prop · G80347 · 1984-12-31 00:00:00 — Liksom i del fömt nämnda exemplet kan åklagaren nämligengenom möjligheten till preskriplionstidsförlängning också ge domstolen ökademöjligheler att delge en eventuell stämning. Om della är avsett, framstår delsom ännu mer otillfredsställande att någon förlängning inte kan ske sedan åtalhar väckts. Kammarrätten i anför att författningstextenknappast gör det möjligt att skilja mellan verkliga sabotageskäl och fall dånågon har legitim anledning att vistas utomlands. Kammarrätten anser dessulomall förslaget inte lar tillbörlig hänsyn till rättssäkerheten. Del kan enliglkammartät-len inte godtas alt beslul om förlängning skulle ske genom ellsummariskt förfarande utan all den misstänkte haft tillfälle att bemötaframställningen därom och ulan alt han skulle ges möjlighel all överklagabeslutet. Lantbrukarnas skattedelegalion invänder att det skulle seegendomligt ut alt införa bestämmelser som väl kan tillämpas pä ell tidigtstadium då endasl brottsmisstanke föreligger men som inte kan användas i merakvalificerade fall då åtal väckts och all detla måsle skapa etl nyttåklagar-förfarande där åklagaren för säkerhets skull tvingas göra framställningom preskriptionsförlängning innan han väcker åtal. Även i fråga om förslagel till föriängning avpreskriptionstiden anser kammarrätten i att skälen inle ärtillräckliga för en specialreglering med avseende på skattebrotten.Kammarrätten ser med den föreslagna konstruktionen också den risken altåklagaren om möjligt regelmässigt väntar med åtal till dess underrättelse ombrottsmisstanke har delgetts. Dessutom finns enligl kammarrätten den prakliskainvändningen emol förslaget att del synes tveksamt om institutet verkligenskulle fylla någon funktion. Är den misstänkte kvar i finns redan numetoden för alt få tag i honom i den givna silualionen, nämligen hämtning tillförhör och anhållande. Skulle dessa metoder brista i effektivitet bör i förstahand undersökas om de kan förbätlras. 1 utlandsfallen lorde förslagel inle kommaatt få annan effekt än all den lid under vilken den misstänkte håller sigutanför rikel blir längre. BRÅ anser att den föreslagna möjligheten till föriängningav preskriptionstiden har vissa principiellt tilltalande drag men också varabehäftad med sådana svagheter, främsl av administrativ art, all den inle kantillstyrkas. Beslut om förlängning måste enligt förslaget fattas inomordinarie preskriptionstid. Innan beslutet skall, där sä kan ske, denmisstänkte och hans försvarare beredas tillfälle att yttra sig. Redan dettaframstår, med hänsyn till att förfarandet inletts dåriör att den misstänkte ejvaril möjlig att nå, som i del närmaste absurt. Godtas ordningen förefallerdock vad som sägs i belänkandet (s. 196) att åklagaren bör göra ansökan i godtid Prop.1984/85:47 79 före preskriptionstidens utgång väl motiverat. Samtidigtfår emellertid, såsom redan framgått, förlängning ej medges änsom erfordras för delgivning. Som riktlinje anges här i betänkandet vissanormala ddgivningstider i främmande länder. Dessa rör sig i allmänhel mellantvå och . Om ansökan skall komma in torde medgivnaförlängningar därför i allmänhet bli av mycket kort varaktighet. Hur sedanfömtsatta förlängningar av förlängningen prakliskl skall kunna hanleras näransökan vanligtvis även i dessa fall måsle komma in och normalddgivningslid inte kan läggas lill grund för beslutet framstår minst sagt somoklart. Detsamma gäller de fall där del vid begäran om föriängning inte ärutrett var den misstänkte befinner sig. JA"avvisar förslaget i denna del med motiveringen alt preskriptionstiden alllidbör vara beräkndig på förhand och gärningsmannen bör själv kunna konstatera närden är till ända. Några avde instanser som ställer sig negativa lill förslagel föreslår som alternativlösning att man frångår kravet på personlig delgivning. Länsstyrelsernai och och län framhåller all varken ellerNorge har krav på personlig delgivning ulan all preskriptionsavbrollet