prop · G803166 · 1984-12-31 00:00:00 — Prop.1984/85:166 Regeringens proposition 1984/85:166 Regeringen förelägger vad som har tagits upp ibifogade utdrag av regeringsprotokoll för de åtgärder och de ändamål somframgår av föredragandens hemslällan, I propositionen läggs fram förslag till riktlinjer för ensamlad livsmedelspolitik. Dessa grundar sig på förslag som avgetts av 1983 årslivsmedelskommitté. De av fastlagda målen förlivsmedelspolitiken bör gälla också i fortsättningen. Således bör huvudmåletför livsmedelspoliliken vara att trygga vår livsmedelsförsörjning såväl i fredsom under avspärrning och krig. Vissa preciseringar görs i fräga om målen. Resurserna i jordbrukel bör i slort sett överensstämma medvad som behövs för att trygga vår livsmedelsförsörjning och för de utfästelserSverige gjort i det internationella samarbetet mot världssvälten. För dekostnader som uppslår lill följd av att åkerarealen översiiger detla behovföreslås alt samhällel tar ett delansvar. Det bör iförsia hand ankomma på jordbrukel alt aktivt arbeta för alt anpassa produktionen. som innebär atl konsumenterna skall fåtillgång lill livsmedel av god kvalilet och lill rimliga priser ligger fast.Som inkomstmål för jordbrukarna bör som tidigare fastslagits gälla alt dessafår en med andra jämförbara grupper likvärdig standard. Därutöver föreslås delmål att jordbrukel och livsmedelsproduktionen måste la hänsyn tillkravet på en god miljö och lill behovet av en långsiktig och planeradhushållning med våra natunesurser. Ett prisstöd måsle även i fortsättningen utgå lilljordbruket vilket liksom i huvudsak bör lämnas genom etl gränsskydd.Regleringen bör 1 Rik.sdagen 1984/85. Prop.1984/85:166 2 fortlöpande ses över i syfte att förenkla och begränsaden. Ordningen med obundna överläggningar om priserna på jordbruksprodukter börbibehållas. Omfattningen av jordbruksproduktionen i norra börbibehållas i ungefär nuvarande omfattning. En uppräkning av prisstödet tilljordbruket i norra föreslås ske den Ijuli 1985. 1 propositionen föreslås att jordbruksnäringen tar ettbelydande ansvar i fråga om produktionens anpassning. Investeringsförbudet inomanimalieproduktionen föreslås bli förlängt med . De differentieradeavgifterna och pristilläggen inom ägg- resp. slaktsvinsproduktionen föreslåstills vidare inle lillämpas. Förhållandena inom induslri- och handelsleden bör utredasytterligare. Likaså bör en samlad utvärdering ske av frågan om livsmedlenskvalitet. De kostförändringar som kommittén förordat, dvs. främst minskad konsumtionav fett och socker och ökad konsumtion av spannmålsprodukter och potatis, börbeaktas inom livsmedelspolitiken. förstärkt konsumentinfiytande förordasinom jordbruks- och fiskprisregleringen. I propositionen betonas behovet av en ökad inhemskproduktion av ammoniak i syfte att trygga vår livsmedelsförsörjning i en kris. 1984/85:166 3 Lagom dels fortsatt giltighet av lagen (1983:147) om förbud motnybyggnad av djurstallar för nötkreatur, svin och fjäderfä, dels ändring isamma lag Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1983: 147) om förbud mot nybyggnadav djurstallar för nötkreatur, svin och fjäderfä, vilken gäller till uigångenav juni månad 1985, delsatl lagen skall äga fortsatt giltighet till utgången av juni månad 1986, delsatt 1 § skall ha nedan angivna lydelse. 1§' För att molverka överskott inom För att motverka överskott inom jordbruketsanimalieproduktion är jordbrukets animalieproduktion är nybyggnad av djurstallarför nöt- nybyggnad av djurstallar för nötkreatur, svin och fjäderfä förbjudenkreatur, svin och fjäderfä förbjuden intill utgången av juni månad 1985. intill utgången av juni månad 1986. Dennalag träder i kraft . Senaste lydelse 1984:86, Prop.1984/85:166 4 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , ,, , , , R. , , ,, Föredragande: statsrådet omlivsmedelspolitiken Riktlinjer för jordbrukspolitiken faslslälldes avriksdagen (prop. 1977/78: 19, JoU 10, rskr 103). Utvecklingen avsamhällsekonomin och början av 1980- talet