prop · G803212 · 1984-12-31 00:00:00 — 1. mål enligtskatte-, taxerings-, uppbörds- och folkbokföringsförfattningarna i denutsträckning som är föreskrivet i dessa författningar, 2. mål enligtsocialtjänstlagen (1980:620), lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser omvård av unga, lagen (1981: 1243) om vård av missbrukare i vissa fall,utlänningslagen (1980:376), smittskyddslagen (1968:231), lagen (1970:375) omutlämning till , , eller för verkställighet avbeslut om värd eller behandling och körkortslagen (1977:477) i den utsträckningsom är föreskrivet i dessa lagar samt mål enligt 6 kap. 21 8 och 21 kap.föräldrabalken, 3. mål som avses i24 8 lagen (1984: 3) om kärnteknisk verksamhet, 4. mål som avses i6 8 första stycket lagen (1985:206) om viten. Länsrätten i prövar mål enliglluftfartslagen (1957:297) i den utsträckning som är föreskrivet i den lagen. 188' Länsrätt är domför med en lagfaren domare ensam 1. när åtgärd som avserendast måls beredande vidtages, 2. vid sådantförhör med vittne eller sakkunnig som begärts av annan länsrätt samt vid sådanlförhör i ärende enligt utlänningslagen (1980:376) som begärts med stöd av 57 8samma lag, 3. vid beslut somavser endast rättelse av felräkning, felskrivning eller annat uppenbartförbiseende, 4. vid beslut omåterkallelse tills vidare av ett körkort, körkortslillsfånd eller trakiorkorteller om vägran tills vidare att godkänna ett utländskt körkort, när det äruppenbart att ett sådant beslut bör meddelas, 5. vid beslut enligt luftfartslagen (1957:297) omförsättande ur kraft av ett certifikat, elevtillstånd eller behörighetsbevis,när det är uppenbart att ett sådanl beslut bör meddelas, 5. vid annat beslut som inte inne- 6. vid annat beslut som inte inne fattar slutligt avgörande av mål. fattar slutligt avgörande av mål. Om del inte är påkallat av särskild anledning att måletprövas av fullsut-len rätt, är länsrätt domför med en lagfaren domare ensam vidbeslut som inte innefattar prövning av målet i sak. ' Lagen omtryckt 1981: 1323. - Senaste Ivdelse 1985:212, 'Senaste lydelse 1984:868. 1984/85:212 70 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Vad som sägs i andra stycket gäller även vid avgörande av 1. mål om utdömande av vite, 2. mål enliglbevissäkringslagen (1975:1027) för skalle- och avgiftsprocessen, enligt lagen(1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter, om besiktningenligl fastighetslaxeringslagen (1979:1152), om handlings undantagande fråntaxeringsrevision, skalterevision eller annan granskning och om befrielse frånskyldighet att lämna kontrolluppgift enligt taxeringslagen (1956:623), 3. mål omomedelbart omhändertagande enligt 6 8 lagen (1980:621) med särskildabestämmelserom värd av unga och 8 8 lagen (1981: 1243) om värd av missbrukare ivissa fall. 4. mål enligtuppbörds- och folkbokföringsförfaltningarna med undantag av mål omarbetsgivares ansvarighet för arbetstagares skatt och mål enligl lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare, 5. mål omuppdelning av taxeringsvärde enligt 20 kap. 15 8 faslighets-taxeringslagen(1979: 1152), 6. mål som avserändring av taxerad inkomst med högst . 7. mål enliglskatte- och taxeringsförfaltningarna i vilket beslutet överensstämmer medparternas samstämmiga mening, 8. mål omrättshjälp genom offentligt biträde i ett ärende hos en annan myndighet, 9. mål enligtkörkortslagen (1977:477), om beslutet innebär att något körkortsingripande inteskall ske eller att varning meddelas eller om det är uppenbart att ett körkort,körkortstillstånd eller trakiorkort skall återkallas eller att ell utländsktkörkort inte skall godkännas, 10. mål enligt tuftfarlslagen, om bestulet innebär anvarning meddelas eller om det är uppenbart att ett certifikat, elevtillståndeller behörighetsbevis skatt återkallas, 10. mål i vilket saken är uppen- //. mål i vilket saken är uppen bar, bar. Denna lag träder i kraft . 