prop · G80310 · 1984-12-31 00:00:00 — Den angelägna miljöskyddsanpassningen av maskinell och annanutrustning inom jordbruket bör vara etl naturligt led i verksamheten hos olikaberörda organ och företag. Jagvill i fortsättningen behandla den av utredningen väckta frågan omlagstiftning, eftersom den fordrar beslul av . I utredningens förslaglill åtgärdsprogram ingår som nämnts också ell förslag lill en särskild lag omgödselhanlering inom vissa omiåden. Ulredningenslagförslag innebär alt regeringen får befogenhet att avsätta vissa områden somsärskilt föroreningskänsliga. I fråga om dessa områden skall fåmeddela de föreskrifter avseende gödselhanteringen 1984/85:10 ;«< 13 som behövs för att motverka vattenförorening. Sådanaföreskrifier får avse bl. a. förbud mot spridning av gödselmedel under vissalider, skyldighet atl anskaffa planeringsunderlag för gödsling, utrymmen förlagring av stallgödsel och storleken av spridningsarealer för stallgödsel. Vid remissbehandlingen har utredningens förslag tilllagreglering fått ett blandat mollagande. Flertalel remissinstanser anser alldel kan finnas ell behov av ytteriigare författningsreglering beiräffandegödselhanlering men är iveksamma lill eller avslyrker den särskildalagsliflning som ulredningen föreslår. anlal remissinslanser föreslår allerforderiig författningsreglering bör ske i miljöskyddslagsliflningen. Någraremissinslanser, bl. a. LRF, avstyrker ulredningens förslag. De kriiiskainsianserna anser bl.a. all man bör kunna komma lill rätta med problemen genomökad information och rådgivning. För egen del kan jag konstalera all gällande lagstiftningger vissa möjligheter atl kontrollera och ingripa mol verksamheier somförorenar vattenområden. Det är främst ML som reglerar sådana frågor. MLinnehåller beslämmelser lill skydd mol olika slag av miljöstörningar i form avbl.a. vatten- och luftföroreningar. Lagen är bl.a. lillämplig på ulsläpp av avloppsvallenoch fasla ämnen i vattendrag, sjöar och andra vattenområden samt på användningav mark, byggnader eller anläggningar på sätt som kan medföra atl ettvattenområde förorenas. Åtgärder eller användning som omfattas av ML kallasmiljöfarlig verksamhet. Beteckningen ger bl. a. uttryck för grundtanken attäven risken för olägenhel skall beaklas. För all en miljöfarlig verksamhet skall få ulövas krävssom huvudregel atl den som utövar eller ämnar utöva den miljöfarligaverksamhelen skall vidta de skyddsålgärder, låla den begränsning avverksamheten och iaktta de försiktighetsmått i övrigl som skäligen kan fordrasför alt förebygga eller avhjälpa olägenhel. För många olika verksamheier krävsdäruiöver lillstånd enligt ML för all de skall få bedrivas. Nägon sådanförprövnings-plikl gäller inte beiräffande l.ex. spridning av gödsel, menverksamhelen faller under lagen. 1 lagens förarbeten anges sålunda som exempelpå miljöfarlig verksamhet anordnande av upplag som kan medföra vallenföroreningoch vidare utspridning av gödselmedel och andra ämnen som genom avrinning kanspridas lill sjöar och andra vattenområden (prop. 1969:28 s. 259). Även VL innehåller i 19 kap. vissa vauenskyddsbeslämmelser.Dessa avser skyddel för yl- och grundvallenlillgångar som utnyttjas eller kankomma all ulnylljas för vattentäkter, dvs. till eller industriellvattenförsörjning eller bevattning. För verksamheter som bedrivs vid en sådanvattentillgång gäller en allmän aktsamheisregel, men om denna inte ärtillräcklig kan inrätta särskilda skyddsområden och föreskrivade yllerligare inskränkningar i rälien alt förfoga över fastigheter inomområdet som behövs för alt lillgodose syflel med området. 