prop · G803122 · 1984-12-31 00:00:00 — om lärarutbildning förgrundskolan m. m.; beslutadden 21 febmari 1985. Regeringen förelägger vad som har tagitsupp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll för de åtgärder och de ändamål somframgår av föredragandens hemställan. I propositionen föreslås en ny läramtbildning förgrundskolan. Den organiseras som en allmän utbildningslinje,grundskollärarlinjen, med två skilda inriktningar, en för tidigare årskursereller årskurserna 1 t.o.m. 7 och en för senare årskurser eller årskurserna 3 t.o. Utbildningen för tidigare årskurser föreslås omfatta 140 poäng ochinnehålla fördjupade studier i matematik och naturorienterande ämnen ellersvenska och samhällsorienterande ämnen. Utbildningen för senare årskurserföreslås omfatta fyra alternativa specialiseringar, en motsamhällsorienterande ämnen om 160 poäng, en mot naturorienterande ämnen om 160poäng, en mol svenska och två främmande språk om 180 poäng och slutligen en motpraklisk-esletiskt ämne tillsammans med svenska, matematik eller språk om 140,160 eller 180 poäng. Läramtbildningen för gmndutbildning för vuxna(grundvux) och i svenska som andraspråk föreslås anordnas inom ramen förgmndskollärarlinjen. Utbildningenpå den nya linjen föreslås starta /89. Dessutom föreslås att idrottslärarlinjen förlängsmed 40 poäng till 120 poäng tidigast /87. Prop.1984/85:122 2 Närvarande: statsrådet I. , ordförande, ochstatsråden , , , , , ,, , , , , , R. , ,, , Proposition om lärarutbildning för m. m. Den nuvarande utbildningen avklasslärare, dvs. låg- och mellanstadielärare, grundar sig på beslut av 1967års riksdag med anledning av förslag av lärarutbildningssakkunniga(LUS) (prop. 1967:4, SU 51, rskr 143). Det gör också den för ,gymnasieskolan och vuxenutbildningen gemensamma utbildningen av lärare iteoretiska ämnen, ämneslärarutbildningen. Lågstadielärarlinjen omfattar 100poäng och mellanstadielärarlinjen 120 poäng. De tre ämneslärarlinjerna, denhistorisk-sam-hällsvetenskapliga, den matematisk-naturvetenskapliga och denspråkvetenskapliga, omfattar 160 poäng. Utbildning för undervisning ipraklisk-esteliska ämnen i ges på särskilda utbildningslinjer såsombildlärarlinjen, idrottslärarlinjen och musiklärarlinjen. På grundval avförslag från lärarutbildningskommittén () beslutade (prop.1975:24, UbU 14, rskr 159) om försöksverksamhet med Ivåämnesulbildning. Ensådan försöksverksamhet, som innebär atl utbildning i praktisk-estetiskl ämnekan kombineras med utbildning i vissa teoretiska ämnen, har pågått sedan år1977. Även låg- och mellanstadielärarlinjerna innehåller viss utbildning idessa ämnen. tillkallade jag,efter bemyndigande av regeringen , sakkunniga' för att utredafrågan om läramtbildningens mål, ' för avlämnandet av betänkandet: skolrådetMaj Bosson-Nordbo, ordförande, riksdagsledamöterna , kommunalrådet , utbildningschefen ,utredningssekreteraren , riksdagsledamoten ,ombudsmannen , sekreteraren och riksdagsledamotenChristina Rogestam. Prop.1984/85:122 3 stmktur och innehåll m. m. De sakkunniga antognamnet läramt-, bildningsutredning (LUT 74). Utredningen överiämnade betänkandet(SOU 1978:86) Lärare för skola i utveckling. En sammanfaUning av utredningenssynsätt och förslag i berörda delar bör fogas som bilaga 1 till protokollet idetta ärende. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckningöver remissinstanserna och en sammanfattning av remissyttrandena i berördadelar bör fogas som bilaga 2 till protokollet i detta ärende. På grundval av LUT 74:s förslag och de inkomnaremissynpunkterna har en promemoria () utarbetats inomutbildningsdepartementet. Promemorian har legat till gmnd för diskussioner medberörda myndigheter och organisationer. Vidare har ett antal skrivelser från myndigheter,organisafioner och enskilda kommit in i frågor som jag tar upp i det följande. fattade vid 1980/beslutom fortbildning för skolväsendets personal med utgångspunkt i LUT 74: s förslag(prop. 1980/81:97, UbU 37, rskr 385). Fortbildningens organisation