prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — Det nu anförda belyder atl förevarande beslämmelse sätteren gräns för vad parterna med bindande verkan för konsumenien kan avtala ifråga om innebörden av ell uppdrag lill näringsidkaren. Uppdragel kan sålundainle ulan all näringsidkaren ådrar sig ansvar för fel hos tjänsien gå ul påålgärder som står i slrid mol sådana offenlligrättsliga säkerhelsföreskriftersom avses här. Inte heller kan parterna med bindande verkan för konsumentenavtala om alt för en ijänsl skall användas malerial som inle uppfyller kravenenligi sådana föreskrifter. Paragrafen är lillämplig även om det är konsumentensom håller med materialet eller en del därav. Den är också lillämplig påijänsler av lypen provisoriska reparaiioner o. d. Beslämmelsen om iakttagande av offenlligrättsligasäkerhelsföreskrifter gäller endasl inom ramen för del uppdrag som har lämnatstill näringsidkaren. En annan sak är alt det framsiår som naluriigl allnäringsidkaren varskor konsumenien, om näringsidkaren uppläcker all föremålelför en Ijänsl har säkerhdsbrisler i andra hänseenden än de som berörs av uppdraget.För en ansvarskännande näringsidkare kan det vidare i vissa fall vara naturligtall vägra alt befatta sig med exempelvis reparalion av elt föremål som i andrahänseenden än de som berörs av den akluella reparalionen framsiår som klartundermåligl från säkerhelssynpunkl. Om näringsidkaren i etl sådani fallunderiäler all varsko konsumenien eller likväl utför reparalionen, drabbas handock i princip inle av något ansvar på grund av atl han skulle ha åsidosallförevarande beslämmelse. Däremot kan del i en Prop.1984/85:110 165 del fall bli fråga om ansvar för näringsidkaren på grundav underiåtenhel 5 § KtJL all avråda konsumenien från all låla ulföra enijänsl (6 8) eller all underrätta konsumenien om behov av Ulläggsarbele (8 8). Som utredningen har framhållit är förevarande beslämmelseall se som en viklig precisering av kraven på all näringsidkaren skall ulföraijänslen på ell fackmässigl tillfredssiällande sätl och med lillbörlig omsorgta till vara konsumentens inlressen. 1 dessa krav ligger alt näringsidkaren normallär skyldig atl följa även l.ex. säkerhdsanvisningar som har lämnals av enmalerialleveranlör e.d., liksom sådana allmänna råd - exempelvis rikllinjerutfärdade av - eller rekommendationer som har lämnats avmyndigheler och som är av betydelse i säkerhdshän-seende, saml all lillse altresullalel av Uänslen också i övrigt är tillfredsställande bl. a. från säkerhetssynpunkt. Del har inle ansetts nödvändigl att i förevarande paragrafsärskilt nämna all Uänslen inle får utföras så atl resullalel medför uppenbarfara för konsumenlens eller annans liv eller hälsa (jfr 8 8 konsumenlköplagen).I ell sådani fall måsle näringsidkaren under alla omständigheter anses ha åsidosallkraven på elt fackmässigt tillfredsställande ulförande och på lillböriig omsorgom konsumentens inlressen Gfr betänkandet s. 430). Den ändring av 4 8 marknadsföringslagen som har föreslagitsi avsnill 2.12.3 innebär all del blir möjligt all förbjuda fortsattlillhandahållande ål konsumenler av sådana Uänsler som omfattas avkonsumenltjänsllagen, om Uänslen på grund av sina egenskaper medför särskildrisk för skada på person eller egendom. Genom andra slyckel i förevarandeparagraf fasl slås all en tjänst inte får ulföras i strid mol etl sådantförbud. Om så ändå sker, skall Uänslen enligi 98 anses felaklig. Med förbud enligi 4 8 marknadsföringslagen avses såväl ellförbud som har meddelals av marknadsdomslolen som etl förbud, tillkommet genomgodkännande av ett förbudsföreläggande som har utfärdats av konsumentombudsmannen(jfr 14 8 tredje slyckel marknadsföringslagen). förbud enligi 4 8 marknadsföringslagen har omedelbarrälislig verkan endasl mol den näringsidkare som förbudet har riklals mot. Delär därför endasl denne näringsidkare som, i den mening som avses i förevarandeparagraf, kan utföra en ijänsl "i slrid mol" elt sådant förbud. Närdet gäller Uänster lorde