prop · G803132 · 1984-12-31 00:00:00 — KK har sedanföreskrivit att godkännande eller auktorisation föriängs ulan omprov, om entolk eller translalor varil verksam i rimlig omfattning under femåisperioden.Endast i de fall då en sökande varken kan uppvisa tillräcklig yrkesverksamhet ellerannan relevant språklig verksamhet föreskriver KK nytt prov som villkor förett förnyat godkännande eller omauktorisation. Sedan slutet av finnsen vägledande dom i regeringsrätten, som fastslår atl de kvalitativaaspeklerna skall tillmätas slor betydelse när del gäller att bedöma en tolkseller translators verksamhet. KK krävde att en translalor skulle genomgå ettomprov, efiersom uppdragen varil få. Translalorn överklagade KK:s beslut.Regeringsrätten undanröjde KK:s villkor med hänvisning till att även omuppdragen varit förhållandevis få till antalet så var de i gengäld avkvalificerad natur. Somalternativ till denna ordning diskuterar utredaren två andra förfaringssätt.Del ena är det inledningsvis beskrivna med en sjuttioårsgräns. Det andra går utpå att godkännandet eller auktorisalionen gäller och att därefteretl för alla obligatoriskt omprov äger rum. Vi anser att ell sådant system kanha slora fördelar. Även om en period kan synas lång, uppfyller dettaalternativ ett rimligt krav på skydd för avnämarna. Där finns också ettincitament för de yrkesverksamma tolkarna och Iranslatorerna att upprätthållaoch höja sin kunskapsnivå. Samma fördelar är icke förknippade med utredarensförslag om i princip livslång auklorisalion. Systemet ger ingetlillfredsslällande skydd för brukarna. Det skänker ingen störte trygghet åttolkarna och Iranslatorerna, om den livslånga auktorisalionen förenas med enuppsökande tillsyn och med krav på verksamhetsdeklarationer. KK:syttrande över betänkandet innehåller en grundlig analys av de tre alternativen.Det är lätt atl känna sympati för förslaget om en tioårig auklorisationsperiod- framför allt med tanke på att Iredje man som nämnts får en acceptabel garantiför kompetent hjälp, som tolkarna och Iranslatorerna får anledningatt vidmakthålla sina kunskaper. Av kollegiets yllrande framgår emeilerlid atlell obligatoriskt omprov medför ökade koslnader för proven och all systemetskulle innebära en viss administrativ belastning. Vid våra kontakter med KK harvi emeilerlid erfarit atl kollegiet har modifierat sitt ställningslagande pådenna punkl. Problemel är att kunna uppskatta bortfallet under en tioårsperiod.Med den nuvarande femåriga auktorisalionen är del av tolkarnaoch Iranslatorerna som inte återkommer för atl få förnyad auklorisalion. Som vilidigare framhållit är i synnerhet tolkyrket ell genomgångsyrke för många. Isill yllrande talar KK om en naturlig avgång, men det nya i bilden är atl kollegietnu bedömer alt bortfallet torde bli större än vad man tidigare räknat med. Delfinns t. ex. en stor grupp som har tolkat tidigare, men som nästan hellhar upphört att tolka. 1 den gruppen återfinns hemspråkslärare ochinvandrarbyräpersonal. Slutsatsen för KK:s del blir 1984/85:132 40 atletl obligatoriskt omprov kan genomföras ulan vare sigpersonalökning eller begäran om särskijda medel. Efter alt ha vägt de tidigareredovisade fördelarna och nackdelarna med de olika alternativen mot varand rahar vi funnit alt systemet med tioårig auktorisation och obligatoriskt omprovär att föredra. Vad gäller utredarens förslag angåenderedbarhetsbedömningen all KK skall vända sig direkt till vederbörande myndigheteller organisation i stället för att som inhämta uppgifter hos länsslyrelsenanser vi, all båda lösningarna är godtagbara. Vi har noterat atl KK föredrarden nuvarande ordningen. Om en ändring skall införas, kräver della troligenförändringar i sekretesslagen. Vi anser all denna speciella fråga börundersökas, innan ett beslut tas. Vi kan ej heller biträda förslagel i betänkandetalt ändra på den rådgivande nämndens sammansättning och uppgifter. Vi harfunnit alt den rådgivande nämnden på det hela taget fungerat väl. Där harkollegiet