behandlasdärför inte i detta sammanhang. Jag avser nu att la ställning fill LUT 74: sförslag till utbildning av lärare för gmndskolan samt därmed sammanhängandefrågor. Lärarutbildningen för undervisning i gmndutbildning för vuxna(grundvux) och i svenska som andraspråk behandlar jag i deUa sammanhang. Ävenidrotlsläramlbild-ningen samt vissa frågor om slöjdlärarulbildningen tas upp.Frågor som rör utbildningen av lärare för gymnasieskolan och förvuxenutbildningen i övrigt berör jag endast i den utsträckning de har sambandmed lärarutbildningen för . Jaghar samrått med statsrådet . För överblickens och sammanhangels skull behandlarjäg i del följande åtskilliga frågor som det ankommer på regeringen ellerberörda myndigheter att besluta i. Jag kommer atl ange när så är fallet. När den nuvarande stmkturen för lärarutbildningen igrundskolan lades fast var gmndskolan genomförd i av landetskommuner. Därefter har två genomgripande revisioner gjorts av läroplanen förgmndskolan. Genom läroplan (Lgr 69) avskaffades den uppdelning avårskurs 9 i gymnasieförberedande och yrkesinriktade linjer som var en följd av1960 års politiska överenskommelse om . Samfidigt förenkladestillvalssystemet och förändrades kursplanerna i bl. a. naturorienterande ochsamhällsorienterande ämnen på högstadiet. 1984/85:122 4 Med den nu gällande läroplanen, Lgr 80, har enutveckling av gmndskolan skett från regelstyrning mot ökad målstyrning. Deinnehållsliga och pedagogisk-organisatoriska förändringarna i Lgr 80 innebarbl. a. nya kursplaner, införande av lemastudier, introduktion av nya ämnen ochmoment tidigare i årskurserna och borttagande av reglerna om särskildbehörighet vid intagning till gymnasieskolan. Lgr 80 betonar också starkare degmndläggande basfärdigheterna att läsa, skriva och räkna under alla stadier avgrundskolan. Vikten av en ökad satsning på naturvetenskap och teknik igrundskolan underströks i läroplansbeslutet. Deskillnader mellan å ena sidan låg- och mellanstadierna och å andra sidanhögstadiet, som funnits sedan det ursprungliga beslutet om gmndskolan, hargenom de nämnda förändringarna minskat successivt. a. elt väsentligtavseende finns en gmndläggande skillnad kvar, nämligen beträffandelärarutbildningens struktur. Uppdelningeni skilda utbildningar för lågsladielärare, mellanstadielärare och ämneslärareför högstadiet bidrar till att upprätthålla nackdelarna med stadieindelningen igmndskolan. Lärarutbildningen för högstadiet har fortfarande mer gemensamt medlärarutbildningen för gymnasieskolan än med övrig lärarutbildning förgmndskolan. Dessa förhållanden och behovet av aU se läramtbildningen förgmndskolan i ett mera samlat perspektiv låg bakom mina direktiv till LUT 74. LUT74: s modell för ny läramtbildning innebär att den skarpa gräns somklassläramtbildningen och ämnesläramtbildningen drar mellan årskurserna 6 och7 i gmndskolan löses upp och att läramtbildningen klarare speglar attgmndskolan och gymnasieskolan är skilda skolformer. Remissopinionen med anledning av LUT 74: s förslagär splittrad. Även om flertalet remissinstanser ställer sig bakom syftet attminska sladiebind-ningen så är många kritiska till vad detta skall komma attinnebära i första hand för ämneskunskaperna hos de blivande lärarna i de högreårskurserna. Läramtbildningenbör enligt min uppfattning utgå från den gmndläggande strukturen iskolväsendet och på så sätt ge de bästa förutsättningarna för attundervisningen i skolan skall ges enligt de riktlinjer som ochregeringen beslutat om. Det är i detta sammanhang nödvändigt att se grundskolansom én helhet. Detta underströks av dåvarande statsrådet i propositionenom läroplan för m.m. (prop. 1978/79:180, s. 12) där hon uttaladeatt gmndskolan måsle få framträda som en skola utformad efter sina egnavillkor. Jagvill understryka att detta synsätt inte står i motsatsställning till behovet avsamarbete mellan olika skolformer. Som jag har framhållit i bl. a. proposition1983/84:116 om gymnasieskola i utveckling är ett ökat samband mellan