prop · G803181 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag vill i detla sammanhang erinra om att genomprimärvårdens, särskilt barnhälsovårdens och distriktssköterskornas, försorgett viktigt skadeförebyggande arbete utförs i samband med föräldrautbildningenoch i samband med hembesök inom barnhälsovården och hos äldre som fårhemsjukvård. Det är angeläget att det skadeförebyggande arbetet i denna formvidareutvecklas. Jag återkommer till detla i ett senare avsnitt i anslulningtill mina överväganden om primärvårdens uppgifier i del förebyggande arbetet.Åven skolhälsovården utför etl viktigt arbete inom det skadeförebyggandeområdet i skolan. Det skadeförebyggande arbetet kräver ett direkt engagemangav medborgarna, folkrörelser och ansvariga samhällsorgan för atl bliframgångsrikt. Ett exempel på denna typ av hälsoarbete i lokalsamhället är dets.k. där man lyckais uppnå en30-procentig skadereduktion. Hälso- och sjukvården kan spela en viklig rolldels genom att registrera och analysera skadehändelser och skaderisker, delsgenom atl akiivt medverka i information och utbildning fill allmänhelen samlinitiera en tvärsektoriell samverkan med l.ex. trafikansvariga,lekplatsansvariga, miljö-och hälsoskyddsförvallningen och skolhälsovården. Detär därför vikligt att möjligheterna atl utveckla etl direkl medborgarengagemangoch förstärkta samverkansformer mellan landsling, primärkommuner ochfolkrörelser blir väl belysta i del utredningsarbete som jag föreslagit i detföregående. 3.5 Hälsopolitiska aspekter i samhällsplaneringen Det underlag till hälsopoliliskl sektorsprogram förboendemiljön som utarbetats inom HS 90 omfattar fakta och vissa utgångspunkterför att vidareutveckla såväl den sociala som den fysiska boendemiljön. Speciellt betonas den hälsopolitiska betydelsen av godasociala boendemiljöer där det finns bra förutsättningar för samspel ochgemenskap mellan 1984/85:181 40 människor liksom goda möjligheter all påverka den egnalivsmiljön. Förutsättningar för en social gemenskap kan förbättras bl.a. genomen fysisk planering som underlättar konlakler mellan boende, som ger ellallsidigl lägenhetsutbud och därmed en allsidig befolkningssammansättning samtformer för kollekliv verksamhel bland de boende med l.ex. barnomsorg, idrotioch äldreomsorg. Insalser i boendemiljön av delta slag kanerfarenhetsmässigt vara av betydelse för all bryla isolering och ensamhet. Deär därmed vikliga också i ett hälsopolitiskt perspektiv. Hälsorisker i den fysiska boendemiljön är bl.a. relateradetill inomhuskli-mat, strålning, buller och luftföroreningar, Cancerkommitlén har i delta sammanhang specielltuppmärksammat samband mellan radon från mark eller byggnadsmaterial och cancer.Kommillén betonar den slora osäkerheten i riskuppskatlningarna. Den har genomegna överväganden kommil lill att den nedre gränsen i strålskydds-institutetsriskuppskallning, dvs. ca 300 lungcancerfall i framliden vid nuvaranderadonhalt i bosiadsluft, ter sig mera sannolik än institutels övre gräns ochatt värdet skulle kunna vara så lågt som 100 fall . Riskuppskattningen ärdock, enligt cancerkommitlén, så vansklig all den inte kan göras på etltillfredsställande sätt ulan ny kunskap. föreslår därför atten epidemiologisk undersökning genomförs av för att närmareklarlägga cancerriskernas storlek med hänsyn till förekomslen av radon ibostäder. Koslnaderna för en sådan undersökning uppskattas grovi till 10 