medfördeemellertid att jordbrukspolitiken inte längre fungerade på det sätt somriksdagen förutsatte när den fattade sitt beslut . hade det blivitalllmer angeläget att sälta in jordbrukspolitiken i ett samlatlivsmedelspoliliskt sammanhang. Med stöd av regeringens bemyndigande den 9december 1982 tillkallade jag därför en kommitté med uppgift att ulforma enlivsmedelspolitik. Kommittén, livsmedelskommitté', lade i oktober1983 fram betänkandet (DsJo 1983: 10) Vissa jordbrukspolitiska förtursfrågor. fastställde övergripande mål fören samlad livsmedelspolitik och antog en ny ordning för överläggningarna om jordbruksprisregleringen(prop. 1983/84:76, JoU 20, rskr 141). Den nya ordningen med obundnaöverläggningar har tillämpats under /85. har avlämnat sitthuvudbetänkande (SOU 1984:86) Jordbruks- och livsmedelspolitik. Till protokollet i detta ärende bör fogas dels kommitténssammanfattning av betänkandet som bilagal, dels en förteckning ' Generaldirektören , ordförande,riksdagsledamoten i , lantbrukaren ,journalisten , riksdagsledamöterna . Prop.1984/85:166 5 över remissinstanserna och en sammanställning avremissyttrandena över betänkandet som bilaga2. Belräffande en närmareredovisning av nuvarande förhållanden m.m. samt kommitténs närmareöverväganden hänvisas till betänkandet. 1 det följande kommer jag även att taupp vissa frågor som inte kräver ställningslagande. 1984/85: 100 (bil. 11 s.21 och 42) har regeringenföreslagit att, i avvaktan på särskild proposition i ämnet, tillBidrag till jordbrukets rationalisering, m.m, för /86 beräknaelt förslagsanslag av , och till Prisstöd till jordbruket i nortaSverige för /86 beräkna elt förslagsanslag av . Jaganhåller att nu få la upp dessa frågor. 2.1.1 Livsmedclsseklorn i samhällel Den del av vårt näringsliv som producerar, förädlar ochdistribuerar våra livsmedel och de insalsvaror som behövs härför,livsmedelssektorn, sysselsätter i dagens ungefär en halv miljonmänniskor. Sammantaget utgör livsmedelssektorn en betydande del av det svenskanäringslivet. Konsumtionen av livsmedel uppgår till ca , dvs.runt 20% av den lolala privata konsumtionen av varor och tjänster. Livsmedelssektorn brukar ofla beskrivas som en kedja medolika led. Livsmedelskedjans första led är råvaruledel som främsl omfattarjordbruket, fiskei och trädgårdsnäringen. Sedan följer induslri- ellerförädlingsledet, handelsledel med både parti- och detaljhandel samt sist meninte minst hushållsledei som dels lagrar, dels tillagar livsmedlen så att dekan konsumeras. Hushållsledet består inte bara av enskilda hushåll utan ocksåav offentliga och privata storhushåll, dvs. främst sjukhus och skolbespisningarresp. Längs hela livsmedelskedjan finns företag som förserkedjans olika led med de insatsvaror som behövs, l.ex. handelsgödsel ochmaskiner lill jordbruket och trädgårdsnäringen, redskap och utrustning tillfisket, maskiner och förpackningar till livsmedelsindustrin och handeln samtkylskåp och hushållsmaskiner till hushållen. Alla leden förbrukar också energii form av t.ex. drivmedel och elström, Äv råvarorna för våra livsmedel är den alldelesövervägande delen inhemsk. Trots delta är livsmedelssektorn inte en isoleradinhemsk näringsgren. Såväl de olika delarna av livsmedelskedjan som deninsatsva-ruinduslri som förser livsmedelssektorn med maskiner, förnödenheter,energi och lekniskl kunnande är genom utrikeshandeln sammanlänkade med andraländer. Utrikeshandeln med livsmedel är viklig för alt vi skall få tillgångtill varor som inte kan framställas i vårt land och därmed öka Prop.1984/85:166 6 konsumenlernas valmöjligheter; Den är också viktig för attstimulera konkurrensen och föp att ge vår egen livsmedelsindustri tillgångtill en större marknad. I takt med samhället i övrigt har livsmedelssektorn, settöver , genomgått slora förändringar. Vid 1900-ialets början varjordbruket i stor utsträckning baserat på självhushåll vid små enheter medmycket arbelskraftskrävande produktionsformer. Beredningen av livsmedlengjordes till största delen