prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — Som nämndes inledningsvis har jag emellerlid ansett detlämpligt alt i delta sammanhang också behandla sådana ijänsler som avserförvaring av gods. Anledningen till delta är bl. a. alt det inte sällan finnsett samband mellan avtal som gäller arbete på gods och avtal om förvaring avgodset. Jag återkommer i avsnill 2.11 lill de frågor som gällerförvaringsavialen. Prop.1984/85:110 23 Vid de nordiska deparlementsöveriäggningarna har uppnåttssamför- Allmänna utgångsstånd om atl lagstiftningsarbetet i ,och i denna punkter etapp bör avgränsas i enlighet med vadjag nu har angett. Den finländska konsumenttjänslkommissionens förslag ärdäremot mera vidsträckt. 2.1.4 Huvuddragen i en lagstiftning om konsumenttjänster Belräffande avtal om köp mellan näringsidkare ochkonsumenler fanns det vid konsumenlköplagens tillkomst genom den allmännaköplagen en grundläggande och utförlig lagstiftning som kunde las lilluigångspunkt för regleringen. Konsumenlköplagen kunde i huvudsak inskränkaslill atl på olika punkler av slörre betydelse för konsumenterna innehållatvingande regler om det minimiskydd som alltid skall tillkomma konsumenten. Iövrigl gäller även för konsumenlköpen den allmänna köplagen, vars dispo-sitivaregler ulgör normalreglerna inom köprälten. På konsumenttjänslområdet saknas lagfästa normalregler atlknyta an lill. Med hänsyn särskilt till della förhållande har ulredningen ansetiatl en lag om konsumenttjänster inte bör begränsas till en sådan punktvis regleringsom konsumenlköplagen utgör. 1 stället föreslår ulredningen en mer fullsländiglagreglering som omfaltar alla huvudfrågor av praktisk betydelse på området. Ulredningens lagförslag (se bilaga 2) innehåller lill enbörjan relativt utförliga beslämmelser om uppdraget och priset. Dessa gällerförst och främsl de krav som konsumenien bör kunna ställa på näringsidkarensprestation i fråga om fackmässighet och omsorg saml i fråga om tillhandahållandeav material, tiden för utförande av Uänsten och dennas resultat. 1 sislnämndahänseende fastslås i förslagel att näringsidkaren i princip har ell ansvar föralt Ijänslen leder lill åsyftat resultat. Vidare föreslås regler om uividgningav uppdraget m. m. när det visar sig föreligga behov av tilläggsarbete, reglerom skyldighet för näringsidkaren alt i vissa fall avråda konsumenten från attlåla ulföra en tjänsl och regler om rätl för konsumenien att avbeslällatjänsien mot atl han ersätter näringsidkaren för redan ulförl arbele m.m. 1fråga om priset för Uänsten föreslås bl. a. beslämmelser om vad som skall gällanär priset inle har avialais, om belydelsen av alt näringsidkaren har lämnat enungefärlig prisuppgift och om näringsidkarens rätt lill pristillägg i vissafall. Näringsidkaren föreslås vara skyldig alt på begäran utfärda enspecificerad räkning avseende Uänsten. Förslaget innehåller vidare ingående regler för det fallau del föreligger kontraktsbrott på näringsidkarens sida i form av fel hosUänsten eller dröjsmål med dess ulförande. Som en viktig befogenhet förkonsumenten vid fel framhävs räuen att påfordra avhjälpande av felet. Vidsärskilt väsentliga fel eller dröjsmål skall konsumenten ha rätt atl hävaavlalel. En cenlral plals i förslagel intas av bestämmelser om näringsidkarensskadesiåndsskyldighel mol konsumenien på grund av kontraktsbrott m. m. Åven Prop.1984/85:110 24 näringsidkarens behov av rättsskydd har beaklals iförslagel. a. genom Allmänna utgångsbestämmelser om näringsidkarensbefogenheler när konsumenten inle be- punkter lalar i räll lid e.d. Förslaget innehåller därjämte bl. a. beslämmelser om ettvidsträckt marknadsföringsansvar, dvs. elt ansvar för näringsidkaren - och ivissa fall för Iredje man - gentemot konsumenien för uppgifier m. m. som harförekommit i samband med marknadsföringen rörande en tjänst. Det slora flertalet remissinslanser biträder utredningensståndpunkt atl en lagstiftning om konsumenttjänster bör innehålla en samladreglering av förhållandel mellan parierna. 