1984/85:212 71 Lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkande avalkoholhaltiga Härigenom föreskrivs att 1 8 lagen (1958:205) omförverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse IS' Alkoholhaltiga drycker eller andra berusningsmedel,vilka påträffas hos den som gör sig skyldig lill gärning som avses i 21 kap. 13 eller 14 8 och därvid är berusad, sä alt del framgår av hansåtbörder eller lal, skola vara förverkade, om ej särskilda skäl äro däremot. Samma lag vare, om sådana Samma lag vare, om sådana drycker eller berusningsmedel på- drycker ellerberusningsmedel på träffas hos den som brutit mot 4 8 träffas hos den som brutit mol 4 8 lagen om straff för vissa trafikbrott, lagen (1951:649) om straff för vissa 13 kap. 6 8 luftfartslagen eller 325 8 trafikbrott, 13 kap. / 8 luftfarisla- sjölagen eller hos någon som med- gen (1957:297) eller 325 8 sjölagen följt vid tillfället, såframt berus- (1891:35 s. 1) eller hos någon som ningsmedlen må antagas hava varit medföljt vid tillfället, såframt be- avsedda även för den som begått rusningmedlen må antagas hava va- gärningen, rit avsedda även för den som begått Medför någon i strid mot gällande bestämmelserspritdrycker, vin eller starköl vid offentlig tillställning, skola de ock varaförverkade som i första stycket sägs. Denna lag träder i kraft den . Senaste lydelse 1977:297. Prop.1984/85:212 72 Närvarande: statsrådet 1. , ordförande, ochstatsråden , . , , , ,. , , , , , R. . Lagrådsremiss med förslag till ändringar i luftfartslagen(1957:297), m. m. I luftfartslagen (1957:297, omtryckt 1979:643, ändradsenast 1981:811) finns allmänna grundläggande bestämmelser i fräga om rätt attutöva luftfart inom svenski område, registrering av luftfartyg, luftvärdighetoch miljövärdighet m. m. till luftfartslagen finns iluftfartskungörelsen (1961:558, ändrad : 130). Regeringen tillkallade en särskild utredare meduppdrag att se över luftfartsförtattningarna. Utredaren' avlämnade i oktober1981 belänkandet Ds K 1981:12-13 Reviderad luftfartslagstiftning. En sammanfattning av innehållet i betänkandet och de avutredningen framlagda lagförslagen bör fogas till protokollet i detta ärendesom bilaga 1 och 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning överremissinstanserna och en inom upprättadsammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet som bilaga 3. 2.1 Gällande ordning i huvuddrag Den civila luftfarten i regleras i luftfartslagen(LL, 1957:297) och i luftfartskungörelsen (LK, 1961: 558). 1984/85:212 73 1 / kap. meddelas vissa grundläggande bestämmelser i frägaom rätten att utöva luftfart inom svenskt område. Sådan luftfart får i principendast äga rum med svenska luftfartyg eller med luftfartyg frän främmandestater med vilka har träffat överenskommelse om rätt till luftfart inomsvenskt område. Regeringen har möjlighet att bl. a. av militära skäl inskränkaeller förbjuda luftfart inom en viss del av landet eller, under utomordentligaförhållanden, i hela landet. 1 2 kap. finns bestämmelser om registrering, nationalitetoch märkning. Registrering sker i luftfartygsregistret som förs avluftfartsverket. Den är en förutsättning för att luftfartyget skall få användasvid luftfart. Ytterligare regler om registrering finns i kungörelsen(1955:635) med närmare bestämmelser om luftfartygsregislret m. m. Ettluftfartyg som har förts in i registret äger svensk nationalitet. Om införandeti registret utfärdas nationalitets- och registreringsbevis. Luftfartyget skallvidare märkas i enlighet med sin nationalitets- och registreringsbeteckning. Omdet är registrerat i främmande stat skall det vid luftfart inom svenskt områdevara märkt i enlighet med föreskrifterna i hemlandet. I 3 kap. finns bestämmelser om luftvärdighet ochmiljövärdighet. Bestämmelserna går tillbaka på den s. k. Chicagokonventionenfrån . Huvudregeln är att luftfartyget när del nyttjas till luftfartskall vara luftvärdigt och miljövärdigt. Ansvaret härför åvilar ägaren eller,om någon brukar luftfartyget i ägarens ställe, brukaren. Luftvärdigheten ochmiljövärdigheten står under lillsyn av