prop · G803149 · 1984-12-31 00:00:00 — Om tillsatser skall tillålasi fortsättningen bör emellertid, med visst undantag som jag återkommer lill inäsla avsnitt, ankomma på regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,lantbruksstyrelsen alt avgöra med ledning av nu angivna riktlinjer. 2.5 Särskilt om antibiotika och andra kemolerapeutiskamedel som fodertillsats Mitt förslag: Användningen av fodertillsatser sominnehåller antibiotika och andra kemolerapeutiska medel i tillväxlbefrämjandesyfte förbjuds. Fodertillsats som innehåller kemolerapeutika för alt förebyggaeller bota sjukdom skall vara underkastad läkemedelsförordningens beslämmelser.På foder som tillsatts kemolerapeutika skall däremot foderlag-stiflningen varalillämplig. Kemolerapeutika skall få blandas i foder endasl vid foderfabrikeller jämförbar anläggning. förslag: Enligt förslaget, som enbartberör s.k. högdosfoder, bör läkemedelsförordningen lillämpas pä såväl sådankemolerapeutika i koncentrerad substans, som används vid framställningen avsådant foder, som på del färdigblandade högdosfodrel. Enligt förslaget börvidare högdosfoder få blandas också i jordbruksföretagen. Lantbruksstyrelsens förslag: Överensstämmer vad gällerhögdosfoder med med den skillnaden all högdosfoder föreslås fåblandas endast vid foderfabrik. Användningen av kemolerapeutika i tillväxlbefrämjandesyfte bör enligt lantbruksstyrelsens förslag tillåtas även i fortsättningen. Tillden enskilde djurägaren bör dock enligt förslagel inle försäljaskemolerapeutika i koncenlrerad substans utan enbart foderkoncentrat. Remissinstanserna: ochlantbruksstyrelsens förslag tillstyrks eller lämnas utan erinran av flertalelremissinslanser. Från etl håll framförs dock alt användningen avkemolerapeutika för inblandning i foder bör regleras i en särskild författning.En remissinslans anser att det bör vara fodermedelsinduslrin förbehållet all ifoder blanda fodertillsalser Prop.1984/85:149 13 Andra remissinstanser anser att inblandning avkemoterapeulika bör tillåtas inte bara vid fodermedelsföretagen utan vid varjeav en myndighet godkänd och registrerad foderanläggning. Några remissinslanserlar upp frågan om vilken halt av kemolerapeutika som bör tillålas i eltfoderkoncentrat som är avsett ati i elt jordbruksförelag blandas i foder itillväxlbefrämjande syfte. Skälenför mitt förslag: Kemoterapeulika, vilket begrepp innefallar ocksä bl.a,aniibiotika och koccidiostatika, används f n. som foderiillsats ät husdjur delsför att åstadkomma ökad tillväxt, dels för atl förebygga och bota sjukdomar. Itillväxlbefrämjande syfte används inte sådan kemoterapeulika som används föratl bota sjukdomar hos människor och djur. Användningen av kemoterapeulika vållar särskildaproblem därför att det finns risk för atl den kan leda till atl resistensutvecklas inle enbari mol del kemoierapeutikum som använts utan även mot fleraandra kemoterapeulika. F.n. gäller enligt jordbruksnämndens föreskrifier (JNFS1981:86) atl generellt tillstånd har lämnals till försäljning av elt antalkemolerapeutika. Tillståndet gäller såväl ämnena som sådana som för fodertillverkningenavsedda utspädningar av ämnena. Det generella tillståndet gäller vidförsäljning till en sådan yrkesmässig tillverkare av foderblandningar som äranmäld hos jordbruksnämnden. Mot intyg av veterinär får dock försäljning skeockså till annan förbrukare. Veterinären skall då bl.a. ha godkänt förbrukarensblandningsapparalur. Generellt lillslånd har därulöver lämnats tillförsäljning av foderblandningar som innehåller en högsla hall kemolerapeutikasom angivils särskilt. S. k. högdosfoder får däremot säljas endasl molveterinäriniyg. Med högdosfoder avses huvudsakligen foder innehållande vissasärskilt angivna kemolerapeutika. Hallen kemoterapeulika i högdosfoder bestämsav den veterinär som har utfärdat intyget. Användningen av kemoterapeulika har under senarelid varil föremål för en omfallande diskussion. Alt kemoterapeulika i låg doshar en lillväxtbe-främjande effekl fär anses dokumenteral. Slorleken