förbudet emellertid komma atl grundas på att en melodeller ett material som används för tjänstens ulförande medför all Uänslen fårsådana fariiga egenskaper som avses i 4 S marknadsföringslagen. innebärall del, sedan ell sådani förbud har meddelals, i prakliken kan göras gällandemot varje näringsidkare att en molsvarande Uänsl, som har ulförts medifrågavarande melod eller malerial, inle uppfyller de krav på fackmässigltillfredssiällande ulförande och normalgod malerialbeskaffen-hel som gällerenligi 4 8 konsumenttjänstlagen. Har ett förbud grundats på Prop.1984/85:110 166 ett vissl materials farliga egenskaper lorde vidare ellavlalsvillkor mellan 6 § KtJL en konsumenl och en annan näringsidkare än den somförbudei har riklats mol omanvändande av detla malerial i regel kunna bdraklas som oskäligt motkonsumenien enligi 36 8 avlalslagen. Del nu sagda lorde för övrigl också halillämpning om det skulle förekomma alt såsom malerial för en Uänsl används en vara, vars saluhållandelill konsumenter har förbjudils enligt 4 8 marknadsföringslagen. På samma säll som har berörts i anslutning till försiaslyckel saknar del i princip betydelse om konsumenten känt till att utförandetav en tjänst skulle komma att strida mol ett förbud enligt 4 8 marknadsföringslagenUfr prop. 1973: 138 s. 228 och prop 1975/76:34 s. 134-136). 1 den delen kanhänvisas lill vad som har sagls tidigare. Enligt 4 8 marknadsföringslagen i dess föreslagna lydelseskall förbud mot fortsatt lillhandahållande åt konsumenler av sådana Uänslersom omfattas av konsumenttjänsllagen kunna meddelas även i fall då Uänsten äruppenbarl oUänlig för sill huvudsakliga ändamål. Förevarande bestämmelsegäller också då en Uänsl uiförs i strid mol ell sådant förbud, och vad som härlidigare har sagts har lillämpning när förbudet är av della slag. Paragrafen är tillämplig också på Uänsler somavser förvaring av lösa saker. I praktiken torde den endast sällan få beiydelsevid sådana Ijänster. Del kan dock länkas atl det belräffande någon lyp avföremål har meddelals föreskrifter med krav på föremålel från säkerhelssynpunklsom innebär eller medför atl della ej får förvaras under vissa förhållanden,eflersom del då kan utveckla farliga egenskaper. Om en tjänst med hänsyn till prisel, värdet av föremålelför Uänslen eller andra särskilda omständigheter inle kan anses vara lillrimlig nytta för konsumenten, skall näringsidkaren avråda honom från att lålaulföra Uänslen. Om del försl sedan ijänsten har börjat utföras visar sigatt den inte kan anses vara lill rimlig nylta för konsumenien eller alt priselför ijänslen kan bli belydligi högre än konsumenten hade kunnal räkna med,skall näringsidkaren underrätta konsumenien om förhållandel och begära hansanvisningar. Kan konsumenten inte anträffas inom rimlig Ud, skallnäringsidkaren avbryta påbörjal arbele. Detla gäller dock ej, om det finnssärskilda skäl att anta att konsumenten ändå önskar få tjänsten ulförd. (Jfr 2 kap. 6 8 i utredningens förslag) Paragrafen fastslår näringsidkarens skyldighel atl avrådakonsumenien från alt låla ulföra en Ijänsl som inle kan anses vara lill rimlignytta för konsumenien. Den innebär vidare all näringsidkaren är skyldig allunder- Prop.1984/85:110 167 rälla konsumenien och begära dennes anvisningar, om delförsl under 6 § KtJL utförandel av en ijänsl framkommer omsländigheler som geranledning atl ifrågasätta konsumenlens inlresse av all få ijänslen ulförd ienlighel med vad som har avialais. Beslämmelserna ulgör en precisering av näringsidkarensomsorgspliki i de nämnda hänseendena (jfr 4 8 försia slyckel). Syflel är atlförhindra alt konsumenten omedvetet drar på sig onyttiga koslnader för entjänsl eller drabbas av ovänlal höga kostnader. Frågan har berörts i avsnitt2.3.2 i den allmänna moliveringen. De siiualioner som avses med paragrafen är sådana attreglerna om fel hos ijänslen - eller reglerna om dröjsmål - i princip inte ärtillämpliga om näringsidkaren åsidosätter sina skyldigheter enligt paragrafen.Denna har i ställd främsl