1984/85:10 14 Hälsoskyddslagen(1982:108) reglerar åtgärder för all hindra uppkomslen av sanitära olägenheleroch för all undanröja sådana olägenheler. Enligt 11 och 12§§hälsoskyddsförordningen (1983:616) får en kommun, om det behövs för atl hindrauppkomslen av sanitär olägenhel inom kommunen, meddela föreskrifter omspridande av naturlig gödsel, slam och annan orenlighet inom tätbebyggdaområden eller om skydd för ytvatlen-läkter och enskilda grundvattenläkter. Naturvårdslagen(1964:822) innehåller beslämmelser lill skydd för naturmiljön. Länsstyrelsenkan förklara ett område som naturreservat om det är värdefulll ur velenskapligeller kulturell synpunkt eller om områdel är av väsenllig belydelse förallmänhetens friluftsliv. I samband med beslut om bildande av naturreservatskall anges bl.a. de inskränkningar i rätten all förfoga över ett sådant områdescm behövs för atl trygga ändamålet med reservatet. Somexempel på sådana inskränkningar nämns i lagen bl. a. förbud mol användning avbekämpningsmedel. Som ytterligare exempel på åtgärder som kan förbjudas har iförarbelena nämnts användning av handelsgödsel (L3U 1964:41 s. 84). Omreservalslörordnandet medför all pågående markanvändning avsevärt försvåras, ärinnehavaren av marken berättigad till ersättning för det intrångreservalslörordnandet medför. Ettområde, inom vilket särskilda ålgärder behövs för all skydda eller vårdanaturmiljön kan av förklaras som nalurvårdsomräde. Länsstyrelsenkan föreskriva inskränkningar i fastighetens nyttjande eller skyldighel alllåla vissa landskapsvårdande åtgärder. Institutet naturvårds-område används isådana fall dä erforderliga vård- och kontrollåtgärder är förenliga medbedrivandet av ell normalt jord- och skogsbruk. Somlidigare nämnls har anlagil en ändring i lagen (1979:425) omskötsel av Jordbruksmark, som innebär alt hänsyn lill naturvårdens iniressenskall las vid bedrivande av jordbruk. Ävenenligt skogsvårdslagen (1979:429) skall hänsyn las lill naturvårdens och andraallmänna intressen i samband med skogsavverkning och skogsvård. Avmin nu lämnade redogörelse framgår alt den gällande lagstiftningen i vissutsträckning också kan lillämpas på frågor rörande del nu akluella problemetmed övergödning av vatienområden. Alla från allmän synpunkt önskvärda styr- ochkonlrollmedel ryms emellertid inle inom ra.men för den gällande lagstiftningen.Sålunda medger ML i sin nuvarande ulformning endast möjligheter lillingripanden i individuella fall mol miljöfarliga verksamheter. VL:svauenskyddsbeslämmelser har en mera generell inriktning, men de är begränsadetill skyddel av sådana vallentillgångar som behövs för vallenförsörjning ellerbevattning. Hälsoskyddslagsliflningen är begränsad till ålgärder mot sanitärolägenhel. Naturvårdslagen och övriga angivna lagar slutligen tar sikte påspeciella naturvårdssynpunkter, vari inte alllid föroreningsaspeklen kaninbegripas. 1984/85:10 15 Vidmina överväganden har jag kommit lill den slulsalsen alt del bör skapasyllerligare möjligheter i lagsiiftningen lill ell mera generellt skydd motförorening av särskilt föroreningskänsliga vattenområden. Ulredningen harockså föreslagit en sådan lagstiftning, såvitt gäller användningen av gödselinom sådana områden. Jaghar tidigare anfört att användningen av gödsel inom främsl jordbruket är enbidragande orsak till övergödningen av vissa vallenområden. Gödselanvändningenär emellertid inle den enda orsaken till detla. Bl.a. bidrar utsläpp avavloppsvallen i vissa fall också till övergödningsproblemen. En lag som endaslreglerar gödselhanieringen är därför enligt min mening inte en ändamålsenliglösning. En lösning i linje med utredningsförslaget skulle dessutom krävaytteriigare ulbyggnader av regelsystemet. Delligger enligt min mening närmare till hands atl åsladkomma den önskvärdalagregleringen inom ramen för miljöskyddslagsliflningen. Denna reglerar redannu frågor om sådan mark- och vallenanvändning som kan orsaka vattenförorening.ML tillhandahåller genom sina tillåtlighets-, tillstånds-, tillsyns- ochansvarsbestämmelser elt regelsystem som med inle alltför omfattande ändringarkan göras tillämpligt på de nu aktuella frågorna. Del bör därför enligt minmening införas regler i ML som gör del möjligt att, utöver individuell prövningoch andra ingripanden beträffande olika miljöslörande verksamheter, meragenerelll meddela