prop · G803212 · 1984-12-31 00:00:00 — 1 paragrafen har i enlighet med vad utredningen harföreslagit gjorts ell tillägg rörande vilka omständigheter som skall beaktasvid prövningen av frågan om tillstånd till inrättande av eller drivandet av enallmän flygplats. Tillägget innebär inte någon saklig ändring i förhållandelill vad som gäller f. n. Under förarbetena lill paragrafen erinrade lagrådetom alt den inie var avsedd att ersätta annan lag eller författning som fränallmän synpunkt reglerar byggnads- eller annan näringsverksamhet såsombyggnadslagen, slrandlagen. hälsovårdsstadgan eller naturskyddslagen (prop.1957:69 S.250). Härtill kan numera erinras om den prövning som skall ske enliglmiljöskyddslagen (1969:387). Paragrafen harjusterats med hänsyn till att tillslånd enligt4 8 efter bemyndigande av regeringen skall kunna meddelas av luftfartsverket.Beträffande statens lösningsrätt enligt andra stycket har jag inte funnit skälatt reglera denna rätts närmare omfattning och innebörd (jfr prop. 1957: 69S.98). 1 ett nytt andra stycke har rätlen att återkalla ettlillstånd tillagts myndighet som enligt 48 har bemyndigats att meddelatillslånd. Enligl paragrafen får regeringen föreskriva att lillstånderfordras för inrättande och drift av också andra anläggningar för luftfartenän allmänna flygplatser. Paragrafen har omarbetats språkligt. I förhållandelill utredningens förslag har den ändringen gjorts alt det sakliga innehålleti andra siycket har förts in i första stycket, sista meningen. I sak avsesingen ändring i förhållande till vad som gäller . Paragrafen tar sålundasikte på olika navigationshjälpmedel samt flygplatser för enskilt bruk, som kan 1984/85:212 163 äventyra trafiksäkerheten eller vara betänkliga frånförsvarssynpunkt (se prop. Paragrafen har omarbetats språkligt. Någon saklig ändringär ej avsedd, 1 andra stycket nämns f. n. ändrade bestämmelser som en anledningatt en anläggning inte längre uppfyller föreskrivna krav. Denna omständighetavses innefattad i den mera allmänna nya lydelsen av motsvarande bestämmelseri andra siycket, andra meningen. Enligt 64 8 LK skall luftfartsverket när verket meddelarföreskrifter med anledning av anmälan om att någon vill anlägga en flygplatssom inte är avsedd för allmänt bruk samråda bl. a. med företrädare för berördaintressen. En motsvarande bestämmelse bör tas in i luftfartsförordningen. Någonsärskild föreskrift om anmälan till , som detta verkföreslagit, torde inte behövas. Enligt utredningens förslag har som ett första stycke iparagrafen tagits upp en motsvarighet lill nuvarande 10 8 första siycket, ivilket görs en hänvisning till bestämmelser om förbud i vissa fall motbebyggelse lill hinder för luftfarten i byggnadslagen (1947: 385). 1 det tilllagrådet i oklober 1983 remitterade förslaget lill ny plan- och bygglagföreslås att byggnadslagen skall upphöra alt gälla. Den bestämmelse somåsyftas i utredningens förslag (81 8 byggnadslagen) har ingen direktmotsvarighet i som avses träda i kraft den 1 januari 1986.1den föreslagna lagen finns i stället allmänna bestämmelser varigenommotsvarande skydd för bl. a. luftfarten kan uppnås. Någon hänvisning till dessabestämmelser har inte ansetts nödvändig, och det av utredningen föreslagna förstastycket i paragrafen har därför inte tagits upp i mitl förslag. 1 enlighet medutredningens förslag har också hänvisningen lill expropriationsreglerna i nuvarande10 8 andra stycket utgått. Bestämmelser om anläggningar till skydd för flygsäkerhetenfinns f. n. i 74-77 88 LK. I 75 och 76 88 finns bl. a, bestämmelser ommarkering av mast eller kran eller liknande. Markeringen skall enligt 76 8 LKbekostas av statsmedel, om inte skyldighet åligger annan. Utredningen har iförslaget till luftfartsförordning tagit upp bestämmelser med i sak samma innehåll.Luflfartsinspelrtionen har i anslutning till dessa förslag påpekat all del börklart anges att den som anlägger en flygplats eller inrättar ett luftrum fårbetala kostnaderna för de markeringar som erfordras vid inrättandet medan