beiydelse i samspel med reglerna om konsumenlensavbe-slällningsräll (42-44 88). ålerspeglas i den räilsföljd som harknulils lill ell åsidosättande av beslämmelserna i paragrafen och som framgårav 78. När en konsument vänder sig till en näringsidkare för allfå etl arbele utfört, exempelvis en reparalion av ett föremål, kan del varasvårt för konsumenien all bedöma vilka ålgärder som behöver vidias. vad de kankomma all kosla och om en reparalion åler kan göra föremålel fulll användbartför sitt ändamål under en rimlig lid. Den för konsumenien inlressanta frågan idessa fall är om tjänsten kan anses "löna sig", dvs. om konsumenienav tjänsien får en nytta som slår i rimlig proportion lill kostnaderna. I sin egenskap av fackman har näringsidkaren normallbelydligi bättre förutsällningar än konsumenten all bedöma denna fråga. När enkonsumenl önskar beslälla en viss Uänst torde del för den ansvarskännandenäringsidkaren vara en naturlig sak all söka göra en objekliv, fackmässig bedömningav del ekonomiskl förnuftiga i att Uänslen utförs och all på grund härav gekonsumenien lämpliga råd. Ofta leder della lill alt parierna diskulerar sigfram till en lämplig ulformning av uppdragel lill näringsidkaren och atlkonsumentens beställning sålunda kommer alt avse en Uänsl som både "lönarsig" och i övrigl är ändamålsenlig för konsumenien. kan del emellerlid - redan från början eller efleren förberedande undersökning och diskussion - för näringsidkaren som fackmanframslå som klarl alt en viss tjänsl som konsumenten har tänkt sig atl fåutförd inle kan anses vara lill rimlig nytta för denne. Erfarenhetsmässiglbrukar den ansvarskännande näringsidkaren då avråda konsumenten från all lålaulföra Ijänslen. Det nu sagda ulgör bakgrunden lill bestämmelsen i försiaslyckel, vilken anger under vilka förhållanden en näringsidkare enligi lagen ärskyldig all direkl avråda konsumenien från all låla ulföra en Uänst.Bestämmelsen ulgör i realiieien en regel om en särskili långlgående upplysningsplikiför 1984/85:110 168 näringsidkaren,innefattande en skyldighel för denne all upplysa konsu- 6 § KtjL menlen omall ijänslen enligi fackmannens bedömning inle bör ulföras. En upplysning omdelta är nalurliglvis av slorl värde för konsumenien när del gäller all avgöraom han skall beslälla en viss Ijänsl eller ej. Enligibeslämmelsen i försia slyckel skall näringsidkaren avråda konsumenten från alllåla ulföra en Ijänsl, om denna med hänsyn någon särskild - förnäringsidkare iakllagbar - omsländighel inte kan anses vara lill rimlig nyttaför konsumenien. Med nytta avses här ekonomisk nytta, vilket innebär atlbeslämmelsen som regel över huvud laget inte aklualiseras när del gällerUänsler som är av ell sådani slag all del är uppenbart atl konsumenten inte harekonomiska moliv bakom besiällningen. Om konsumenten l.ex. önskar beställadekorationsmålning på sin bil, skall näringsidkaren självfallel inle behövaavråda från detta med hänvisning till estetiska synpunkler. Åven i etl sådant fallär näringsidkaren dock skyldig all avråda, om ijänslen från objekliv synpunklinle kan anses vara lill rimlig nytta för konsumenien. Som exempel kan nämnasalt näringsidkaren finner all bilen är så roslangripen all målningen inomkortare lid troligen förslörs av fortsatta rostangrepp. Medhänsyn till atl del här är fråga om en objekliv, fackmässig bedömning av entilltänkt Uänst från ekonomisk synpunkt har som omständigheter av särskildbetydelse i lagtexten framhållils dels priset för ijänslen och dels värdel avföremålel för Ijänslen. Ofta är del en jämförelse mellan just dessa bådafaktorer som utlöser näringsidkarens skyldighel all avråda konsumenien från atllåla utföra en Uänsl. Elt typiskt fall då näringsidkaren kan vara skyldig altavråda är sålunda, när priset för en reparalion eller ell annal underhålls-eller förbättringsarbete på ell föremål inle slår i rimlig proportion lillföremålets marknadsvärde. En beslämmelse av denna innebörd finns i det päbilreparalionsområdet gällande slandardavtalel "Regler