milj.kr. I avvaktan pä resullalel av en sådan undersökning bör, enligtcancerkommitlén, radonutredningens förslag i belänkandet (SOU 1983:6) Radon ibosläder genomföras såsom en minimiåtgärd. Det innebär alt i befintligbebyggelse bostäder med en radonhalt över /m-' bör åtgärdas. Vid nybyggenav bostäder bör, enligt cancerkommittén, målsättningen vara att eftersträva enradondotterhalt under del nuvarande svenska medelvärdet. Av de remissinstanser som lagit upp radonfrågan anslulersig flertalet till cancerkommilléns bedömning och tillstyrker förslaget om enradonepidemiologisk siudie. De olika forskningsorganen förulsäller i sinayttranden alt särskilda medel anvisas för undersökningen. Jag anser för egen del - efler samråd med cheferna förjordbruks- och bostadsdepartementen - alt förekomsten av radon i bosläder ärelt angelägel hälsoproblem som bör åtgärdas. all kommunerna skall identifiera hus med radondolterhalter över /m. Allmänna råd till kommunerna om spärningsarbetet harmeddelats av . Jag förutsätter att miljö- ochhälsoskyddsnämnderna beaklar dessa råd i sin verksamhel. Enligt en undersökningsom gjort har de flesla kommuner också redan vidtagitålgärder för att spåra riskhus. Ytterligare åtgärder planeras av kommunerna.Vad gäller cancerkommitténs förslag om en radonepidemiologisk studieförulsäller jag, mol Prop.1984/85:181 41 bakgrund av de posiiiva remissyttrandena, atl de berördaforskningsorganen beaklar denna fråga vid sin planering avforskningsverksamheten och på sedvanligt sätl aktualiserar de resursbehov somde bedömer föreligga. Vissa frågor om radon bereds inomregeringskansliet av en särskild samrädsgrupp mellan de närmast berördadepartementen. HS 90 och cancerkommitlén aktualiserar även hälsoproblemsom kan vara förknippade med nya byggnadsmaterial och förändrade tekniker,t.ex. Det är t.ex. känt atl vissa byggnadsmaterialavger formaldehyd, som irriterar ögon och luftvägar och som misstänkts varacancerframkallande. Vidare utgör bilavgaser - speciellt i de större städerna-en hälsorisk såväl utomhus som inomhus. Bilavgaskommiltén redovisar i sittbetänkande (SOU 1983:27) alt hälften av befolkningen i de tre största städernaansåg sig störda av bilavgaser. Bilavgaskommilténs belänkande har behandlats avregeringen. förslag (prop. 1984/85:127) om införande av blyfri bensin ochskärpta avgasreningskrav har förelagts . Från hälsopolitiska ulgångspunkler är det angeläget altöka kunskaperna om samband mellan inomhusmiljön och ohälsa. Samlidigt är detväsenlligl att byggnadsmaterial och byggnadstekniker i ökad ulslräckningförhands-prövas även med avseende på dess eventuella hälsoeffekter innan deanvänds i produktionen. Enligt vad jag har erfaril pågår f.n. etl samarbeiemellan planverket, och arbetarskyddsstyrelsen för all la frametl handlingsprogram mot hälsorisker i inomhusmiljön. Historiska och aktuella fakta visar entydigt vilken slorbetydelse arbetsmiljöns ulformning och arbetets innehåll har för folkhälsan.Detta ålerspeglas bl.a. i de slora skillnader som finns mellan olikayrkesgruppers möjligheter atl leva etl hälsosamt liv. Ansvarel för arbetsmiljön åvilar primärt den enskildearbeisgivaren enligt arbetsmiljölagen. Även arbetstagarna har emellertid ålagtsen skyldighet att samverka med arbetsgivaren för alt åstadkomma en godarbelsmiljö. har också arbetsmarknadens parter intimt samarbetatför atl nå målel en god arbetsmiljö. Genom arbetsmiljöavtal och avtal