föreskrifier om skydd mol förorening inom särskiltföroreningskänsliga områden. Enregel av mera generell innebörd finns i 8 § ML. Bestämmelsen germöjligheter för regeringen all, om del är av särskild betydelse frånnaturvårdssynpunkl eller annars med hänsyn lill något allmänl inlresse, medavseende på viss del av landet förbjuda allt utsläppande av avloppsvatten m.m. i etl vattenområde. Denlagreglering av övergödningsfrågorna som är i fråga bör kunna anknytas lillnu angivna beslämmelse. Jag förordar därför all del i ML, efter dennabeslämmelse, införs en ny 8 a §, enligt vilken paragraf regeringen bemyndigasförklara etl vattenområde och angränsande marker som ett särskiltföroreningskänsligt område, om det från allmän synpunki är angeläget atlskydda vattenområdet mol förorening. Ellförordnande av regeringen av angivei slag innebär etl konstaterande av att delbehövs skärpta krav på mark- och vattenanvändningen inom områdel redan vidtillämpningen av de vanliga lillållighetsreglerna i 4-7 §§ ML, och då särskilt5 och 7§§. Regeringens ställningstagande bör därför grundas på noggrannaöverväganden, bl.a. i fråga om den geografiska omfattningen av områdel. Minlanke är all lill en början låla något eller några vallenområden i södraSverige, främsl i och angränsande marker, beiräffande vilkensjö betydande erfarenheter och kunskaper om övergödningsproblematiken redanfinns, omfallas av etl förordnande av angivei slag. Genomelt sådant förordnande som jag nu berört slås således fast alt 1984/85:10 16 miljönär så känslig atl det måste ställas långtgående krav på t. ex. skyddsålgärdervid miljöfarliga verksamheier inom området. Genom förordnandet bör emellertid,som jag tidigare berört, också skapas formella möjligheter all meddelasärskilda föreskrifier för mark- och vallenanvändningen inom området. I vissöverensstämmelse med ulredningsförslagel och i enlighel med terminologin i 5 §försia slyckel ML föreslår jag därför all regeringen eller, efter bemyndigande£iv regeringen, får rätl alt meddela föreskrifier om deskyddsåtgärder, begränsningar och försiktighetsmått i övrigl för verksamheierinom områdel som generelll behövs för att lillgodose syflel med regeringensförordnande. En sådan bestämmelse bör tas in som en ny 8 b § i ML. Regeringenbör redan i samband med atl elt område förklaras som särskiltföroreningskänsligt ange vilka föreskrifier som i huvudsak skall gälla. Inomramen för vad regeringen sålunda bestämt bör de närmare föreskrifier som behövsmeddelas av . Deföreskrifier som bör kunna komma i fråga kan t. ex. avse lagring avstallgödsel, spridning av gödsel på , doseringen vid sådan spridning,användning av avloppsslam på saml ulsläpp av avloppsvallen frånpermanentbostäder och fritidshus. bör samråda medlantbruksnämnden vid ularbetande av föreskrifter som rör jordbruket. Föreskrifiernabör naturligtvis inle gå längre än som är nödvändigl för atl lillgodose syflelmed regeringens förordnande. Somjag lidigare beröri syftar mina förslag framföralll lill all komma lill rälla med de på sina håll belydande övergivorna avgödsel inom jordbrukel. Jag räknar därför med all det skall vara möjligt all nåbetydande förbättringar från miljöskyddssynpunkt ulan atlproduktionsresultatet för den skull påverkas negaiivt. Minskade gödselgivor kansom jag lidigare sagl i stället innebära besparingar av gödslingskostnadernaulan någon negativ inverkan på produktionen. utesluter nalurliglvis inteall längre gående föreskrifier kan behövas i vissa fall. De avvägningar som isådana fall behöver göras får ske med stöd av ML:s allmänna lillållighelsregler.Eflersom dessa föreskrifier är betingade av miljöskydds- och hälsoskäl, kaninte de som drabbas av inskränkande föreskrifier hävda någon rätl tillersättning. Genomden markpoliliska lagstiftningen kan samhällel styra och kontrollera mark- ochvallenanvändningen. Exempel på sådan lagsliftning är byggnads-,exproprialions-, nalurvårds-, miljöskydds-, fastighetsbildnings-,hälsoskydds-, vatten-, fiske- och väglagstiftningen. Genomreglerna ges samhället möjligheter all konlrollera atl sådana verksamheier inlekommer lill slånd som slår i strid med mera långsikliga bedömningar av hurlandets mark- och vattenresurser bäst skall utnyttjas. 