prop · G803178 · 1984-12-31 00:00:00 — Redan denomständigheten att åklagaren valt att stämma målel till en särskilt utseddtingsrätt innebär givetvis en presumiion för att denne anser behov avexpertmedverkan föreligga. Även försvararen kan lämpligen yttra sig i de fallsvaromål avges före huvudförhandlingen. 1 tveksamma fall bör 1984/85:178 48 ytterligaresamråd ske med parterna. Dessa bör underrättas i fråga om rättens beslut om atten ekonomisk experi skall della i handläggningen. Uppdragsom ekonomisk expert får ges endast den som förordnats av regeringen enligt 4kap. 10 a §. Rätten har frihet alt bland experterna välja den som med hänsyn lillden specialkompetens som krävs, lokala förhållanden o. d. är mest lämplig. Den skatterältsligaexperten skall vara eller ha varit domare i en allmän förvaltningsdomstol. Som ulvecklatsi den allmänna motiveringen förutsätts alt frågan om rekryteringen i enskildafall av domare från de allmänna förvaltningsdomstolarna löses genom frivilligaöverenskommelser mellan den allmänna domstolen och en allmänförvaltningsdomstol. Del är ocksä möjligt att anlita en domare som avgått medpension från allmän förvaltningsdomstol, även om det av såväl principiella somsakliga skäl är en möjlighet som bör utnyttjas försiktigt. Förevarandeparagraf innehåller inga regler om frän vilka allmänna förvaltningsdomstolarden skatterätlsliga experten får hämlas, men det lämpligaste lorde givetvisnormall vara att en domare från en närbelägen länsrätt tillkallas. Man kanockså tänka sig en domare från en närbelägen kammarrätt eller, åtminstone iStockholmsområdet, en domare från mellankommunala skatterätten. Delfinns, utöver kravet på lagfarenhet, inga formella kompetensvillkor för dendomare som skall tjänstgöra som skatterättslig expert. Eftersom del fårförutsättas att behovet av expertis gör sig gällande i mål där de skatterätlsligafrågorna är komplicerade, bör i princip en ordinarie domare anlitas. Gemensamtför bäde ekonomiska och skatterätlsliga experter är alt de medverkar i rättenunder beteckningen särskilda ledamöter. Detta innebär bl. a. atl de inte kanträda i stället för en vanlig lagfaren ledamot vid förfall för denne. Beslutom expertmedverkan fattas av rätten. Vanliga domförhetsregler blir härvidtillämpliga. Skall frågan prövas före huvudförhandlingen vilket givetvis lordebli det normala bör beslutet fattas av den domare som skall vara ordförandevid förhandlingen. Självfallet är det normall en fördel om del redan i ettsådant beslut kan anges vem som skall tjänstgöra som expert. Något hinder motalt i ett första sleg förordna atl särskild ledamot skall ingå i rätten ochdärefter utse ledamoten genom ett särskilt beslut föreligger dock inte. Förde särskilda ledamöterna gäller vanliga regler om domare, bl.a. reglerna i 4kap. 13 § RB om domarjäv. Den domare som förordnas som skatterättslig experifår exempelvis inte ha deltagit i handläggningen av ett skattemål som i sak haranknytning till målel i tingsrätten. Den som förordnas som ekonomisk expert fårinte ha tagit del i revisionsåtgärd eller verkat som rådgivare beträffande den skatiskyldigeseller honom närståendes ekonomiska förhållanden. Redan den omständigheten attden Prop.1984/85:178 49 som kan komma i fråga som ekonomisk expert är anställd i etlföretag som har utfört en sådan revisionsålgärd eller lämnat råd torde få ansesjävsgrundande (se 4 kap. 13 § punkl 9). får betydelse inte minsl medtanke pä atl ett ganska litet antal revisionsbyråer har en stor marknadsandel.Man får således räkna med att de ekonomiska experterna av dessa skäl fär hämtasutanför domslolsorten i en del fall. Även om det i ell konkret fall skulle saknas anledning atttillställa en särskild ledamot ett mera utförligt arbetsmaterial före enhuvudförhandling kräver risken för jävssituationer atl han eller hon alllid fårdel av tillräckliga uppgifter för att jävsfrågan skall kunna bedömas. När det gäller tillämpligheten i övrigt av omdomare får de lagfarna särskilda ledamöierna ulan särskild föreskrifl anses följabeslämmelserna i 4 kap. såviit gäller lagfarna domare. Detta gäller givetvisoavsett om vederbörande innehar en Ijänsl som domare eller är pensionerad. 