1 allmänhel synes man vidare anseall förslagel i slort sett innefattar elt lämpligt urval av frågor förlagreglering. När del gäller den närmare utformningen av lagförslaget ärremissopinionen belydligi mera splittrad. Förslaget tillstyrks av praktiskttagel samtliga remissinstanser som företräder konsumentintressen, däribland defackliga organisationerna. I huvudsak posiiiva är vidare de allmänna domstolarsom har hörts i ärendel och flertalet hörda myndigheler i övrigt, liksom bl.a.juridiska fakultelsnämnden vid . ochSvenska försäkringsbolags riksförbund. Flera av dessa remissinstanser, bl. a.konsumentverket och konsumentköpsutredningen, framhåller särskilt attförslaget i stort synes innebära en skälig avvägning mellan konsumenternas ochnäringsidkarnas intressen. Åven de remissinstanser som är posiiiva kommeremellertid med åtskilliga kritiska synpunkter på delar av förslaget. En övervägande negativ hållning lill ulredningenslagförslag redovisas däremol av främsl näringslivsorganisaiionerna ochhandelskamrarna. Dessa framhåller bl. a. all del är ett för näringsidkare ochkonsumenter gemensamt intresse att lagstiftningen inle grundas på vad som kankomma att inträffa för enstaka konsumenler i extrema fall. Detta sägs kunnaleda lill en skärpning av kraven på näringsidkarna som går långt utövergenom-snitlskonsumentens behov och som yttersl drabbar konsumenlerna i form avökade kostnader och andra negativa effekler. Enligt näringslivsorganisaiionernaoch handelskamrarna kan betydelsefulla delar av ulredningens förslag från dessasynpunkler inte accepteras. Detta gäller bl. a. de föreslagna reglerna ommarknadsföringsansvarel, näringsidkarens ansvar för all Ijänslen leder lillåsyftal resulial, näringsidkarens skadeståndsansvar mol konsumenien samlkonsumenlens avbeställningsrält. Näringslivsorganisationerna inombyggnadsbranschen framhåller särskilt atl utredningen inle tillräckligt harbeaktat byggnadsarbetenas komplicerade nalur och de särskilda förutsättningarunder vilka sådana arbelen bedrivs. De ställer sig därför helt avvisande lillförslaget som utgångspunkt för fortsall lagsUfl-ningsarbete. För egen del vill jag först framhålla all del enligi minmening är nödvändigl att en lagstiftning på konsumenttjänslområdet, där detsaknas en grundläggande civilrätlslig lagreglering och därrättsläget i många avseen- Allmänna uigångs-den är oklart, görs relativtfullsländig. Den bör sålunda behandla flertalet punkter frågor av praktiskbeiydelse som kan uppstå i samband med avtal mellan näringsidkare ochkonsumenler om ijänsler av det här akluella slaget. Vid de nordiskadeparlementsöveriäggningarna har det rått enighet om detta. En lag om konsumenttjänster bör i princip byggas upp såatl den till en början tillhandahåller regler beträffande vanligl förekommandesituationer som ofta förbises eller annars lämnas oreglerade i samband med allparterna träffar sill avtal. Som utredningen har framhållit måsle särskiltbeaktas att tjänstens faktiska omfattning och innehåll ofta inte med säkerhetkan bedömas när avtalet sluts. Risken är därför slor alt del när ijänslenuiförs uppkommer situationer som parierna inle har förulseil och som i elloklart rättsläge kan leda lill tvister. Lagen bör därför tillhandahålla balanseradenormallösningar i frågor om uppdragels innebörd och omfattning, arbetetsulförande och priset för Uänsten m. m. Härigenom vinner man dels all parternagörs uppmärksamma på frågor som del kan vara lämpligl alt de uttryckligenreglerar i sitt avtal, dels att de får normer att hålla sig till i den mån enavtalsreglering inte har kommil till slånd. Vidare bör lagen ge konsumenien etl skydd mot ekonomiskaförluster m. m. lill följd av försummelser från näringsidkarens sida ellerandra oväntade händelser. Viktigt är här bl. a. alt konsumenien får etttillräckligt effektivt skydd i form av rätt till skadestånd vid fel hos Uänsteneller dröjsmål med dess utförande. Delta hänger samman bl.a. med all enbefogenhel att vid näringsidkarens avtalsbrott häva avtalet i