i hushällen eller vid små mejerier, slakterier,kvarnar och bagerier, spridda över hela landet. Alt framställa och bereda delnödvändiga behovet av livsmedel var ett hårt och slitsamt arbete som gavsysselsättning och i bästa fall etl nödtorftigt uppehälle åt den övervägandedelen av befolkningen. Ännu vid slutet av det karakteriseradessektorn av småjordbruksföretag med begränsad mekanisering och ett betydande behovav arbetskraft, av hantverksmässig berednings- och förädlingsindustrioch av att hushållen fortfarande svarade för en mycket stor del av beredningenav livsmedlen.' Den utveckling som ägt rum inom livsmedelssektorn underefterkrigstiden har för jordbrukel inneburit all avkastningen för vissa grödoroch djurslag i stort sett fördubblals. Arbetskraften har under samma periodminskat . Arealen åker minskade slarkt under 1950- och 1960-lalen menhar varit i slort sett oförändrad . Utvecklingen ijordbrukel särskilt under 1950- och 1960-lalen har alltså inneburil att dentotala produktionen har kunnat hållas oförändrad eller l. o. m. öka trots atlproduktionsresurserna, främst i form av åker och arbetskraft, har minskal. Äveninom trädgårdsnäringen har produktiviteten förbättrats genom rationellameloder och bältre sorter. När det gäller produktionen kan dock noteras att deninhemska odlingens andel av konsumtionen av köksväxter har sjunkit under 1960-och 1970-lalen. Inom fisket har en utveckling liknande den inom jordbruket ägtrum. Fångsterna av fisk ökade fram lill mitten av 1960-talel trots att antaletverksamma yrkesfiskare minskade. Under det senaste årtiondet har minskningen avproduktionsresurserna i jordbruket och fisket bromsats upp och i fråga om åkerarealeni jordbruket i stort sett avstannat. Med en fortsatt produktivitetsökning totala produktionen ökal. har också de efterföljande leden ilivsmedelskedjan genomgått en snabb omvandling. En effektiv livsmedelsindustrihar vuxit fram och tagit över en mycket stor del av den förädling, beredningoch även tillagning av livsmedel som tidigare gjorts inom primärproduk-tioneneller i hushållen. har främst förpackningstekniken ochsjälvbetjäningssystemet inom detaljhandeln revolutionerat varudistribu-tionen.Här har hushållen fått ta över uppgifter som tidigare sköttes av handeln, t.ex.ihopplockning och transport av varorna. Den beskrivna utvecklingen har inneburit att en alltmindre del av våra 1984/85:166 7 resurser las i anspråk för alt klara försörjningen medlivsmedel. Maskiner, kemikalier och på senare lid datorer ersätter arbetskraftoch ökar avkastningen per hektar eller djurenhet och höjer produktiviteten iförädlings-och handelsleden. Hela denna process har medfört att vi fått storaekonomiska resurser frigjorda för andra produktions- och konsumtionsbehov-boslad, bilar, resor, sjukvård m.m. Denna ulveckling gäller inte enbartSverige utan är lypisk för hela västvärlden och är närmasten förutsättning för det moderna välfärdssamhället, från slul fram lill år1973 kännetecknades utvecklingen i industriländerna av en snabb ekonomisktillväxt med måttliga konjunkturvariationer. En vändpunkt i utvecklingen ägderum med början . initierad främst av den första oljekrisen och detefter-frågebortfall som denna skapade. För del dämpades BNP:s ökningstaktbetydligt mitl. Den privata konsumtionen var i stort settoförändrad medan bruttoinvesteringarna minskade. Under 1970-talel skedde en omfatlande överföring avarbetskraft från näringslivets varuproduktion lill sektorn offentliga ochprivata ijänsler, samiidigi som varuproduktionen fortsatte alt stiga. Under1980-lalets första år accentuerades sysselsättningsminskningen inom industrin,som den offenlliga tjänstesektorns sysselsättningsexpansion någothölls tillbaka. Den totala sysselsättningen i vårl land minskade under åren1981 och 1982 men har ökal med närmare 40000 personer. Jordbrukels och fiskels andel av del totala antaletsysselsalla har minskal från 6,till 3,. Även inomträdgårdsnäringen har sysselsättningen minskat. Ända förbättrades bådejordbrukels