omföretagshälsovård m.m. har parterna tagit ett direkt praktiskt ansvar förverksamhetens utveckling. De lill arbetslivet relaterade hälsoproblemen mästeemellerlid också ses i ett samlat hälso- och sjukvårdsperspektiv. Hälso- och sjukvårdslagen ålägger landstingen elt ansvarför att lillgodose hela befolkningens behov av hälso- och sjukvård. Landstingenskall därvid samverka med andra samhällsorgan, organisalioner och enskilda isin planering av hälso- och sjukvärden. Förelagshälsovården berörs därmed avlandsungens planerings- och samrådsskyldighel, även om förelagshälsovår- 1984/85:181 42 den lill sin funktion år en del av arbetarskyddet. Primärvården förvänlas ha kunskaper om den lokalabefolkningens samlade halsoproblem och hälsorisker. De arbetsrelateradeproblemen och riskerna väger därvid tungt. Det finns därför ett slarkl behov avnära kontakler mellan den landstingskommunala hälso- och sjukvården och iförsta hand företagshälsovården och den statliga yrkesinspektionen. Företagshälsovårdens innehåll, utbyggnad och finansieringhar ingående redovisals för i propositionen (prop.1984/85:89) om företagshälsovård och arbetsanpassning. Jag begränsar i dettasammanhang perspektivet till vissa fakta om hälsoproblem i arbetslivet samtlandstingens roll och insatser vad avser arbetsrelaterade hälsoproblem. Dödsfallen genoni olycksfall i arbele har kontinuerligtminskal från ca 500 lill ca 300 i början av 1960-taleloch ca 130 . inlräffade 106 olycksfall meddödlig utgång bland anställda. Denna relativt gynnsamma utveckling kanförklaras såväl av den allmänna omstruktureringen av arbetslivet som avmålmedvetna och aktiva skadeförebyggande insatser. Antalel arbetsolycksfall som inle lett till dödsfall mensom föranlett sjukskrivning och ibland beslående men har dock inte minskat isamma takt. Uttryckt i antalet arbetsolycksfall per miljon arbetstimmar kankonstateras au antalet olyckor var 22,2 och 20,7 under år 1980.Svårhetstalel, dvs. antal sjukdagar per , sjönk dock undersamma period från 1,35 lill 0,52. De branscher som hade den högstaolycksfallsfrekvensen var slakterier, skeppsvarv, gruvor, järn- ochstålgjute-rier och sågverk. Trots minskningen av anlalel arbetsolycksfall ulgör deforlfarande inom fiera branscher, l.ex. slakterierna, etl av de störstahälsoproblemen i arbetsmiljön. Även de fysikaliska arbelsmiljöfaktorerna - buller,vibrationer, strålning, klimat och belysning - år alltjämt ett stort problemoch har visat sig ge upphov lill allvarliga besvär och sjukdomar. Blandarbetare uppger att man besväras av buller på arbetsplatsen.Särskilt utsatta branscher är verkstadsindustrin, massa- och pappersindustrin,grafisk verksamhel, trävaru-, textil- och beklädnadsindustrin. Fysisk belastning med tunga lyft och upprepade ochensidiga arbetsrörel-ser ulgör uppenbara hälsorisker som ofta ger upphov tilllånga sjukskrivningar och är en vanlig orsak till förtidspensionering,omplacering och omskolning. Sådana problem återfinns i flera branscher bl.a.skogsbmk, byggnadsindustri, vårdsektorn och olika grenar avtillverkningsindustrin. Ca hälften av de anmälda arbetssjukdomarna ellerca 9 000 fall hänfördes till denna kaiegori. Kemiska hälsorisker i arbetsmiljön -t.ex. asbest ochlösningsmedel - utgör fortfarande allvarliga hälsoproblem. risker för cancersjukdomar och för skador på arvsmassan, allergier m.m.Chefen för Prop.1984/85:181 43 kommer senare denna dag allföreslå regeringen