avdenna effekl och därmed del ekonomiska utbytet i den enskilda djuruppfödningenär dock inte helt klarlagd. Risken med användningen av kemoterapeulika i foderär som jag anförde bl. a. alt resistens kan ulvecklas. Detla gäller sävälhos djur som hos människor. Olika aspekter på detta förhållande har varilföremål för omfattande studier utan att riskerna har kunnat klarläggas.Belräffande vissa djur som har utfodrals med foder, som har innehållitkemolerapeutika, har dock kunnat konstateras en ökadmottaglighet för salmonella. Denna effekt är allvarlig och innebär en ökad riskför salmonellainfeklioner hos människor. Förklaringen till denna effekt ärinle känd. införde nya riktlinjer medskärpta krav på dokumentationen av kemolerapeutika. har kravenutvidgats till atl omfatta dokumentation rörande substansernas benägenhet atlöka antalet 1984/85:149 14 salmonellainfeklioner.Jordbruksnämnden har också förklaral att bör dokumentationskravenmed hänsyn till människors och djurs hälsa troligtvis skärpas ytterligare. Användningen av kemoterapeulika kan delvis ses somen följd av utvecklingen inom animalieproduktionen. Målet bör vara atlanvändningen av kemoterapeulika i framliden skall begränsas. harnyligen (rskr 1983/84:406) i anledning av regeringens proposition om forskning(prop. 1983/84:107) beslutat om bl.a. ökade forskningsinsatser rörandealternativa produktionsmetoder på jordbrukets och trädgårdsnäringens områdeinom ett sammanhållet program. Denna forskning skall bl. a. syfta lill all ökakunskaperna om hur animalieproduktionen skall utformas för atl negalivahälsoeffekter för djur och människor skall undvikas, Skogs-och jordbruketsforskningsråd har fått regeringens uppdrag atl lägga fram förslag lill eltsådani forskningsprogram. Del bör inom ramen för della program vara möjligl allvinna kunskaper om produktionsformer vari användningen av kemoterapeulikaminskar eller blir onödig. I avvaklan på atl ökade kunskaper erhålls måsleenligt min mening en skärpt reglering av användningen av sådana medel kommatill slånd. har i skrivelse den 29juni 1984 till hemställt att användningen avkemolerapeutika i tillväxlbefrämjande syfte skall förbjudas. Förbundel angersom skäl för framställningen krav från livsmedelskonsumenlernas sida pä altlivsmedel skall vara fria från sådana substanser. Med hänsyn till att det äromöjligt att genom analyser i efterhand konstatera om tillväxlbefrämjande medelhar använls anser förbundet all användningen av kemolerapeutika i tillväxlbefrämjandesyfte hell bör förbjudas. Även om, som jag anfört, kraven pådokumentation om medlens effekler skärpts är detta enligt minmening inle tillräckligt. Osäkerhel råder om de långsiktiga effekterna avkontinuerlig användning av foder innehållande kemoterapeulika. Flera rapporterom ökad mottaglighet för salmonella har redovisals. Det kan inte uteslutas allen sådan mottaglighet kan gälla även andra sjukdomsframkallande mikroorganismer.Med hänsyn härtill bör användningen av fodertillsalser som innehållerkemoterapeulika i tillväxlbefrämjande syfte enligt min mening förbjudas. I framställningen frän Lantbrukarnas riksförbundhar anförts att de krav som ställs på inhemskt producerade livsmedel också börgälla för importen. Även i sådana länder varifrån importerar köttförekommer allmänt användning av kemoterapeulika i tillväxlbefrämjandesyfte. Atl förbjuda import av kött från djur som utfodrals med kemoterapeulikai della syfte eller från länder som tillåter sådan användning av kemoterapeulikaskulle emellertid strida mot internationella åiaganden och betraktassom ett oacceptabelt handelshinder. Om man skulle införa ett förbud som enbarilar sikte på djur som utfodras med kemoterapeulika i Prop.1984/85:149 15 tillväxlbefrämjandesyfte, uppkommer ocksä kontrollsvårigheter. Det gär nämligen f n. inte attgenom analys av kött från ett djur konstatera om kemolerapeutika har använls idella syfte. Importen av kön till är förhållandevis liten. För sådanikött får därför, liksom , anses tillräckligt atl några