luftfartsverket. Verket utfärdar efterbesiktning luftvärdighets- och miljövärdighetsbevis. Svenskt luftfartyg skall,när det används i luftfart, ha svenskt och/eller av luftfartsverket godkäntutländskt luftvärdighets- och miljövärdighetsbevis. I 4 och 5 kap. finns bestämmelser om luftfartygs bemanningoch om befälhavare och tjänsten ombord. a. upptas här allmänna bestämmelserom luftfariscertifikat. Sådant utfärdas av luftfartsverket för den som uppfyllerfastställda villkor för behörighet att vara förare pä ett luftfartyg eller attförrätta vissa andra tjänster. I luftfartslagen finns endast rambestämmelserom certifikat bl. a. när del gäller förutsättningarna för återkallelse.Luftfartsverket får besluta om sådan återkallelse om innehavaren begärförseelse i tjänsten eller av betydelse för denna eller om han annars inteuppfyller de villkor som gäller för tjänsten. De närmare förutsättningarna förerhållande, förnyelse och återkallelse av certifikat finns i luftfartskungörelsen. Luftfartyg skall när det används vid luftfart ha enbefälhavare. Denne skall ha tillsyn över luftvärdigheten, bemanningen m. m. Närdet påkallas av hänsyn till luftfartygets säkerhet eller säkerheten förombordvarande person eller egendom eller för upprätthållande av lydnaden ochordningen ombord får befälhavaren bruka det våld och vidta de åtgärder i övrigisom kan anses försvarliga med hänsyn lill omständigheterna. Om del begås ett 1984/85:212 74 svårare brott ombord på luftfartyget skall befälhavarensåvitt möjligt vidta de utredningsåtgärder som inte utan skada kan uppskjutas.Den brottslige får också tas i förvar. Om det inträffar en olyckshändelse som medför att någonavlider eller får allvarlig kroppsskada eller att betydande skada uppstår förluftfartyget eller på egendom skall befälhavaren ofördröjligen sörja för attluftfartsverket underrättas om händelsen. I 6 kap. finns bestämmelser om flygplatser och ommarkorganisationen i övrigt. Flygplatser och andra anläggningar skall uppfyllasäkerhetens krav. För inrättande och drift av flygplats till allmänt bruk(allmän flygplats) krävs tillstånd av regeringen om någon annan än staten skallutöva driften. Allmän flygplats och annan anläggning för luftfarten skallgodkännas av luftfartsverket innan den tas i bruk. Regeringen och luftfartsverkeifär föreskriva vilka flygplatser som fär nyttjas för internationell ellerinrikes lufifäri eller annars för olika slag av luftfart. I 7 kap. finns regler om tillstånd lUIluftfartsverksamhet. Luftfart i regelbunden trafik (linjefart) i förvärvssyftefår inte utövas i ulan tillstånd av regeringen. För annan luftfart iförvärvssyfte i kan tillstånd meddelas av regeringen eller avluftfartsverket. Tillstånd får såvitt gäller befordran av passagerare ellergods inom riket eller annan inrikes fart meddelas endast svenska staten, svenskkommun eller annan sådan menighet, svensk medborgare eller svenskt dödsbo samtjuridiska personer med visst kvalificerat svenskt ägarinflytande. I 8 kap. finns vissa bestämmelser om lufttrafiken. Regeringeneller luftfartsverket får bestämma flygvägar som luftfartyg skall följa vidfärd i . Beslämmelser finns också om landningsskyldighet och om förbudmol befordran av krigsmateriel eller annat gods saml om fartygshandlingar. I 9 kap. finns bestämmelser om befordran med luftfartyg avpassagerare, respektive gods. Regler finns om biljetter, resgodsbevis,fraktsedlar samt om rätlen att förfoga över godset och om dess utlämning samtom fraktförarens ansvarighet. 