densom uppför en anläggning som utgör hinder för befintliga anläggningar ochluftrum för luftfarten får betala markeringar av denna anläggning. Ett sådant kostnadsansvar som inspektionen föreslår kaninte utan bemyndigande i lag åläggas den enskilde genom regeringsförordning.Till- Prop.1984/85:212 164 räckliga skäl att nu föreslå ell sådanl bemyndigandeföreligger enligt min mening inte, och jag avser att senare föreslå regler iämnet av samma innebörd som de nu gällande. Med det i andra stycket upptagna bemyndigandet förregeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att föreskriva vilkaätgärder som får vidtas när bestämmelserna i paragrafen överträds åsyftasfrämst föreläggande av vite och föreläggande vid äventyr att åtgärd företas påden förelagdes egen bekostnad. 128 Paragrafen harjusterats språkligt. Ingen sakligändring är avsedd. Paragrafen harjusterats språkligt. Utbytet av uttrycket"anläggning för luftfarten som är upplåten till allmänt bruk" mot"allmän anläggning" avses inte innefatta någon saklig förändring.Ändringen i sista stycket hänger samman med den nya lagstiftningen inomutsökningsråtten. Med anledning av ett påpekande från överbefälhavaren harparagrafen utformats så att den också innefattar kostnader förflygtrafiktjänst. Pä motsvarande sätt som i 13 8 har i denna paragrafuttrycket "anläggning för luftfarten som år upplåten till allmäntbruk" bytts ut mot "allmän anläggning". I enlighet med förslagav luftfartsinspektionen har de av utredningen föreslagna uttrycken"internationell fart" och "sådan fart" bytts ut mot"internationell trafik" och "sådan trafik". Paragrafen innehåller f. n. ett allmänt bemyndigande förregeringen eller luftfartsverkei att fastställa villkor och meddela bestämmelserom luftfartscertifikat för vissa tjänster inom luftfarten som är av betydelseför säkerheten. I enlighet med de allmänna principer som enligt vad jag harutvecklat i anslutning lill 4 kap. bör gälla för fördelningen mellan lag ochregeringsförfattning av bestämmelser rörande certifikat har i stället för detallmänna bemyndigandet förts in regler om sådana villkor. De motsvarar i stortsett nuvarande 80-84 88 LK. Med anledning av ett påpekande av överbefälhavaren harkravet på särskild behörighet för trafikledare inskränkts till flygledare iflygtrafikledningstjänst. har påtalat att det saknas uppgiftom vem som reglerar kraven på certifikat och har föreslagit en bestämmelse omalt luftfartsverket fastställer villkor för behörighet att förrätta tjänstvarav säkerheten är beroende och meddelar bestämmelser om certifikat för sådantjänst. Av andra stycket jämfört med 4 kap. 4 8 framgår att luftfartsver- 1984/85:212 165 ket utfärdar och godkänner certifikatet. Någon bestämmelsei enlighet med luftfartsinspektionens förslag har däri"ör inte ansettsnödvändig. Inte heller behövs som lufifartsinspekiionen påpekar den avutredningen föreslagna föreskriften om att innehavaren av ett certifikat intefår utöva sin verksamhet om han inte har särskilt behörighetsbevis. Något kravpå såväl certifikat som behörighetsbevis erfordras inte för personal inommarkorganisationen. 1 sista stycket har med anledning av ett påpekande frånluftfartsinspektionen tagits upp en möjlighet alt i visst fall medge undanlagfrån kravet på certifikat. Undantaget avser personal som tjänstgör inom organisationsom är godkänd av luftfartsverket. Det ankommer i sådana fall pä organisationenalt svara för att personalen har erforderlig kunskap och erfarenhet. Närmarebeslämmelser härom får ges i luftfartsförordningen. Som certifikat enligl denna paragraf kan accepteras ocksåutländska certifikat som godkänts i . Detta har särskilt markerats ilagtexten. Enligt bestämmelsen åligger det flygledare iflygtrafikledningstjänst, flygtekniker och flygklarerare samt, i den månregeringen föreskriver det, annan personal inom markorganisationen medtjänstgöring som är av betydelse för säkerheten att vid sin tjänstgöringiaktta del nykterhetskrav som uppställs i 5 kap. 10 8. Av 13 kap. 1 8 förstastycket sista meningen