1fråga om de ekonomiska experlerna föreslås vissa regler i 4 kap. 10 a §, vilka syfiartill att jämställa dem med lagfarna domare. Sedan en särskild ledamot förordnats för avgörandet av etlmål dellar han vid huvudförhandlingen precis som övriga ledamöter i alla frågori rättegången. Om flera åtal skall bedömas vid samma huvudförhandling, är densärskilde ledamotens insatser alltså inle begränsade till den del av målet som föranlelthans förordnande. Om ett enskilt anspråk, l.ex. elt krav enligt 77 a §uppbördslagen (1953:272), handläggs gemensaml med etl åtal, något som kan skeenligt reglerna i 22 kap. RB, kommer expertens medverkan att avse även detenskilda anspråket. Del är i och för sig tänkbart att experten medverkar underdet förberedande stadiet före själva huvudförhandlingen. Det kan finnas behovav della t.ex. för all rällen lättare skall kunna ulöva processledning under dellasladium. Samlidigt gäller dock de vanliga reglerna om endomarbehörighet vidhandläggning av brottmål utom huvudförhandling. Om det i samma rättegång prövas flera åtal, finns delvissa möjligheter atl begränsa risken för en onödigt kostnadskrävande medverkanav experter, nämligen genom en uppdelning av processen (se 30 kap. 4 § och 45kap. 3 och 14 §§ RB). Det bör ocksä nämnas att rätten enligt reglerna i 22 kap.RB i vissa fall kan avstå frän att pröva ett enskilt anspråk ibrottmåls-rättegången. Om sä sker kommer expertens medverkan att begränsas tillsjälva åtalsfrågan. I omröstningshänseende gäller vanliga regler. 1 fråga omröstningsordningen för lagfarna och särskilda ledamöter och för dessakategorier inbördes gäller försl och främst huvudregeln alt tjänslerangenskall vara avgörande. Till följd av regeln i 29 kap. 1 § andra styckel tredjemeningen RB kommer emellertid tingsrättens ordförande normalt att rösta försl,eftersom han i de allra flesta fall får förutsättas ha svarat för beredningenav målet. En särskild ledamoi skall ha avlagt domared enligt 4 kap.11 § RB. 4 1984/85. Prop.1984/85:178 50 En oriktig tillämpning av reglerna om expertmedverkun kani och för sig komma under högre rätts prövning. En molsall ordning skulle krävaall man ändrade dels vissa principer för överklagande och dels principerna förhögre räiis möjligheier utt självmant beakta rättegångsfel. Särskild lalan mol ellbeslut angående expertmedverkan lär i princip inie föras (jfr dock 49 kup. 6 § RB).Del torde vidare få anses osannolikl ull elt evenluellt fel över huvud tagelskulle kunna föranleda undanröjande av tingsrättens avgörande eller ålerförvisning,eflersom reglerna om de särskilda ledamöternas medverkan inle har karakiär av domförhelsregleri den meningen all frånvaron av experiledamöler leder till att rätlen inle ärdoniför. Del kan därför här knappasl bli fråga om ett sådant domvillogrundandefel som obligatoriskt skall föranleda återtörvisning. Undanröjande kan komma ifråga endast om felel är grovt eller kan antas ha inverkal på målets utgång ochinte kan ulan väsenllig olägenhel avhjälpas i hovrällen. Enligt paragrafens andra stycke skall anlalel nämndemän i mäldär experter medverkar varu detsamma som i mål om brott där sirafiniinimum fängelse, dvs. fem eller, om särskilda omständigheter föreligger, sex. 2 kap.4 a § Enligt denna paragiafkan hovrätten anlila ekonomisk och skalterädsJigexpertis i brotiinäl. Vad som sagls i anslulning till 1 kap. 8 § rörande förulsällningarnaför expertmedverkan i tingsrätt gäller i allt väsenlligl i fräga omexpertmedverkan i hovrätt. Det bör emellertid erinras om vad som sagts i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.2) om alt i fråga om skatteräiisiig expertis hovrälleni försia hand bör välja vägen all förordna en domare från allmänförvaltningsdomstol som vanlig lagfaren ledamot med stöd av 62 § förordningen(1979:569) med hovrältsinstruktion. 