kunnal la upp elt stort antal enskilda ärenden för all få vägledning.Alla frågor av principiell betydelse har hänskjutils lill den rådgivandenämnden. Den har varit elt fomm för en öppen debatt kring tolk- ochIranslalorsfrägor. Om nämndens arbete formaliseras i enlighel med förslagel,finns en uppenbar risk atl verksamhelen blir stelbent och trög. Vi anser således atl den rådgivande' nämnden vid KKhar fungerat tillfredsställande, och all den bör bibehålla nuvarandearbetsformer.. En förelrädare för tolk- och översällarinstilulet bör dock ingåi den rådgivande nämnden. På en punkt vill vi emeilerlid instämma i utredarensförslag, och del gäller frågan om suppleanterna i nämnden. Enligt de regler somgäller kan en suppleant utses som representerar en hell annan myndigheteller organisation än den ordinarie ledamoten. Vi ansluter oss till förslaget ibetänkandet all suppleanterna skall vara personliga och företräda sammaintressen som den ordinarie ledamoten. När del slutligen gäller förslaget i betänkandetall ej godkända lolkar eller oaukioriserade översättare skall få anlitas endaslom godkända eller auktoriserade inte finns alt tillgå kan vi instämma i desssyfte. Del finns dock komplikationer. Vi anser sålunda att en sådan regel barakan gälla den inhemska tolkningen, kontakltolkningen, och inte t. ex.konferenslolk-ning. Det är atl märka atl ordningen som gäller förgodkännande av tolkar lar sikte på kontakltolkningen. Beträffande översätlarsidan finns en annankomplikation. Vi har lidigare redovisat alt omkring 2000 personer i Sverigearbetar med översättningar på hel- eller deltid. Endasl 260 ay dem ärauktoriserade translatorer, och de har genom alt klara KK:s prov visat atl deligger på en myckel hög allmän nivå. Däremot har kollegiet inte prövat derasförmåga atl översätta avancerade texter inom olika specialområden som medicineller leknik. Av del anförda framgår atl undantagsregeln ofta måste träda ikraft på översätlarområdet. Det är rimligt alt anla all auktoriseradeöversällare inte kom- 1984/85:132 41 mer atl finnas all tillgå i önskad utsträckning underöverskådlig tid med nuvarande utbildningskapacitet. Vidare kommer de av utredarennämnda särskilda skälen då det är motiverat atl anlita en oauktoriseradöversällare ofta atl gälla när exempelvis svåra medicinska eller tekniskatexter skall översällas. Endasl genom all utbilda översättare kan man råda botpå della. En reguljär översättarutbildning kommer att medverka lill all ökaantalel översättare i landet. Del är uppenbart all elt tolk- ochöversätlarin-stilut måsle ge fördjupningskurser i bl. a. medicin och leknik. Samhället avsätter medel förutbildning, prov. auklorisalion och tillsyn. Vi anser del vara rimligl allsamhällel fullföljer och stöder dem som försl offrat lid och pengar på enulbildning till tolk eller översällare och sedan genomgått svåra prov ochdärmed visal alt de besitter en hög kompetens. 4.8 Nordiskt samarbete kring tolk- ochöversättarutbildning I etl lidigare kapitel (3.6) har viredogjort för tolk- och översällarverk-samhelen i . Vid Nordiska rådels 32:a session imars 1984 ställdes en fråga lill angående vilka ålgärderministerrådet avsåg vidta för all enhetliga regler för auklorisalion avtranslatorer och tolkar skulle kunna införas i . "Den nordiskaspråkkonventionen kommer all träda i kraft under förutsättning avalt ell fjärde nordiskt land ratificerar konvenfionen. I enlighet medkonventionens artikel 8 kommer då all följatillämpningen av konvenlionen. Tillgången lill tolkar och översättare av godkvalitet kommer därvid atl vara betydelsefull för atl ge konventionen ellreellt innehåll. Del totala behovel av tolkar ochöversättare i de nordiska länderna påverkas också av invandringen lill Nordenfrån andra delar av världen. Därmed berörs också tolk- och översällarresursernainom andra språk än de nordiska. I flera av de nordiska länderna utreds frågorom utbildning och auktorisation av tolkar och översäUare. Olika frågor med anknytning tillmigralion lill