10 kap. reglerar ansvarigheten vid skada i följd avluftfart. I // kap. finns bestämmelser om fly gräddningstjänst ochbärgning samt om undersökning av luftfartsolyckor. Regeringen ellerluftfartsverket meddelar bestämmelser om flygräddningstjänst. Den sommedverkar vid bärgning av ett förolyckat eller nödställt fartyg har rätt tillbärgarlön enligt bestämmelser härom i sjölagen. För fordran pä bärgarlön harhan luflpanl-rätt i luftfartyget eller godset med förmånsrätt enligtförmänsrällslagen. Om del vid luftfartygs nyttjande inträffar en olyckshändelse,som medför att någon avlider eller får allvarlig kroppsskada eller all detuppstår betydande skada på fartyget eller på egendom som befordras med det,skall det göras en undersökning angående olyckshändelsen och dess orsaker ochom uppkomna skador. Undersökningen skall göras av den myndighet som 1984/85:212 75 regeringen besiämmer och vid undersökningen skallerforderlig operativ, teknisk och juridisk sakkunskap vara företrädd. I 12 kap. finns bestämmelser om rätt för luftfartsverketatt förbjuda luftfärd med luftfartyg som inie är luftvärdiga eller då lagensvillkor inte är uppfyllda eller föreskrivna avgifter inte har eriagts. Ikapitlet finns också regler om grunderna för beräkning av avgifterna. I 13 kap. finns ansvarsbestämmelser och i 14 kap. vissabeslämmelser om lagens tillämpning bl. a. om talan mot luftfartsverkels beslut. 1 15 kap. slutligen finns vissa bestämmelser om militärluftfart och annan luftfart för statsändamål. 2.1.2 Internaliondla konventioner och överenskommelser Utformningen av den svenska luftfarlslagstiftningen är istor utsträckning beroende av de internationella åtaganden som hargjort genom tillträde lill olika konventioner på lufträltens område.Föregångaren till luftfartslagen, den s.k. luftfartsförordningen (1922:383),hade delvis som grund den konvention angående reglering av internationellluftfart som avslutades i . anslöt sig till dennakonvention är 1927. Utvecklingen av luftfarten pågick därefter i så hög taktall snart blev mindre tidsenlig. Arbetet med en revision avbestämmelserna avslutades i och med tillkomsten av bl. a. den ännu mest betydelsefulla konventionen inom luftfarten, dvs. konventionen angåendeinternationell civil luftfart, den s.k. luftfartskonveniionen ellerChicagokonventionen. tillkom transiiöverenskommelsen angåendeinternationella luftfartslinjer och överenskommelsen angående internationelllufttrafik. Chicagokonvenlionen, Convention on International CivilAviation. Den ratificerades av iseptember 1946 (SÖ 1946 nr 2). Ca 150 stater har anslutit sig lillkonventionen. Konventionen består av fyra avdelningar. Den första av deminnehåller 42 artiklar uppdelade på sex kapitel. Här finns regler omkonventionens allmänna principer och tillämpning, bestämmelser om staterssuveränitet och territorium och regler om flygningar över andrafördragsslutande staters territorium. Vidare meddelas bestämmelser omluftfartygs nationalitet och registrering och om åtgärder som bör vidtas föratt underlätta luftfarten. Villkor som måste uppfyllas i fråga om luftfartyg -både vad gäller fartygen och dess besättning - finns angivna här. Den förstaavdelningen innehåller slutligen bestämmelserom bl.a. internationella normer. Konventionens andra avdelning reglerar inrättandet avInternationella civila luftfartsorganisationen, (). , som skall bestå av en församling, ett råd och deövriga Prop.1984/85: 212 76 organ som kan behövas, har till uppgift att "utvecklaprinciperna och tekniken för internationell luftfart" och "befrämjaplanering och utveckling av internationell lufttrafik". är ICAOknutet till som ett av dess fackorgan. Den tredje avdelningen i konventionen behandlar deninternationella lufttrafiken. Här finns regler om bl. a. flygplatser och annanmarkorganisation. Konventionens Qärde avdelning slutligen innehåller bestämmelserom andra avtal rörande luftfart, om krig och undantagstillstånd och om ratifikationer.Den avslutas med vissa definitioner. Enligt Chicagokonventionen har att fastställa normeroch rekommendationer för att säkerställa största möjliga likformighet i frågaom författningar m.m. hos medlemsstaterna. utfärdar sådana normer ochrekommendationer (Standards and Recommended Practices) i form av bihang (annex)till Chicagokonventionen. har följande 18 annex tillkommit: 2: Rules of the Air - trafikregler 3: for meteorologi 4: Aeronautical Charts - flygkartor 5: Units of Measurement to be used in Air and GroundOperations måttenheter 