grundskolaoch gymnasieskola nödvändigt. Också samverkan mellan förskola och gmndskola ärelt viktigt inslag i de samlade insatserna för barns utveckling. Prop.1984/85:122 5 Den nuvarande utpräglade sladieinriktningen av deskilda lärarutbildningarna med de olika traditioner dessa bygger på försvårarenligt min mening för att fungera som en helhet. anserjag det nödvändigt att de skillnader i undervisningen som finns mellan Udigareoch senare årskurser kommer till uttryck i successiva förskjutningar i lärarnasutbildning och kompetens. De förändringar av gmndskolan som Lgr 80 angerkräver enligt min uppfattning, för att få störte genomslagskrafl, ocksåförändringar av lärarutbildningen. a. gäller det den starka betoningen avgmndläggande basfardigheter i Lgr 80 och det ansvar som åvilar alla lärare -oavselt stadium - i detta hänseende. ILgr 80 understryks vidare behovet av ett undersökande och experimentelltarbetssätt, där teori och praktisk tillämpning blandas för att på så sättunderlätta för många elever att tillgodogöra sig det till stor del abstraktainnehållet i skolans undervisning. I årets budgetproposition (prop. 1984/85:100bil. 10 s. 28) har statsrådet och jag understmkit vikten av ökaduppmärksamhet åt melodiska och didaktiska aspekter på undervisningen i olikaämnen och ämnesgmpper i skolan. Detta gäller kanske framför allt inom det naturvetenskapligaområdet där det finns undersökningar som visar att många elever över huvudtaget inte tillgodogör sig viktiga delar av undervisningen. Jag skall fråndenna utgångspunkt här ta upp undervisningen i naturorienterande ochsamhällsorienterande ämnen. Ipropositionen (1978/79:180) rörande Lgr 80 behandlades särskilt frågorna omundervisningen i orienteringsämnena. Utgångspunkten var därvid önskemålet omen ökad samverkan över de traditionella ämnesgränserna. Vid en sådanundervisning utgår man inte enbart från ett ämnesindelat stoff ulan byggerundervisningen på problem och frågeställningar såsom eleverna möter dem utanförskolan. Från denna utgångspunkt utformades kursplanerna och timplanen iorienteringsämnen i två ämnesgmpper samhällsorienterande resp.naturorienterande. I propositionen framhölls vidare att det är önskvärt atl ensådan samlad undervisning underlättas genom fortbildning, läromedelsutformningoch kommentarmaterial från (). anslöt sig lill deUa(UbU 45, rskr 422). Läroplansbeslutelbeträffande orienteringsämnena är enligt min mening av särskild betydelse närdel gäller att utforma en ny lärarutbildning. Det är inom dessa områden somdagens lärarutbildning för högstadiet ger minst goda fömtsättningar för enundervisning enligt läroplanens intentioner. Läroplanen bygger som jag nämnt påalt samhällsorienterande resp. naturorienterande ämnen hålls samman för atlunderiälla s. k. samlad undervisning. En lärarutbildning som bygger på sådanagrupper av närbesläktade ämnen innebär självfallet inte alt de traditionellaämnena har föriorat sin belydelse. Uppdelningen i olika ämnen har enligt minmening stort värde för att förse eleverna med en gmndläggande struktur förkunskaperna. Prop.1984/85:122 6 minstinom läramtbildningen är de traditionella ämnena viktiga med hänsyn Ullbehovet av att följa den vetenskapliga utveckhngen och av atl som lärare ta ianspråk personer som har förankring i denna utveckling. Det får således varkeninom skolan eller i lärarutbildningen vara frågan om ett "antingeneller" utan det måste vara ett "både och" när det gällerämnes-övergripande resp. ämnesanknutna inslag. Jag vill i detta sammanhang också peka på detproblem som ligger i att lärare undervisar i ämnen som de inte har utbildningför. Undersökningar som redovisats av LUT 74 och senare av bl. a. visar att detla förekommer i betydande utsträckning i vissa ämnenoch då särskilt inom orienteringsämnen. En självklar utgångspunkt måste enligtmin mening vara att sträva efter att undervisningen skall handhas av lärare somhar kompetens för uppgiften. Detta är ytterligare ett skäl för att skapa enlärarutbildning som ger