och från kommer atl ges ökad uppmärksamhet inom delnordiska samarbetet på migralions-området i den särskilda kontaktgrupp sombildats under Nordiska arbets-marknadulskoltel. Denna grupp har lill uppgiftbl. a. alt lägga fram förslag om det framtida nordiska samarbetet på dellaområde. I delta sammanhang avser man atl diskutera förutsättningarna förnordisk samverkan i fråga om ulbildning av tolkar och översällare. Resultatetav detla arbete kan komma atl ge underlag för överväganden om behovel avenhetliga regler och också i fråga om examination och auklorisalion." Minislertådels svar fokuserar tvåfrågor när del gäller nordiskt samarbele på tolk- och översätlarområdet; dennordiska språkkonvenlionens ikraftträdande kommer atl medföra en ökadefterfrågan på tolkar och ÖversäUare inom de nordiska språken; invandringenlill de nordiska länderna från andra delar av väriden innebär krav på tolkningoch översättning inom andra språk än de nordiska. 1984/85:132 42 Tolkulbildning på, i de nordiska länderna, småspråk - som exempelvis kantonesiska, ligrinja eller urdu - är ofta myckelkostsam. Del är svårt all få kompetenta lärare, läromedel etc. Av denanledningen vore det en fördel om ett samarbete kring sådan utbildning kundekomma lill slånd inom . Det gäller således att se över förutsättningarnaför etl samarbete och att undersöka möjligheterna att bl. a. ordna gemensamutbildning eller fortbildning av lärare eller all "sälja"tolkutbildningsplalser mellan de nordiska länderna. Fortbildning avyrkesverksamma tolkar är elt annat område, där ell nordiskt samarbele kundevara fruktbart. Förutsättningarna för nordiskt lolksamarbele ärgoda. Det finns resurser för lolkutbildning i de nordiska länderna. Del gälleratt utnyttja dessa resurser på det mesl effektiva sättet. Det finns godaförutsättningar genom den språkliga gemenskapen i . Till flera av denordiska länderna kommer flyktinggmpper samlidigl från främmande länder med - ide nordiska länderna - sällsynta språk. Länderna i ställs härigenominför likartade resursproblem på tolksidan och utbildningsbehoven är i stortsett desamma i länderna. Detta medför alt del borde föreligga möjligheter attrekrytera elever från en bredare bas än del egna landet erbjuder. Vad gäller språkkunskaper är förutsättningarnarelativt goda. kunna erbjuda utbildningsplatser lillFinland, när det ena språkel är svenska och vice versa. En svensk, som l.ex.vislats länge i , kan givelvis följa en tolkulbildning i , där enaspråkel är norska. Över huvud taget är rörligheten så stor inom atl enganska stor gmpp studerande skulle kunna utnyttja ett utökat samarbele inomtolkulbildningen. Det finns anledning att fråga sig varför de nordiska ländernaibland utbildar lolkar på små språk var för sig. Förmodligen hade man - för atlta elt exempel - kunnal spara både pengar och möda genom nordiskt samarbete,när lolkar skulle utbildas för bålflyklingarna. Bland svårigheterna för att utveckla nordisktsamarbele inom tolkutbildningen märks främst vissa olikheter vad gäller s. k.realia, varmed menas kunskap om det samhälle man lever i, inomtolkulbildningen. Belräffande ligger och nära varandra.Sverige-Finland har i sin tur en hel del gemensamt med . För delinnebär anslutningen till EG vissa avvikelser i förhållande till övriganordiska länder rörande . Även i fråga om terminologin, som är etlviktigt inslag i all tolkutbildning, finns skiljaktigheler mellan länderna. Vissa av dessa svårigheter bör övervinnas för atlett effektivt nordiskt samarbele skall kunna utvecklas. Om dessa frågor blirföremål för en nordisk utredning och det då visar sig vara svårt alt erbjudaplatser lill hela utbildningar, kan det vara möjligt atl "sälja"enstaka moment. Sålunda kunde vissa delar av undervisningen i varagemensamma. Del borde också vara möjligt att erbjuda undervisning i tolkteknikoch lolkelik samt i vissa delar av språkövningarna. Studiestödsfrågan böruppmärksammas och beaklas i den av NAUT:s ad hoc-gmpp för migrationsfrågorföreslagna utredningen om nordiskt samarbete i migrationsfrågor. 