där istället knyts an till vissa bestämda myndighelsåtgärder. För fall där denskattskyldige avsiktligt håller sig undan borde man enligl länsstyrelsernakunna avslå frän krav på personlig delgivning och i slällel anknyta lillbestämda fakta inom den skatlerättsliga utredningen. BRÅ anser all man böröverväga om man i begränsade och preciserade fall skall tillålapreskriptionsavbrott utan personlig delgivning. i länanför att i fall där misstänkta lämnar riket för att förhindra personligdelgivning av misstanke om skattebrott ett enklare ddgivningsförfarande hörkunna accepleras. som i princip tillstyrkerförslagen, anser att som alternativ till ell domslolsförfarande enklareålgärder såsom l.ex. fiktiv delgivning bör övervägas ytterligare. 1.4 Åtalspreskription vid brott mot vissa andraförfattningar Utredningen föreslår en förlängning av preskriptionstidenfrån två lill i fråga om vissa brott enligl uppbördslagen, lagen omsjömansskall, kupongskattelagen, lagen om prisreglering pä jordbmkets områdesamt lagen om prisreglering på fiskels område. Den alllövervägande delen av remissinslanserna har anslutit sig lill delta förslag. Tveksaminför förslaget är endast i . Länsstyrelsenframhåller i fråga om lagen om sjömansskall och kupongskaltda-gen alt förförslagel lalar att det kan vara lämpligt och prakliskl med en enhetligpreskriptionslid för alla skattebrott. Mot förslagel lalar det förhållandetatt den föreslagna tiden utgör ett undanlag frän huvudregeln om Prop.1984/85:47 80 preskriplionslid i 35 kap. I § och att delinle visals något konkret behov av ändrade regler i dessa lagar. Utredningen föreslär vidare att de i skaltebrottslagenföreslagna ändringarna om preskriplionshinder och preskriplionstidsförlängningskall bli tillämpliga vid brott mol nämnda specialförfattningar. RA och överåklagaren i har särskill kommenleratdetta förslag. Överåklagaren i anser inte att de aktuella brotten ochinle heller de som avses 13,8 och 9§§ skattebrollslagen är av sådan kvalificeradart att särteglering beträffande preskriptionshinder bör komma i fräga. Entillfredsställande lösning år, anser överåklagaren, i ställel att somutredningen föreslagit belräffande brotten mol specialförfaltningarna förordnaatt preskriptionstiden förlängs till . RÅ ansluter sig däremot helt lillutredningens uppfatining i den här delen och framhåller angelägenheten av enenhetlig reglering av preskriptionsheslämmelserna pä skalle-och avgiftsområdet. 2 De skaiteprocessuella förslagen 2.1 Eftertaxering/efterbeskattning m.m. Förslaget att kopplingen mellan eftertaxering ochskattebrott skall elimineras tillstyrks av de fiesta remissinstanserna, bl.a.kammarrätten i och länsstyrelserna i . Kammarrätten iStockholm finner att förslaget ulgör en förbättring inte minst frånprocessleknisk synpunkt. Avvikande mening redovisas endasl av JK. som uttalar alten frikoppling av eftertaxeringsprocessen från skaitebrotisprocessen bör utredassärskilt. Uiredningens förslag om förlängning av tidsfristen förväckande av fråga om eftertaxering m. m. till under förulsällning altdet handlar om betydande belopp i undanhållen skall eller avgift har fått eltblandat mottagande. Huvuddelen av remissinstanserna godtar att tidsfristen förlängs.Däremot förespråkar fiertalet av dem som yttrat sig i frågan att den föriängdatidsfristen förbehålls mera kvalificerade fall av skatte- ellerav-giftsundandragande än utredningen förordat. Många instanser avvisar ellerifrågasätter förslaget främst från rättssäkerhets- och kostnadssynpunkter. Förslagetom förlängd tidsfrist i fråga om eftertaxering stöds av bl.a. iVästernorrlands län som anser att del inle kan anses stötande för rättskänslandå skalleundandragandet skall avse betydande belopp och ha sin grund ioriktiga eller underlåtna meddelanden. finner denföreslagna reformen angelägen men ifrågasätter om inte tidsfristerna dessutombör få förlängas i sådana fall där myndighelerna försl i slutet av den löpandetidsfristen upptäcker all skall