1984/85:10 17 Äveni ell mera begränsat perspekliv möjliggörs avvägningar mellan olika anspråk påutnyttjande eller bevarande av mark- och vattenresurserna. är skyddetmera begränsai lill elt visst eller vissa iniressen, l.ex. i hälsoskydds-,naturvårds- och fiskelagstiftningen. Eltviktigt kontroll- och styrinstrument för samhällel är krav på lillstånd förverksamheter som innebär användning av mark eller . För mångaverksamheter krävs lillslånd enligt flera olika förfatiningar. 1 vissaförfattningar förulsälls en allsidig bedömning av ell förelags verkningar,medan del enligt andra skall göras en mera begränsad, sekloriell bedömning. Entillståndsprövning tar i många fall betydande resurser i anspråk. gällernaturligtvis beiräffande den lillståndsprövande myndigheten själv, menprövningen medför också myckel arbele för andra slalliga och kommunalamyndigheter. För de enskilda medborgarna, såväl de som vill bedriva denverksamhel som är föremål för prövning som de som på olika sätt berörs avverksamheten, innebär en tillståndsprövning en besvärlig och i många fallkostsam procedur. Som än mera besväriigi upplevs systemet nalurliglvis av denenskilde, när en och samma verksamhel kräver tillstånd enligt olikaförfattningar. Enligtmin mening måste man acceptera att ålskilliga verksamheier även ifortsättningen kommer all kräva lillslånd enligt olika specialförfatlningar ochdå prövas av olika myndigheler. Det är emellertid ett berättigat krav attsamhällets resurser utnyttjas så effektivi som möjligt. En prövning av olikalillståndsmyndigheter av i stort selt samma frågor kan enligt min mening inteanses innebära elt effeklivl resursutnyttjande. Därtill kommer alt en sådanordning för den enskilde är kostsam och upplevs som onödigl byråkratisk. Ensirävan måsle därför vara all försöka förenkla tillståndsprövningen, då delkan ske utan atl motstående allmänna och enskilda intressen eftersatts. Molden nu angivna bakgrunden harjag funnit all del bör vara möjligt atl ha enenklare och rationellare prövningsordning beiräffande vissa verksamheter somligger inom mitl ansvarsområde. Jag avser då närmasl behovet av en bäliresamordning mellan ML;s och VL:s regelsystem. Jag vill också redovisa vissaöverväganden som rör prövningen av fisk-, mus-sel- och kräfldjursodlingarenligt fiskelagstiflningen. 1både VL och ML regleras frågor som rör vattenanvändningen. VL, som fr. o. m.den Ijanuari 1984 har ersatt vattenlag, är tillämplig påvatienföreiag. Med vatienföreiag avses bl. a. ulförande av anläggningar i vattendrag,sjöar och andra vattenområden, utfyllnader i vallenområden samt bortledande avvallen från vallenområden (Ikap. 3§ försia slycket punkt 1 VL). 1984/85:10 18 MLär bl.a. lillämplig på sådan miljöfarlig verksamhel som består i utsläppande avavloppsvatten, fast ämne eller gas från mark, byggnad eller anläggning ivallendrag, sjö eller annat vattenområde, om åtgärden inte utgör vallenförelagenligt VL eller omfattas av lagen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfalli (1§ första stycket punkt I och andra stycket). ML är vidare lillämpligpå användning av mark, byggnad eller anläggning på sätl som annars kan medföraförorening av vaitendrag, sjö eller annat vattenområde, om användningen inle ulgörvatienföreiag enligt VL (1 § första slyckel punkl 2). Gränsenmellan VL:s och har alltså dragits så att ML inte ärlillämplig på åtgärder som utgör vattenförelag. Trots detta kan det förekommafall då båda lagarna blir tillämpliga. VL är sålunda tillämplig på uppförandelav en anläggning i vatten, medan användningen av anläggningen kan falla underML. Exempel på sådana fall är fisk-och musselodlingar. Ävenannan lagsliflning kan bli tillämplig på valtenanvändningsfrågor. I det nyssangivna exemplet med