tillsättande av en särskild asbestkommission för altskyndsami lägga fram etl samlal handlingsprogram för ålgärder mol asbest. Eflersamråd med chefen för anser jag atl alla som såönskar det och som i sitl arbele har varil exponerade för asbest skall erbjudasen kostnadsfri hälsoundersökning. De psykosociala påfestningarna i arbetslivet har undersenare år mera systematiskt börjat uppmärksammas. Viktiga forskningsinsatserhar gjorls inom della område vid bl.a. slatens instilut för psykosocialmiljömedicin. Samband mellan psykosociala förhållanden i arbetsmiljön ochuppkomsten av hjärt-kärlsjukdom har analyserals. Dessa studier visar bl.a. atlrisken för hjärtinfarkt ökar inom yrken präglade av stress och små möjligheterför individen atl påverka sin egen arbetssituation. Del har l.ex. visals alläldre betongarbetare, som har svårt all följa ell högl arbetstempo och somkänner pressen all inle försämra gruppackordet, har en ökad risk för hjärtinfarkt. På molsvarande sätt kan konstateras alt en god ochstimulerande arbelsmiljö befrämjar hälsan. Del är mol denna bakgrund väsenlligl atl arbetsmiljön sesi etl helhetsperspektiv. Detta synsätt präglar också 1977 årsarbetsmiljölagstifl-ning. Med arbelsskadelagstiftning vidgades detlidigare ganska snäva begreppel yrkessjukdomar lill att med lermen arbetsskadaomfatta all ohälsa som har ett orsakssamband med förhållanden i arbetsmiljön. Vissa arbeismiljöavtal mellan arbetsmarknadens parterunderstryker också denna helhetssyn pä arbetsmiljön frän hälsosynpunkt, bl.a.genom att föra in en psykosocial funklion i förelagshälsovården vid sidan av detekniska och medicinska funktionerna. Denna perspektivförskjutning förutsäller ett närasamarbeie mellan arbetarskyddet och hälso- och sjukvården. Förelagshälsovården bör därvid - som anges i prop.1984/85:89 - i första hand koncentrera sina insatser till delsjukdomsförebyggande och hälsofrämjande arbetet. En viss andel sjukvård iföretagshälsovården är dock klart berättigad. Dess sjukvårdande insalser bör iförsta hand bör avse akuta olycksfall och andra akuta insjuknanden samtarbetsrelalerad rehabilitering och anpassning. Primärvården bör ta initiativ till en systematisk ochregelbunden samverkan med företagshälsovården inom primärvårdsområdel. Ensådan samverkan krävs också för atl klarlägga samverkansområden ochuppgiftsfördelning. Företagshälsovården bör vidare - i enlighet med var somanförts i prop. 1984/85:89 - byggas ut så atl den omfattar hela denyrkesverksamma befolkningen. saknar ca 40 procenl av de anslällda tillgånglill företagshälsovård. Dessa är ofta anslällda inom små förelag. Mycket talarför att det finns betydande hälsorisker vid många av dessa små arbetsplatser. 1984/85:181 44 Därulöver står drygl 270 000 ensamföretagare och derasmedhjälpare ulan tillgäng lill företagshälsovård. För att lillgodose HSL:s krav på en "god hälsa och envård på lika villkor för hela befolkningen" har landstingen, enligt denlidigare nämnda propositionen, förklarat sig villiga atl mot ersättning erbjudas,k, extern förelagshälsovårdsservice till mindre företag och ensamföretagare,som inte kan organisera företagshälsovård på annal sätt, 3.5.3 Arbetsmarknad och sysselsättning Arbelslöshel som enhälsorisk Etl ökat antal forskningsrapporter- såväl internationelltsom i -pekar relativt entydigt på all del finns elt samband mellanarbelslöshel och ohälsa. samband gäller - som ulförligl redovisas i