1 sådana fall finns det givetvis ingetbehov av att anlila en särskild ledamot med fackkunskap i skattefrågor enligtbestämmelserna i förevarande paragraf. Om tingsrätten har handlagt elt mål under medverkan avekonomisk eller skallerällslig expertis, är detla en omständighet som ofta börföranleda atl motsvarande expertis medverkar även i hovrättens prövning, givetvisunder förutsätining att de frågor som föranlett expertmedverkan då är uppe tillprövning och fortfarande bedöms vara av komplicerad natur. Åklagaren bör ivadeinlaga eller skriftligt svaromål kunna ge rällen underlag för bedömningenav expertbehovet. Beslutanderätten i fråga om expertmedverkan ankommer påhovrätten. 1 de fall beslut - vilket vanligen torde bli fallet - skall fattasföre förhandlingen skall alltså enligt 2 kap. 4 § andra stycket beslutetnormalt fattas av tre lagfarna domare. Självfallet gäller reglerna om s.k. tvåinslansjäv i 4 kap.13 § sjunde punkten även ekonomiska experter. Den expert som deltagit i ell måli tingsrätten får därför inte delta vid målets handläggning i hovrällen. 1984/85:178 51 4 kap. 10 a § 1 paragrafen finns beslämmelser om de ekonomiska expertersom skall ijänstgöra i tingsrätt och hovräli enligt 1 kap, 8 § och 2 kap. 4 a §.Experterna skall förordnas av regeringen för i princip tre är i sänder. Vid besiämmandel av hur många experter som behöverförordnas måste hänsyn las till flera faklorer, bl. a. anlalet förväntade mål,den genomsnittliga lidsåtgången i målen och frågan hur omfatlande Ijänslgöringper år man rimligen kan kräva av en person som förutsätts samlidigt vara sysselsatti sin ordinarie verksamhet. Vidare måsle man sörja för en geografisk fördelningöver hela landet. Man måsle ocksä uppmärksamma risken för jävssituationer ochmöjligheten att flera mål som kräver expertmedverkan kan vara föremål förhuvudförhandling vid en och samma tingsrätt. Med tanke på dessa osäkerhetsfaktorer kan del lämpliga antalelexperter inle bestämmas slutgiltigt på förhand. Man får i stället räkna med attantalel behöver justeras. För alt underlätta del administrativaarbetet med förordnandena föreskrivs i andra meningen i paragrafens försia slyckeall eventuella komplelleringsförordnanden skall avse endast den återståendedelen av treårsperioden (jfr i fräga om nämndemän 4 kap. 8 § andra slycket RB). Den som förordnats bör ha skyldighet att med tillräckligtvarsel och mot en fastställd tim- eller dagersättning stå till förfogande föruppdrag inom ett vissl område, vare sig del är hos lingsräll eller hovrätt somtjänstgöringen skall äga rum. Nägra särskilda lagregler om en experts rätt alli förlid frånträda ett förordnande eller om regeringens möjligheter alt iförtid entlediga en expert lorde inle behövas. 1 första styckets sista mening finns en regel om alt enekonomisk experi som avgått - dvs. vars förordnande upphört - är skyldig atltjänstgöra vid forlsall behandling av mål i vars handläggning han lidigare hardeltagit (jfr i fråga om nämndemän 4 kap. 9 § RB). 1 andra styckel uppslälls i fråga om den som skalltjänstgöra som expert samma krav som på lagfarna domare i vissa hänseenden,nämligen krav på svenskt medborgarskap samt pä att inte vara omyndig eller ikonkurs. 49 kap. 4 § Beträffande ändringen i denna paragraf hänvisas till vadsom har anförts i avsnitt 3.5. 6.2 Förslaget till lag om ändring i skattebrottslagen(1971:69) I paragrafen finns bestämmelser om en allmän domstolsmöjligheter att vilandeförklara skattebrottmål. I etl nytt andra slyckeföreslås regler om skyldighet för den allmänna domslolen atl samråda med den förvallnings- Prop.1984/85:178 52 myndighel eller förvaltningsdomstol där en fråga om skalteller avgift som har samband med skattebroiimålei är anhängig. Förslaget har behandlalsi den allmänna moliveringen (avsnitt 2.3). Samrådet skall främst syfta lill all skapa underlag förden allmänna domstolens ställningstagande till frågan om vilandeförklaring.Genom samrådet kan rälten få upplysning i vad män yrkanden och grunder iskattemålet resp. skatiebroitmålet verkligen är gemensamma och därmed i vadmån utgången i skatlemålet fakliskl har beiydelse för skaitebroitmålet. Vidarekan rälten få närmare belyst de skatterätlsliga frågornas komplexitet samlbesked om när etl avgörande i skattefrågan kan vänlas. Del är nalurligl all åklagaren i samband med all ålalväcks anger i vad mån åialet sammanhänger med en ännu icke slulligi avgjord skatiefrägasamt vid vilken instans denna fräga är anhängig. 