lärare med en bredare ämne-jkompetens. På så sätl börman kunna minska det kvalitetsproblem som ligger i att lärare ämnen där de saknar utbildning. En lärarutbildning som ger bredare ämneskompetenspå högstadiet är inte minst av stor betydelse för att ge utbildning med högkvalitet också i glesbygdskolor och över huvud taget i små skolor. Jag vill härspeciellt peka på de möjligheter som finns att bilda s.k. filialskolorpå högstadiet. Jag skall så gå över till ett par viktiga socialaaspekter på läramtbildningen. Systemet med klasslärare på låg- ochmellanstadierna och ämneslärare på högstadiet innebär att kontakterna mellanlärare och elev förändras mycket drastiskt under ett ömtåligt skede i elevensutveckling. LUT 74 redovisar att en elev i årskurs 6 möter fyra till femlärare. Under högstadiet ökar det antal lärare vae elev möter kraftigt.Situafionen har delvis förbättrats men det skulle ändåenligt min mening vara till stor fördel för arbetssituationen på högstadiet om densplittring i arbetsorganisationen som eleverna möter kunde minska. Enstabilitet i kontakterna mellan lärare och elever behövs enligt min meninggenom hela , inte minst på högstadiet. Detta är en förutsättning förmjukare övergångar mellan de olika stadierna. Vi vet att en del elever redan på lågstadiet fårproblem i skolan. För dem inleds på så sätt ofta en process som skolan senareinte förmår bryta och som leder fill ohka former av ofullständig skolgång underde senare årskurserna eller lill skolavbrotl . En förändradlärarutbildning, som ökar lärarnas specialpedagogiska kunskaper och ger demökad insikt om de grundläggande sociala fömlsällningarna för barns ochungdomars utveckling och inlärning, är enligt min uppfattning ett viktigtbidrag till att söka minska utslagningen. Sist men inte minst: arbetet med grundläggandekunskaper och färdigheter är avgörande för elevernas framgång i skolarbetet.Utveckling av Prop.1984/85:122 7 förmåganatt tala, läsa, skriva och räkna är central i skolarbetet och dessa färdighetermåste tränas i många ämnen. Barnens språkliga utveckling måste uppmärksammasoch stödjas under hela gmndskolefiden. För att alla barn skall kunna tillägnasig dessa kunskaper och färdigheter måste framför allt de lärare som arbetarmed yngre barn få bättre kunskaper och bättre förmåga i dessa avseenden.Samtidigt måste också lärare för de äldre barnen ha kunskaper om gmndläggandespråklig inlärning och utveckling. Även inom andra områden behöver lärarnaskunskaper förbättras för att läroplanens intentioner skall kunna förverkligas.Det gäller framför allt i naturvetenskap och teknik, där många låg- ochmellanstadielärare har fått alltför ytliga kunskaper i sin gmndutbildning. 2.2En ny struktur för lärarutbildningen för Mitt förslag: Jag föreslår att en nylärarutbildning för utformas med en stmktur och ett innehåll sombestäms utifrån behov. Den bör organiseras inom ramen för en allmänutbildningslinje, gmndskollärarlinjen, med två skilda inriktningar, en för undervisningi tidigare årskurser eller årskurserna 1 t. o. m. 7 och en för undervisning isenare årskurser eller årskurserna 3 t. o. m. Utbildningen för tidigare årskurser bör omfatta 140poäng och innehålla fördjupade studier i matematik och naturorienterande ämneneller svenska och samhällsorienterande ämnen. Inom inriktningen mot senareårskurser bör det finnas möjligheter till specialisering mot skilda ämnen ellerämnesområden. En bör avse utbildning i samhällsorienterande ämnen, en annanutbildning i naturorienterande ämnen med eller utan matematik. Dessaspecialiseringar föreslår jag skall omfatta 160 poäng. En tredje specialiseringbör avse svenska och två främmande språk samt omfatta 180 poäng. En Qärdespecialisering bör avse praktisk-estetiskl ämne i förening med svenska, etlfrämmande språk eller matemafik. Denna specialisering bör omfatta 140, 160eller 180 poäng. Utbildning lill lärare i enbart prakUsk-estetiskt ämne börsamtidigt även fortsättningsvis ge kompetens alt undervisa i . Utbildning för undervisning