följer alt personer i denna personalkategori också kangöras straffrätlsligt ansvariga om de vid tjänstgöring är påverkade av alkoholeller andra medel. I första siycket ges bemyndigande för regeringen alluppdra ål annan myndighet att pröva frågan om tillstånd till luftfart iförvärvssyfte såväl när det gäller regelbunden luftfart (linjefart) som annanluftfart. Motivet för denna ordning har redovisats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.12). Avsikten är som jag nämnt all bemyndigandet tills vidare inteskall utnyttjas. Det nya andra stycket motsvaras av andra stycket sistameningen i nuvarande 1 8. Det innebär ett bemyndigande för regeringen attbeträffande annan luftfart i förvärvssyfte än linjefart förordna att tillståndej erfordras. Ett sådant förordnande har meddelats i 88 8 LK och gäller rättför luftfartyg registrerade i stater som tillträtt Chicagokonventionen attflyga och landa inom svenskt område. Undanlag har dock gjorts för sällskapsreseflygningarmellan ort inom riket och de flesta orter utom . Del är min avsikt attsenare föreslå regeringen att motsvarande bestämmelse las in i en nyluftfarisförordning. I tredje stycket finns ett bemyndigande för regeringen attföreskriva tillstånd för utövande också av annan luftfart än sådan som utövas i Prop.1984/85:212 166 Sådana bestämmelser finns f.n. i 91-94 88LK och avser bl. a. avancerad flyguppvisning m.m. samt annanluftfartsverksamhet av s.k. särskild art. Till sistnämnda kategori har förtsbl. a. luftfart för be-sprutning och för annan spridning av ämnen från luften,luftfart för geologiska undersökningar och bogsering med luftfartyg av annatluftfartyg eller av släp. Bemyndigandet har utökats till att avse också driftav skolor med utbildning för erhållande av certifikat. För övrigt motsvararstycket det nuvarande lagrummet med redaktionella ändringar. 1 en ny sistamening har regeringen bemyndigats medge att vederbörande myndighet uppdrar åtandra att pröva frågor om tillstånd. Bemyndigandet har däremot inte. somutredningen föreslagit, utvidgats att också avse utfärdande av föreskrifter.Ett sådant bemyndigande skulle enligt min mening innebära sådan delegering avnormgivning som inte är tillåten enligt regeringsformen. Det är min avsikt attsenare föreslå regeringen att föreskrifter i ämnet tas in i en nyluftfartsförordning. Enligt 93 8 LK skall vid anordnande av flyguppvisningiakttas vad som föreskrivs i allmänna ordningsstadgan om lillstånd avpolismyndighet och villkor i övrigt för offentlig tillställning på allmänplats, även om flyguppvisningen inte är all anse som offentlig tillställningpä allmän plats. skall inhämta luftfartsverkets yttrande överansökan. Enligt utredningen har luftfartsverkei påtalat att flyguppvisningarblir allt vanligare och alt polismyndigheterna numera har en betydande vanaatt bedöma dessa ärenden. Yttrande från luftfartsverket bör därför enligtverkets mening inhämtas bara när det behövs. Utredningen föreslär att bestämmelsenom luftfartsverkets hörande ändras i enlighet härmed. Föreskrifter som inskränker allmänhetens rätt att anordnaoffentliga tillställningar utgör sådana betungande föreskrifter mellan enskildaoch det allmänna som enligl 8 kap. 3 8 regeringsformen måste meddelas genomlag. De är delegeringsbara enligt 8 kap. 7 8 regeringsformen bl. a. om de avserordningen på allmän plats eller skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa.Med offentlig tillställning avses enligt 9 8 allmänna ordningsstadgan bl. a.tävling och uppvisning i sport. Sådan tillställning får enligt 12 8 inte anordnaspå allmän plats ulan tillstånd av polismyndigheten. 1218 tredje stycketallmänna ordningsstadgan hänvisas bl. a. beträffande tävling eller uppvisningmed luftfartyg till särskilda föreskrifter. Här avses 93 8 LK. - Bemyndigandeti tredje stycket fär anses avse delegeringsbara ämnen enligt vad jag sagt.En bestämmelse som grundas på detta bemyndigande och som ersätter 93 8 LK kan därförtas in i en ny luftfartsförordning. I en sådan bestämmelse kan lämnasföreskrifter om polisens hörande av luftfartsverket i enlighet med vadutredningen har föreslagit. I detta sammanhang vill jag peka på att högsta domstolen ien dom rörande brott mot luftfartslagen har prövat dennärmare avgränsningen av 7 kap. 1 8 första stycket. Särskilt har prövatsinnebörden av tillståndskravet då luftfart bedrivs i förvärvssyfte. 