prop · G803138 · 1984-12-31 00:00:00 — Där finns också en slörre andel med högre utbildning,aktivt föreningsintresse och aktivt politiskt engagemang. Dessa förhållandenåterspeglas bl. a. i att talutgåvoma av de mer specialinriklade tidningarnaTempus och Ny Dag har fler yngre läsare än talutgåvorna av länstidningarnaNorrländska Socialdemokraten, och Kronobergaren. Irelativa tal utgör yngre synskadade en betydligt större andel avkassettidningsläsama än av gmppen synskadade totalt. innehåll är kvantitativt begränsatjämfört med förlagan. Genom omsorgsfull redigering berörs dock avföriagans textvolym och motsvarande andel av mängden artiklar. Proportionernamellan de olika avsnitten speglar i huvudsak förlagans med undanlag av annonsernasom får jämförelsevis litet utrymme. En viktig faktor i sammanhanget är attkassettidningen till större delen - - innehåller sådant material sominte förekommer i andra för synskadade tillgängliga medier. Bland deolika innehållstyperna i kassettidningen sätts lokala nyheter, inrikesnyheteroch familjenytt främst, i nu nämnd ordning. har rönt stor uppskattning blandläsarna. Den tekniska kvaliteten bedöms mycket positivt. Flertalet är nöjda meden speltid av . En klar majoritet anser det viktigt att det finnskassettidningar med olika politisk färg, även om uppfattningen om den politiskaöverensstämmelsen mellan kassettidningen och förlagan varierar. avläsarna finner kassettidningen prisvärd, och betraktar sin talutgåvasom bra eller mycket bra. fyller en viktig social ochkommunikativ funktion i läsekretsen. Den förstärker synskadades delaktighet isamhällslivet. 1984/85:138 13 Kommittén konstaterar att tidningsutgivamasintresse för utgivning enligt gällande regler av radio- och kassettidningar ärbegränsat. Utgivarna har genomgående avvisat varje form av egen delfinansieringav verksamheten och har framfört eftertryckliga krav på fullnettokoslnadstäckning samt strikt jämställdhet mellan olika tidningar vidfördelning av det statiiga stödet. Principen att varje tidnings ekonomiskabärkraft skall vägas in accepteras inte. Utgivarna anför också betänkligheterangående anställning av journalister för redigering av talutgåvan så längeinte ett flerårigt stöd kan påräknas. Kritik har också riktats mot attstödreglerna inte tillåter redaktionellt samarbete mellan två eller fleradagstidningar genom viss gemensam text eller i annan form. Tidningsutgivarna har vidare över lag förklarat sigföredra radiodistribution, av praktiska skäl. Med radiodistribution bortfallerhela kopieringsmomentet och den ofta svårhanterliga buddistributionen, vilketockså ger fördelen av en senare "pressläggning" av talutgåvan. De sjutidningsföretag som på kommitténs särskilda hemställan har accepterat att geut en kassettidning har gjort detta endast kompromissvis och i avvaktan på attmottagamtmstningar för radiotidningar kan göras tillgängliga. De tidningsulgivare som startat utgivning av enkassettidning anser att marknadens reaktioner inneburit en klar missräkning.Den potentiella mot-tagargmppen har varit svår att bestämma och svår att nå uttill. a. saknas pålitlig statistik. Av de presumtiva abonnenterna har långtfärre än väntat visal sig vara intresserade av en kassettidning, trots intensivmarknadsföring. Konkurrensen från befintliga läns- och kommuntaltidningar, somsprids gratis eller mot en symbolisk avgift, anses också av tidningsutgivarnaförsvåra en effektiv spridning av kassettidningar. Kommittén framhåller att marknaden för radio- ochkassettidningar är svår att precisera. Med utgångspunkt i SRF:s omfattandeinsikter och erfarenheter på området antas marknaden primärt utgöras av sådanapersoner vars synskada är så grav att ljudmediet är den naturliga kanalen förinformation. Denna gmpp motsvaras i stort sett av dem som står upptagna i SRF:ssocialmedicinska register. Av ca 300Ö0 registrerade bedöms ungefar hälftenvara i det närmaste hell beroende av ljudmedier (eller punktskrift). En rimlig uppskattning är alt ungefär 