prop · G80371 · 1984-12-31 00:00:00 — 6) 35 § 1 a mom4 st KL 7) /82:197 s 60 8) RSV Dt 1983:7, RSV Dt 1984:4 9) SFS 1982:416 1984/85:71 25 6mom 3 st SIL och fick efter viss justering (1 följande lydelse: "skattskyldige erhållit län från arbetsgivare eller uppdragsgivare ochunderstiger den faktiskt erlagda räntan i fråga om län från en och samma arbetsgivare eller uppdragsgivaresedvanlig ränta med mer än , skall tillägg göras medett belopp motsvarande skillnaden. Sådant tillägg skall göras även om lånet har lämnats till sådan den skattskyldige närståendeperson som avses i 35 § 1 a mom nionde stycket kommunalskattelagen(1928:370). Med lån från arbetsgivare eller uppdragsgivare likställs annatlån om det finns anledning anta att denne har förmedlat lånet. Bestämmelsernai detta stycke tillämpas inte i fall som avses i fjärdestycket av nyssnämnda moment." Detnya lagrummet föranledde följdändringar i taxeringslagen. Hädanefterskall allmän självdeklaration även upptaga räntetillägg som skall beaktas vid fastställandetav underlag för tilläggsbelopp samt grunderna för beräkning avräntetillägget. (2 Vidare infördes i taxeringslagen enbestämmelse om att storleken av ev räntetillägg särskilt skall antecknas i skattelängden. (3Vad gäller arbetsgivares/uppdragsgivares uppgiftsskyldighet infördes itaxeringslagen en bestämmelse (4 om att i kontrolluppgift skall lämnasuppgift om län som lämnats räntefritt eller mot ränta understigande sedvanligränta, till arbets- eller uppdragstagare, om det sammanlagda värdet av sådana förmåner uppgår tillmer än . Uppgiften skall avse lånebeloppet och erlagd ränta. RSVhar även i anvisningsform (5 angett hur kontrolluppgiftsskyldigheten skallfullgöras i nu berört avseende. Denya bestämmelserna tillämpas första gången vid taxering. Kravetpå att allmän självdeklaration även skall upptaga räntetillägg för räntefriaeller lågförräntade lån har inneburit att den skattskyldigesuppgiftsskyldighet utökats och blivit mer betungande. Dennya uppgiftsskyldigheten torde i stor utsträckning drabba skattskyldigasom tidigare avlämnat självdeklarationer av förhållandevisenkelt slag (löntagare). Då räntetillägg utgör en nyhet i gällande skattesystem och delvis bryter mot tidigareprinciper för fastställandet av den beskattningsbara inkomsten tordeinnovationen 1) SFS 1983:443 2) P 9, 25 § TL 3) 68 § 2 st TL 4) 37 § 2 mom 10st TL 5) RSV Dt 1983:7 p 55 6) SFS 1983:443-444 Prop.1984/85:71 26 ej vara alldeles enkel för skatterättsligt mindre bevandrade skattskyldigaatt tillgodogöra sig. Även om skattskyldig ej skall deklarera något räntetillägg måsteinformation inhämtas och bearbetas för att kännedomhärom skall uppnås. Den informationsmängd som skall inhämtas av de skattskyldiga inför det ärligaavlämnandet av allmän självdeklarationhar således ökat genom införandetav räntetillägg. Den ökadeskattebelastning för de skattskyldiga som blir följden av införandetav räntetillägg blir i flertalet fall noll eller ett mycket ringabelopp. När reformen är fullt genomförd(taxering) kommer endastskattskyldiga med en sammanräknad inkomstoch räntetillägg överstigande124 att överhuvudtaget påföras skatt pg a räntetillägget. Det maximala skatteuttag som kan bli följden av ett räntetillägg blir av räntetillägget. Detta inträffarnär UTB överstiger . Nedanstående tabell visar med vilka procenttal skatt utgår på räntetilläggvid skilda UTB. Den skatt som belöperpå räntetillägget är således