eller avgift har undandragils. Prop.1984/85:47 81 har - om uiredningens förslag tillsärskilda preskriptionsregler genomförs - inga väsentliga erinringar mot entioårs-frisl för kvalificerade fall vid eftertaxering men pekar på de belydandeolägenheler som en förlängning skulle medföra i del prakliska rältslivet. Vidavtal om företagsöveriåldser exempelvis skulle enligt samfundet de vanligen förekommandegarantierna beträffande laxeringsändringar behöva tidsmässigt utsträckas såavsevärt alt del är ägnat all hämma normal omsättning i näringslivel. Tveksam inför förslagel om förlängning av tidsfristen ärkammarrätten i . Kammarrätten tar bestämt avstånd från en generellföriängning av eflertaxeringsfristen och hänvisar lill departementschefensuttalande i prop. 1977/78:136 s. 175, all starka skäl talade för aU entaxering inte borde kunna ändras sedan läng tid förflutit efter utgången avtaxeringsåret och att det därför inte kunde bli tal om nägon mer betydandeändring av gällande bestämmelser. Uttalandet gäller enligt kammarrätten medoförminskad styrka. Bl.a. lalar starka praktiska skäl mot en så slor generellförlängning av eflertaxeringsfristen. Delta illustreras av det förhållandet attenligt utredningens förslag alla skallskyldiga i fortsättningen måste bevarasitt deklarationsunderlag . En sådan ordning kommer, menarkammartällen, all med fog upplevas som etl orimligt utslag av byråkrati. Omsambandet mellan skattebrott och eftertaxeringen bryts bör dock någon form avförlängning av tiden införas. Förlängningen bör enligl kammarrättens meningendast avse de verkligt grava fallen. Kammarrätten i redovisar enliknande åsikt. RSV och i är liksomkammarrätterna av uppfattningen aU användningsområdet för de föriängdafristerna bör begränsas ylleriigare. Ä5 V anför all de processer som del är fräga om kan, ivart fall vad gäller eftertaxering, förvänlas bli relativt besvärliga.Bevismaterialet är gammalt, vilkel kan leda lill svårigheter såväl förtaxeringsiniendent, allmänt ombud som den skaltskyldige. Enligl RSV:s meningbör institutet därför förbehållas de grövsta fallen av skatteundandragande.RSV pekar också på all förslagel för taxeringsinlendenterna leder till vissaavvägningsproblem, nämligen huruvida sådana fall som inte omfattar"belydande belopp" -dvs. normalfallen - skall ges förtur framförlioårsfallen. i konstaterar att förslagetinnebär en mycket belydande utvidgning av eftertaxeringsmöjligheterna och altdet nu inle framkommit några skäl som motiverar en närmast generell utvidgningav efteriaxeringsliden. En sådan utvidgning ger konsekvenser inle bara för deskattskyldiga utan även för skatteförvaltningen. Öppnas den föreslagnamöjligheten att eftertaxera lorde detla, menar ,medföra en skyldighet för iänsslyrelserna att vid de revisioner där manupptäcker etl skatteundandragande, som uppgått lill eltbasbelopp, utsträcka granskningen upp till bakåt i tiden, med 6 1984/85. Prop.1984/85:47 82 nu tillgängliga resurser torde detta knappast varamöjligt. En utökning av revisionsverksamheten bakåt i tiden leder ocksåtill ökad arbetsbelastning för taxeringsintendenter och i sista hand dedömande instanserna. En sådan utveckling kan med beaktande av rådandebalanssitualion inle heller anses önskvärd. I fråga om efterbeskatlning betonarlänsstyrelsen att mervärdeskatten i väsentliga avseenden skiljer sig fråninkomstskatterna. Skatten belastar konsumenterna och inte den skallskyldige.Skallen är knuten lill omsättningen i jordbruk och rörelse och berör inle någonenskilds inkomstförhållanden. Skatten är beloppsmässigt mycket belydande.Länsstyrelsen motsätter sig därför inle att det allmänna ges stöme möjligheterlill efterbeskatlning än till eftertaxering. Olika kombinationer av ordinarietid för efterbeskatlning och beloppsgräns vid senare efterbeskatlning ikvalificerade fall kan härvid komma i fråga. Lantbrukarnas skattedelegalion motsätter sig denföreslagna förlängningen av eftertaxeringstiden. Det kan inle anses