rester avkemoterapeulika inle finns i köttet. Fodertillsalser som innehåller kemolerapeutikaanvänds inte enbart i tillväxlbefrämjande syfte utan ocksä för att förebyggaoch bota sjukdomar. Förulom del s. k. högdosfodrel, som uteslutande används idelta syfte används också för atl förebygga sjukdomar foder som får säljas utanveterinäriniyg och som innehåller mindre halter kemoterapeulika. Sä t. ex.tillsätts så gott som allt foder åt slaklkycklingar koccidiostatika för atlförhindra uppkomst av sjukdomen koccidios. För inblandning i foder används s.k. beredningar i vilka kemoterapeulika blandats med en bärsubstans i syfte allmöjliggöra en jämnare inblandning i fodret. Med beredning avser jag ifortsäuningen för enkelhelens skull beredning innehållande kemolerapeutika. behandlar i den tidigare omnämndapromemorian frågan om kontrollen av högdosfoder. anser atlhögdosfoder är alt anse som läkemedel enligt läkemedelsförordningen (1962:701).Jag delar denna uppfattning. Enligt I § 1 mom. läkemedelsförordningen förslåsnämligen med läkemedel bl.a. sådan vara som är avsedd att antingen vidinvärtes eller ulvärtes bruk förebygga, påvisa, lindra eller bola sjukdom ellersjukdomssymtom hos människor eller djur under förutsättning all varan försådani ändamål genom beredning, dosering eller doseringsanvisningiordningställts i bruksfärdigt skick. Detta gäller emellertid inte barahögdosfoder utan allt färdigblandat foder som innehåller kemolerapeutika isädan avsikl som anges i I § I mom. läkemedelsförordningen och således ävenexempelvis sådant slaktkycklingfoder, som jag nämnde. Däremol är inle deberedningar som används för inblandning i fodret alt anse som läkemedel enligtläkemedelsförordningen, då de inte är avsedda att tillföras djur utanföregående spädning. Enligt min mening är delta inte en ändamålsenligordning. Att hanlera foder som lillsails kemoterapeulika enligt de bestämmelsersom gäller för läkemedel är olämpligt redan därför att det volymmässigt rör sigom så stora kvantiteter men ocksä för att del främsl i fråga om framställningenskiljer sig från andra läkemedel och därför inte så väl låter sig inpassas iläkemedelsförordningens regelsystem. Dessutom skulle det innebära alt en mängdfoder kom alt generellt undantas från foderlagsiifiningens område och de kravsom där uppslälls på bl.a. den hygieniska kvaliteten. Enligt min mening bördärför foder som tillsatts kemolerapeutika genom ett uttryckligt stadgandeundantas från läkemedelsförordningens tillämpningsområde. Annorlunda förhåller det sig med de beredningar somanvänds för inblandning i fodret. Liksom dådet gäller läkemedel i övrigt förveierinärme- 1984/85:149 16 dicinsktbruk bör prövningen av dessa beredningar ankomma på socialstyrelsen.Socialstyrelsen kan enligt 1 § 5 mom. läkemedelslörordningen om det finnssärskilda skäl föreskriva atl förordningen helt eller delvis skall tillämpasbeträffande vara, som kan användas på samma sätt som läkemedel men som inteiordningsställts i bruksfärdigt skick. har enligt vad jag harinhämlal för avsikl alt meddela föreskrifter som innebär attläkemedelsförordningen i sin helhet skall lillämpas pä beredningar som användsför inblandning i foder som är avsett atl tillföras djur för atl förebygga,lindra eller bola sjukdom eller sjukdomssymtom. Atl genomföra den nu förordadeordningen i denna del kräver således inle medverkan. Genom atl läkemedelsförordningen blir tillämplig påberedningarna och foderlagstiftningen på sådant foder som tillsattskemolerapeutika kommer enligt min mening användningen av fodertillsalser sominnehåller kemoterapeulika för att förebygga och bola sjukdomar all fä entillfredsställande reglering. Således kommer tillverkning, förpackning, ompackning,import, handel och användning av beredningarna alt vara reglerad enligt läkemedelsförordningen.Då beredningarna är alt anse som farmaceutiska specialiteter innebär det allde skall vara registrerade för all få säljas. Genom registreringsförfarandelerhålls en fullgod granskning av beredningarnas