en funktion av räntetilläggetsstorlek och underlaget för tilläggsbelopp. Införandet av räntetilläggför ränteförmånliga lån har inneburit att arbetsgivarnas uppgiftslämnande försvårats. Det åliggersåledes arbetsgivaren/uppdragsgivarenatt på kontrolluppgiften uppge lånebeloppet. Andringar i lånebeloppet under inkomståret skall särskiltanges på kontrolluppgiften. Omarbetstagare/uppdragstagare erlagt viss ränta,som dock understiger den fastställda sedvanligaräntan, skall på kontrolluppgiften uppges räntesatsens storlek eller den faktiskt erlagda räntan. I synnerhet förarbetsgivare som lämnat ränteförmånliga lånför vilka amortering skett och för vilka räntesatsenändrats under inkomståret har uppgiftsskyldigheten blivit betungande. Någon ökadskattebelastning har emellertid räntetillägget inte medförtför arbetsgivaren/uppdragsgivaren enär 'räntetillägget endast tar sikte på låntagarensbeskattningssituation. Prop.1984/85:71 27 Skatteförvaltningensarbetsuppgifter har ökat och försvarats genom räntetillägget förränteförmånliga lån. Skyldigheten att påkontrolluppgift redovisa underlaget förberäkning av räntetilläggetfullgörs genom notering i ruta 75, särskilda upplysningar, på kontrolluppgiften. För E-regisLrerade deklarationer tas taxeringsavi bl a fram när notering finns i ruta 75. Ett inte oväsentligt antal av alla räntetilläggför ränteförmånliga lån torde vara att hänföra till E-registreradedeklarationer. Detta kommer att innebäraatt ett större antal taxeringsavier än annars kommer att tas fram. Dessa skall sedansorteras på resp deklaration och granskas aven tjänsteman. årstaxering skedde en markant ökning avantalet särskilda upplysningar i ruta 75 på kontrolluppgiften. En bidragande orsak härtill var just noteringar om ränteförmånliga lån.Antalet kontrolluppgifter med särskilda upplysningari ruta 75 blev så många att svårigheter uppstod för skatteförvaltningenatt ta fram taxeringsavier. Problemen blev såakuta att taxeringsavier inte alltid kunde tas fram för E-registrerade deklarationer, enbart av denanledningen att särskilda upplysningar hade lämnats i ruta 75 påkontrolluppgiften. Detta innebar såledesatt taxeringsavier ej heller togs fram näruppgiften i ruta 75 pä kontrolluppgiften avsåg något annat -och kanske mer betydelsefullt - än ränteförmånliga lån. Vid den statistiska undersökning som företagits (se kapitel 5) harframkommit att antalet deklarationer med räntetillägg för ränteförmånliga lånuppgick till minst 107 856 st vid 1984 årstaxering. års taxering framkom att vissa större arbetsgivare som lämnat kontrolluppgifter påmagnetband dessutom lämnat tilläggskontrolluppgifter pä blanketter vilka endast upptar underlag för beräkning av räntetillägg.Orsaken härtill torde ha varit att ifrågavarande arbetsgivare inte förmått anpassasin dataredovisning till den utökadeuppgiftsskyldigheten. Förhoppningsvis har arbetsgivarnatill kommande taxeringsår lyckats bemästra problemen. Den nödvändiga registreringen av tilläggskontrolluppgifterna innebar ett merarbete ochorsakade förseningar för skatteförvaltningen. Införandet av räntetilläggetkräver att kontroll sker av att räntetilläggetär deklarerat och deklarerat till rätt belopp. Detta innebär att ytterligare ett arbetsmoment tillförs arbetet med fastställandet avskattskyldigs beskattningsunderlag. Varje nytt arbetsmoment som tillförs kontrollapparaten medför att skatteförvaltningenfår svårare att fullgöra sina redan