1984/85:212 167 domstolen har gjort skapar enligt min mening godamöjligheter alt med i princip oförändrad lagstiftning genom lillståndskravetupprätthålla nödvändiga säkerhetskrav för flyglransporter som sker molersättning. Jag har därför inte funnit anledning alt i della sammanhangytleriigare definiera innebörden av begreppet förvärvssyfte. 1 ett nytt andra stycke har tagils upp en bestämmelse omatt de tekniska och ekonomiska förutsättningarna för trafiken skall beaktas vidprövningen om tillstånd. En bestämmelse om att upplysningar i dessa hänseendenskall lämnas i samband med ansökan om tillstånd finns f. n. i 85 8 LK. 1 enlighet med vad jag närmare har utvecklat i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.12) har paragrafen ändrats på det sättet attdet nuvarande kravel på svenskt inflytande för tillstånd till inrikes trafikskall gälla även för tillstånd till luftfart i förvärvssyfte mellan ochutlandet i den män den inte är linjefart. Paragrafen har bl. a. med anledningav remisspä-pekande av luftfartsverket redaktionellt utformats på ett någotannorlunda sätt än vad som har föreslagits av utredningen. I enlighet med vadutredningen har förordat kommer jag att föreslå alt regeringen med stödav sista stycket i paragrafen bemyndigar luftfartsverket att medge undantagfrån paragrafen. Bemyndigandet bör avse såväl cabotageirafik som utrikestrafik. Paragrafens/drj-ro stycke motsvarar nuvarande 4 8 och harendast justerats språkligt. Under förarbetena till nuvarande 4 8 fästesuppmärksamheten vid frågan om verkningarna av att tillståndsinnehavarensnationalitet ändrades. Del anmärktes alt denna fråga var alt bedöma enbart medledning av villkoren för tillståndet, såvida det inte gällde cabotage, varomhänvisades till 3 8 (prop. 1957:69 s. 119). Med anledning av dessa uttalandenkan erinras om att nationalitelsfrågan numera skall prövas enligt 3 8 också vidannan internationell trafik i förvärvssyfte som inte är linjefart. I tredje stycket har i enlighet med vad jag har utvecklati den allmänna motiveringen (avsnitt 2.13) tagits upp en ny bestämmelse om attdet för verksamhet som en utlänning eller ett utländskt företag driver iSverige med slöd av ett tillstånd skall finnas en föreståndare i . En straffbestämmelse i anslutning lill första stycket hartagits upp i 13 kap. 2 8 11. 58 I paragrafen har endast gjorts språkliga justeringar.Från luftfartsinspek- 1984/85:212 168 tionen har jag i slutskedet i arbetet med mitt i dagframlagda lagförslag uppmärksammals på all det finns behov av en möjlighet allförsälta ett tillslånd ur kraft i avvaktan på att återkallelsefrågan prövassamt att det också i andra avseenden krävs preciseringar och förtydliganden förlill-lämpningen av återkallclsebestämmelserna. Jag har förståelse för behovetav lagstiftning i dessa hänseenden. Den lar dock sikte på så viktiga frågor förtillståndshavarna alt den enligt min mening inte bör behandlas nu ulansedvanlig beredning. Jag avser emellertid att återkomma till frågan. Förslå stycket utgör en språklig bearbetning av den nugällande paragrafen. 1 andra stycket har tagits upp en bestämmelse motsvarandeden i 4 8 tredje stycket om ansvar för den verksamhet som en utlänning ellerett utländskt förelag driver i . Enligl denna paragraf är det f.n. möjligt att fordratillstånd lill viss verksamhet som, utan att den innebär utövande av flygning,ansetts böra hänföras lill luftfartsverksamhet (prop. 1957:69 s.l2I).Bemyndigandet har utnyttjats i 96 8 LK. Enligt den bestämmelsen krävsluftfartsverkets tillstånd för sådan verksamhet som innefattar upplåtelse avluftfartyg till annan utan alt förare ställs till förfogande eller upplåtelseav annan flygma-leriel