1 praktiken torde det i allmänhelröra sig om en allmän förvaltningsdomstol, främsl länsrätt eller kammarrätl.Den allmänna domstolen bör då la kontakt med den domare vidförvaltningsdomstolen som är närmasl ansvarig för handläggningen av målel, alltsånormalt rotelinnehavaren. Det uppställs inga regler om hur samrådet formellt skallgå lill. Del enklaste torde vara att samrådel sker per lelefon, men ingentinghindrar att domarna samräder vid etl personligt sammanträffande, om detta någongång skulle framstå som lämpligare. Vad som förekommit vid samrådet bör dokumenierasi proiokollei eller på dagboksbladel. Del är inle länki atl parierna skallbehöva medverka vid samrådet, men dessa skall naturligtvis underrättas omresultatet av samrådet när så är påkallal. Undanlag frän samrådsskyldigheten föreslås gälla i densituationen atl samråd framsiår som obehövligi. Så kan vara fallel när denallmänna domslolen anser det mer eller mindre givet hur frågan om vilandeförklaringskall hanteras. Skattefrågan kan t.ex. framstå som så enkel all det ärsjälvklart att skattedomstolens avgörande inle behöver avvaklas. Samrådsskyldighelen omfattar i princip alla treinstanserna, tingsrätter, hovrätter och HD. Del ligger emellerlid i sakens naluratl skälen för samråd i regel är svagare i högre instans. 6.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976: 600) omoffentlig anställning 5 kap. 1 § I paragrafen finns bestämmelser om en ordinarie domares skyldighelatt tjänstgöra vid andra domstolar än den han eller hon tillhör. Till denuvarande reglerna i ämnet har lagls nya bestämmelser (andra och tredje punkterna)om skyldighet för ordinarie domare vid länsrätter och kammarrätter att Ijänstgörasom särskilda ledamöter i allmän domstol. Paragrafen har därjämte genomgått enredaktionell bearbetning. Bakgrunden till förslaget har tecknats i avsnitt 2.2i den allmänna motiveringen. 1984/85:178 53 ytterligare understrykas atl tjänstgöringen i prakliken äravsedd alt äga rum på grundval av särskilda överenskommelser mellandomstolarna. Principen är att en ordinarie domare vid länsrätt frånsettlagmannen är skyldig att tjänstgöra både i tingsrätt och hovrätt medan enordinarie domare i kammarrätt är skyldig att tjänstgöra endast i hovrätt. Nägrasärskilda undantagsregler har inle uppställts för chefsdomare i kammarrätl,men det ligger i sakens nalur att reglerna - i den mån de över huvud Ingelkommer att användas i prakliken - fakliskl sett nästan enbari behövertillämpas i fråga om kammarrättsråd. Det fär ankomma pä regeringen att meddelanärmare verkstiilliphctsföreskriner lill 5 kap. 1 §, om detla skulle behövas. Någon regel om tjänstgöringsskyldighet för domare i mellankommunalaskatterätten har inle upptagits i förslaget, eflersom del i den domslolen intefinns några ordinarie domartjänsier. De föreslagna bestämmelserna har inte den innebörden atl icke-ordinariedomare i de allmänna förvaltningsdomstolarna inle skulle kunna komma i frågasom särskilda ledamöter. För icke ordinarie domare behövs emellertid ingalagbestämmelser om tjänstgöringsskyldighet av nu angivel slag. En sådanskyldighet kan regleras i förordning eller kollektivavlal. 