6: Operation of Aircraft - AirTransport, - användande av luftfartyg iinternationell trafik 7: Aircraft Nationality and Regislration nationalitets- och registreringsbeteckningar 8: Airworthiness of Aircraft - luftvärdighet 9: Facilitation - underlättande av luftfart 10: - teletjänst 11: - flygtrafikledning(flygkontrolltjänst, flyginformationstjänst och alarmeringsljänst) 12: Search and Rescue -flygräddningstjänst 13: Aircraft Accident Investigation -undersökning av luftfartsolyckor 14: Aerodromes - flygplatser 15: -informationstjänst 16: Environmental Protection, Del I: Aircraft Noise -flygplansbuller. Del II: AircraftEngine - Emissionsutsläpp från flygplansmotorer 1984/85:212 77 17: Security - Civil Aviationagainst Acts of Unlawful Interference - säkerhetsbestämmelser 18: The Safe Transport of Dangerous Goods by Air -flygtransport av fariigt gods Annexen gäller för alla medlemsstater som inte harunderrättat om att vederbörande stat inte kan tillämpa de fastställdanormerna och rekommendationerna. med Chicagokonvenlionen undertecknadestransiiöverenskommelsen () ochlufttrafiköverenskommelsen (). De godkändesav (SÖ 1945 nr 3 och 4). Dessa överenskommelserinnehåller bestämmelser om medlemsstaternas rättigheter i förhållande tillvarandra i fräga om internationell linjefart, Frågan om internationellt erkännande av rätt tillluftfartyg blev föremål för uppmärksamhet. Arbetet med att utarbeta enöverenskommelse på detta område påbörjades . Det slutfördes avICAO , då en konvention, den s.k. inskrivningskonventionen ellerGenévekonventionen, undertecknades i . Denna konvention tillträddes avSverige (SÖ 1955 nr 36). Ca 45 stater har anslutit sig lill den. innehåller i huvudsak s.k.kollisionsnormer. I konventionen regleras främst frågan om vilka rätligheter iett luftfartyg som konventionssiaterna skall erkänna. Dessa är äganderätt,optionsrätt, nyttjanderätt och hypolek eller liknanderättigheter till säkerhet för en fordran. Varje sådan rättighet skall erkännasom den har tillkommit enligt lagen i den stat där fartyget var registrerat närrättigheten tillkom och om rättigheten har skrivits in i en inskrivningsbok iden stat där fartyget är registrerat. De rättigheter som erkänns har bästa rätti luftfartyget efter de s.k. luftpanträtterna. De lufipanlrätler som erkännsenligt konventionen är panträtt för fordran på bärgarlön och för extraordinära kostnadervid bevarandet av fartyget. I konventionen finns vidare bestämmelser omexekutiv försäljning av luftfartyg och om möjligheten att förändra ettluftfartygs nationalitet om fartyget besväras av inskrivna rättigheter. Warszawakonventionen, HaagprolokoUel,Londonöverenskommelsen och Guadalajarakonvenlionen avslutades i konventionen rörandefastställande av vissa gemensamma bestämmelser i fråga om internationellluftbefordran. tillträdde denna ijuni 1937 (SÖ1937 nr 19). Ca 115 stater har anslutit sig till konventionen. Konventionen gäller internationella lufttransporter somutförs av ett Prop.1984/85:212 78 lufttrafikföretag eller som mot ersättning utförs av någonannan. 1 konventionen regleras frågan om fraktförarens ansvar för skador päpassagerare, resgods och gods. Vidare finns bestämmelser om olikatransporthandlingar och om avsändarens förfoganderätt över godset. Konventioneninnehåller också forumbestämmelser och regler om sammansatta transporter. Många års arbete med revidering av Warszawakonventionenslutfördes i och med en konferens i . Där undertecknadesdet s. k. Haagprotokollet, vilket innehåller ändringar av vissa bestämmelser iWarszawakonventionen, främst reglerna om fraktförarens ansvar. Sverigetillträdde Haagproiokollet (SÖ 1963 nr 40). Till protokollet har ca 100stater anslutit sig. Konventionen har härefter ytteriigare reviderats dels viden konferens i , dels genom fyra protokoll från enkonferens som hölls i , Varken Guatemalaprolokollel ellerMonlrealpro-tokollen har vunnit tillräcklig anslutning för att träda i kraft.Sverige har inte tillträtt dessa protokoll. Frågan