1984/85:132 43, Flyktinggrupper kommer lill från avlägsnaländer med för oss främmande kulturer och därmed annan terminologi. Detterminologiska området kunde ändå vara en inkörsporl till samarbete, eftersomman var och en på sitt håll i de nordiska länderna arbetar med svåra och myckeltidsödande terminologiska frågor. Ett samarbete mellan länderna kunde varafruktbart i ett inledande skede av del terminologiska arbelel, särskilt i dedelar som kräver kunskaper om det främmande landels kultur. Efter det att engemensam grund lagts kan man gå vidare i respektive land. Konventionen mellan , , ,och om nordiska medborgares rätt all använda sitt eget språk iannal nordiskt land träder sannolikt i kraft . Artikel 2 ikonventionen har följande lydelse: "De fördragsslutande staterna förbinder sigatt verka för atl en medborgare i en fördragsslutande stat vid behov skallkunna använda sill eget språk vid kontakt med myndigheter och andra offenfligaorgan i en annan fördragsslutande stal. Detta gäller förutom vid kontakt medoffentliga organ såsom sjukvårds-, hälsovårds-, socialvårds- och barnavårdsmyndighetersamt arbetsmarknads-, polis- skatte-, och skolmyndigheter. I mål och ärenden vid domstolar och andraoffentliga organ skall dessa såvitt möjligt sörja för atl medborgare ifördragsslutande stat får behövlig tolk- och översättningshjälp. I brottmålskall medborgaren alltid få den tolkhjälp som behövs." Konventionen förutsälter tillgång på tolkar ochöversättare med hög kompetens inom de nordiska språken. Ett samarbete mellan denordiska länderna kring utbildningen skulle i hög grad kunna medverka till attförbättra tillgången på kvalificerade tolkar. Som ett exempel kan nämnas att är gynnatvad gäller finska tolkar och översättare, medan sannolikt kommer atl fåproblem att rekrytera tolkar i finska språket eller att rekryteraisländska tolkar. Del går lätt att föreställa sig en rad situationer därmyndigheterna till följd av konventionen med vissa svårigheter kan uppfyllakonventionens krav. På sikl skulle ett nordiskt samarbete på området avsevärtkunna förbättra tillgången på tolkar och översättare inom de nordiska språken. Den lidigare nämnda ad hoc-gmppen förmigrationsfrågor kommer alt föreslå, alt frågan om nordiskt samarbete kringtolk- och översättarfrågor blir föremål för en nordisk utredning. Mot bakgmndav vår beskrivning av tolk- och översältarfrågorna i anser vi, att detfinns förutsättningar för ett nordiskt samarbete på området. Vi anser att ettsamarbete borde kunna komma till stånd kring bl. a. följande frågor: - utbildning och fortbildning avtolklärare - vidareutbildning avyrkesverksamma tolkar - forskning och pedagogisktutvecklingsarbete - grundläggande terminologisktarbete. Prop.1984/85:132 44 Arbetsgruppen för tolk- och översäliartrågor harberett de förslag som framlagts i betänkandena (Ds U 1982:10) Reformeradtolkutbildning och (Ds H 1982:2) Att godkänna lolkar och auktorisera översättare- en utvärdering samt statskontorets rapport (1982:19) Översällningsverksamheteni statsförvaltningen. Vi har därvid beaktat remissyttrandena över betänkandenaoch rapporten. För atl få ytterligare underlag för våra förslag har vigenomfört en rad överläggningar med myndigheter och organisationer (seförteckning i bil. Ienlighel med våra direkliv har vi gjort en samlad bedömning av den framtidatolk- och översältarverksamhelen i landet. Vi har därefter dragit uppriktlinjer för denna verksamhel. När vi gjorl vår bedömning har vi tagit hänsyntill samhällsutvecklingen . Vi har även utgått från etllångsiktigt perspektiv, i första hand från invandrarpolitiska utgångspunkter.Vår uppgift har varit all bereda lidigare lagda förslag. Vi har därvid försöktskaffa oss en helhetssyn på tolk- och, översältarfrågorna, och denna helhelssynhar varil vägledande när vi utarbetat våra förslag. 