20000personer kan antas uppfatta kassetten som ett naturligt medium. Dessa skulle dåkunna betraktas som den egentiiga marknaden för radio- och kassettidningar.Möjligen bör antalet minskas med ytterligare något lusental personer vilka vidsidan av sin synskada har funktionsnedsältningar som gör det svårt att hanteraen kassettspelare. Prop.1984/85:138 14 Under fömtsättning att de befintliga läns- ochkommuntaltidningama genom utvecklingen av radio- och kassettidningar ändrar sinredaktionella inriktning och i mindre utsträckning återger dagstidningsmaterialkan för-stahandsmarknaden för talutgåvor av dagstidningar antas uppgå till17-18000 personer. Med nuvarande redaktionella inriktning av läns- ochkommuntaltidningar och med elt kännbart pris för dubbelabonnemang på både förlaganoch talutgåvan av en dagstidning torde dock förstahands-marknaden inte kunnauppskattas till mer än ca 12000 abonnenter. Kommittén drar slutsatsen att marknadens storlektills vidare bör bestämmas till 12000 resp. 17 ä 18000 personer inom den SRF-registreradegmppen. Ytterligare abonnenter kan tillkomma från totalgruppen synsvaga(200000) eller från gmpper med andra handikapp. De sju kassettidningar som under en längre periodgivits ut med statligt stöd hade ännu inte uppnått en sammanlagdupplaga på 1000 exemplar. I de län där kassettidningarna kommer ut harsamtidigt de gratis eller mot en symbolisk avgift tillhandahållna lågperiodiskaläns- och kommuntaltidningama en sammanlagd upplaga på ca 4000 exemplar.Kommittén förmodar att antalet abonnenter på kassettidningarna kan stiga i denmån dessa taltidningar ändrar redaktionell inriktning och om samtidigtolikheterna i prissättningen jämnas ut. Kommittén konstaterar dock att försöken medkassettidningar från början, om än av olika skäl, mött ett oväntat ihållandeköpmotstånd. Vissa tecken tyder dock på att den höga uppskattningen frånläsarna i förening med den särskilda rabatten vid dubbelabonnemang i det långaloppet kan komma att bryta detta motstånd. erfarenheter understrykerbehovet av att förbättra synskadades tillgång till dagstidningar.Abonnentreaklionema har genomgående varit positiva. a. framhållskassettidningens betydelse för att bryta en ofta känd social isolering. Genomatt kassettidningarna till stor del innehåller material som inte samma dagåterfinns i andra för synskadade tillgängliga medier harinformationssitutationen och samhällsförank-ringen breddats och förstärkts. Ettstort antal remissinstanser har också pekat på detta förhållande ochunderstmkit vikten av fortsatta ansträngningar i denna riktning. För egen delanser jag att verksamheten med talutgåvor av dagstidningar bör ulvecklasvidare. När det gäller de praktiska formerna förverksamheten ger kommitténs erfarenheter en mer splittrad bild, främst i frågaom ansvarsfördelning och finansiering. I den modell som låg till gmnd förriksdagens beslul tilldelades tidningsföretagen en framskjuten roll. I 1982års proposition angavs att det borde ligga i en tidnings naturliga intresse attinom sitt spridnings- Prop.1984/85:138 15 områdenå ut till så många människor som möjligt, även synskadade.Utgivningsverksamheten borde, i vart fall vad gäller den redaktionella framställningen,bedrivas under respektive tidningsföretags juridiska och organisatoriskaensamansvar. Det faktum att statligt bidrag skulle kunna erhållas för utgivningav en talutgåva sades inte heller befria tidningsföretagen från att för sindel allvarligt pröva möjlighetema att med egna medel åtminstone delvis bekostasådan verksamhet. Detta borde särskilt gälla för tidningsföretag med godekonomisk bärkraft. Det ansågs också befogat att en särskildprenumerationsavgift för talutgåvan motsvarande priset för den trycktatidningen skulle ställas som villkor för erhållande av statsbidrag. Isammanhanget erinrades om handikapputredningens förslag (SOU 1976:20) attkostnaderna för talutgåvor av dagstidningar borde betraktas som en normalkostnad för tidningarna och täckas på samma sätt som