HS90-sludierna. Hälsopolilik i samhällsplaneringen (SOU 1984:44) och i förstudienHälsorisker (SOU 1981:1) - i första hand hjärt-kärlsjukdomar samt psykiskasjukdomar. Inom ramen för HS 90-arbetet har vidare analyserats vilkagrupper som drabbas mest ogynnsamt vid arbetslöshet. Riskgrupperna utgörs iförsia hand av dem som har en myckel svag posilion på arbetsmarknaden såsomkorttidsutbildade, arbetshandikappade, invandrare från utomnordiska länder ochpersoner med alkoholproblem. har konstaterats all de negativahälsoeffekterna är tydligast bland de människor som Ivingas gå arbetslösa underen läng tid. Arbetslöshet är alltså en hälsorisk som medverkar till ulvecklingav sjukdom. får sjuka och handikappade svårigheter påarbetsmarknaden. Del är således även i ett hälsopolitiskt perspeklivyttersl angelägel all hålla arbetslösheten på en låg nivå. Detta förutsätter enfortsatt aktiv arbetsmarknads- och näringspolitik. Jag vill i detla sammanhang betona all hälsoriskenarbelslöshel aldrig kan "vårdas bort". Däremot bör givetvisarbetslöshetens negativa hälsoeffekter beaklas vid utformningen av den framtidanärings- och arbetsmarknadspolitiken. I etl hälsopolitiskl perspektiv ar detdärvid - förutom generellt sett en låg arbetslöshet - särskilt viktigt attbeakla insatser som ökar möjlighelerna att erhålla arbete för de grupper somlöper störst risk att drabbas av ohälsa p.g.a. arbetslöshet. Vidare ärsäkerhelen i en anställning av slor betydelse för hälsotillsländel. Hot omarbetslöshet och en osäker framtid på arbetsmarknaden är sannolikt frånhälsosynpunki lika ogynnsaml som öppen arbetslöshet. En stor grupp arbetslösa är de som ännu inte är etableradepå arbeismarknaden, l.ex. ungdomar och kvinnor som åler vill förvärvsarbetaefter en lids arbele i del egna hemmel. Hälsoeffekter av arbelslöshel bland ungdomar är mycketlilel studerade. 1984/85:181 45 Sannolikheten är dock slor för en socialt ogynnsamutveckling. Del är därför angeläget alt även ur etl hälsopoliliskl perspeklivrikla speciell uppmärksamhet mol dessa grupper. En viktig uppgift för forskningen och hälso- ochsjukvården är således all vidareulveckla kunskapen om arbetslöshetenshälsoeffekter på samma sätl som man klarlägger andra hälsorisker, t.ex, densociala arbetsmiljöns, tobakens och koslens betydelse för hälsan. har även i detta sammanhang en vikliguppgifl all hålla sig välinformerad om akluell forskning, sammanställa resultatoch göra dem tillgångliga för ansvariga organ på arbelsmarknadsområdel liksomför fackliga organisationer och allmänheten. På landstingsnivå är del angeläget alt även arbetslöshetensom hälsorisk ytterligare klarläggs och analyseras, t,ex, inom ramen förlandstingens samhällsmedicinskt inriktade arbele, Hälso- och sjukvården besitter också- exempelvis inomprimärvärden - en viss kunskap om arbetslöshetens hälsoeffekter som kan vara avvärde för t,ex, arbetsförmedlingens verksamhel. Del kan därför vara moliveralmed en nära koniakt speciellt vad avser enskilda personer med en svag ställningpå arbetsmarknaden. finns i detta hälsopolitiska perspektiv anledningatl aktualisera och inlensifiera möjligheterna till rehabililering snarare änen ofrivillig förtidspensionering av arbelsmarknadspoliliska skäl. Samiidigi mäste beaktas alt de grupper som har den störstarisken att fara illa vid arbetslöshet ofla är de som hälso- och sjukvärden hardålig kontakt med. De utgör en vårdpolilisk riskgrupp. För