om ändrade belopp för fraktförarens ansvar harvarit föremål för särskilda överläggningar mellan vissa länder, företrädesvisvästeuropeiska. Dessa träffade en överenskommelse om en provisoriskhöjning av ansvarsbeloppen för flygföretagen i respektive land. medverkadei denna överenskommelse, den s.k. Londonöverenskommelsen (se prop. 1975/76:54). I Warszawakonventionen och Haagprotokollet finns ingaregler om ansvarets fördelning när en transport helt eller delvis utförs avnågon annan fraktförare än den som har träffat transportavtalet. För att mötabehovet av en reglering av dessa frågor tillkom den s. k.Guadalajarakonvenlionen. Denna ulgör ett tillägg lill Warszawakonventionen ochHaagproiokollet. Den innehåller bestämmelser om internationell luftbefordransom utförs av annan än den avtalsslutande fraktföraren. ratificeradekonventionen (SÖ 1967 nr 39). Ca 60 stater har anslutit sigtill den. Andra konventioner och överenskommelser avslutades i konventionen rörandefastställande av vissa gemensamma bestämmelser i fråga om kvarstad åluftfartyg. Denna konvention, den s.k. Romkonventionen, behandlar bl.a.förutsättningarna för att luftfartyg skall kunna beläggas med kvarstad. Sverigehar tillträtt denna konvention (SÖ 1938 nr 14). Ca 25 stater har anslutit sigtill den. Konventionen om brott och vissa andra handlingar begångnaombord på luftfartyg, den s. k. Tokiokonventionen, undertecknades i september1963. tillträdde konventionen (SÖ 1967 nr 40). Tilldenna konvention har ca 105 stater anslutit sig. Den är tillämplig påstraffbelagda handlingar men också på andra handlingar som kan äventyra ettluftfartygs säkerhet eller säkerheten ombord m. m. Den avser dock i Prop.1984/85:212 79 princip inte politiska brott. En förutsättning för attkonventionen skall vara tillämplig är alt handlingen begås ombord pä ettluftfartyg som är registrerat i en fördragsslutande stat. Konventionensjurisdikiionsbestämmelser innebär att registreringsstaten har jurisdiktionsrättöver de handlingar som begås ombord och att medlemsstaterna har skyldighet attse lill att de kan utöva den rätlen. Konventionen medför dock ingeninskränkning i staternas räll att utöva jurisdiktion med slöd av nationelllag. I konventionen finns bestämmelser om vilka befogenheter befälhavaren ochde övriga besättningsmedlemmarna har när någon ombord begår brott. Slutligeninnehåller konventionen vissa regler om de fördragssluiande staternasskyldigheter vid flygplanskapningar. Flygplanskapningarna kom attbli ett allt större problem. På en diplomatisk konferens i antogs idecember 1970 en konvention för bekämpande av olaga besittningstagande avluftfartyg, den s.k. . ratificerade konventionen i maj1971 (SÖ 1971 nr 17). Ca 110 stater har anslutit sig till den.Genom konventionen förbinder sig konventionsstaterna att belägga kapningsbrott med stränga straff. Vidare finns regler bl. a. om konventionens tillämpningsområde, om ålalsräil och domsrätt samt om utlämning för kapningsbrott. Intresset av att upprätthålla luftfartens säkerhet liggerbakom ytterligare en konvention, nämligen den i i september 1971undertecknade konventionen för bekämpande av brott mot den civila luftfartenssäkerhet, den s. k. Monlrealkonventionen. Denna ratificerades av ijuni1973 (SÖ 1973 nr 48). Till konventionen har ca 105 stater anslutit sig. De stater som tillträder konventionen förbinder sigdärigenom att belägga sådana brott med stränga straff. Konventionen innehålleri övrigi regler som i stor utsträckning överensstämmer med Haagkonvenlionen. ratificerade ijuli 1957 (SÖ 1959 nr 75) denmultilaterala överenskommelsen om kommersiella rättigheter i icke regelbundenluftfart i . Överenskommelsen innebär alt de fördragssluiande staternatillförsäkras ytterligare rättigheter för kommersiella luftfartyg i ickeregelbunden internationell trafik utöver de rättigheter som följer avChicagokonventionen. Överenskommelsen är öppen för undertecknande av de statersom är medlemmar av ECAC, Europeiska civila luftfartskonferensen.