fisk- och musselodlingar blir en lillämpning av 35 §fiskeriförordningen (1982: 126) och slrandskyddsbestämmelserna i 16 §naturvårdslagen (1964:822) också akluell. Delanförda visar alt det kan förekomma vissa samordnings- och gränsdragningsproblemnär ell förelag i vatten omfattar olika moment och när en och sammaverksamhelsiyp faller inom tillämpningsområdet för flera författningar. Enprövning av flera myndigheler kan då komma i fråga. Reglernaom lillståndsplikt i angivna förfatiningar är mofiverade från olikautgångspunkter. Sålunda skall vid en bedömning enligt ML främslföroreningsfrågorna beaktas. Även annan inverkan på omgivningen skallemellertid bedömas, t. ex. inverkan på fiskel, landskapsbilden och friluftslivet.Bedömningar av motsvarande slag skall också göras vid tillståndsprövningenenligt VL, och då kan även föroreningsaspekler vägas in. Vid en prövning enligtslrandskyddsbestämmelserna i naturvårdslagen skall bedömas förelagets inverkanpå möjligheterna för allmänheten att bada och idka friluftsliv i övrigt.Prövningen av fisk-, mussel- och kräfldjursodlingar enligt fiskeriförordningenslutligen är, även om det inte direkt framgår av författningstexten, inriktadenbart på biologiska förhållanden, dvs. på riskerna för spridning av smillsammasjukdomar och av ej önskade arter eller slammar. Anfördaexempel visar all prövningen av vissa företag i vatten enligt de olikaförfattningarna åtminslone delvis avser likarlade frågor. Insikten om della harmedförl att man i 16 § naturvårdslagen har infört etl undanlag frånprövningspliklen enligt det stadgandet i fråga om förelag vartill tillståndlämnals enligt VL eller ML. I övrigt kan i stort setl samma prövning enligt deolika författningarna behöva ske beträffande ell företag i . Före VL:sikraftträdande vid del senasle årsskiftel torde en dubbelprövning enligt bådeML och vattenlag av etl förelag i vatten inle 1984/85:10 , , 19 havaril så vanlig. Anledningen härtill har varit atl reglerna i 1918 årsvattenlag om lillståndsplikt var så ulformade att tillstånd enligt den lagensällan inhämtades lill mindre vallenföretag, som ingick som ell led i enmiljöfarlig verksamhel som prövades enligt ML, bl. a. fisk- och musselodlingar. VL:sregler om fillslåndsplikt har emellertid inneburit skärpningar i förhållandelill vattenlag. Man kan därför anla atl elt störte anlal vatienföreiagän fidigare kan behöva tillståndsprövas enligt VL, och då även sådana förelagsom ulgör ell led i en miljöfarlig verksamhel som också skall prövas enligt ML. 2.2.JFramförda förslag om ändringar i prövningssystemei 2.2.3.1 Riksdagsuttalande(JoU 1982/83:30) Vidsin behandling av prop. 1981/82:130 med förslag till ny vallenlag m.m.efterlyste jordbruksutskottet en rafionellare gränsdragning mellan prövningenenligt ML och VL. Som exempel på fall där gränsdragningsfrågan var särskiltaktuell anförde utskottet muddrings- och muddertippnings-förelag, fisk- ochmusselodlingar samt anläggningar för utvinning av värme ur yl- ellergrundvallen. Utskottet ulgick från alt regeringen, efler beredningen av ellförslag i gränsdragningsfrågan av miljöskyddsutredningen i delbetänkandet Ds Jo1983:1, skulle åierkomma till med förslag i frågan. godtogvad uiskoUel anförl. 2.2.3.2 Miljöskyddsulredningensförslag i Ds Jo 1983:1 Enligtmiljöskyddsulredningen är det synnerligen angeläget atl få lill slånd enrationell gränsdragning mellan VL och ML, särskilt när del gäller prövningen avmuddringar och muddertippningar, fisk- och musselodlingar samtvärmeulvinningsförelagen. Ulredningenanser alt huvudorsaken till den olämpliga ordningen f. n. är atl man har dragitgränsen mellan de båda lagarnas tillämpningsområden genom definitionen avmiljöfarlig verksamhel i 1 § ML. Ulredningen föreslår alt man hell avskaffarden gränsen och i slället drar en gräns mellan lagarna i fråga omförprövningspliklen. Delta borde enligt utredningen ske på del sättet altregeringen genom ett tillägg lill reglerna i 4kap. VL om fillslåndsplikt medslöd av 8 kap. 7§ första slycket 4 regeringsformen bemyndigas atl medgeundanlag från tillslåndspliklen enligt VL. Med slöd av eu sådant bemyndigandeskulle regeringen sedan i förordning meddela undanlag från tillslåndspliklenenligt VL beiräffande vissa vattenförelag som är omfattade av tillstånds- elleranmälningsplikt enligt ML. Ulredningensförslag har i allmänhel godtagils av remissinslanserna. Fyra vattendomstolaroch LRF avstyrker dock förslagel. Vallenöverdomstolen anser sig inte kunna varesig lill- eller avstyrka förslagel på grundval av del av utredningen förebragtamaterialet. 