6.4 Förslaget till lag om behörighet för Juslitiekanslernatt överklaga vissa beslut enligt Beträffande förslaget i denna del hänvisas till vad somanförts därom i avsnitt 3.5. Jag hemställer atl lagrådets yttrande inhämtas överförslagen till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändringi skatlebrotlslagen (1971:69), 3. lag om ändringi lagen (1976:600) om offentlig anställning, 4. lag ombehörighet för justitiekanslern att överklaga vissa beslut enligträttegångsbalken. Regeringen beslutar i enlighet med föredragandenshemställan. Prop.1984/85:178 54 Närvarande: juslitierådet Mannerfell, regeringsrådetWahlgren, juslilierådel . Enligt utdrag av prolokoll vid regeringssammanträde den 14februari 1985 har regeringen på hemslällan av slalsrädet beslutatinhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändringi , 2. lag om ändringi skatlebrotlslagen (1971: 69), 3. lag om ändringi lagen (1976:600) om offenllig anslällning, 4. lag ombehörighet för justiliekanslern all överklaga vissa beslut enligträttegångsbalken. Förslagen har inför lagrådet föredragils avhovrättsassessorerna och . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Det remitterade förslagel i den del det syfiar till attkomma till rätta med den ekonomiska brottsligheten innebär i huvudsak följande:Vidlyftiga eller eljest särskilt krävande brottmål, i vilka bedömningen avekonomiska eller skatterätlsliga förhållanden har väsentlig betydelse, skall i försiainstans förelrädesvis prövas av speciellt uisedda tingsrätter. Bland landels 97tingsrätter skall sålunda omkring 13 utses att handlägga de komplicerade s.k. ekobrollmälen.För dessa tingsrätter skall bestämmas särskilda domkretsar i fräga om sådana mäl.De utvalda tingsrätterna skall fä möjlighet alt i de avsedda målen låtaexperter på ekonomiska och skallerättsliga frägor ingå som särskilda ledamöteri rätten. När experi dellar i dömandet skall anlalel nämndemän i rätten alltidvara minst fem. Som nämndeman skall kunna anlitas nämndeman vid sådan annantingsrätt där målet skulle ha kunnat handläggas enligt vanliga forumregler. Åvenhovrätterna - men däremot inte högsla domstolen - skall få möjlighet atl anlilaekonomiska och skatterältsliga experter. Av remissprotokollet framgår att ungefär 80.000 brottmålom årel avgörs av tingsrätterna i landet. Antalet mål som berörs av den nuföreslagna reformen har beräknats till något eller några hundratal . Deallra flesta av dessa mäl kan, enligt vad som sägs i protokollet, med säkerhetantas redan utan nägon särskild regel om koncentration till vissa tingsrätterkomma att handläggas vid de domstolar som kan bli aktuella vid utformningen aven sådan regel (exempel på sådana domstolar torde vara tingsrät- Prop.1984/85:178 55 terna i de största städerna). Det antal mål som skullekomma att tas frän övriga tingsrätter och föras över till de speciellatingsrätterna har därför antagits bli ganska lilet. Vad först angår frågan om medverkan av ekonomiska experteri rätten finner lagrådet förslaget i denna del vara grundat pä goda skäl. Somframgått vid remissbehandlingen ger förslaget upphov lill vissa spörsmål som ärprincipiellt betydelsefulla. Föredragande statsrådet har närmare utvecklat hurman bör se på dessa frågor. Lagrådet kan ansluta sig till vad som sålunda haranförts. Del kan likväl vara på sin plals att ytterligare understryka, attendast vad som har kommit fram vid huvudförhandlingen får läggas lill grund förrättens avgörande (se 30 kap. 2 5 försia slyckel RB). Behovet av ekonomisksakkunskap när det gäller utredningen i målet (själva processmaierialet) färliksom tillgodoses genom anlitande av sakkunnig enligt 40 kap. RB. Denekonomiska experten i rätlen lorde. som framgår av rcmissprotokollet. ha som sinegentliga uppgift atl vara övriga ledamöler till hjälp när den i målet förebragtaekonomiska utredningen skall analyseras och bedömas. Han torde också kunna gerätlen ökade förutsättningar att vid huvudförhandlingen, om så behövs, avhjälpaföreliggande otydligheler eller ofullsländigheter i sädant ekonomiskt-teknisktmaterial som förebringas (jfr 46 kap. 4 § RB). Lagrådet vill fur lyclliclicts skull tillägga att enekonomisk expert, som på fön]ndersökninc'i' Förslaget om medverkan av skatterätlsliga experter irätten föranleder inte nägon erinran i sak från lagrådets sida. Till vissafrågor i denna del återkommer