farmaceutiska,farmakologiskt-ioxikologiska och veterinärmedicinska egenskaper. Även denfärdigblandade produkten kommer emellertid med denna lösning all bliunderkaslad erforderlig kontroll. Som framgår av vad jag har anförl förekommerf. n. alt högdosfoder blandas av den enskilde djurägaren. En förutsättning fördella är alt denne förfogar över en godkänd blandningsapparatur.Lanlbruksstyrelsen anser atl högdosfoder i fortsättningen skall få blandas endastav foderföretag. Jag delar denna uppfattning. Enligt min mening bör detundvikas att kemolerapeutika i höga koncentrationer hanleras ijordbruksföretagen. Därför bör detta inle gälla enbari om slutprodukten är etts.k. Över huvud taget bör gälla att beredningar innehållandekemoterapeulika inte får försäljas annat än till förelag som yrkesmässigttillverkar foder för försäljning eller den som tillverkar foder för egenförbrukning och som kan antas handha inblandningen under belryggande former.Föreskrifter i detta hänseende bör meddelas av med stöd avläkemedelsförordningen. F. n. gäller, som framgår av vad jag haranfört, enligt jordbruksnämndens föreskrifter att högdosfoder för sinanvändning fordrar veterinär förskrivning. Användning av annat foder änhögdosfoder, som innehåller kemolerapeutika i sjukdomsförebyggande syfte,behöver däremol inle föregås av någon veterinär bedömning. I fortsättningenbör över huvud laget användning av foder innehållande kemoterapeulika inletillåtas annat än efler veterinär förskrivning. Därigenom kommer konlrollenöver användningen av kemolerapeutika atl skärpas. 1984/85:149 17 dåbegränsad till strängl avvägda veterinärmedicinska indikationer efter utredningav vederbörande djurbesättnings hälsoproblem. 2.6Lagens tillämpning på olika djurslag Mittförslag: Foderlagen skall omfatta, förutom foder åt djur i produktionen, ävenfoder åt hundar och katter. Lantbruksstyrelsensförslag: Överensslämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:De remissinstanser som har yttrat sig i denna del tillstyrker förslaget allfoder ät hundar och kaller bör omfattas av lagstiftningen. En remissinslansifrågasätter om inte foder åt samtliga sällskapsdjur bör regleras. Skälenför mitt förslag: lag omfattar i princip endast foder som är avsellför djur vilka används i produktionen men inte foder avsett för sällskapsdjur. Syftet med den av mig föreslagna foderlagen är delsatt trygga kvaliteten på djurfoder, dels atl lillgodose kraven på en allsidigproduktinformation. Liksom bör givetvis den nya lagen i förstahand tillämpas på foder avsett för djur som används i produktionen. Enligt minmening saknas emellertid anledning att inte låta lagen omfatta även foder åthundar och kaller. Färdigfabriceral foder används numera lill både hundar ochkatter i myckel stor omfallning. Att sådant foder uppfyller grundläggande kravpå kvalitet och atl en okontrollerad användning av fodertillsatser inle tillåtsär viktigt inte minst därför att användningen av s. k. helfoder har ökal ochdjur i många fall utfodras hela livet igenom med samma produkt. Konlroll avhund- och kattfoder är emellertid viklig inle bara från djurskyddssyn-punkiutan också därför alt fodret ofla hanteras tillsammans med livsmedel, både ihandeln och i de enskilda hushållen. Framför allt är det i delta hänseendeviktigt med en viss bakteriologisk kontroll av i fodret ingående animaliskakomponenter. Särskilt gäller detta i fråga om förekomsten avsalmonellabakterier. Även skyldigheten att lämna uppgifter om varanspelar stor roll när det gäller foder åt hundar och katter. Sådant foder säljsi regel färdigförpackat och berett på sådant sätt att det är omöjligt förkonsumenten att skaffa sig kännedom om varan på annat sätt än genom deuppgifter som lämnas på förpackningen. Att innehållet deklareras är därför enfömtsättning för atl djurägaren skall kunna utfodra djuret på etttillfredsställande sätt. För foder åt övriga sällskapsdjur, såsom exempelvismarsvin och burfåglar, bör lagen däremot enligt min mening inte tillämpas. 2 1984/85. 