i grundvux och isvenska som andraspråk föreslår jag anordnas inom den nya linjens ram. LUT74:s förslag: LUT 74 föreslår en gmndskolläramtbildning om totalt 160 poäng,varav 140 poäng är behörighetsgivande utbildning, dvs. utgör grund föranställning som lärare. De resterande 20 poängen är en kompletterandegrundutbildning, som läraren kan utnytQa för ämnesteoretiska och/ellerpraktisk-pedagogiska studier yrkesverksamhet. Förslaget innebäratt den dubbla behörighet för Qänst såväl på gmndsko- Prop.1984/85:122 8 lanshögstadium som i gymnasieskolan, som nuvarande utbildning av ämneslärare ger,inte får någon motsvarighet med den nya utbildningen. Läramtbildningen skall enligt LUT 74 utformas medämnesspecialisering och en viss årskursspecialisering. Utbildningen inleds medett för alla studerande gemensamt, kommunikationsinriktat basblock medalternaUva fördjupningsstudier inom svenska och matemafik. Därefter väljer denstuderande olika specialiseringar: i samhällsorienterande ämnen, naturorienterandeämnen, främmande språk, praktisk-esleUska ämnen eller ytterligare enspecialisering, där nya läramtbildningsbehov, t. ex. avseende hemspråk, skallkunna fångas upp. Årskursspecialiseringen kommer i första hand till uttryck iatt de två förstnämnda ämnesspecialiseringama inriktas mot undervisning iföreträdesvis lägre eller företrädesvis högre årskurser. Dennaårskursspecialisering innebär inte att ämneskompetensen begränsas till enbartnågra av gmndskolans årskurser. Basblockets fördjupningsalter-nafiv förberederför undervisning i hela gmndskolan. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser är i stort positiva fill den föreslagna stmkturen fören gmndskolläramtbildning. Många anser dock att specialiseringsförslagen måsteses över och utvecklas så att ämneskunskaperna förstärks för lärarna i de högreårskurserna. Framför allt anses de blivande lärarna få alltför dåliga kunskaperi svenska och matematik. Flertalet remissinstanser inom högskoleområdet ärkritiska till tidsramen för specialisering för högre årskurser när det gällerinriktning på naturorienterande ämnen, samhällsorienterande ämnen eller språk.En förlängning och en översyn av innehållet i utbildningen i denna del föreslås.Även många myndigheter och organisationer inom skolområdet framhåller att enreformering inte får leda till försämrade ämneskunskaper. Skälenför och kommentarer till mitt förslag Jag har i det föregående angett de utgångspunktersom bör gälla för läramtbildningen för och de allmänna krav som kanställas på den från skolans sida. Jag anser det vara av avgörande betydelse förgrundskolans fortsatta utveckling att den får en lärarutbildning som mera ärutformad efter gmndskolans egna behov. Önskemålet att en del avläramtbildningen även i fortsättningen skall kunna ge kompetens för undervisningi såväl gmndskola som gymnasieskola och vuxenutbildning får således enligt minmening inte styra utformningen av lärarutbildningen för . Dennauppfattning speglar den syn på och dess utveckling som kom lilluttryck i beslutet om ny läroplan för gmndskolan vid 1978/riksmöte.Flertalet remissinstanser som yttrat sig över LUT 74: s förslag ställer sigockså bakom en förändring av lärarutbildningen i detta avseende. 1984/85:122 9 Även om läramtbildningen för utformasutifrån behov, är naturligtvis samverkan med annanlärarutbildning värdefull från flera utgångspunkter. Kunskaper om angränsandeskolformer och insikter i barns och ungdomars resp. vuxenstuderandes villkor ärvikliga för alla lärargrupper. Jag återkommer senare lill dessa frågor bl. a.vad avser utbildning av personal för barnomsorgen och av lärare för gymnasieskolanoch vuxenutbildningen. Jag återkommer också till frågan om dubbel behörighetför lärare i praklisk-esteliska ämnen. Grundskol-anshuvuduppgift är att ge eleverna goda kunskaper och färdigheter. Elevernaskunskaper skall fördjupas fortlöpande under de nio skolåren. Detta innebärockså successiva förändringar i kraven på lärarnas utbildning och kompetens.Det är