och indusirins arbetsproduktivitet med 6 ä . Inomjordbruket ligger produktiviietsialen fortfarande kvar pä 1960-talets höganivå, medan utvecklingen inom industrin har varit sämre. Den gynnsamma ekonomiska utvecklingen i underslörre delen av efterkrigstiden ledde bl.a. till att den privata konsumtionenökade kraftigt. Härigenom sjönk även den andel av hushållens ulgifler som behövdeanvändas till livsmedel avsevärt eller från vid 1950-laleis början tillca 20%- . ökade fortfarande den toialaprivata konsumtionen räknat per capita, men därefter har den sjunkit.Reallönerna har sjunkit kraftigt sedan mitten av 1970-talel. Under de senasle två åren har den ekonomiska utvecklingeni på ett pålagligl sätl vänt till det bällre. Efter flera årsstagnation och nedgång har vi fåtl en god tillväxt i ekonomin. Underskottet ivår handelsbalans har vänts till ett överskoll. Induslrin visar god lönsamheioch industriinvesteringarna ökar. Prop.1984/85:166 8 Inflationen är på väg ned, liksom arbetslösheten. Även omdet ännu återstår mycket innan vi uppnått de mål som regeringen har ställl upp,kan vi nu konstatera alt utvecklingen i är på räll väg. Detla är avstor betydelse eftersom problemen inom livsmedelssektorn inte kan lösas utan entillfredsställande allmän ekonomisk utveckling i vårl land. Utrymmet för privatkonsumtion kommer dock att vara begränsat för lång lid framöver. Samtidigtmåsle livsmedelspolitiken ulformas så att den främjar det allmänna målet förregeringens ekonomiska politik att föra ur krisen. En god grund har lagls genom riksdagsbeslut omobundna överläggningar om ersäiiningen till jordbruket och vissförädlingsindustri. Detta beslut har inneburit att riskerna för eninflationsdrivande kostnadsutveckling till följd av systemet med automatiskkostnadskompensation har kunnat brytas lill fördel för både konsumenter ochjordbrukare. Under innevarande regleringsår har ersättningenfastställts enligt den nya ordningen i samförstånd med lantbrukarnasföreträdare och på en nivå som ligger inom ramen för regdingens inflationsmål. 2.1.3 Behovet av en livsmedelspolitik 1 det föregående (avsnitt 2.1.1) har jag i stora dragredogjort för utvecklingen inom livsmedelssektorn under de senasle årtiondena.Denna utveckling har inneburit att en alll mindre del av resurserna isamhällel las i anspråk för livsmedelsproduktionen. De frigjorda resurserna harkunnat användas för produktion av andra varor och tjänster som behövs ochefterfrågas i samhället och har på så sätt bidragit till välståndsökningen. Atllivsmedelssektorn i sin helhel är ralionell och effektiv är självfallet ettintresse för hela samhällel, inle minst för producenter och konsumenter. har det särskilt blivituppenbart alt utvecklingen inom livsmedelssektorn ocksä har lett tillförhållanden som inte i alla avseenden är positiva. Detta har inte barakonsumenlerna utan också de som arbetar inom livsmedelssektorn fått erfara. Somett led i rationaliseringsprocessen har en slark koncentration skett inomfrämst förädlings-och handelsleden. Koncentrationen har medfört att en tidigaregeografiskt väl spridd verksamhet har samlats till större enheter, som förserhela regioner med varor. En sådan utveckling har t.ex. ägt rum inom mejeri-ochslakteriinduslrin och även i bageribranschen. Koncentrationen medför attråvaror måste samlas upp från ett stort område och de färdiga varorna transporteraslånga vägar innan de når konsumenterna. Detla kan innebära risker förlivsmedlens kvalitet och färskhel. För de anslällda i livsmedelsindustrin harkoncentrationsprocessen ofta inneburil alt mindre, lokala anläggningar harlagts ned med flyttning eller längre arbetsresa till en större, centralanläggning som följd. fätal stora ägargrupper dominerar livsmedelsindustrin.Lantbrukskooperalionen som är störst svarar för nästan hela uppsamlingen avråvaror och för slörre delen av det försia förädlingsledet. Prop.1984/85:166 9 Koncentrationen gäller också i hög grad varudistribuiionenbåde geografiskt och vad gäller ägarinflytande. Tre