1984/85:10 20 2.2.3.3 Rapporten(82: 14) VaUenbruk för Föratt närmare precisera problemen och uireda förutsättningarna för en positivutveckling av etl svenskt vallenbruk, innefattande bl. a. fisk-, mussel- ochkräfldjursodling, tillsatte forskningsrådsnämnden och delegalionen församordning av havsresursverksamheten en särskild slyrgrupp för vallenbruk. I enrapporl (82: 14) till regeringen har av nämnden och delegationen föreslagitsålgärder för svenskl vattenbruk. Bl.a. föreslås atl tillståndsprövningenbeträffande fisk- och skaldjursodlingar förenklas i riklning mol ett endaprovningssyslem. Remissinstanserna har ställt sig posiliva lill ett förenklatprövningsförfarande. 1983/84: 10 om svensk havsresursverksamhel framhöll jag (bilaga 5) alljag fäste slor vikl vid atl prövningsförfarandet får en utformning som är såenkel och obyråkralisk som möjligt. måste samhällels iniressenfillgodoses i fråga om miljöskydd och skydd mot sjukdomsspridning. Med hänsynlill atl då utredde frågor om lillslåndsprövning förfisk- och musselodlingar, bl.a. förenklingar i pröv-ningsförfarandel,förklarade jag mig inle beredd all i del sammanhanget ta ställning tilleventuella ändringar i prövningsförfarandel. 2.2.3.4 Förslagav angående förprövning av mus selodlingar 1skrivelse lill jordbmksdepartementet har naturvårdsverketföreslagil all lillståndsplikten för musselodlingar enligt ML slopas och all islället anmälningsplikt enligt ML bör gälla för sådana anläggningar. Vid sidanav denna anmälningsplikt bör enligt lillståndsplikt enligt VLgälla för musselodlingar. Naturvårdsverketarbetar också med ell förslag till ändring av miljöskyddsförordningen, sombl.a. Verkel avser atl senare återkomma i denna fråga. Genomregler om lillståndsplikt och lillslåndsprövning i olika författningar rörandeutnyttjande av vatten för olika ändamål kan samhällel se lill att rimligaavvägningar kommer till stånd. är det, som jag har sagl tidigare,vikligl alt prövningsforrnerna är enkla och obyråkratiska. Därför måsle onödigafall av dubbelprövning undvikas. För della lalar såväl samhällsekonomiska somföretagsekonomiska skäl. Avmin lämnade redogörelse framgår att del beiräffande vissa förelag i vattenkan bli fråga om besvärande dubbelprövningar enligt i försia hand ML och VL.Del är enligt min mening angelägel att försöka få lill slånd förenklingar iprövningssystemen. Jag vill dock betona atl den nuvarande gränsdragningenmellan ML och VL i storl sell fungerar bra, varför del inte är fråga om någrastora ingrepp i prövningsordningarna. De fall som närmast moiiverar enändring är de av jordbruksulskollel och 1984/85:10 21 miljöskyddsulredningensärskilt nämnda, nämligen muddrings- och mud-dertippningsförelagen, fisk- ochmusselodlingar samt vissa anläggningar för uivinning av värme ur yl- ellergrundvallen. Vidmina överväganden om den lämpligaste laglekniska lösningen har jag funnit atldel inle är en framkomlig väg atl, som föreslagils av några remissinslanser,ytterligare detaljreglera tillämpningsområdet för de båda lagarna, dvs.definiera vad som är vattenföretag enligt VL resp. miljöfariig verksamhelenligt ML. En sådan detaljreglering skulle kunna leda lill au ännu flerförelagslyper kommer all falla under båda lagarnas lillämpningsområde. Syflelmed min översyn av samordningsfrågorna, nämligen all undvika en dubbelprövningenligt både ML och VL, skulle därigenom komma atl molverkas.