enligt min mening inte möjligl atl inom ramen för en odifferentieradläramtbildning rymma alla de kunskaper och färdigheter som en lärare behöverför alt kunna undervisa i gmndskolans samtliga nio årskurser. En sådanutbildning skulle bli alltför omfattande och därmed också kostnadskrävande. som skolan skall ge eleverna godakunskaper och färdigheter skall den fostra dem och medverka till deraspersonliga utveckling. I lärarutbildningen måsle gmnden läggas för skolansmöjligheter att fullgöra sina uppgifter också i detta avseende. Om utbildningenutformas så att läraren kan Qänstgöra på mer än elt stadium och således kanfölja den enskilde eleven än skapas en störtestabilitet i kontakterna mellan lärare och elev. Båda lärarkategorierna kanQänstgöra i årskurserna 3 t. o. m 7. I det avseendet kan alltså hänsyn tas lillelevernas, lärarnas och skolans behov när undervisningen organiseras. Med tvåolika huvudinriktningar av utbildningen blir också möjligheterna störte änenligt LUT 74: s förslag alt tillgodose lärarnas behov av ämneskunskaper förundervisning i de senare årskurserna. Remissopinionen har övertygat mig om attdel är nödvändigl alt modifiera utredningens förslag i detta avseende. Arbeteti skolan styrs av de mål och riktlinjer som beslutas av ochregeringen. De uppgifter som läraren har är därmed fastlagda på ett tydligareoch klarare sätt än uppgifterna för många andra yrkeskategorier i samhället.Utbildningen skall ge läraren den gmnd som behövs för arbelel i skolan och defömtsättningar som fordras för att förändra delta arbete i takt medutvecklingen i skolan och i samhället i övrigt. Detta förhållande måste varagmndläggande vid planeringen av innehållet i lärarnas utbildning ochdefinierar den yrkesroll som läraren skall utbildas för. Lärarutbildningen är ett medel att förverkligasamhällets intentioner med skolan. Från denna utgångspunkt är del motiverat meden mera preciserad styrning av lärarutbildningen jämfört med många andra utbildningari högskolan. De instmmenl som används för att styra lärarutbildningen skallbl. a. bidra ull att säkerställa kvaliteten och jämförbarhelen i utbildningenpå olika orter i landet. Ett styrinstrument är utbildnings- 1984/85:122 10 planen.I den skall anges syftet med utbildningshnjen och del huvudsakliga innehållei idenna. Planen skall fastställas av universitets- och högskoleämbetet (UHÄ).UHÄ: s frihet atl bedöma hur detaljerad en utbildningsplan bör vara är slor.Den förändring av lärarutbildningen som jag nu föreslår är genomgripande. Detär viktigt alt syftet med en förändrad och för sammanhållenlärarutbildning slår igenom i planeringen och genomförandet av den nyautbildningen. Särskilt i etl inledningsskede är del därför nödvändigt att ge delokala högskolemyndigheterna, som skall ge utbildningen ett mera preciseratinnehåll, relativt omfattande ledning. Jag vill understryka att det samtidigtär angeläget att reformen förankras i ett lokall utvecklingsarbete vid berördahögskoleenheter. När del gäller den fortlöpande utvecklingen avläramtbildningen måste förändringar i läroplanen alltid följas upp i lärarnasutbildning. Det är bl. a. av dessa skäl nödvändigt att högskolan ochskolväsendet samverkar på alla nivåer vid planeringen och utvecklingen avläramtbildningen. Inte minsl är en representation för skolan i berördahnjenämnder vid högskoleenheterna väsentlig. I delta sammanhang vill jag framhålla att det inomde ramar och riktlinjer som jag nu skisserar givetvis bör finnas utrymme förlokala iniUativ, såsom utbildning i alternativ pedagogik, l.ex.montessoripedagogik. Innan jag går in på den närmare utformningen av linjenstvå inriktningar vill jag ta upp ytterligare några frågeställningar som ärgemensamma för all lärarutbildning för gmndskolan. De blivande lärarna bör i sin grundutbildning fåkunskap om skolsystemet, skolans mål och innehållet i läroplanen. I läroplanentas de skilda frågor och problem upp som skall behandlas i undervisningen ochde riktlinjer som skall gälla för arbetet i skolan.