stora kedjor dominerar,nämligen ICA, KFochDAGAB, Ägarkoncentrationen inom livsmedelsindustrin och -handeln kaninnebära risker från konkurtenssynpunkt. Begränsas konkurtensen finns det riskalt konsumenten får betala ett högre pris. Koncentrationen kan också innebäraatl urvalet av varor begränsas, så att olika smakriktningar och kvalitetskravinte kan tillgodoses. Specialiteter och importerade varor med otillräckligomsättning kan komma att utgä ur de stora kedjornas sortiment. Dessa varor kandärmed bli svåra att hålla kvar på marknaden. En koncentration av viss livsmedelsproduktion till ettfåtal stora enheler med stora transportavstånd som följd kan också innebärahälsorisker. Jag tänker särskilt på olika slag av tillsatser som används inomlivsmedelsindustrin för att förlänga hållbarhetstiden. Många konsumenter känner oro för att kemikalier och andratillsatsämnen i maten skall innebära hälsorisker. Denna oro måste las päallvar. Även i de fall där inga risker kan påvisas är det naturligt attkonsumenterna känner olust inför bruket av s. k. livsmedelskosmeiika. Även vissa av de produktionsformer som tillämpas inomjordbruket kan ifrågasällas från hälso- eller miljösynpunkt. Med olika tekniskahjälpmedel, förbättrat avelsmaterial, nya utsädessorter och omfatlande användningav kemikalier har mark och djur kommit alt utnyttjas allt intensivare. Ulandessa förändringar i produktionsformerna hade vi inte uppnått dagens högaavkastning och effektivitet. De nuvarande produktionsformerna, som i storutsträckning utformats med utgångspunkt i förelagsekonomiska bedömningar, haremellertid från samhällssynpunkt visal sig leda lill vissa negativa effekter.Användningen av handelsgödsel har medfört ökad förorening av grund- ochytvatten och bidrar till försurningen av mark och vatten och lill övergödningav vattendrag. Den omfallande användningen av bekämpningsmedel kan innebärarisker från hälso- och miljösynpunkl. Den tillämpade brukningstekniken haribland gåtl ut över naturvårdens inlressen, I fråga om växtodlingen harframförts farhågor om atl dagens odlingsformer på lång sikt kan försämramarkens produktionsförmåga. Inom animalieproduktionen har effektivitetssträvandena istor utsträckning inriktats på teknisk utveckling för att spara arbetskraftsaml på alt genom avel och utfodring höja djurens avkastningsförmåga. Genom attinte i tillräcklig omfattning beakla djurens nalurliga beteende vid produktionensutformning har negaliva effekler beträffande djurens tålighet ochmotståndskraft mot sjukdomar uppkommit. För all motverka produk-lionssjukdomarhar vid utfodringen använts kemikalier som genom livsmedlen kan inverka påmänniskors hälsa. Våra kunskaper om hur produktionen bör utformas för attnegativa effekter skall undvikas är otillräckliga. Det är mot den här bakgrunden som regeringen i den förtaåret fram- Prop.1984/85:166 10 lagda forskningspropositionen har föreslagit en omfattandesatsning på forskning om alternativa produktionsformer som motverkarmiljörisker men bibehåller en hög effektivitet. Syftet är bl.a. att finnaalternativ till dagens produktionsformer som bevarar markens produktionsförmågaoch minimerar användningen av kemikalier. Vi måste också öka möjligheterna attkunna konlrollera sjukdomar, skadegörare och ogräs med förebyggande åtgärder. Som jag framhöll i min anmälan tillforskningspropositionen krävs för att förbättra djurens hälsotillstånd, ökadeforskningsinsatser om den moderna djurhållningens inverkan på djurens beteendenoch välbefinnande. Tekniken bör bl.a. inriktas på alt minska djursjukdomarnagenom bäure stall-miljöer. Utvecklingen inom livsmedelssektorn under de senaste årtiondenahar ocksä ökat sårbarheten i vår livsmedelsförsörjning. Del moderna jordbruketär beroende av importerade produktionsmedel, såsom kvävegödseime-del ochproteinfodermedel. Även livsmedelsindustrins beroende av importerade insatsvaror har ökal. För konsumenterna har utvecklingen under senare delen av1970-talet och början av 1980-lalel inneburil kännbara prishöjningar