att kunna erbjudadem den vård de behöver krävs därför en särskild uppmärksamhel frän denoffentliga hälso- och sjukvärdens sida vad avser dessa gruppers situation ochvårdbehov. Detla är speciellt väsenlligt när de anslällda i samband medföretagsnedläggningar inte längre har lillgång lill företagshälsovård. I en god hälso- och sjukvård ingår som en nalurlig del attden som drabbas av ohälsa får lillgång lill adekvata rehabiliteringsinsatser.Rehabililering i vid mening omfattar medicinsk, social och yrkesinrikladrehabilitering. Medicinsk rehabilitering avser närmasl att hävasjukdomstillstånd och återställa funktionsförmågan. Till social rehabilileringkan man räkna ålgärder som service, råd, upplysningar och bistånd i personligaangelägenheter som svarar för. Den yrkesinriktaderehabiliteringen syftar till alt stärka den enskildes ställning påarbetsmarknaden. Den allmänna försäkringen spelar en viklig roll irehabiliteringsarbetet i och med att den ger den enskilde en ekonomiskgrundtrygghet . Som jag tidigare nämnl avser chefenför atl tillsätta en särskild ulredning som bl.a. skall halill uppgifl alt ge sjukförsäkringen en mera aktiv roll i samband medrehabililering. 1 della sammanhang är också avsiklen alt utredningen skall lainitiativ till en breddad och fördjupad försöksverksamhel pårehabiliieringsområdel med forskare och praktiskt verksamma. 1984/85:181 46 3.5.4 Kosl och koslvanor Behovel av en sainordnad hälsopolitik för att genom såvälsamhälls- som individinriktade insalser skapa förulsällningar för förbättradekoslvanor har med ökad intensitet aktualiserats bl.a. av WHO. I de nordiskaländerna kan också noleras ett ökande intresse för kostfrågorna. 1 direktiven lill den kommitté som regeringen tillsatte1982 för utformningen av livsmedelspoliliken anfördes således bl.a. följande(Dir 1982:103): "Till en samlad översyn av livsmedelsförsörjningenhör, som jag lidigare angett, givetvis frågorom ålgärder för atl förbättrafolkhälsan. Utvecklingen inom de olika leden av livsmedelskedjan bör därföranalyseras med hånsyn lill effekter på livsmedlens kvalilet ochnäringsinnehåll. Kommittén bör redovisa om förändringar är önskvärda avkonsumtionen med hänsyn lill folkhälsosynpunkter och i så fall vilka möjlighetersom finns atl påverka konsumtionen och därmed produktionsinriktningen". Kommittén har avgell huvudbelänkandel (SOU 1984:86)Jordbruks- och livsmedelspolitiken. Regeringen har beslutat attförelägga en proposition (1984/85:166) med anledning avlivsmedelskommitténs betänkande. Jag kommer i del följande all ta upp kostfrågorna meduigångspunkt i de frågeslällningar som aktualiserats i cancerkommitténsbelänkande (SOU 1984:67) och HS 90-rapporlen Hälsopolitik i samhällsplaneringen(SOU 1984:44). Del slora kost-hälsoproblemet i var långt in på1900-talel brisl på mat och undernäring hos slora befolkningsgrupper, dvs.samma problem som de flesta utvecklingsländer har . Renodladebristsjukdomar orsakade av undernäring är ovanliga hos den svenskabefolkningen, även om detta kan förekomma inom speciella grupper. Användningenav livsmedelsberikning med t.ex. vitaminer och järn molverkar uppkomsten avsådan undernäring. Problemen är de motsatta, för högt energiintag iförhållande till behov och ofta fel sammansättning av koslen. I en inom HS 90-arbelet utarbetad expertrapport (SOU1984:43) Au förebygga hjärt- och kärlsjukdomar konslateras alt del finns etlsamband mellan hög