tidigare ålagda uppgifter och försenar en omläggning mot en kontroll av det mer väsentliga skatte-undandragandet. Arbetet med att ge information tillarbetsgivare/uppdragsgivare om hur uppgiftsskyldigheten skall fullgöras och till arbetstagaren/ uppdragstagaren om hurdeklarationsskyldigheten skall fullgöras,har ökat p g a räntetilläggenför de ränteförmånliga lånen.Frågeställningarna är många och osäkerheten stor hos de berörda varförmånga vänder sig till skatteförvaltningenför att få råd. Informa-tionsgivningenoch servicen till allmänheten är härvidlag något som måsteprioriteras varför andra arbetsuppgifter blirlidande. 1984/85:71 28 För att fastställa antalet skattskyldiga med räntetillägg,storleken av dessa, i vilka inkomstskikt de förekommer och det allmännas förväntade intäkt på grund av räntetilläggenhar en statistisk undersökning av deklarationsmaterialet vid1984 års taxering företagits. Undersökningenhar genomförts per 840928. Vid denna tidpunkttorde åtminstone avdeklarationsmassan blivit änd-ringsregistrerad varför några märkbara förändringar av undersökningsresultaten inte kan förväntas pågrund av återstående ändringsregistreringar. Undersökningen ärbaserat på ett urval av 13,8 7o av de skattskyldiga. Från detta urval har skattning skett till riksnivå. Vid undersökningen hardeklarationsmaterialet indelats i efter-registrerade deklarationer, förregistrerade deklarationer och deklarationer medinkomst av rörelse eller jordbruk. Efterregistre-radedeklarationer (E-deklarationer) är sådana deklarationer för vilka taxeringsavi ej tagits fram och där registreringen skett efter det att deklarationenvarit föremål för granskning. Till denna grupp är enklare deklarationer för löntagare ochfolkpensionärer att hänföra. Förregistrerade deklarationer är sådana för vilka taxeringsavi tagits fram och där registrering skett före granskningen. Till denna grupp äratt hänföra deklarationer utan redovisad inkomst (eller underskott) av jordbrukeller rörelse, och där deklarationen inte är av sådan enkel beskaffenhet att den utgör E-deklaration. Till den tredje och sista gruppenhar alla deklarationer med inkomst (eller underskott) av jordbruk och rörelse hänförts. Genom den gjorda uppdelningen avdeklarationsmaterialet har också enuppdelning av räntetilläggen erhållits.Räntetill-lägg förinventarium i näringsverksamhet som utnyttjatsprivat förutsätter att rörelse eller jordbruk deklarerats. Räntetilläggför bostadsförmän på jordbruksfastighet förutsätter naturligtvis att inkomst avjordbruksfastighet deklarerats. Detta innebäratt de räntetillägg som återfinnsbland F- och E-deklarationer måste avse räntetilläggför ränteförmånliga lån. Någon annan typ av räntetillägg kan inte finnas bland dessa deklarationer.Deklarationer med inkomst av rörelse ochjordbruk innehåller företrädesvis räntetilläggför bostad eller inventarium men kan även innehållaräntetillägg för ränteförmånliga lån. För de tre typerna av deklarationer, E,F och rörelse/jordbruk, har en indelningskett efter storleken på underlaget för tilläggsbelopp(UTB). Olika UTB-klasser har därvid framtagitsvarvid indelningen skett med utgångspunktfrån basenheten vid taxering, , och den föreslagna skattetabellen ärstaxering. Detta innebär att om de skattskyldigas UTB ökar i takt med ökningenav basenheten och om storleken av räntetilläggen är oförändrade kanen beräkning göras av det allmännasinkomster från räntetilläggen vid taxering, dåreformen skall vara fullt genomförd. Den statistiska undersökningenhar bl a givit följande resultat. 