praktiken inlekan få samma betydelse vid tjänster som vid köp. Konsumenien bör vidare ha möjlighetatt på rimliga villkor avbeställa en ijänsl som han av någon anledning, t. ex.etl oväntat hinder för dess utnyttjande, inte längre önskar få utförd. Lagen bör också mer allmänt ge en skälig balans ålförhållandel mellan parterna, vilkel f.n. i regel präglas av all konsumenien iflera hänseenden har en underlägsen position. Inle minsl viktigt är här atllagen ger uttryck åt den grundläggande principen att näringsidkaren som fackmanbör ställa sin sakkunskap lill konsumenlens förfogande och med lillbörligomsorg beakta dennes intressen. Åven om det är etl centralt önskemål att stärkakonsumenternas slällning måste hänsyn givelvis las också till näringsidkarnasberättigade intressen. a. bör man tillgodose deras behov av säkerhet föratl konsumenterna på sin sida fullgör sina förpliktelser. är särskiltvikligt med tanke på all konsumenttjänster i stor utsträckning utförs avhantverkare och andra småföretagare med begränsade resurser. Enligt min mening motsvarar utredningens förslag i stortsett de anspråk som bör ställas på en lagstiftning om sådana konsumenttjänstersom det här är fråga om. Den allmänna kritik som främsl från näringslivels sidahar riktats mol förslaget för att det skulle innebära ell alltför långtgående Prop.1984/85:110 26 konsumenlskydd år knappast befogad. Till stor del gerförslaget uttryck åt Allmänna utgångsvad som med all sannolikhet redan i dagär gällande disposiiiv rätl pä punkter konsumentUänstområdet. 1 den månutredningen på olika punkter har gåtl längre i syfte att stärka konsumenternasslällning är förslagen i allmänhel väl underbyggda. Inte heller kan jag finnaall del finns fog för den generella krilik som från byggnadsbranschens sida harriktals mot förslaget när det gäller dess lämplighet med avseende på byggnadsarbeten. Jag anser alltså atl utredningsförslagel i huvudsak börbilda grunden för en konsumenttjänstlag. Del finns emellerlid anledning atl iflera hänseenden ta fasta på den remisskritik som har förts fram mot olikadelar av förslagel. Jag återkommer till detla i det följande. Redan nu vill jagdock beröra den del av kritiken som gäller utredningens förslag om näringsidkarensmarknadsföringsansvar, dvs. hans civilrätlsliga ansvar gentemot konsumentenför sådana uppgifter rörande tjänsten som har lämnals - eller tvärtom förtigits- i samband med avtalet om en Uänsl eller vid marknadsföring genom reklam e.d. Till skillnad från vad som gäller enligt 7 8konsumenlköplagen vid köp av en vara innebär ulredningens förslag ettmarknadsföringsansvar inle bara för uppgifier om Uänstens beskaffenhel o.d.utan också för alla andra uppgifter av betydelse för beställningen av Uänsten,l. ex. beträffande priset, betalningsvillkoren och tiden för utförandel avtjänsten. I likhet med ålskilliga remissinstanser (se bil. 3 avsnitt 4) anserjag att utredningsförslaget i denna del har getts en alltför generellräckvidd. Sålunda är del enligt min mening inle lämpligt alt i lagen sökareglera näringsidkarens civilrätlsliga ansvar för marknadsföringsuppgifter m.m. rörande priset för en tjänst. Denna fråga bör i stället, på samma sätt somskedde vid konsumenlköplagens lillkomst, överlämnas ål rättstillämpningen (jfrprop. 1973: 138 s. 212 O- Delsamma gäller frågan om ansvaret för marknadsföringsuppgifterrörande exempelvis betalningsvillkoren och liden för utförandet av tjänsten. Däremot bör konsumenlUänsllagen, i överensstämmelse medvad som gäller enligt konsumenlköplagen, innehålla regler om näringsidkarensmarknadsföringsansvar för uppgifier om tjänstens beskaffenhet och lämplighet.Sådana regler har särskilt slor betydelse just på konsumentUänstområdet.Eflersom avtalet här avser en framlida prestation vars beskaffenhel i regelinte kan undersökas närmare vid avlalstillfällel. får konsumenten i ännu högregrad än vid köp lita på den information i detla hänseende som lämnas näravlalel iräffas eller vid marknadsföring i övrigl. Reglerna om ettmarknadsföringsansvar för de uppgifter som del nu är fräga om bör, påmolsvarande sätl som i konsumenlköplagen, tas in i anslulning lill reglerna omfel hos tjänsten. Jag återkommer till den närmare utformningen av dessa regleri avsnill 2.4.2. 