fettkonsumtion och utveckling av s.k. ischemiskhjärtsjukdom. Därmed föreligger också, konstaleras del, en förhöjd risk förhjärtinfarkt. I en annan expertrapport (Ds Jo 1984:9) om kost- ochhälsofrågor, som utarbelats av livsmedelskommittén lämnas en ingåenderedogörelse för kostvanornas samband med olika sjukdomstillstånd. Av rapportenframgår bl.a. all högl blodtryck kan ha ell samband med hur myckel salt somlillförs kroppen. Uppkomsten av förstoppning beror delvis på för låg halt avfibrer i 1984/85:181 47 Övervikt beror i regel på alt man äter för mycket,speciellt av energirika näringsämnen som fett och socker. Kraftig övervikt ären riskfaktor för många typer av ohälsa som högl blodtryck, hjärl- ochkärlsjukdomar, sockersjuka, sjukdomar i rörelseorganen m,ni. Cancerkommitténhävdar att epidemiologiska och experimentella undersökningsresultatsammantagna överiygande visar atl kosten har stor betydelse i fråga om dentotala cancerförekomsten men att man saknar sådan detaljkunskap som medger ennoggrann kvantifiering. Omkring en tredjedel av den totala cancerförekomsten iSverige skulle, enligt kommiltén. kunna betingas av kostfaktorer. Deltamotsvarar drygt 10 000 fall . Cancerkommitlén understryker atl detla ären siffra som har elt belydande osäkerhetsintervall. Det betyder inle hellerall koslen härvid varii den enda orsaksfaktorn; oftasl torde även en ellerflera andra faklorer ha inverkat eller varit en nödvändig förutsättning förutvecklingen av cancersjukdomen. Kommillén betonar osäkerhelen belräffandeenskilda kostkomponeniers betydelse men anser alt en sänkning avfeltkonsumtionen skulle kunna få en gynnsam effekt på åtminstone vissacancersjukdomar. Rekommendationeromönskvärda förändringar av kostvanorna formulerades i socialstyrelsensskrift Kost och motion som ularbelals av en särskild expertgrupp (den s.k.MEK-gruppen). Rekommendationerna, som senast reviderades är 1978, går ihuvudsak ut på alt man skall -öka konsumtionen av bröd och andraspannmålsprodukter, rotfrukter och grönsaker - minska konsumtionen av fett och -minskakonsumtionen av socker. Det kan konstateras att dessa kostrekommendaiioner ihuvudsak stått sig . Forskningen har forllöpande givit ell säkraresakunderlag för desamma. En översyn av MEK-gruppens rapporl pågår f,n.Resultatet härav väntas kunna redovisas ,Experirekommendaiioner om önskvärt dagligt inlag av vissa näringsämnen harpublicerats av och dess föregångare sedan mer än 30 år.De nu gällande rekommendationerna är (M 4/1981). Rekommendationernaanvänds bl.a. som underlag för beslut i kost- och näringsfrågor. Cancerkommitlén och livsmedelskommitiéns experter föreslåratt del långsiktiga målet för samhällels ålgärder för atl nedbringa den totalafeltkonsumtionen i landet bör vara all nå en nivå som ligger genomsnittligt vidca 30 procenl av energiintaget. Elt försia delmål bör därvid vara en minskningav konsumtionen från nuvarande närmare 40 procenl av energiintaget till . Samverkan på nationell nivå Hälsoupplysning är etl viktigt medel för alt förbättrakostvanorna. Det krävs dock även andra åtgärder för atl molivera konsumenlernalill ett 1984/85:181 48 näringsriktigare kosthåll och hälsonyttigarelivsmedelsval. Utbudet av livsmedel, tillgänglighet, bekvämlighet ochlivsmedelspris är exempel på faklorer som påverkar konsumtionen. Frånhälsopolitiska utgångspunkter bör även de hälsomässiga konsekvenserna av olikalivsmedelspoliliska åtgärder beaklas.