1 Antalet deklarationer med UTB över brytpunkten uppgår till fördelat på F-deklarationer Rörelse/jordbruk . 2 Antalet deklarationer med räntetilläggär för E-deklarationer F-deklarationer Rörelse/jordbruk . 3 Av det totala antalet räntetilläggbelöper på deklara tioner med UTB över brytpunkten. E-deklarationer F-deklarationer Rörelse/jordbruk 4 Detgenomsnittliga räntetillägget är för E-deklarationer 1 242kronor F-deklarationer Rörelse/jordbruk . 5 Antalet räntetilläggunderstigande eller lika med ärför E-deklarationer F-deklarationer Rörelse/jordbruk . 6 Antalet räntetillägg understigande eller lika med är för E-deklarationer F-deklarationer Rörelse/jordbruk . 7 Om de skattskyldigas UTB ökar i takt med basenhetens ökning och storleken av räntetilläggen är oförändradekommer detta att innebära att det allmännas intäkterfrån räntetilläggen kommer att uppgå till vid taxering fördelat på E-deklarationer F-deklarationer Rörelse/jordbruk Av de beräknade intäkterna vid 1986 årstaxering är att hänföra till ränteförmånliga lånoch högst till bostad på jordbruksfastighet och rörelse-inventarium för privat bruk. 9 Summaräntetillägg för ränteförmånliga lån uppgårtill . Då sedvanlig ränta vid taxering var innebär detta att kan ha lånats ut helt räntefritt. Om den genomsnittliga ränteförmånen uppgår till innebärdetta att det utlånade beloppet uppgår till . 10 Antalet deklarationer med räntetillägguppgår till totalt 149 634 st fördelat på E-deklarationer 8 465 F-deklarationer 99 391 Rörelse/jordbruk 41 778 Nedan redovisas i tabellform den utförda statistiska undersökningen. 1984/85:71 31 ,-1 CN <: -o :0 '-H Ih :(0 3 4.) D C/D VO rH o 00 00 On ro r- -tf r-- m CN en M rH rH CNI -tf -tf -tf en ro C :(0 r-j ro -tf -tf r-- rHO m\DCJN-tf-tf-tfCN -tf O On 1-H CM m rH ro -tf 4-J 4-1 C 1 Ih .-(0 ::= 4-1 Prop.1984/85:71 34 (1 har gett uttryck för en önskan attenkelhet bör uppnås i den praktiska tillämpningen av olika beskattningsregler vid fastställandet av underlaget för tilläggsbelopp(UTB). Vidare har skatteutskottet anförtatt det är ett krav att de skatteintäkter som de nya reglerna om UTB medför förstatsverket, står i rimlig proportion till debetydande administrativa och andra kostnader som en tillämpning av UTB enligt fastställelsemetoden drar med sig. Enligt utskottets meningkan från dessa utgångspunkter kritik riktas mot de nya bestämmelserna vad avser räntetill-lägg för lån mot låg eller ingen ränta. () delar utskottets mening och anseratt nuvarande förhållanden ej är nöjaktiga. Som angetts i kap 4 har nuvarande regler för räntetillägg vid ränteförmånliga lån försvårat de skattskyldigas fullgörande av deklarationsskyldigheten och inneburitadministrativa problem för arbetsgivare och skatteförvaltning. I kapitel 5 har påvisats att de skatteintäkter som kan förväntas - ur statsfinansiell synpunkt - är obetydliga. Ränteförmånliga lån frånarbetsgivare/uppdragsgivare till anställd/uppdragstagare kan i princip behandlas utifrånnågot av följande alternativ. 1 Förmånen beskattas hos låntagaren men endast vid beräkningen av underlag för tilläggsbelopp. Detta alternativ har använts vid taxering. 2 Förmånen jämställs med lön och beskattning sker av låntagaren. Ej avdrag för någon fiktiv ränteutgift. Långivarenskall erlägga arbetsgivaravgift på förmånsbeloppet men erhåller icke avdrag för "lönekostnaden". Alternativet överensstämmermed BRÅs förslag. 