1984/85:110 27 2.1.5Tvingande eller dispositiva regler? EnliglUlredningen kräver konsumentskyddet att en lag om konsument- punktertjänster i belydande utsträckning görs tvingande till konsumentens förmån. 1frågan om vilka regler som bör vara tvingande till konsumenlens förmån ochvilka som bör vara i princip disposiiiva, dvs. lämna ulrymme för avialsfrihel,anser utredningen att de regler som preciserar parternas förpliktelser när detgäller Uänstens innehåll, omfattning, ulförande och pris m. m. i princip börvara disposiiiva. 1 övrigt bör lagen emellertid enligt utredningen i huvudsakvara tvingande till konsumentens förmån. Ulredningensbedömningar i denna del godtas i allt väsentligt av flertalet av deremissinstanser som är allmänl positiva lill förslaget. Enligt konsumentverketär del en uppenbar fördel från konsumentsynpunkt, om skyddsnivån i denföreslagna konsumenttjänstlagen genomgående läggs högre än i den nuvarandekonsumenlköplagen. Sverigesadvokatsamfund, handelskamrarna och det slora flertalet avnäringslivsorganisaiionerna anser däremol all lagen bör till största delengöras dispositiv, bl. a. för att ge tillräckligt utrymme för en anpassning avlagreglerna till olika tjänstesektorers särskilda förutsättningar och behov.Ett undanlag ulgör dock , som för sin del anser allutredningens avvägning mellan tvingande och dispositiva regler är ändamålsenligoch ger utrymme för branschspecifika lösningar i standardavtal. Föregen del vill jag framhålla all den särskilda civilrättsliga lagsliflning lillskydd för konsumenterna som gäller f.n. i princip är ivingande tillkonsumenlens förmån. Jag anser inte atl man bör gå ifrån denna princip när detgäller de regler i en konsumentUänsllag som är direkl avsedda att förbättrakonsumenlens ställning. Åven i denna fråga har det i allt väsenlligl råttenighet vid de nordiska departemenlsöverläggningarna. Utredningensavvägning mellan tvingande och dispositiva regler är enligt min mening i slortsett lämplig. De beslämmelser som preciserar parternas förpliktelser i fråga omUänstens innehåll, omfallning, utförande och pris m. m. bör sålunda i principvara disposiiiva och endasl ge utfyllande bestämmelser som träder in påpunkler där någon närmare överenskommelse inle har träffals mellan parierna. Närdel gäller främst de regler som är avsedda atl skydda konsumenten vid näringsidkarenskontraktsbrott släller sig saken annoriunda. En konsument förbiser oftahithörande frågor vid avtalslillfällel, som förekommandestandardavtal är inriktade just på all begränsa konsumenlensbefogenheler mol näringsidkaren i fråga om hävning och skadestånd m.m. För altge elt effektivt skydd åt konsumenlerna bör därför de beslämmelser i lagen somreglerar påföljderna av näringsidkarens kontraktsbrott o.d. - främslbestämmelserna om fel och dröjsmål saml skadeståndsreglerna - göras Ivingandelill konsumenlens förmån. Delsamma bör gälla reglerna om näringsidkarensrättsskydd vid kontrakts- Prop.1984/85:110 28 brolt från konsumentens sida, där denna ordning behövs förau hindra all Allmänna utgångskonsumenterna genom t. ex. standardavtalåläggs elt strängare ansvar. punkter Åven i övrigt bör de regler som är avmer utpräglad konsumenlskyddska-rakiär vara tvingande till konsumentens förmån.Jag återkommer mera i detalj lill hilhörande frågor i det följande. Spörsmålet om i vilken utsträckning en konsumentUänsllagbör vara ivingande till konsumenlens förmån leder över lill en annan frågarörande lagens struktur. Sålunda anser ell flertal remissinstanser, bl. a.näringslivsorganisationerna och vissa föreirädare för domslolarna, atlutredningens lagförslag i alltför stor utsträckning innehåller oprecisa reglersom ger elt vidsiräcki ulrymme för skönsmässiga bedömningar. Ålskilligaremissinslanser finner också förslaget väl