förreparaiioner", vilkel har lillkommii efler överiäggningar mellanMotorbranschens riksförbund (MRF) och konsumentombudsmannen och tillämpas avMRF-anslutna motorfordonsverkstäder. Ilikhel med vad som gäller enligi dessa "Regler för reparaiioner" bördel avgörande normall vara föremålels marknadsvärde/öre reparalionen elc. 1enlighel med praxis hos allmänna reklamalionsnämnden (se betänkandet s. 216)torde vidare som en allmän riktlinje för bedömningen kunna uppställas all enreparalion e.d. objeklivi sell inle kan anses vara till rimlig ekonomisk nyltaför konsumenien, om priset för tjänsten kan beräknas uppgå lill eller översligahälften av föremålets anlagna marknadsvärde. 1de fall då föremålel för Ijänsten inle har något egenlligi marknadsvärde pågrund av all del saknas en reell andrahandsmarknad, bör en motsvarandejämförelse i slället göras med prisel för etl nyll likvärdigl föremål. Enbarten sådan jämförelse kan dock självfallet inle bli avgörande för frågan omnäringsidkaren skall anses skyldig all avråda från ulförandel av en reparalione.d. Del kan nämligen också tänkas all den ålerslående Prop.1984/85:110 169 livslängden hos elt föremål enligt en fackmässig bedömningär så kort atl 6 § KtjL koslnaden för en reparalion av föremålet - även om denmoisvarar endast en liten del av nypriset för etl likvärdigt föremål - förfackmannen framstår som bortkastade pengar. 1 ett sådant fall ärnäringsidkaren enligt förevarande beslämmelse nalurliglvis skyldig att avrådakonsumenien från all låta ulföra Uänslen. Skyldigheten att avråda med hänsyn till prisel för entjänst gäller endasl när del av näringsidkaren Ullämpade prisel är så högl allijänslen framsiår som ekonomiskl onyttig. En näringsidkare är däremolsjälvfallet inle skyldig all avråda konsumenien från alt låta näringsidkarenutföra en Uänst enbart därför atl näringsidkaren vet alt samma Uänst kan fåsbilligare på annal håll. Den rättsfråga som här kan uppkomma gäller i slälleiskäligheien av del pris som den ifrågavarande näringsidkaren fordrar (sespecialmoliveringen lill 36 8). Enligt vad ulredningen har framhällil (se belänkandel s.216) har del på många områden ulvecklals en fackmässig standard som kan Uänatill vägledning vid tillämpningen av beslämmelsen om näringsidkarensavråd-ningsskyldighet (t.ex. den nämnda regeln i MRF: s slandardavlal"Regler för reparationer"). Om en sådan fackmässig standardtillgodoser kravet på att en konsumenl skall avrådas från alt låla utföraUänster som objektivt sett inle är lill rimlig nytta för honom, börnäringsidkaren normalt kunna hålla sig till värdekriterier e.d. som framgår aven sådan standard. Avrådningsskyldighden enligt förevarande paragraf kanibland aklualiseras även av andra omsländigheler än sådana som avser priselför tjänsten eller värdet av föremålel för ijänslen. Som exempel kan nämnasall näringsidkaren genom konsumenlens uttalanden e.d. får klarl för sig allkonsumenien iror all ell vissl arbele behöver ulföras på ell föremål för alldella skall kunna användas för elt särskilt ändamål, medan näringsidkaren vetatl delta inle är nödvändigt och all arbelel därför är onödigi. Etl annalexempel är atl näringsidkaren vet alt en tilltänkt åigärd med avseende på ettföremål medför all della kommer alt förslitas myckel snabbare än som annarsskulle vara fallel. Om en tjänst uiifrån en objekliv, fackmässig bedömninginte kan anses vara till rimlig nytta för konsumenien skall näringsidkarenavråda, även om han har anledning all anla all konsumenien ändå kommer allvilja ha tjänsten utförd t. ex. därför aii det är fråga om en reparalion av ellföremål som har affektionsvärde för konsumenien. Här bör erinras om vad somförul har sagls om att avrådningsskyldighelen reelli sell innebär en särskililånglgående upplysningsplikt för näringsidkaren. Självfallel innebär dendäremot inte någol förbud för näringsidkaren atl efter ell avrådande la på sigall ulföra en ijänsl som konsumenten likväl vill ha ulförd. Som regel lorde man dock få räkna med atl en konsumenlavstår