rimliglalt de skattskyldiga skall sväva i ovisshet än somkan anses befogat från ulredningssynpunkt. Enligt rättspraxis ställsförhållandevis ringa krav för alt en oriklig uppgift skall anses föreligga ochall eftertaxering därför kan ske. Fältet för eftertaxering är följaktiigenstort och del är även för den noggranne deklaranten svårt alt gardera sig moleftertaxering. Delegationen åberopar som skäl mol en förlängning också altdenna förutsätler att deklaralionsmaterialet sparas medkostnadsfördyring för de skattskyldiga och det allmänna som följd. Om enförlängning likväl genomförs förordar delegationen en begränsning lill vissaspecielll kvalificerade fall. Liknande uppfattning förs fram av . Svenska revisorsamfundet och Taxeringsnämndsordförandenas riksförbund.Även SAF och framhåller den skallskyldigesberättigade inlresse av att inte i efterhand, sedan längre lid förflutit fråninkomslförvärvel, bli föremål för retroaktiva skallekrav. Mot kommitténspåstående, att en lioårsfrist gäller för flertalet civila fordringar invänderde all rättsutvecklingen går mot allt kortare preskriptionstider. Eftersom detenligl deras mening inte går alt ringa in medvetna skatieundandraganden,föreslår de att antingen lagens system behålls eller att någon form avsubjektivt rekvisit som prövas av domstol införs. i anser det inte lämpligt att iprocessen arbeta med olika beloppsgränser inom eftertaxeringsinslilulel ochinle heller au en tidsmässig utvidgning av efterlaxeringsfrislen är påkallad.En lämpligare lösning är enligl någon form av sådantpreskrip-lionsuppehåll eller avbrott som utredningen diskuterat. Dennalösning kräver dock ytterligare utredning. JK anser att det är angelägel att man söker få etl samlatgrepp om reformbehoven på det skaiteprocessuella området. Fristående från ensådan process bör någon ändring av reglerna om eftertaxering/efterbeskattninginle göras. Prop.1984/85:47 83 I delta sammanhang påpekar i länall del enligt mening förefaller rimligt att i anslutning tilleftertaxe-ringsinslituiel för främst sabolagefallen införa en möjlighel för detallmänna alt hålla sin talan öppen genom elt reservalionsyrkande om eftertaxering.Några högre krav på beloppsmässighet, grunderna etc. bör inte ställas närsabolageavsikleh är klar. Ett liknande stadgande finns i 76 S taxeringslagenvars innebörd är alt taxeringsiniendent vid det "löpande åretstaxering" kan beviljas anstånd med sin talan omutredningen är vidlyftig eller andra synneriiga skäl föreligger. Förslagel om förlängning av eflerdebiteringsfrislen påavgiftsområdet tillstyrks särskill av RFV. - Efterdebitering avarbetsgivaravgift enligt 14 § AVGL blir i många fall beroende avskatledomstolarnas ställningslagande i taxeringsfrågan och det händer inle såsällan, att länsrättens dom om t. ex. en anställds löneinkomst kommer så sent,all lidsfristen för efterdebitering av den mot lönebeloppet svarandearbetsgivaravgiften har gått lill ända. För RFV:s del kan förslaget därför fåstor betydelse. 2.2 Besvär i särskild ordning Av rättviseskäl föreslår utredningen all också tidsfristenför besvär i särskild ordning från enskilds sida förlängs. Kammarrätterna i och instämmer iutredningens principuttalande att möjligheterna till besvär i särskild ordningoch lill eftertaxering bör motsvara varandra. JK och länsstyrelserna i Södermanlands.Malmöhus och menar däremot att det saknas skäl alt ändrareglerna om besvär i särskild ordning. Dessa regler bör enligt J/C i slällelses över i samband med en allmän översyn av taxeringsprocessen. För en sädan översyn uttalar sig också lantbrukarnasskattedelegation, som framhåller all reglerna om besvär i särskild ordningtillämpas betydligt mera restriktivt än reglerna om eftertaxering, framför alllberoende på ursäkllighelsrekvisiiet i 100 § TL. Orimligt slora krav ställs avdomstolarna för att del skall anses ursäktligt all den skallskyldige inleåberopat ifrågavarande omständighet eller bevis i vanlig ordning. Delegationenifrågasätter om