tidningamas övrigakostnader. har i sin verksamhet inteförmått något tidningsföretag, oavsett ekonomisk ställning, att bidra tillkostnadema för utgivning av en talutgåva. Både i enskilda förhandlingar ochcentralt genom sin organisation har tidningsutgivarna frånsagt sig varjeform av ekonomiskt eller presspolitiskt ansvar för en sådan utgivning.Verksamheten i sin helhet bör enligt tidningarna vara en statlig angelägenhetoch finansieras med allmänna medel. Mot bakgmnd av sina entydiga erfarenheteri frågan drar kommittén slutsatsen att statlig helfinansiering är en förutsättningför att utgivningen av radio- och kassettidningar skall kunna bibehållas ochbreddas. Ett flertal remissinstanser, bl. a. , , ,, TU och SRF, delar kommitténs uppfattning. Medhänsyn till vad kommittén och remissinstanserna anför i frågan är jag bereddatt modifiera finansieringsmodellen för att underlätta fortsatta försök medutgivning av talutgåvor. Det är i och för sig naturligt att tidningsföretagenbidrar ekonomiskt. De mycket omfattande indirekta och direkta statliga stödentill dagspressen har införts för att trygga konkurrens och mångfald itidningsutbudet i syfte att tillförsäkra medborgarna bästa möjliga tillgångtill nyhetsförmedling och opinionsbildning. Under det fortsattautvecklingsarbetet anser jag dock att det statliga stödet bör utgå i särskildordning och beräknas så att utgivningsverksamheten kan bekostas till alladelar. Mitt förslag i denna del betingas av en strävan attunderlätta för kommittén att fullgöra sitt uppdrag. Det är enligt min meningangeläget -att kommittén kan pröva utgivning av radio- och kassettidningar iväsentlig omfattning så att kommittén kan skapa bästa möjliga underlag förfortsatta bedömningar i frågan. I detta perspektiv anser jag det också befogatatt tillstyrka kommitténs förslag att ett starkt rabatlerat prenumerationsprispå dubbelabonnemang av både en talutgåva och dess tryckta förlaga skall kunnatillämpas under kommitténs fortsatta arbete. Prop.1984/85:138 16 Kommittén och vissa remissinstanser anför attprisets betydelse för efterfrågan på talutgåvor är oklar. Vissa tecken tyderdock på att framför allt priset för dubbelabonnemang av flera synskadade ansesvara alltför högt för att motivera abonnemang. Detta gäller särskilt i relationtill priset på läns- och kommuntaltidningar, som distribueras gratis eller symbolisk avgift. Det står vidare klart att prenumerationsintäktema är avmindre betydelse för tidningsutgivarna, eftersom marknaden är så begränsad attintäkterna jämfört med kostnaderna är i det närmaste försumbara. Att kalkyleramed nämnvärda prenumerationsintäkter vid tilldelning av stöd är f. n. knappastrealistiskt. Av dessa skäl anser jag att priset för dubbelabonnemang börrabatteras. Motivet för milt förslag är att underlätta fortsatta försök medutgivning av talutgåvor och därmed kommitténs möjligheter till en merfullständig bedömning av verksamhetens ändamålsenlighet. redovisar betydandesvårigheter att förena kravet på innehållet i en radio- eller kassettidning medden anvisade resursramen och det av fastställda målet att stödet skallbidra till atl så många synskadade som möjligt inom en region får tillgång tillnågon dagstidning och att behovet av politisk mångfald beaktas. En radio- eller kassettidning skall till innehålletenligt gällande bestämmelser i görligaste mån överensstämma med den trycktaförlagan. proposition framhålls att talutgåvan bör följa förlagansuppläggning och återspegla den politiska och ideologiska profilen. Ambitionenär att talutgåvan så nära som möjligt skall ansluta till förlagan. Justtroheten mot förlagan utmärker talutgåvan i jämförelse med t. ex. läns- ochkommuntaltidningar. framhåller att med en striktbindning lill en förlaga kan de anslagna medlen inte räcka till utgivning avmer än 10 till 12 kassettidningar eller 12 till 15 FM-sända radiotidningar.Ställda mot utgiv-ningskostnadema innebär innehållskriterierna enligt kommitténen begränsning av möjligheterna att nå