1984/85:149 18 Mittförslag: Ansvarel för tillsynen flyllas från jordbruksnämnden lilllantbruksstyrelsen. Lanlbruksstyrelsen får överlåla åt lantbruksnämnden altutöva viss tillsyn inom länel. Lantbruksstyrelsensförslag: Förslagel överensslämmer med mitl så till vida atl lantbruksstyrelsenföreslås bli tillsynsmyndighet. Enligt styrelsens förslag börtillsynsmyndigheten få visst bilräde vid tillsynen av de lokala miljö- ochhälsoskyddsnämnderna. Remissinstanserna;Förslagel alt tillsynsfunktionen övertbrs till lanlbruksstyrelsen tillstyrks iallmänhet. En remissinstans anser att tillsynen bör delas mellanlanlbruksstyrelsen och livsmedelsverket. Några remissinslanser är tveksammalill miljö- och hälsoskyddsnämndernas möjligheter atl delta i tillsynsarbetetoch avvisar helt förslaget iden delen. Skälenför mitt förslag: enligt 1961 ärs lag är statensjordbruksnämnd. Nämnden, som redan vid tillkomsten av 1961 ärs lag fullgjordevissa kontrolluppgifter inom foderområdet, har alltsedan lagens tillkomst haftdenna myndighetsfunktion. Nämnden har därför lång erfarenhel dä det gällerkonlrollen i fabriker och i handelsledet av foder åt lantbrukets djur. Också ifråga om godkännande och konlroll av tillsalser har nämnden lång erfarenhel.Enligt mitl redovisade förslag tillkommer emellerlid en ny typ avlillsynsuppgift som kan sägas ligga utanför nämndens kompetensområde. Delgäller den hygieniska konlrollen av foder i fråga om förekomsten av främmandeämnen av typen bakterier och gifter. Denna kontroll kräver veterinär sakkunskapsom inte finns hos jordbruksnämnden utan får inhämtas av nämnden genom samrådmed andra myndigheler. Kompelensen inom det området finns i första hand hoslanlbruksstyrelsen. Den ökade betoningen av människors och djurs hälsa börenligt min mening medföra alt tillsynsmyndigheten har egen veterinärsakkunskap. Därför bör, såsom lantbruksstyrelsen föreslagil, tillsynenlämpligen flyttas över dit. Denna uppfattning delas också av jordbruksnämnden.En uppdelning på flera myndigheter av tillsynsansvaret bör enligt min meninginte ske. I den män lagstiftningen berör frågor som ligger nära sådana somfaller inom en annan myndighets ansvarsområde, t.ex. livsmedelsverkets, får istället samråd mellan myndigheterna äga rum. All tillsyn utövas f n. av den centralamyndigheten. Någon regional tillsynsmyndighet finns inle. I princip bör dettagälla även i fortsättningen. Vissa möjligheter atl anordna regional tillsyn bördock tillskapas, särskilt då lagen, som jag föreslagit, i fortsältningen skallomfatta även hanteringen Prop.1984/85:149 19 ochanvändningen av foder i jordbruksföretagen. 1 likhet med flera remissinstanseranser jag det inle vara lämpligt alt belasta miljö- och hälsoskyddsnämndernamed nya uppgifter inom foderiagsliflningens område. 1 slället börlantbmksstyrelsen få möjlighet att överlåta viss tillsyn på regional nivå pålanibruksnämnderna. Jagavser att senare återkomma till frågor rörande organisaiionen avfoderkonlrollen. 2.8Avgifter för kontrollen av foder m. m. Mittförslag: Koslnaden för foderkontrollen skall täckas genom avgifter. Lantbruksstyrelsensförslag: Enligt förslaget bör kostnaderna även till den del de avserjordbruksföretagen belasta fodervaruhandeln. Remissinstanserna:Förslagel lämnas av flertalet remissinstanser ulan erinran. Någraremissinstanser är dock negativa till förslaget. Några remissinstanser anseratt kostnaden för kontrollen i jordbruksföretagen inte skall belaslafoderinduslrin och anser att samhället bör la elt begränsal ansvar för denkonlrollen. Skälenför mitt förslag: Enligt lag gäller att lillverkare och importörerskall betala avgift lill täckande av kostnaderna för foderkontrollen enligttaxa som på förslag av kontrollmyndigheten skall faslslällas av regeringen. F.n. gäller enligt jordbruksnämndens föreskrifter (JNFS 1981:86) att tillverkareav vissa foderblandningar skall eriägga en av jordbruksnämnden i förhållandetill tillverkningsvolymen bestämd administralionsavgift. Kostnaderna föranalys av fodermedelsprov skall belalas av varje