lagrådet i det följande. Lagrådet övergår härefter till förslaget all de merakrävande ekobrollmälen skall koncenlreras lill vissa lingsrätler. Vär rättsordning bygger pä grundinslällningen atl allatingsrätter i landet har lika kompetens att handlägga och pröva mål. Undantaghar dock gjorts i fråga om speciella mältyper. Som exempel kan nämnas att sjömälregelmässigt skall handläggas av särskilt uisedda lingsrätler (336 § sjölagen)och att prövningen av flertalet patentmål har anförtrotts (65 § patentlagen). Vidare skall t.ex. vissa utvalda tingsrätter varafaslig-helsdomstolar och i sådan egenskap handlägga fastighetsmål (I § lagen omdomstolar i fastighetsmål). Det remitterade förslaget utgår från att mål om ekonomiskbrottslighet även i princip skall handläggas vid landets samtligatingsrätter. Sådana ekobrottmäl som är vidlyftiga eller komplicerade skall dockhandläggas endast av vissa tingsrätter. Förslaget att uppdelningen av mål mellantingsrätterna skall vara beroende av hur omfatlande eller svårt målet ärinnebär ett ingrepp i vår rättsordning av betydande principiell räckvidd. Enklyvning av målen efter sådana kriterier kan lätt leda till uppfattningen att Prop.1984/85:178 56 somliga tingsrätter är av högre kvalitet än andra (del hari lagstiftningsärendet talats om A-domstolar och B-domstolar). Detta gäller såmyckel mera som de speciellt utsedda tingsrätterna enligt förslaget ingalundaalltid behöver utnyttja möjligheten att läla experter ingå i rätlen vidhandläggningen av de berörda målen. En nackdel med den föreslagna ordningen kan också sägasvara alt de tingsrättsdomare, som inte tjänstgör vid de specialiseradetingsrätterna men som ändå har atl pröva etl stort antal ordinära ekobrottmål, gärmiste om sädana erfarenheter som handläggningen av elt och annal mäl undermedverkan av ekonomisk eller skatterättslig expertis skulle ge. Vad beiräffar den praktiska tillämpningen av förslaget kanden grundläggande beslämmelsen om koncentration av ekobrottmål till vissatingsrätter (1 kap. 7 § RB) synas vara rationellt utformad. Del kan emellertidvara en vansklig och grannlaga uppgift all avgöra, om etl mäl är så krävandeatt det inte bör handläggas av den ordinarie tingsrätten. Enligt förslagel hardel lagls i åklagarens hand alt, när han finner skäl föreligga, föra målel specialiserad tingsrätt. Med fog kan hävdas att den tilltalade för balansensskull också borde ha möjlighel att påkalla att ett mål, som enligt hans ellerförsvararens bedömning inrymmer komplicerade ekonomiska problem, skall prövasav en specialiserad domstol. Ytteriigare invändningar av praktisk natur som kan görasmot en koncentration till vissa tingsrätter har redovisats i remissprolokolleloch där behandlats av föredragande statsrådet. Som framgått inledningsvis har det antal mål som enligt förslagelskulle komma alt föras över från övriga tingsrätter till de speciellatingsrätterna anlagils bli ganska litet. Mol bakgrund bl.a. härav och med beaklandeav vad som har sagts i det föregående kan den frågan ställas, om del ärtillräckligt sakligt motiverat att göra sädana principiella avsteg frän gällanderättsordning som den föreslagna koncentrationen av ekobrottmål till vissatingsrätter skulle ulgöra. Lagrådet vill för sin del, i linje med rättegångsutredningensinställning, besvara frågan nekande. Härvid har förutsatts all ekonomisk ochskallerättslig expertis vid behov skalt kunna tillföras även en sådan tingsrättsom enligt förslaget skulle falla utanför specialdomslolarnas krets. Det här anförda leder till att lagrådet inte kantillstyrka det framlagda förslaget om koncentration till vissa tingsrätter. Förslaget till lag om ändring i 1 kap. 7 och 8 §§ samt 2 kap. 4 a § Med hänsyn till vad lagrådel anfört i de allmännasynpunkterna föreslår lagrådet att det remitterade förslaget i fråga om 1 kap.7 § utgär och att 1 kap. 8 § försia stycket och 2 kap. 4 a § ges följandelydelse. I kap. 8 § första slycket: ""I mäl om allmäntåtal i vilka bedömningen av Prop.1984/85:178 57