ett större antal synskadade med talutgåvoroch även möjligheterna till en önskvärd politisk mångfald i det stats-stöddautbudet. Dessa slutsatser påverkas inte nämnvärt av demöjligheter till samverkan som redovisas proposition och som harprövats av kommittén. proposition förespråkas teknisk men däremotinte redaktionell samverkan, av naturliga skäl då talutgåvan fömtsatts vara enförlagetrogen version av en enda dagstidning. För utgivning av på band inlästaradio- och kassettidningar ligger de stora och helt avgörande kostnaderna pådet redaktionella arbetet. Enligt kommittén kommer talutgåvor av dagstidningarunder överskådlig tid och för den helt övervägande delen av den berördamottagargmppen att bestå av sådana inlästa sammandrag av dagstidningar. Sålänge tyngdpunkten i verksamheten ligger på inlästa och redigerade versioner avdagstidningar kan utgivningskostnaderna påtagligt reduceras endast genomredaktionell samverkan. 1984/85:138 17 Med utgångspunkt i dessa resonemang angertaltidningskommittén ett antal motiv för försök med utgivning av redaktionelltsamproducerade talutgåvor. Det första motivet är universalitetsprincipen. Omstödet till verksamheten blir permanent, bör detta stå öppet för alla typer avdagstidningar, även sådana med små upplagor och/eller gles utgivning. Det framstårenligt kommittén som principiellt stötande och praktiskt svårhanterligt attgöra avsteg från denna regel. Det andra motivet är atl i uppdragels anda utformade praktiska arrangemangen så att möjligheter till samverkan och gemensamtresursutnyttjande beaktas, t. ex. genom inrättande av taltidningscentraler.Även i det fallet fömtsatts dock universalitetsprincipen gälla. Dettredje motivet är att söka få till stånd verksamhetsformer som medger politiskmångfald i utbudet inom en region som kostnadema kan hållas nere. Enredaktionell samverkan vad gäller det allmänna nyhetsmaterialet men med skildpresentation av det politiskt och i andra avseenden profilerade stoffetframstår som en ändamålsenlig metod. DetQärde motivet sägs vara att inte låta det ouppnåeliga bästa bli det godasfiende. Ideallösningen - förlagetrogna talulgåvor av samtiiga dagstidningar -synes enligt kommittén inte ligga inom räckhåll. För kommmit-tén har det idenna situation framstått som naturligt att också pröva andra former som kanförbättra synskadades försörjning med information om innehållet idagstidningar, även om dessa former ej helt skulle motsvara ursprungligaönskemål. En friare prövning av olika utgivningsformer inom en given anslagsrambör enligt kommitténs mening bidra till atl effektiva former kan skapas försynskadades försörjning med dagstidningar. Medutgångspunkt i detta resonemang föreslår kommittén att försök får göras med tvåolika modeller för samproduktion, benämnda alternativ II resp.III i kommitténs betänkande. AlternativII innebär i korthet att två eller fleratidningsutgivare går samman och framställer en talutgåva vars första hälft ihuvudsak speglar resp. tidnings innehåll. Den andra hälften utformas gemensamtför alla samverkande tidningar och är en sammanställning av materialet i dessatidningar. erbjuder abonnemang på den talutgåva vars första hälftåterger tidningens egen profil. I modellen bevaras de medverkande tidningamasegenkaraktär, som talutgåvan i sin helhet erbjuder en mer fullständignyhetstäckning än separata och egenredigerade förlagetrogna talutgåvor. AltemativIII innebär att två eller flera tidningar inrättar en gemensam redaktion ochställer sitt samlade material till förfogande. Redaktionen framställer en endatalutgåva på gmndval av del totala tidningsstoffet. Medverkande tidningarerbjuder var för sig eller gemensamt genom redaktionen abonnemang på dengemensamt utarbetade talutgåvan. Alternativet är enligt kommittén överlägset omman istället för förlagetrohet betonar värdet av en utgåva med ett fylligt ocheffektivt framställt tidningsinnehåll. Alternativet är emellertid attraktivt iförsta hand av kostnadsskäl. 2 1984/85. 