kompliceral och svårtillgängligt.Från näringslivels sida understryker man bl. a. att bristande förutsebarhel närdet gäller tillämpningen av ivingande regler medför svåröverskådliga risker förnäringsidkarna och tvingar dessa all arbeta med större ekonomiskariskmarginaler. Enligt min mening är det givetvis önskvärt all lagreglernalämnar så klara besked som möjligl. Samiidigi är del emellerlid angelägel attreglema görs så nyanserade atl man i rättstillämpningen kan ta hänsyn till desärskilda omständigheler som föreligger i varje enskilt fall. En alltförstelbent reglering kan motverka detta intresse och även hindra alt rättsbildningenanpassas fortgående förändringar. För all reglema skall bli tillräckligtflexibla är det därför ofrånkomligl att de ibland formuleras i så allmännaordalag atl deras närmare innebörd måsle fyllas ut och konkretiseras genommolivultalanden och genom vägledande avgöranden i rättspraxis. Detla äremellerlid inte någol specielli för en lagstiftning om konsumenttjänster utanutmärker all annan liknande lagstiftning från senare tid. Vad jag nu har sagt hindrar emellerlid inle atl man påvissa punkler kan göra lagen enklare än del förslag som utredningen har laglfram. har ulredningen föreslagil en del särskilda beslämmelser sombegränsar avtalsfriheten när det gäller avtalsvillkor som inte är skäliga. Engenerell begränsning av i huvudsak samma innebörd följer emellerlid redan avden allmänna förmögenhetsrätlsliga generalklausulen i 36 S avtalslagen, vartillkommer möjlighelen alt ingripa mot oskäliga avtalsvillkor med stöd av 1971 årsavtalsvillkorslag. Enligt min mening finns det därför inie tillräckliganledning all i en konsumenttjänsllag föra in sådana särskilda regler om skyddmol oskäliga avlalsvillkor som utredningen har föreslagit. Åven i andra hänseenden bör förenklingar kunnaåstadkommas. Jag tänker inle bara på frågan om näringsidkarensmarknadsföringsansvar, som jag redan har behandlat i föregående avsnitt. Detgäller även de under remissbehandlingen kritiserade reglerna om genombrytningav preskriptionstiden för reklamalion vid s.k. dolda fel hos ijänslen och omberäkningen av skadeslånd. Jag återkommer lill detla i det följande. 1984/85:110 29 2.1.6 Samordningenmed del köprätlsliga reformarbelet Allmännautgångs- Som har nämnls pågår f.n. på det köprätlsliga området ett punkter omfattande reformarbele som avser både den allmännaköplagen och konsumenlköplagen. Delta aktualiserar frågan om samordningenmellan en lagstiftning om konsumenttjänster och en eventuell reform avköprälten. 1 vart fall de tjänster som gäller arbele på egendom företer i vissahänseenden likheter med köp. Del bör därför lillses alt de olika regelsystemeninle kommer all uppvisa omotiverade skillnader. Delta har också, faslän utifrånnågot annorlunda förulsättningar än dem som föreligger, beaktats avulredningen (se belänkandet s. 113-116). All en samordning bör ske har ävenbetonals av de allra flesta remissinslanserna. Många av dem anser all enlagsliflning om konsumenttjänster bör anstå till dess att reformarbelel påköprällsområdel är avslulal. Föreirädare för näringslivel har i en skrivelselill jusliliedepartemenlel på nyll gett uttryck ål dennauppfattning. Enligt min mening bör del omfatlande reformarbete som f.n.pågår inom köprällens och konsumenlljänslernas områden bedrivas i etapper. Altpå en enda gång införa ny lagstiftning på dessa områden synes vara en i delnärmaste övermäktig uppgift och skulle i vart fall medföra en avsevärdlidsutdräkt. Meloden alt etappvis lägga fram reformförslag har av liknandeanledningar ofta lillämpals i andra slora lagstiftningsprojekl. Del pågående reformarbetet på del köprätlsliga områdel kanväntas ta yueriigare tid i anspråk. Visserligen är konsumentköpsuiredningensarbete så gott som avslutat, och även arbetet på att i nordisk samverkanutforma etl deparlemenlsförslag till ny allmän köplag börjar nu närma sigslutet. Realistiskt sett återstår det emellertid åtskillig tid innan förslagen,efler sedvanlig remissbehandling, kan resultera i propositioner lill . Vid utarbetandet av föreliggande lagrådsremiss har jagbeaktat de resultat som finns från arbetet på en ny köplag och en nykonsumeniköplag. Jag har därvid kommit lill den uppfattningen alt delta arbeteinte på ett olämpligt säll föregrips om ell förslag lill konsumenttjänsllag nuläggs fram. Denna uppfattning delas av den nordiska köplagsgruppen och av konsumentköpsutredningen.Jag finner därför inle skäl atl vänta med en lagsliflning omkonsumenttjänsler, som enligt vad jag har sagl är angelägen från flerasynpunkter. 