pålivsmedel bl.a. som en följd av kraftiga kostnadsökningar både inom jordbruketoch efterföljande led. steg livsmedelspriserna ikonsumenlledel med i genomsnitt 10,. Samiidigi föll reallönerna medöver . Prisökningarna och den minskade köpkraften har lett lill allkonsumtionen av vissa livsmedel, främsl kött och fläsk, har minskat. Samtidigthar produktionen ökat bl.a. genom att jordbrukarna sökt kompensera en sjunkandelönsamhet med ökade arbetsinsatser och störte besättningar. Jordbruket kandärför inle avsätta hela sin produklion inom landel utan måsle i alll högregrad sälja produkterna utomlands med ökade exportkoslnader som följd. Deltainnebär försämrad lönsamhei för jordbrukel och verkar på sikl höjande på deninhemska konsumentprisnivån. Från i slort sell balans ökade t. ex.överskotten av nötkött lill ca20 milj. kg , vilket motsvarar avproduktionen. Även överskotten av fläsk, ägg och mjölkprodukter ökade. Desammanlagda exportkostnaderna för överskotten beräknas innevarande regleringsåruppgå till 3ä3,. Inflationen och ränteläget har också vållat ekonomiskaproblem inom jordbruket. Inle minsl gäller delta för nyelablerade jordbrukare. För slora grupper av konsumenler, inte minst barnfamiljeroch andra grupper med små ekonomiska resurser, är prisel avgörande för vilkalivsmedel man kan köpa. som många konsumenter här i landet på grundav prisnivån tvingas avstå från atl köpa t. ex. kött i den utsträckning som deskulle önska, måste svenskl kött säljas till utlandet till priser som liggerlångt under produktionskostnaden. Detta är enligt min mening en orimligsitualion som lätt kan leda till en ond cirkel: dyrare kött, Prop.1984/85:166 11 minskad konsumtion, minskade inkomster föi'jordbrukarna,höjda priser för att kompensera de minskade inkomsterna. Vad jag nu har anfört visar au livsmedelssektorn i vårtsamhälle inte fungerar på ett i alla avseenden tillfredsställande sätt. Jag hari detta avsnitt pekat på en rad problem. Vissa produktionsformer i jordbruketoch förädlingsindustrin främjar inte en god livsmedelskvalitet och kan i vissafall medföra risker för hälsa och miljö. Den starka koncentrationen i förädlings-och liandelsleden medför risker för konkurrensbegränsningar, ökar vår sårbarhetoch försämrar den regionala balansen. Bruket av konserveringsmedel, andralivsmedelstillsatser och bekämpningsmedel som bäde är en förutsättning för ochen följd av moderna distributionsformer oroar konsumenterna. De växandeöverskotten pressar jordbrukets lönsamhet och leder till ökade priserför konsumenterna. Flera av de problem som jag har berört är gemensamma förflera led i livsmedelskedjan. Livsmedlens kvalitet beror t.ex. på åtgärdergenom hela livsmedelskedjan. På motsvarande sätt beror konsumentpriset på livsmedel påeffektiviteten i alla leden. En åtgärd som sänker kostnaderna i elt led ilivsmedelskedjan kan "ätas upp" av otillräcklig konkurrens elleröverkapacitet i ett annal led. Del är mot denna bakgrund nödvändigl all selivsmedelskedjan som en helhet. Samhällels åtgärder, som hiuills har varilinriklade på vissa delar av denna kedja, måsle på ett bättre sätt samordnas ochinriklas på hela livsmedelssektorn. Uppmärksamheten måste enligt min meningmera än riktas mol samspelet och beroendei mellan de olika leden ilivsmedelskedjan när det gäller framställningen och distributionen av våralivsmedel. Vad som således behövs är enligt min mening en samlad syn pålivsmedelssektorn, en livsmedelspolitik. Detla behov vitsordas bl.a. avsocialstyrelsen, och jordbruksnämndens konsumentdelegation.Flertalet remissinslanser är posiiiva till tanken på en samladlivsmedélspolitik eller lämnar den utan erinringar. () har dock en annan uppfattning. Jag anser att samhällets syn på produktionen ochdistributionen av livsmedel och de samhälleliga åtgärder som berörlivsmedelssektorn bör samordnas i en gemensam livsmedélspolitik. Jag skall idet följande åter-Komma till målen för en livsmedelspolitik och lill dessnärmare utformning. 2.2 Den internationella bakgrunden