än luftfartyg. Ett undantag gäller dock om upplåtelsenavser luftfartyg eller annan flygmateriel som används i den luftfart somupplåtaren har fått tillslånd till. Paragrafen har i enlighet med utredningens förslag tagitsupp här efter redaktionell justering, och en bestämmelse motsvarande 96 8 LKavses bli intagen i en ny luftfartsförordning. Regleringen har tillkommithuvudsakligen för att kravet på säkerhet skall tillgodoses men i andra handockså för att tillgodose luftfartspolitiska intressen. Ett bemyndigande enligtparagrafen får anses förenligt med regeringsformen (8 kap. 7 8 första stycket1, 3 och 5). Förutsättningarna för ett bemyndigande har dock ansetts börapreciseras i lagtexten. 1 paragraferna har i enlighet med utredningens förslaggjorts ändringar av språklig och redaktionell natur. De åt regeringen givna bemyndigandena utnyttjas f.n. i 100och 101 88 LK. Dessa beslämmelser bör få sin motsvarighet i en nyluftfartsförordning. Möjlighet bör dock i enlighet med vad som föreslås avluftfartsverkei också införas att reglera lufttrafiken med hänsyn till behovetav ett effektivt utnyttjande av luftrummet eller samordningen av civil ochmilitär flygverksamhet. Prop.1984/85:212 169 Första och andra styckena har efter redaktionellaändringar som föreslagits av luftfartsinspektionen utformats i enlighet medutredningens förslag. 1 ett fjärde stycke har tagits in en bestämmelse, sommotsvarar det nuvarande tredje stycket. Det där givna bemyndigandet avsersädana ingripande föreskrifter att det inte har ansetts riktigt att somutredningen har föreslagit föra över dem till förordning. Det i den gällande lydelsen av 4 8 upptagna bemyndigandetför regeringen att bestämma vad som i luftfartslagen förslås med krigsmaterielhar utgått. Ett sådanl bemyndigande avses följa av regeringsformen och av 14kap. Bestämmelser i ämnet finns i kungörelsen (1961:567) med närma-"re bestämmelser om befordran av krigsmateriel med luftfartyg. En hänvisningtill den kungörelsen får i enlighet med vad utredningen har föreslagit tas in ien ny luftfartsförordning. Det nuvarande bemyndigandet i 4 8 tredje stycket omfotograferingsförbud har utgått. Med hänsyn till att beslämmelser omfolograferingsförbud torde innebära en sådan inskränkning iinformationsfriheten som skall stå i lag har de beslämmelser härom som finnsi 109 och 110 88 LK förts in i tre nya paragrafer i lagen, 4a, 4b och 4c 88.Straffbestämmelser härtill finns i 13 kap. 3 8 3. 1 övrigt har endast gjorts språkliga och redaktionellaändringar i 4 8. 5 8 I paragrafen har endast gjorts redaktionellaändringar. Paragrafen har ändrats språkligt och redaktionellt. Bestämmelsen om rätt all taga del av fartygshandlingarinfördes efter mönster av dåvarande 39 8 sjölagen (prop. 1957:69 s. 131 O- Enmotsvarande bestämmelse finns numera i 3008 sjölagen. Bestämmelsen i sjölageninnehåller en begränsning i rätten att ta del av vederbörande handlingar såvittgäller anteckning som äger samband med sammanstötning med annat fartyg.Begränsningen hänger samman med rättegångsreglerna för sjöförklaring (prop.1966: 145 s, 141) och anledning saknas att införa motsvarande bestämmelser iluftfartslagen. 1 ett nytt andra stycke har tagits upp en hänvisning tillde allmänna bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen och sekretesslagen som jukan innebära begränsningar i rätten att la del av allmänna handlingar. 7-988 I paragraferna har gjorts endast språkliga ochredaktionella ändringar. 1984/85:212 170 Som jag redogjort för i den allmänna motiveringen (avsnitt2.15) föresläs beträffande 9 kap, ej andra sakliga ändringar än att andrasiycket i 1 8 överflyttas lill 14 kap. 58 och att 113a8 LK överflyttas tilllagen. 