2.1.7 Frågor om förhållandet lill näringsidkare i bakreled har i betänkandet (s. 122-126) behandlat frågorna om konsumenlens och näringsidkarens förhållandetill näringsidkare i bakre led, t. ex. sådana som levererar material till dennäringsidkare som utför en tjänst för konsumenlens räkning. När det gällerkonsumenlens förhållande till näringsidkare i bakre led har utredningen främsldiskuterat lämpligheten av alt införa regler som ger konsumenien räll att vidfel i material o.d. vända sig direkl mot näringsidkaren i det bakre ledet (s.k. Prop.1984/85:110 30 Vidare har utredningen diskuterat behovel avsärskilda lag- Allmänna utgångsregler avsedda atl ge den näringsidkaresom är konsumenlens avialspari en punkter slarkare slällning i förhållandelill näringsidkare i bakre led. Syftet härmed skulle vara bl. a. all motverkaatl näringsidkare i bakre led genom oskäliga friskrivningsklausuler o.d.hindrar serviceföretagen all återföra reklama-tionskosinader på det bakreledet. Av skäl som redovisas närmare i belänkandel harulredningen emellertid - bortsett från en beslämmelse om iredje mansmarknadsföringsansvar som ger konsumenien räll all i vissa fall riktaskadeståndsanspråk mot bl.a. näringsidkare i bakre led (se avsnitt 2.7) - inleföreslagit några lagregler rörande hilhörande förhållanden. Ulredningen harhärvid bl. a. hänvisat till atl frågorna om såväl konsumenlens som näringsidkarensförhållande till näringsidkare i bakre led omfatlas av konsumentköpsuiredningensuppdrag. Sedan betänkandet lades fram har de här diskuteradefrågorna delvis behandlats av konsumenlköpsulredningen i belänkandet (SOU1981:31) Avlalsvillkor mellan näringsidkare. På grundval av delta belänkandehar regeringen lill överlämnat prop. 1983/84:92 med förslagtill en näringsrättslig lag om avtalsvillkor mellan näringsidkare. Enligt denföreslagna lagen skall kunna förbjuda en näringsidkare atlvid avtal med en annan näringsidkare använda villkor som är att anse somoskäliga mot den andra parlen. Om förslagel antas av , kan frågan omförhållandet mellan näringsidkare i olika led anses ha fått en för de små ochmedelslora företagen tillfredsställande generell lösning. har i del nämnda belänkandelockså berört frågan om direkllalan av konsument mot näringsidkare i bakre led(se delbetänkandel avsnitt 5.4.1). Utredningen har emellertid funnit atl reglersom ger konsumenien rätl att rikta krav på grund av fel o.d. direkt mol eltbakre led aktualiserar ålskilliga problem av såväl lagleknisk som saklig arl.Utredningen har därför anseti det lämpligt alt låla sitt slutliga slällningslagandei denna fråga anslå. Enligt min mening saknas det anledning att , ulanutredningsunderlag och remissbehandling, närmare överväga frågan om all i enkonsumenttjänsllag föra in andra regler om direkllalan mol näringsidkare ibakre led än sådana som kan föranledas av konsumentUänstutredningens förslagrörande tredje mans marknadsföringsansvar. Frågan kan emellertid tas upp pånyll i samband med beredningen av det förslag till ny konsumeniköplag somkonsumenlköpsulredningen inom korl lägger fram. 2.1.8 Åtgärder mot oseriös näringsverksamhet påtjänsteområdet Under remissbehandlingen har, främsl från näringslivetssida, anförts bl.a. atl etl alltför långlgående konsumentskydd kan innebärarisk för en ökad förekomst av oseriösa näringsidkare som inte följer spelreglernaoch därför kan erbjuda konsumenlerna lägre priser än de lojala och seriösa Prop.1984/85:110 31