3 Förmånen jämställs med lön men avdrag medges för en fiktiv ränteutgift. Långivaren beskattas för en beräknad intäktsränta men erhåller avdrag förden utgivna förmånen såsom för en lönekostnad. Arbetsgivaravgifterskall erläggas på förmånsbeloppet. Enligt detta alternativ blir skatte- ochavgiftskonsekvenserna desamma som om någonränteförmån ej förelegat. 4 Långivaren beskattas för en beräknad ränta. Ingen beskattningskonsekvens för låntagaren.Alternativet har förordats av Företagsskatteberedningen. 1) SKU 1983/84:30 s20 2) BRÅ PM 1980:2 3) SOU 1975:54 s206 Prop.1984/85:71 35 5 Förmånen beaktas överhuvudtaget inte. Det ränteförmånliga lånetmedför således inte några skatte- eller avgiftsmässiga konsekvenser för långivare och låntagare. Alternativet återspeglar förhållandet vid 1983 och tidigare årstaxeringar. Som angetts ovan har skatteutskottet (1 riktat kritik motdet nuvarande systemet med räntetillägg för ränteförmånliga lånoch RSV har också funnit beskattningsmetodenotillfredsställande. Den beskattningsmetod somovan angetts om alternativ 1 bör därför ej kvarstå. Alternativ 2 överensstämmer med det förslagsom framlagts av (). (2 ställer sig tveksamt till BRÄ:s antagande att avdragsrätt inte föreliggerför långivaren om ränteförmånen beskattas som inkomst av tjänst. Det var föratt undvika sådan avdragsrätt som departementschefen i samband med fåmansföretagslagstiftningenpoängterade att beskattning av förmånen från fåmansföretaget borde ske i inkomstslaget tillfällig förvärvsverksamhet. Frågan om hur beskattningen av naturaförmåner skallske är föremål för utredning. (4 Om och i vilken utsträckning naturaförmåner av olika slag skall ligga till grund för debitering av arbetsgivaravgifter torde även utredas av den tillsatta kommittén. RSV anser det därför olyckligt att innan kommittén avgett sitt betänkande framlägga förslag om att ränteförmånliga lån skall ingåi avgiftsunderlaget. Förmånen av ett lågförräntat lån är något som åtnjutsäven varför RSV ävenanser att frågan om huruvida förmånen skallingå i den sjukpenning-grundadeinkomsten eller ej bör utredas. En rad praktiska problem 1) SKU 1983/84:30 2) BRÅ PM 1980:2 3) /76:79 Prop.1984/85:71 36 föreligger också såsom t ex huravgiftsunderlaget skall bestämmas när lånet erhålles frånnägon närstående till arbetsgivaren (stiftelsem m). RSV anser att beskattning av ränteförmånliga lån i enlighet med alternativ 2 icke bör komma till stånd. Alternativ 3 innebäratt en beskattningssituation tillskapas genom fiktiva intäkts- och avdragsposter. Den konstruerade situationeninnebär samma skatte- och avgiftsmässiga konsekvenser som om lånet löpte med marknadsmässig räntaoch arbetsgivaren kompenserade arbetstagaren härför genom höjd lön.Beskattningsresultatet med detta alternativ blir förvisso - frånen teoretisk utgångspunkt - korrekt men det skertill priset av fiktiva och beräknadeposter. Konstruktionen kommer därför att försvåra både långivarens och låntagar.ensuppgift att fullgöra deklarationsskyldigheten. Detteoretiska resonemanget bakom en sådanhär öppen bruttoredovisning torde äveninnebära att de skattskyldigas möjlighet att förstå gällande beskattningsregler,och varför de tillskapats, kommer attminska. Även en del av den kritik somriktats mot alternativ 2 kan överföras pä dettaalternativ. RSV vill därför ej heller förorda alternativ 3. Alternativ 4 tar ej sikte på de