från atl beställa en tjänst som han har avråtts från alt utföra elleratl näringsidkaren efter atl ha avrått inte vill ta på sig uppdraget. Bl.a. medhänsyn lill della Prop.1984/85:110 170 finns del inle anledning all siälla upp någol krav påskriftlig form e.d. för 6 8 KtJL ell avrådande. En annan sak är all delfrån bevissynpunkt kan vara tillrådligt att en näringsidkare, som päkonsumentens begäran åtar sig atl utföra en ijänsl som han har avrått ifrån,l.ex. skaffar sig konsumenlens skriftliga bekräftelse på att avrådande harskell. Elt evenluellt avrådande skall ske så snart näringsidkarenhaft möjlighel att skaffa sig ett Ullräckligt underlag för atl bedöma om enifrågasatt ijänsl kan anses vara lill rimlig nytta för konsumenten. Dettainnebär atl näringsidkaren i vissa fall bör anses skyldig all avråda från enUänst redan i samband med l.ex. elt telefonsamtal vid vilket konsumenien önskarbeslälla ijänslen. Detta kan fä betydelse för näringsidkarens riill all krävakonsumenien på betalning för exempelvis en resa lill konsumenlens boslad.Frågan berörs ytterligare i specialmotiveringen till 7 8. I flertalel fall lorde näringsidkaren redan i samband medau konsumenten vänder sig till näringsidkaren för all få en Uänsl ulförd kunnakonslale-ra, om det föreligger skäl för all avråda konsumenien från all lålaulföra Uänsten. Det kan dock inträffa att del försl senare - när Uänsten harbeslällls och näringsidkaren har börjat utföra den - visar sig atl förhållandenaär sådana all Uänslen inle kan anses vara lill rimlig nytta för konsumenien. Enligi andra stycket är näringsidkaren i ett sådani fallskyldig att snarasl underrälla konsumenien om del nämnda förhållandel ochbegära konsumenlens anvisningar. Bestämmelsen har samma funklion som den avråd-ningsskyldighdsom gäller enligt försia styckel när arbelet ännu inte har påbörjats. Defaktiska förhållandena kan emellertid vara hell andra och lala för all IjänslenIrots alll bör fullföljas. Som exempel kan nämnas all näringsidkaren redan harutfört kostnadskrävande moment av tjänsten vilka är lill nytta endasl omIjänslen fullföljs. Om konsumenien inte önskar få Ijänslen utförd i enlighelmed vad som ursprungligen har avtalats, kan han utnyttja sin rätt alt helleller delvis avbeställa Uänslen (se 42-44 88). En siiuaiion som ligger nära den hillills berörda - ochsom ibland kan sammanfalla med denna - är atl del när tjänsien uiförs visar sigall prisel för denna kan bli betydligt högre än konsumenien kunde ha räknatmed. Ofta torde detta bero på alt det visar sig att beskaffenheten av föremålelför tjänsien är en annan än näringsidkaren kunnat förutse och all del därförkrävs en belydligi mer omfallande insals för all nå del resultat som åsyftasmed Ijänslen. Åven i den nu nämnda silualionen skall näringsidkaren enligtandra slyckel underrälla konsumenien om förhållandel och begära dennesanvisningar. gäller även om tjänsten enligt näringsidkarens bedömningtrots prishöjningen blir till rimlig nytta för konsumenien. En lillämpning avdenna regel kan aklualiseras inte bara vid arbelen på löpande räkning. Ocksånär näringsidkaren har lämnal en ungefärlig prisuppgift (se Prop.1984/85:110 171 36 8 andra slyckel) kan prisel bli högre än vad som följerdärav. Detsamma 6 § KtjL gäller om ell lotalpris för Uänslen har avtalatsmen näringsidkaren enligt 38 8 har rätt lill prisiillägg därför att tjänsienfördyras på grund av oförulse-bara omständigheler på konsumenlens sida. Motivet bakom den nu berörda regeln är naturligtvis altprisel normalt har slor beiydelse för konsumenten. Prisel är därför enväsenllig faklor för konsumenlens bedömning av om han skall låla fullfölja enUänsl - eventuellt med en omdisponering av sina ekonomiska resurser - elleravbeställa ijänsten. Om konsumenien trots den befarade prisökningen önskar fätjänsten fullföljd, är näringsidkaren i allmänhel skyldig alt efterkomma detta.Uppdragets avslutande kan då bli försenal i förhållandel lill vad som ursprungligenförutsatts. Beslämmelserna om dröjsmål på