1984/85:138 18 Förslaget att öppna stödet även för någon form avredaktionellt samproducerade talulgåvor har mött blandade reaktioner iremissbehandlingen. TPB, presstödsnämnden, statskontoret, några av UHÄ:sunderremisser, TCO och SJF ansluter sig till kommitténs resonemang ochtillstyrker att försök får göras. Kommitténs redovisade svårigheter med dengällande slödmodellen, liksom praktiska och ekonomiska skäl, talar enligt dessainstanser för effektivare samverkan i verksamhelen. SR tillstyrker med tvekanoch TU uttalar förståelse för ambitionen att åstadkomma en billigareframställningsform. Andra remissinstanser, främst ,och , avvisar redaktionell samverkan. De anser att denbärande principen för verksamheten skall vara största möjliga jämlikhet mellansynskadade och seende. Ett led i denna jämlikhet är möjligheten att fritt fåvälja sin tidning och fritt få välja en talutgåva med en viss politisk jirofil.SRF pekar också på de mycket positiva abonnentreaktionerna och hävdar atl dettaär en bekräftelse på den förlagetrogna modellens ändamålsenlighet. SRF anseratt redaktionellt samproducerade talutgåvor ligger alltför nära de befintligaläns- och kommuntaltidningama. De kan därmed inte sägas tillgodose behovet avdagstidningsinformation. När det gäller valet mellan alternativ II ochIII gäller att remissinstanserna i allmänhet är mer benägna att förordaalternativ II. Både TU och SRF avvisar alternativ III medargumentet att en sådan talutgåva ligger alltför långt ifrån en dagstidning. TUhar dock aktualiserat frågan om inte en utveckling av de befintligalänstaltidningarna är etl nog så lämpligt alternativ till samproduceradetalutgåvor. Ett sådant utvecklingsarbete kan enligt TU vara en rimlig modell iavvaktan på att nya tekniska fömtsättningar skapas för en vidare distributionav innehållet i alla dagstidningar till synskadade. Det finns också skäl attnotera att flera tidningsföretag under förhandlingar med kommittén kritiseratförhållandet att stödreglerna inte tillåter redaktionellt samarbete mellan tvåeller flera dagstidningar genom gemensam text eller i annan form. För egen del är jag beredd att i princip godtakommitténs resonemanjg. Själva gmnden för mitt ställningstagande är att denhittillsvarande stödordningen inte har fungerat tillfredsställande ipraktiken. Endast ett fåtal tidningar har efter långtgående förhandlingarförmåtts påbörja utgivning av talutgåvor. Till detta kommer att kommitténsberäkningar av kostnaderna för en riksomfattande verksamhet enligt gällandemodell ligger högt över vad som kan förväntas kunna avsättas för ändamålet. Detär därför särskilt viktigt att försöka skapa en stödordning som ger bästamöjliga effekt av de medel som är tillgängliga och som kanväntas bli det. För ett visst nytänkande talar också detförhållandet att förlagetroheten i en talutgåva - dvs. den bärande principen iden gällande stödmodellen redan av praktiska skäl är begränsad och relativ.Trots de aktningsvärda resultat som utgivande tidningsföretag nått i fråga omredigeringen av 1984/85:138 19 talutgåvoma,kvarstår det faktum att en förlagetrogen talutgåva enligt vad kommittén anförendast rapsodiskt och till mindre än hälften berör förlagans innehåll. Det gårinte att överföra innehållet i en dagstidning till ett ljudband på 60 eller 90minuter. Däremot finns det trots materialbegränsningen i talutgåvanfömtsättningar att återspegla förlagans åsiktsprofil och ideologiskainriktning. Vidare finner jag det svårt atl helt bortse frånvad kommittén anför om marknadens storlek. Om totalmarknaden för talutgåvor ärlägre än 20000 personer är del enligt min mening naturligt att försöka skapa enutgivningsmodell där förhållandet mellan ulgivningskostnader ochmottagargruppens storlek blir rimligt. Av dessa skäl biträder jag kommitléns förslag attförsök bör göras med i någon form redaktionellt samproducerade talutgåvor. Medhänsyn till vad som har anförts av remissinstanserna anser jag dock attsamproduktionen i nuvarande läge inte bör föras alltför