarna förvindkraftverk. Områdena har indelats i fyra klasser, där klass I representerarbl.a. naturreservat medan klass 4 utgör jordbruksmark ulan ytterligareuttalande intressen. tillhör klass 2 och Maglarp klass 3. Bägge liggeri näst bästa vindområde. Resultatenvisar att en energiproduktion av ca teoretiskt skulle kunna erhållas ibästa och näst bästa vindområden med begränsade motstående intressen(klasserna 3 och 4). Påuppdrag av energiforskningsprogrammet har och respektiveSydkraft och gjort beräkning av de framlidakoslnaderna för tillverkning av vindkraftsaggregal utgående från de bäggekonstruktionerna på och vid Maglarp i större serier. Tremodifierade Näsuddenaggregat beräknas kosta ca 60 milj. kr. (penningvärde juli1984) per aggregat inkl. utvecklingskostnader. Om 100 aggregat skulletillverkas beräknas kostnaden sjunka lill ca 30 milj. kr per aggregat. I bästavindområde skulle det innebära en investeringskostnad av ca 8,50 respektive ca4 kr/kWh, år. Vid tillverkning av 100 aggregat kan energiproduktionskoslnadenunder tidigare angivna förutsällningar uppskattas ca /kWh. FörMaglarpsaggregatet har analysen omfattat en uppskalad anläggning med 5 MWeffekl. Tre aggregat beräknas kosla ca 90 milj. kr. per styck (/kWh, år)inkl. utvecklingskostnader. Tillverkning av 100 aggregat beräknas ge enkostnad av ca 32 milj. kr. per aggregat (ca /kWh, år) vilket innebär enenergiproduktionskoslnad av ca /kWh. Prop.1984/85:120 332 Vid installation av ett slörre antal vindkraftverk (ca1000 st.) lillkommer en integrationskostnad av /kWh som enkompensation för de merkostnader som en samdrift med vindkraft innebär. Koslnadsberäkningama är självfallet behäftade med storaosäkerheter eflersom de är teoretiska analyser av bl. a. kostnadsreduktionervid serietillverkning samt kostnadskalkyler vid maskinmodifieringar. För atl komma upp lill så långa serier som använts vidberäkningen skulle förutsättas bl.a. mycket kostnadskrävande förtidainvesteringar i vindkraftsaggregal. Man kan inte räkna med atl vindkraftsaggregat kommer altbeställas på egna ekonomiska meriter på kort eller medellång sikt. Resultatenfrån det stafliga vindkraftsprogrammet, som har varit tekniskt framgångsrikt,är emellertid på lång sikt tillräckligt intressanta för atl molivera enfortsatt slatlig verksamhel. Utgångspunkter för fortsalt statlig verksamhet bör varaett ansvar för den grundläggande basforskningsverksamheten, en fortsall driftoch utvärdering av de två vindkraftsprototyperna. Kraftförelagen bör ta etl ökande ansvar. Något intresseför slora vindkraftsaggregal har dock inte kunnal konstateras blandkraftföretagen, vilket innebär att några ytterligare sådana aggregat förnärvarande inte kan uppföras. En fortsatt basforskningsverksamhet och ett fortsattutvärderingsarbete innebär ett program om ca 15 milj. kr . Dennaverksamhet syftar främst till att vidmakthålla kunskapen vid högskolor ochforskningsinstitutioner. Det svenska vindkraftsprogrammet har varit inriktat påframtagande av vindkraftsaggregat större än 1 MW. Detta har varil teknisktframgångsrikt men medfört stora kostnader. Internationellt är utvecklingsbilden splittrad vad gälleraggregatstorlek. Flera länder i har statliga forskningsprogram sominnebär atl slora aggregat uppförs. I förefaller den kortsiktigautvecklingen gä mol medelslora aggregat, dvs. med effekl mellan 400 och 800 kW. Inom ramen för energiforskningsprogrammet har medelavsatts för etl försöksaggregat på 200 kW. och EnergiupphandlingsdelegaUonen harfillsammans anslagit 12 milj. kr. för uppförande av etl vindkraftsaggregat på1,2 MW vid . Verket anser att tyngdpunkten i den fortsatta verksamhelenbör ligga på grundläggande forskning och utvärderingsverksamhet. En möjlighetskulle också kunna vara att, om detta visar sig möjligt med begränsade stafligainsatser, bygga ett medelstort aggregat för att komplettera det hittillsvarandesvenska programmel. 1984/85:120 333 Underinnevarande treårsperiod skulle programmel med denna inriktning omfatta upptill 50-60 milj. kr. Detta innebär alt vindkraftsprogrammel kommer atl minskai förhållande till hittillsvarande omfattning, men alt det ävenfortsättningsvis kommer att tillhöra de mer omfattande delarna avenergiforskningsprogrammet. Insatsen på vindkraflsområdel blir därmed ungefärlika stora som insatserna rörande torv, skogsbränslen och energiodling. Beslutbeträffande denna skrivelse har fattals av verkets styrelse vid sammanträde den5 . Därvid har deltagit styrelseledamöterna ,ordförande, , , , , , och saml personalföreträdarnaCarl-Hugo och . Dessutom har deltagit avdelningschefenJan , byråchefen , föredragande, samt avdelningsdirektörenStaffan . Reservationerhar lämnals av ledamöterna . Särskilt yttrande har avgetls avledamoten . 1984/85:120 334 Jaghar inle någon invändning beträffande den framlagda utvärderingen. Vadgäller det framlida vindkraftsprogrammet vill jag framhålla följande.Programmet har kostat ca 270 milj. kr.