näringsidkarens sida blir dockknappasl lillämpliga, eflersom förseningen i hilhörande fall vanligen beror päen omsländighel på konsumentens sida (se 24 8). Del pris som konsumenien "kunde ha räknal med"är - när del inle föreligger ell avlalal lolalpris eller en ungefärligprisuppgift - del pris som man normall får räkna med för Uänsler avifrågavarande slag. Har uppdragel beslämls på del sället all näringsidkarenskall åstadkomma ett vissl resultat, l.ex. all en apparal åler skall fungeraför sill ändamål, skall näringsidkaren underrätta konsumenten och begära dennesanvisningar om det visar sig all detta i del enskilda fallet kan komma allkräva belydligi dyrare ålgärder än vad som är vanligl. Del har inle lämpligl all i lagtexien ange någonbesiämd gräns för inlrädet av näringsidkarens underräilelseplikl i det nuberörda fallet. Det fordras emellerlid all del sannolika slulliga prisel är"betydligt" högre än del pris som konsumenien kunde ha räknat med.Som en riktpunkt bör kunna Uäna den 15-procenlsgräns som enligt 368 andrastyckel gäller vid ungefäriiga prisuppgifter. Om det pris som konsumenten kundeha räknat med är lämligen högl, bör näringsidkaren emellerlid anses skyldig altunderrälla konsumenien även vid en befarad höjning som är procenluelll lägre. Harnäringsidkaren i ell sådani fall lämnal en ungefäriig prisuppgift, bör alltsåinle den gräns som anges i 36 8 andra slyckel anses avgörande för frågan omnäringsidkarens skyldighet all enligi förevarande beslämmelse underrällakonsumenien om en trolig höjning av det pris som har angetts såsom detungefärliga. På motsvarande sätl har del inte heller avgörande betydelse allparterna eventuelll har direkt faslslagil ell högsta pris för en tjänst, omnäringsidkaren insett eller bort inse ati konsumenien likväl räknat med eltlägre pris som del mesl sannolika. Del torde vara lämpligt atl genomöverläggningar med olika branschorganisalioner söker åstadkomma mer preciseraderegler i standardavtal e.d. för näringsidkarens underrättelseplikt enligt dennu berörda bestämmelsen. Prop.1984/85:110 172 Del bör påpekas att beslämmelserna om Ulläggsarbele (se 88) innebär 6 § KtJL au näringsidkaren är skyldig att ta kontakt medkonsumenien och begära dennes anvisningar även i fall som inle akiualiserarnäringsidkarens underrättelseplikt enligt förevarande bestämmelse. Bestämmelserna i andra stycket är - liksom bestämmelsernai första styckel - ivingande lill konsumentens förmån på det säll som anges i 38. Konsumenien är alliså inle bunden av ell avlalsvillkor som innebär all hanpå förhand har förklaral sig avslå från den förmån som det innebär för honomalt få en sådan underrättelse med begäran om anvisningar som avses här. Däremotkan givetvis själva uppdragel bestämmas på sådant säll all en underrätlelseskyldighelenligt andra slyckel inle aklualiseras. I de siiualioner som avses i andra slyckel skallnäringsidkaren söka koniaki med konsumenten så snart det visar sig föreliggasådana förhållanden som avses i den beslämmelsen. Normalt lorde del inle vållanågra problem för näringsidkaren all tämligen omgående anträffa konsumenieneller någon som förelräder honom. kan del emellerlid inlräffa alldet inle går all få tag på konsumenien inom rimlig lid. Näringsidkaren får dåbesluta om arbelet skall fullföljas eller ej. De fall som avses med andra stycket är av den arten att detypiskt sell ger anledning alt betvivla konsumenlens inlresse av att Uänslenfullföljs. 1 enlighel med utredningens av remissinslanserna godtagna förslaghar därför i Iredje slyckel som huvudregel ställts upp atl näringsidkaren iden angivna situationen skall avbryia del påbörjade arbelel i avvaklan på allhan kan få konlakl med konsumenien. Näringsidkaren skall dock inle avbryia arbelel, om delfinns särskilda skäl all anla att konsumenien ändå önskar få Ijänslen utförd.Elt sådani särskilt skäl kan vara t.ex. all en näringsidkare som fåll in en bilför reparation känner lill all konsumenien har omedelbarl behov av bilen för enförestående semesterresa.