förmåner låntagaren kommer i åtnjutande av. Ej heller beaktas förmånen för arbetsgivaren dådenne undgår arbetsgivaravgifter.Departementschefen (1 uttalade i samband med fåmansföretagslagstiftningen att dennametod förvisso är möjlig men attdet är lämpligare att beskatta låntagaren.Efter den reformerade inkomstbeskattningens införande och de efter departementschefens uttalande, höjda arbetsgivaravgifterna anser RSV att beskattningi enlighet med alternativ 4 ej bör komma ifråga. Att helt underlåtaatt beakta de ränteförmånliga lånen i skatte-och avgiftssammanhang är för skatteförvaltningen den smidigaste och mest arbetsbesparandelösningen. från administrativ synvinkel är därför detta alternativ att föredra. Med hänsyntaget till skatteförvaltningens knappa resurser och önskemålet om eninriktning av kontrollverksamheten mot det mer väsentliga skatteundandragandet, vill RSV i första hand förordaalternativ 5 ovan. 1) /76 s 93 1984/85:71 37 Som nämnts i föregående kapitelvill RSV förorda att ränteförmånliga låninte beaktas i skatte- och avgiftssammanhang. Ett sådant förfarandeinnebär minst belastning för skatteförvaltningen.RSV är dock medvetet om att rättviseskälkan tala för en reglering. Som redovisatstidigare i denna promemoria har ocksäbeskattningsåtgärder övervägts men ej kommit till stånd.RSV kan även förstå oron för att systemet att ge olika typer av naturaförmåner, s k fringebenefits, istället för en höjdkontant lön skall breda ut sig okontrollerat.I olika promemorier, betänkanden och propositioner har också betänkligheterrests mot förmåner av annan art än kontant lön. (1 I kapitel 3 och 4 har dessa betänkligheter redovisats. Den omfattning de ränteförmånliga lånenkommer att fä om de ej beaktas iskatte- och avgiftssammanhang kan ej förutsägas. I första hand önskar RSV att ränteförmånliga lån överhuvudtagetinte beaktas i skatte- och avgiftssammanhang. Om trots detta en reglering ansesnödvändig vill RSV förorda en beskattning enligtnuvarande riktlinjer men med en angiven beloppsgräns under vilken någon beskattning inte bör ifrågakomma. Gränsen börinte sättas lägre än 5 000kronor. Det finns givetvis andra tänkbara lösningar för beskattning av en förmån av här angivet slag. Om man inte skulle anse att RSV:s yrkanden att helt slopabeskattningen eller att införa en frigräns i längdenger ett rättvisande resultat bör en mer långsiktiglösning tas fram. Förslag till en sådanlösning har RSV för avsikt att redovisa i samband med att slutrapportenlämnas. 1) SOU 1977:86, /79:202, BRÅ PM 1980:2 SOU 1975:54, /76:79, Ds B1981:16 /82:197 Prop.1984/85:71 38 Det skall åliggaarbetsgivaren att lämna kontrolluppgift på den förmån anställduppburit genom att den anställde ellerhonom närstående person uppburit ett räntefritteller lågförräntat lån från arbetsgivaren eller genom dennes förmedling. Kontrolluppgiften bör innehållauppgift om förmånens storlek. Däremot bör kontrolluppgiften inte ange grunderna för beräkningen av förmånen. Det är iställetarbetsgivaren som skall beräkna förmånensstorlek. För den händelse förmånen som utgetts av arbetsgivaren eller genom dennesförmedling, understiger det fastställda gränsvärdet bördet ej åligga arbetsgivaren att lämna kontrolluppgift på förmånen. På så sätt undviks onödiga kontrollupgifter och arbetsgivarnas uppgiftslämnande underlättas som skatteförvaltningens arbete förenklas. Kontrollen av att arbetsgivarna på ett korrekt sättfullgör sin