1 våra överväganden har vitagit upp de centrala frågorna i de ivå betänkandena och statskontoretsrapport. Med tanke på vårt mandat atl sälla in tolk- och översältarfrågorna iell långsiktigt, invandrarpolitiskt perspektiv har vi haft anledning atl belysaen rad nya aspekter relativt ingående i övervägandena. De nämnda faktorernautgör grunden för våra förslag. Vi presenterar förslagen relativt kortfattat,dels med lanke på all del finns en fyllig bakgrund, dels beroende på allalltför detaljerade anvisningar inte bör ges till styrelsen för del tolk- ochöversättarinstitut som är vårt huvudförslag. 5.1Ett tolk- och översättarinstitut Vi föreslår all ell tolk- och översätlarinslitulinrättas vid universitelel i . Institutet bör ha följande uppgifter: -övergripande ansvar för merparten avtolkulbildningen i landet, bl.a. ansvar för konlaktlolkulbildningens kursplaner - påbyggnadskurser (fortbildningoch vidareutbildning) - framställning av läromedel ochlolkordlistor - dellagande i terminologisktarbete - samverkan med övriga nordiskaländer Enligthögskoleförordningen (SFS 1977:263) 16 kap. 14§ får s.k. andra Prop.1984/85:132 45 inrättningarför särskilda uppgifter finnas vid en högskoleenhet enligt föreskrifter somregeringen meddelar. bör knytas filluniversitetet i i enlighet härmed. Förslagel alt knyta institutettill i har flera fördelar. Vi har tidigare konstateratatt där finns god erfarenhet av tolkutbildning på högskolenivå. iStockholm ger också utbildning på en lokal översältariinje. haren väl utbyggd språkvetenskaplig utbildning och forskning samt en etablerad verksamhetmed inriktning på invandrarfrågor, exempelvis kurser i invandrarkunskap.Institutet skall i stor utsträckning kunna repliera på språkinstitufionerna viduniversitetet. annat universitet har enligt vår mening lika godaförutsättningar som i att ta emot ett tolk- ochöversättarinstitut. Enligt uppgift från kan erforderliga lokalerställas till förfogande. Genom att inrätta ett särskilt tolk- ochöversättarinstitut i och koncentrera utbildnings- ochutvecklingsarbetet dit skapas den kontinuitet i verksamheten som hittillssaknats inom högskolan och det blir möjligt att genomföra en systematiskkunskapsuppbyggnad. Det blir också möjligt att utnyttja de mest kvalificeradetolklärarna på ett mer rationellt sätt än vad som skett tidigare. Dettautesluter inte ett samarbete med vissa språkinsfitutioner vid i första handuniversitetet i . Den sammanlagda språkvetenskapliga kompetensen viduniversiteten i och är mycket stor. och språkinstitutionerna i är en självklarhet och ett avmotiven för atl bygga in elt tolk- och översättarinstitut i iStockholm. Vi har övervägt om del finns skäl att ha en filial till institutet -l.ex. finns inga resurser för ensådan verksamhet. Del får bli en fråga för institutets styrelse att taställning till . bör ledas av enstyrelse som utses av regeringen. Vi förutsätter att institutet får en aktivstyrelse, som kommer att bevaka utvecklingen inom sitt ansvarsområde och bl. a.se lill alt dimensioneringen av utbildningen kommer alt motsvara samhälletsbehov av tolkar och översättare. Styrelsens ordförande bör vara en person medomvittnad kännedom om allmänna samhällsfrågor och med viss kunskap om tolk- ochöversättarfrågor, och som inte företräder partsintressen. I styrelsen bör ingåföreträdare för i , , SÖ, KK, ochdomstolsverket. Vi anser att styrelsen bör ha ett garanterat inslag avspråkvetenskaplig kompetens i svenska, varför vi föreslår en plats för - som har nära samarbete med . bör också finnas en företrädare från tolkarnasorganisationer och en företrädare för translatorernas organisation. Enrepresentant för tolkförmedlarna vid invandrarbyråerna bör 5 1984/85. 