inte den ordinarie besvärsrällen bör förlängas lill ochdärigenom göra den extraordinära besvärsrällen överflödig. Även SAF ochSveriges industriförbund vill alt den ordinära besvärsrätlen för den enskildeutsträcks. Den bör förlängas till . Mot en ulvidgning av de ordinarie tidsfristerna uttalarsig i . framhåller därvid alt dennya taxeringsorganisalionen på sikl bör medföra elt minskal behov av förlängdatidsfrister och att del måsle anses som angeläget all skattebeslut vinner lagakraft inom rimlig lid efter beslutet. RFV påtalar att det inom avgiftsområdet inle finns någon motsvarighettill bestämmelserna om extraordinära besvär i taxeringslagen. 1984/85:47 84 rättviseskäl, som enligl utredningen lalar för enförlängning av tidsfristen för extraordinära besvär inom skatteområdet, talarför dels all bestämmelser om extraordinära besvär införs i AVGL, dels allbestämmelserna uiformas i överensstämmelse med molsvarande bestämmelser på skatteområdet. 2.3 Bevarandet av deklarationsmaterialet m. m. Uiredningens förslag om utvidgad skyldighet enligt 20 § TLatt bevara deklarationsunderlag m. m. och om krav på myndighelerna all underavsevärt längre lid bevara deklaralionsmaterialet har mött invändningar fränmänga håll. Förslagel avseende utvidgad skyldighet för den enskildealt bevara deklarationsunderlag m. m. lämnas utan erinran av iMalmöhus län. Avvisande till förslagel är bl. a. kammarrätterna iStockholm och och . Det sloraflertalet skallskyldiga skulle enligt kammarrätten i uppleva en sådanskyldighet som ell obegripligt utslag av pedanteri. Kammarrätten i Stockholmanser alt man med hänsyn lill att förlängningen av tiden för eftertaxering böravse endasl de grova fallen bör kunna räkna med att vederbörande skall ha kvarräkenskapshandlingar under erforderlig lid utan förlängning av fristen i 20 §taxeringslagen. Om det anses erforderligt kan emellerlid frislen utsträckasför dem som är bokföringsskyldiga. i tror all önskat resultat kanuppnås genom alt skattechefen ges befogenhet att i del enskilda falletbeträffande skattskyldig som är föremål för undersökning eller som haranknytning lill sådan skaltskyldig föreskriva föriängning av förvaringstiderbeträffande deklaraiionsunderlag och vad avser myndigheternas deklarationer. Flera remissinstanser anser all de konsekvenser somutredningens förslag kommer all innebära för myndigheterna i fräga ombevarandet av deklaralionsmaterialet inle har utretts tillräckligt. Särskillframhålls att utökade arkiveringslider kommer alt medföra merkostnader, vilkasstoriek bör utredas. i tillstyrker förslagen omföriängning av tiden för eftertaxering endasl under förutsättning aulänsstyrelserna och de lokala skattemyndigheterna garanteras de ytterligare resursersom kommer all erfordras. Kammarrätten i erinrar om all man bör geakt på att inle merkostnaderna kommer alt slå i en helt orimlig proportion tillde belopp som kan inflyta pä grund av etl begränsat anlal efleriaxeringar.Liknande synpunkt utvecklas av i . Även RSV betonar kostnadsaspekten. RSV har försökt alluppskatta kostnaderna för ell mikrofilmsförfarande. - RSV har därvid förutsattatt del avlämnas ca sex miljoner självdeklaralioner och all varje själv- Prop.1984/85:47 85 deklaration omfattar tio sidor som skall fotograferas(huvudblankellen = fyra sidor, taxeringsavin = fyra sidor och i genomsnitt enbilaga e. dyl. per självdeklaration = två sidor). innebär all åriigenomkring 60 miljoner sidor behöver fotograferas. Årskostnaden för härförerforderlig utmstning (kameror, sökslalioner, film, framkallning och service)kan, enligl uppgifter från företag inom branschen, beräknas uppgå till c:a 1,5miljoner kr. Personalkostnaderna är däremot svårare att utan närmare utredningtillför-litligen beräkna. Med anledning av del som framkommit vid berördakontakter med företag inom branschen har RSV dock uppskattat den lolalaårskostnaden lill storleksordningen . Härvid har emellertidinte kostnaderna för mikrofilmning m. m. på den