långt. Jag är därförinte f. n. beredd att förorda en samproduktion i enlighet med kommitlénsaltemativ III eller i form av samgående med läns- och kommuntaltidningama.Samproduktionen bör läggas på den nivå som skisseras i kommitténs alternativ II, dvs. halva talutgåvan bör innehålla material från en enda dagstidningoch återspegla förlagans politiska och åsiktsbildande profil, medan andrahälften bör kunna innehålla samredigerat allmänt nyhetsmaterial från fleratidningar. På så sätt kan enligt min mening den viktigaste aspekten avförlagetroheten bevaras, som produktionen blir billigare och merrationell. Synskadade ges möjligheter atl välja mellan talutgåvor som ärprofilerade i det opinionsbildande stoffet. Förslaget nödvändiggör vissa ändringar i denlagtekniska regleringen av verksamheten, främst i fråga om definitionen av enradio- eller kassettidning och ansvaret för utgivnings verksamheten. Hur ändringarnai lagen (1981:508) om radiotidningar bör utformas i detalj återkommer jag tilli det följande. Chefen för kommer senare attföreslå regeringen att lägga fram förslag till ändring i lagen (1982:521) omansvarighet för radio- och kassettidningar. Jag vill framhålla att jag i mitt ställningstagandetill verksamhetens huvudsakliga inriktning har tagit intryck av vad kommitténanför om den tekniska utvecklingen. Kommittén visar i sina analyser attinformationsteknologin har utvecklats mycket snabbt. Det finns redan tekniskamöjligheter alt genom etersändning direkt överföra den datorlagrade texten iett tidningsföretags sättningsdator till mottagare för syntetiskt tal ellerpunktskriftsterminaler hos synskadade abonnenter. Med olika sök- ellerbläddringssystem kan en synskadad med relativt enkla handgrepp överblicka ochvälja i textmaterialet. Systemet har den stora fördelen alt en sådandalaöverförd tal- eller punktskriftsutgåva inte kräver någon som helst särskildredigering. Jämlikheten med seende läsare blir långt större än i fråga ombandade sammandrag av tidningarna. 1984/85:138 20 Tills vidare befinner sig dock denna verksamhet påförsöksstadiet. Program- och systemutvecklingen pågår, och kostnadema för delekniska komponenterna och systemet i sin helhet är för höga föratt metoden skall kunna omsättas i praktiken i bred omfattning. Utveckhngen gåremellertid fort, och kommittén och en enhällig remissopinion anser att systemetså småningom skall kimna vara även ekonomiskt realistiskt. Jag kommer i detföljande att föreslå alt anslaget för stöd till radio- och kassettidningar höjsmed'2 milj. kr. Dessa medel bör under /86 användas förutveckling och tillverkning av mottagamtmstningar för överföring av datorlagradtidningstext till synskadade. Jag övergår nu till att närmare utveckla de olikadelfrågorna i anslutning till mitt ställningstagande i fråga om verksamhetensfortsatta utformning. Mittförslag: Stödverksamheten med förlagetrogna radio- och kassettidningar börkompletteras med praktiska försök med utgivning av talutgåvor vars ena hälftutgörs av förlagetrogen, unik text från en enda tidning och den andra hälftenav redaktionellt samproducerat allmänt nyhetsmaterial från två eller fleratidningar. Försöken bör i övrigt bedrivas enligt de riktlinjer som skisseras ikommitténs alternativ II. Taltidningskommitténsförslag: Alternativ IL i kommitténs betänkande. inom ettlän, en tidningsregion e.d. erbjuder synskadade abonnemang på en radio- ellerkassettutgåva som i huvudsak speglar respektive tidnings innehåll. Desamverkande tidningarna inrättar en gemensam redaktion i syfte att förenklaproduktionen och kunna erbjuda synskadade en bättre återspegling avaktuella händelser. svarar för sin hälft av entalutgåva. Den andra hälften utformas gemensamt för alla samverkande tidningaroch med utnyttjande av det samlade materialet i dessa tidningar. Varje tidningkan härigenom erbjuda en till hälften unik talutgåva med egna ledare, egetkultur- och debattstoff m. m., under det att den andra hälften av innehållet ärgemensam för flera tidningar.