företagare direkl till deninstitution som utfört analysen. Enligt mitl förslag kommer foderkontrollen iframliden att omfatta också bl. a. jordbruksföretagen. Att till någon del täckakoslnaderna för administrationen av foderkonlrollen genom atl ta ut avgifterav jordbruksföretagen är av praktiska skäl inte lämpligt. Vad gäller analyserär del däremot i och för sig möjligl atl även i fråga om jordbruksförelag la ulkoslnaderna genom avgifier från fall till fall. Sådana kostnader kommeremellertid, med den begränsade tillsyn som föreslås, att drabba mycket ojämnt.Kostnaderna kan uppgå lill ganska stora belopp för den enskilde. Utslaget påövriga led i kontrollen blir kostnaden däremot närmast försumbar. Vad gäller koslnaderna för foderkontrollen i övrigtanserjag atl riktlinjerna liksom bör vara atl analyskostnadernabelalas från fall till fall medan övriga kostnader täcks genom avgifter.Livsmedelsverket har i sitt 1984/85:149 20 remissyttrandetagit upp frågan om de koslnader som uppkommer då verket medverkar vidgranskning av nya fodertillsatser. Verket anser att dessa koslnader bör täckasgenom alt en avgifl kopplas till registreringsansökningen. anserjag att de kostnader som uppkommer på detta sätt är attbetrakta som kostnader för foderkontrollen och alt de därför liksom övrigakostnader bör läckas av avgifter. Alt la ställning till om denna kostnad skalllas ut som en registreringsavgifi eller pä samma säll som andra koslnader föradministrationen bör liksom den närmare ulformningen av avgiftssyslemel iövrigt få ankomma pä regeringen eller efter regeringens bemyndigandelanlbruksstyrelsen. Fodertillsalser som innehåller antibiotika ochandra kemolerapeutiska medel blir med förslaget att betrakta som läkemedel ochdärmed underkastade bl.a. bestämmelserna om kontroll och avgifter förläkemedel. Då medlen är all anse som farmaceutiska specialiteter skallsärskilda ansöknings- och årsavgifter erläggas, som motsvarar fullkoslnadsläckning vad gäller konlrollen av medlen. I enlighet med det anförda har inomjordbruksdepartementet upprättats förslag till 1. lag om foder, 2. lag om ändring iläkemedelsförordningen (1962:701), 3. lagom ändring i lagen (1973:329) om hälso- och miljöfariiga varor. Förslaget under punkl 2 har upprättats i samråd med statsrådet sen. Förslagenbör fogas lill protokollet i delta ärende som bilaga 3. 4.1Förslaget till lag om foder Inledande bestämmelser 1denna lag avses med foder:vara som är avsedd att användas för utfodring av djur, fodertillsats: dels berikningsmedel som är avsellatl tillföras foder för atl förbättra dess näringsvärde, dels annan vara ellerämne som är avsett att tillföras foder för att påverka dess hållbarhet,konsistens, färg, smak eller lukt eller åsladkomma annan bestämd egenskap hosfodret. Med foder eller fodertillsats avses dock inle varapå vilken läkemedelsförordningen (1962:701) skall tillämpas. 1984/85:149 21 1 paragrafen har definierats vadsom avses med foder och fodertillsals. 1 lantbruksslyrelsens förslag har istället för enbart foder och fodertillsats använts beteckningarna fodervara,fodermedel och fodertillsats. Även i fråga om definitionerna skiljer sig miltförslag från lantbruksslyrelsens. Definilionen av beteckningarna foder ochfodertillsats i milt förslag har utarbelats med livsmedelslagen som förebild.Med foder avses alla varor som är avsedda att användas lill utfodring av djur.Detla gäller oavsett om de först efter blandning med andra varor är lämpligaför detla ändamål eller inle. Foder består emellertid ofla inle bara av en vissråvara eller av blandningar av olika råvaror utan innehåller också andra varor,fodertillsatser, som tillförts fodret för atl ge detta en viss egenskap.Begreppel fodertillsatser omfaltar inle bara varor och ämnen som tillförsfodret för alt påverka själva fodret ulan även varor och ämnen som tillsättsför all åstadkomma effekt på djuret. I den mån fodertillsatser tillförts ettfoder är tillsatserna alt jämställa med foder eflersom de faktiskt kommer atlanvändas lill utfodring.