1984/85: 105 som överlämnats tillriksdagen föreslår regeringen efter hemställan av chefen förjustitiedepartementet en ändring i 9 kap. 22 8. Ändringen innebär att ansvarsgränsen.270000 kr,, höjs till 100000 särskilda dragningsrätter (SDR) vilket motsvarar850000 kr. Det förutsätts att den lagändringen, om antarpropositionen, beaktas vid riksdagsbehandlingen av det nu framlagda förslagettill ändringar i 9 kap 22 8 LL. ] kapitlet har i huvudsaklig överensstämmelse medutredningens förslag gjorts språkliga och redaktionella ändringar. Rörande föreslagna ändringar beträffande ansvarighet förtredjemansskador återkommer jag i specialmotiveringen till ändringarna i lagen(1922: 382) angående ansvarighet för skada i följd av luftfart. I enlighet med vad jag sagt i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.17) föreslås att den nuvarande definitionen av flygräddningstjänst iförsta siycket skall lämnas oförändrad i avvaktan på statsmakternasställningstagande till räddningstjänstkommiiténs förslag. Med hänsyn tillkravet i regeringsformen beträffande reglering i lag då förvaltningsuppgift sominnefattar myndighetsutövning överlämnas till bolag, enskilda m.fl. har ienlighet med utredningens förslag i en ny sista mening i första stycketupptagits en bestämmelse om delegation av ledningen av flygräddningstjänsten. 1 andra siycket har gjorts redaktionella och språkligaändringar. Den aktuella skyldigheten för luftfartygets ägare m.fl. att delta iräddningstjänsten har med hänsyn till 2 kap. 8 8 regeringsformen föreskrivitsdirekt i lagen. I paragraferna har gjorts språkliga och redaktionellaändringar. I lagrummet har i sak gjorts den ändringen att det direktsägs att undersökning skall ske då en luftfartsolycka medför alt luftfartygetär oåtkomligt samt då ett luftfartyg har försvunnit. Härigenom kommer lagrummetatt innehålla samtliga de omständigheter beträffande vilka det enligl Chicagokonventionensartikel 26 och annex 13 föreligger en internationell förpliktelse tillundersökning av en luftfartsolycka. 1984/85:212 171 har uttalat sig beträffandeinnebörden av uttrycket att en olyckshändelse inträffat vid användningen av ettluftfartyg. Uttrycket medger enligt kommissionen en mera vidsträckt tolkningän den som finns i konventionens annex 23. Användningen av ett luftfartygbehöver ju inte nödvändigtvis vara förknippat med att fartyget är bemannateller att det nyttjas med avsikt att flyga. a. kan vid förflyttning av ettflygplan ulan samband med flygning också inträffa en olycka som skallundersökas enligl detla lagrum. Jag har inte någon erinran mot vad haverikommissionensålunda har uttalat. Undersökningar enligl denna paragraf skall f. n, göras avstatens . En bestämmelse härom får tas in iluftfartsförordningen. Beträffande en ifrågasatt modifiering av denna ordninghänvisar jag till den allmänna motiveringen (avsnitt 2.17). Närmare föreskrifterom innehållet i kommissionens rapport får las in i luftfartsförordningen. och påpekat bör en sådan bestämmelsevara mindre detaljerad än vad utredningen har föreslagit. Den bör i övrigianpassas till annex 13 i Chicagokonventionen på del sätt som utredningen anfört(s. 162). I första stycket sista meningen har förts in ettbemyndigande för regeringen att medge myndighet att överlåta åt andra att görasådan undersökning som avses i 7 8. Rörande motiven lill detta förslaghänvisar jag också lill den allmänna motiveringen. 1 paragraferna har gjorts redaktionella och språkligaändringar. Befogenheterna enligt 10 och 12 88 tillkommer endast myndighet ochinte organisation till vilken undersökningen har överlåtits enligtbemyndigandet i 8 8 första stycket andra meningen. I kapitlet har gjorts redaktionella och språkligaändringar, i huvudsak i enlighet med utredningens förslag. Bestämmelser om avgift för övervakning av luftvärdighetoch för meddelande av elevtillstånd bör såsom utredningen föreslagit tas in iluftfartsförordningen. Paragrafen har utformats med en självständiggärningsbeskrivning och har inte som utredningen föreslagit anknutits tillnykterhelskravel i 5 kap. 10 §. I likhet med vad som har föreslagitsbeträffande järnvägstrafiken i prop. 1983/84: 117 (6 kap. 2 8järnvägstrafiklagen) har för de fall dä för brottet är föreskrivet bötesstraffinte angivits något lägsta antal dagsböter. 1984/85:212 172 Punkten I motsvarar slraffbestämmelserna i nuvarande 13kap.