1984/85:132 46 ingå.Slutligen bör de studieförbund och folkhögskolor som anordnar tolkkurserförelrädas av en representant för vardera gruppen i styrelsen. LO har vidöverläggning med arbetsgruppen () förklarat sig inte göra anspråk påen plats i styrelsen. Detfinns många intressenter inom tolk- och översältarsektorn, varav följer attstyrelsen kan synas bli alltför stor med sina 16 ledamöter. Vi förutsätteremellertid alt institutets styrelse skapar effektiva arbetsformer och att deninom sig utser etl arbetsutskott. Tolk-och översältarinstitutel, som i första hand skall svara för utbildning ochfortbildning av tolkar och översäUare saml ha ett övergripande ansvar förmerparten av tolkutbildningen i landet, skall ha en föreståndare, lärartesurseroch administrativ personal. (Våra förslag berör inte försvarels ulbildning avtolkar.) Vi föreslår atl resurserna för själva utbildningen skall läggas ul påolika språkinstitutioner vid - via linje-nämndsorganisalionen. Deflesta lärarna kommer att knytas lill institutet endast på tidsbegränsadeförordnanden. Institutet måste också förfoga över några fasta lärarresurer ivissa strategiskt valda språk med lanke på kontinuiteten i arbelel vidinstitutet och det utvecklingsarbete som skall bedrivas. De bör förordnas vidaktuella språkinstitutioner på medel från institutet. Detfår bli en fråga i del förberedande organisationsarbetet all mera i detalj redaul hur institutets organisation skall byggas upp. Vi föreslår all UHÄ fåransvara för delta förberedande organisationsarbete. Del förefaller docklämpligt atl de fasta lärarna blir förordnade vid aktuella språkinstitutionerpå medel från institutet. Enligtvårt förslag skall institutet ha elt ansvar för konlaktlolkulbildningenskursplaner och kunna arbela med pedagogisk rådgivning. För della behövs entjänsteman, som kan hålla kontinuerlig kontakt med berörda folkhögskolor ochstudieförbund. Vidare behövs en tjänsteman för allmänna uppgifter och ensekreterare. Tjänstetyperna får på sedvanligt sätt preciseras iorganisationsarbetet. 5.2Institutets övergripande ansvar m. m. Vid våra kontakter med myndigheter ochorganisationer har många förordat en koppling mellan kontakttolkutbildningenoch institutet, så all tolk- och översättarinstitutet får ett övergripandeansvar för kursplaner och ulbildning. Vi ställer oss bakom dessa krav ochföreslår all den ordningen införs. Det finns då en risk för kollision mellaninstitutets strävan efter målinriktad utbildning och de friare arbetsformernainom studieförbunden och folkhögskolan. Vi anser all någon detaljstyrning avtolkutbildningen inom studieförbunden och folkhögskolan inte är påkallad.Tvärtom bör institutet så långt möjligt ha en rådgivande funktion gentemotandra utbildningsanordnare på området. Flera av landets främsta tolkex- 1984/85:132 47 pertertorde komma att knytas till insiitutet, och det är rimligl alt de får tillfälleatt påverka kontakttolkutbildningen, i synnerhet som tolkanvän-darna har rättatt ställa höga krav på kvalitet hos tolkarna. Till skillnad från den särskilde utredaren avtolkutbildningen har vi inte funnit anledning att föreslå förändringar inomkontaktutbildningen. Vi har visserligen påpekat vissa kvalitativa brister istudieförbundens tolkutbildning, men vår slutsats är attkontakttolkutbildningen bör finnas kvar i sin nuvarande form. Vi anser atlutvecklingen mot allt fler s.k. samverkanskurser mellan studieförbund ochfolkhögskola är till fördel för kontakttolkutbildningen, och alt bristerna ärav den karaktären att de kan rättas till. Vi vill i detta sammanhang påpeka attvi ej heller har funnit anledning att föreslå några förändringar vad gällerutbildningen av s. k. arbetsplalslolkar. Vi har tidigare konstaterat attalternativet till en arbetsplatstolk i de flesta fall är att invandraren ellerflyktingen på en arbetsplats inte får någon tolkhjälp alls. Vi föreslår dockatt termen arbetsplatstolk utmönstras och ersätts av benämningen tvåspråkigtkontaktombud. När det gäller frågor som rör rådgivning angåendepedagogik, metodik, läromedel etc. bör tolk- och översättarinstitutet ha ettlångtgående ansvar för kontakttolkutbildningen. Däremot bör SÖ behålla de rentadministrativa frågorna som rör statsbidragen. Det innebär att insiitutet ochSÖ får ett delat ansvar för samråd med utbildningsanordnarna inom kontakttolkutbildningen.På det lokala planet medför vårt förslag inga störte förändringar.