uppgiftsskyldighet bör genomförasi samband med den revisionsverksamhet skatteförvaltningen fortlöpande företar hos arbetsgivarna. Kontrollen av att denskattskyldige har fullgjort sin deklarationsskyldighet försvåras när ränteförmåner understigandedet fastställda gränsvärdet erhållits fråntvå eller flera arbetsgivare. Elmellertidtorde eventuellt skatteundandragande till följdav en sådan försvårad kontrollmöjlighet inte ståi rimlig proportion till de betydande administrativa och andra kostnader som enheltäckande kontroll skulle dra med sig.Uppkommer ett missbruk har lagstiftaren dessutom möjlighet att ändragränsvärdet för skattepliktens ochuppgiftsskyldighetens inträde. Som visats i kapitel 5 kan det allmännas intäkterav räntetillägg för ränteförmånliga lånvid 1986 ärs taxering beräknas uppgåtill . Ett genomförande av RSV:sförstahandsalternativ (att överhuvudtaget inte beakta de ränteförmånliga lånen)kommer således att minska det allmännas intäktermed ca jämfört med systemet med räntetillägg. Sammanfattningsvis föreslår RSV att ränteförmånliga lån överhuvudtagetinte beaktas i skatte- och avgiftssammanhang. I avvaktan påen mer långsiktig lösning föreslår RSV att man redan till taxering infören gräns på under vilken någrabeskattningsåtgärder för ränteförmånliga lån »överhuvudtaget inte bör förekomma. Likaså bör en gräns införas för när arbetsgivare/uppdragsgivare på kontrolluppgift skall behöva lämnauppgifter om det ränteförmånliga lånet. Även denna gräns bör sättas till . Prop.1984/85:71 39 Redan vid 1985 ärstaxering kan följaktligen lättnaderna förarbetsgivarna och uppdragsgivarna genomförasvad gäller deras uppgiftsskyldighet. De förluster det allmänna kommer att förorsakasgenom den föreslagna frigränsen vid 1985 årstaxering kan förmodas bli obetydliga. Först vid ett UTB på121 kommer beskattning av räntetillägget ifråga.Nedanstående tabell visar med vilkaprocenttal skatt utgår pä räntetillägg vid skilda UTB. Den föreslagna frigränsen kan förskattskyldiga med ett UTB överstigande innebära en maximal skattesänkning med (5 000 x 0,2). Upp t o m ett UTB på innebär frigränsen en skattesänkning påmaximalt (5 000 X 0,1).Nedanstående tabell visar den högsta tänkbaraskattesänkning i olika UTB-skikt som enskattskyldig, på grund av den föreslagna frigränsenkan komma i åtnjutande av. Ovanståendemaximala skattesänkningar förutsätter ett räntetilläggför ränteförmånliga lån på exakt . Överstiger räntetilläggetdetta belopp beskattas hela räntetillägget. Understiger räntetillägget frigränsen blir skattesänkningeni motsvarande mån lägre. Då diskontot vid ingångvar kommer sedvanlig ränta vid 1985års taxering att bli högst . Den föreslagna frigränsen kommer såledesatt innebära endast ett ringa skattebortfallför det allmänna. I gengäldkommer den skattskyldige få lättare att fullgörasin deklarationsskyldighet, arbetsgivarnas uppgiftsskyldighet förenklas och skatteförvaltningens arbete underlättas.De vinster som härigenom kan uppnås överväger - enligt RSV:s mening - väsentligt det potentiella skattebortfallet. 1984/85:71 40 RSV:s förslag att ränteförmånliga låninte skall beaktas i skatte-och avgiftssammanhang innebär att i lagen (1947:576) om statlig inkomstskattskall fjärde stycket i 10 § 6 mom utgåliksom tionde stycket av 37 § 2 momtaxeringslagen. Om förslaget med en frigräns införsbör bestämmelsen i 10 §6 mom, fjärde stycket, lag (1947:576) omstatlig inkomstskatt få följande lydelse.