indirekta beskattningensområde beaktats. i menar att den mestpraktiska och billigaste lösningen är alt behälla de nuvarandegallringsfrislerna i fråga om materialet i de lokala laxeringsdislriklen.Deklarationerna i de särskilda taxeringsdislrikten måste däremot bevarasantingen i arkiveringsulrym-men, om sädana finns, eller genom mikrofilmning,eftersom utredningens förslag om ökade eftertaxeringsmöjligheter i första handtar sikte på dessa. Enligl torde en årgång av deklarationer vidden direkta beskattningen omfatta mer än . - Att filma dettamycket omfattande material torde bereda slora svårigheter, eftersomblanketterna är av olika storlek, är skrivna på fram- och baksida saml medolika skrift (l.ex. bläck, anilin, skrivmaskin). bedömer att fråganom en eventuell mikrofilmnings lönsamhet måste utredas. Det är troligt att detär billigare alt bygga fler arkivlokaler än att mikrofilma materialet. Alt uppskattakostnaderna för en dylik filmning är svårt, då frågan inle synes ha undersökts,men en försiktig gissning skulle ge vid handen en årlig kostnad av omkring 10miljoner kronor (5000000 deklarationer ä 10 sidor = 50000000 exponeringar å 20öre = ). vill i delta sammanhang inle uttala sig ombevisvärdet av en mikrofilm men vill dock påpeka au risk finns för att en filminte blir komplell trots noggranna kontrollåtgärder, dvs. ett dokument blirinte filmat helt eller delvis. Utredningen har också anfört att man tidigareskulle kunna utgallra t. ex. okomplicerade löniagaredeklaralioner på dendirekta beskattningens område. Även på denna punkt vill ifrågasättaom delta är praktiskt och ekonomiskt möjligt. Enligl bedömning ären gallring som bygger på urskiljande av enstaka handlingar/akter, i det härfallet deklarationer, ("plockgallring") svår au genomföra och börundvikas. Den är tidsödande och kräver i regel kvalificerad personal, om denskall utföras korrekt. I fråga om deklarationerna (över 5000000/år) krävs har listor över sådana deklarationer att utgå ifrån. I annal fall är ensådan plockgallring så goU som ogöriig. RSV och kammarrätten i delar inte utredningensmening alt mikrofilmning bör kunna kombineras med en förlida utgallring avvissl 1984/85:47 86 okomplicerade löntagardeklaralioner på den direkta beskattningens område.Enligt RSV:s mening är del av både rättviseskäl och administrativa skälolyckligt att inle behandla alla skattskyldiga lika. Överåklagareni uttalar alt det är beklagligt om grovt skaltebedrägeri efter sex årej kan utredas i avsaknad av deklaralionsmalerial. Någraremissinstanser, bl.a. RSV, efteriyser en behandling av de processueUakonsekvenserna av all originaldeklarationerna eventuellt inle kommer alt finnasbevarade när en process blir aktuell. RSV anser del vara av stor vikl attfrågan om mikrofilmsmaterial är lill fyllest i skatieprocessen och i än högregrad i broltmålsprocessen blir klart besvarad vid en eventuell lagstiftning. Utredningenföreslår inga speciella övergångsbestämmelser. Belräffandede straffprocessuella ändringsförslagen godtar kammarrätten i Stockholmavsaknaden av övergångsbestämmelser även om del ler sig mindretillfredsställande i fråga om brott som inte har preskriberats vidikraftträdandet (jfr t.ex. prop. 1946:329 s. 24 och prop. 1977/78: 136 s. 179).Svea Hovrätt uttrycker alt frågan om övergångsbestämmelser förtjänar attövervägas ytterligare. För alt undvika retroaktiv lagstiftning erfordrasenligl /SR särskilda övergångsbestämmelser. Dessas innebörd bör vara attpåföljd ej må ådömas för brott begångna före ändringsförslagensikraftträdande, om straff skulle vara att anse som förfallit vid bedömningefter den lag som gällde då brottet begicks. Även kammarrätten i Jönköpingförordar en sådan ordning. Vadgäller de skaiteprocessuella ändringsförslagen torde enligl kammarrätten iJönköping hinder i och för sig ej möta att göra de föreslagnaeftertaxeringsbestämmdserna tillämpliga i de fall fråga om eftertaxering väckessedan de nya bestämmelserna trätt i kraft (jfr prop.