prop · G8036 · 1984-12-31 00:00:00 — medförslag till lag om ändring i lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andraförfattningar, m. m.; Regeringenförelägger vad som har lagils upp i bifogade utdrag av regeringsprolokollför de ålgärder och ändamål som framgår av föredragandens hemställan. I proposilionenföreslås regeringen få bemyndigande alt föreskriva atl en myndighets beslut omhögsta lillåtna färdhastighel inle behöver kungöras enligt lagen (1976:633) omkungörande av lagar och andra författningar. Vidare föreslås atl tingsrätternai fortsättningen skall vara sista insians vid prövning av beslut om felparkeringsavgifterenligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgift. Slutligen förordas allverkställigheten av beslut om mopedregislrering får anslå. Prop.1984/85: 6 2 Lag om ändring i lagen (1976:633) om kungörande av lagaroch Härigenomföreskrivs att 2 och S) §>! lagen (1976; 63.) om kungörande av lagar ochandra föilallningar' skall ha iicd;in iuigivna Ijdelsc. 1 fräga om andra förfallningar än lagar gäller all 4-9 Si?inte lillämpas pä en fölfattning 1. som pä grund av sekrelesslagen 11980: 100) inle lärlämnas ul lill envar eller 2. som endaslreglerar en slallig myndighets inre rörh;ill;inden eller förhällandet mellan st;itliga myndigheter inbördes, föriilsall all föi lällning- en inte innehåller nägot som kan vara ;iv väsenlligl inlresse för iiionisiäen- de eller för berörda arbelslag;ires eller uppdragstagares riillssliillning. Regeringenfår föreskriva att lokala trafikföreskrifter inle behöver kungöras på det sällsom anges i 9§. Författning som beslui;is av länsstyrelse eller av annan regional eller lokiil stiitlig myndighel som iir underordn;id regeringen och ej tillhör försvarsmakten skall kungör;is i föifaiiningssamlingen lör del län inom vilket m>'ndigheien har sitt säle. utges genom liinsst> relsens försorg. Förtätlning som beslutas av länsstyrelse eller av annanregional eller lokal slallig myndighet som är underordnad regeringen och ej tillhörförsvarsmakten skall kungöras i författningssamlingen för del län inom vilketmyndigheten har sitl säle. Detsamma skall gälla beträffande Jöijättning sombeslutas av skogsvårdsstyrelse. ulges genom länsstyrelsensförsorg. Gör utomordentliga förhållanden det päkiillal kanregeringen medge ;itt författning som avses i första stycket kungöres pä annatsätt än i länets författningssamling. Om kungörande av författning som beslutas av regionaleller lokal myndighet som tillhör försvarsmakten beslutar regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer. Denna lag iräder i krafl den . Lagen omlryckl 1982: 1254. Prop.1984/85:6 3 Lag om ändring i lagen (1975:88) med bemyndigande attmeddela föreskrifterom trafik, transporter och kommunikationer Härigenom föreskrivs alt 15 lagen (1975:88) medbemyndigande all meddela föreskrifter om trafik, transporler ochkommunikationer' skall ha nedan angivna lydelse. Nitvaiande lydelse Föreslagen lydelse Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifier som avses i8 kap. 3 eller 5 S regeringsformen, om föreskrifterna gäller 1. befordran i spårbunden trafik som är avsedd förallmänheten, 2. sådan befordran i vägtrafik som ombesörjes avjärnvägsföretag till komplettering av eller som ersättning för järnvägsbefordran som avses under I, 3. säkerheten i spårbunden irafik eller ordningensupprätthållande i samband med sådan irafik, 4. postbefordraneller telekommunikationer, 5. rält alt drivasjöfart inom Sveriges sjöterritorium med utländskt fartyg. 6. trafikreglereller säkerhetsanordningar lör sjötrafiken inom Sveriges sjöterritorium ellerför sjötrafiken med svenska fartyg, sjöflygplan och svävare ulanför Sveriges sjölerrilorium, 7. skeppsmätning, 8. trafik på vägeller i terräng, 9. fordonsbeskaffenhet och utrustning, 10. regisirering eller annan kon- 10. regisirering eller annan kon troll av fordon. troll av fordon, skyldighet för kommunerna alt tillhandahålla föreskrijteroch andra uppgifler som rör förhållandena i trajiken, 12. riksfärdljänst. Regeringen bemyndigas alt meddela föreskrifter om avgifterför granskning eller kontroll enligt bestämmelse som avses i första slyckel 3,9 eller 10. Regeringen bemyndigas också alt besluta föreskrifier om avgifierför fariedsverksamheten saml om avgifter för skeppsmätning och avgifier för lillståndenligt första stycket 5. Denna lag Iräder i kraft . Lagen omtryckt 1978:233. Senasle lydelse 1982:167. Prop.1984/85:6 4 Lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift Härigenom föreskrivs att I. 3, 4, 10 och 11 SS lagen (1976:206) om felparkeringsavgift'skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse \f- Regeringenfär förordna att denna lag skall tillämpas i fräga om överträdelser avföreskrifter som rör parkering eller suinnande av 1. fordon som ärupptagna i bilregistret eller motsvarande utländska register, 2. fordon som ärupptagna i del militär;i lördonsregistret. 3. fordon sombrukas med stöd av saluvagns-, turisivagns-, exporivagns-eller interimslicens, om överträdelsen inte är belagd med siraff. Vad som sägs i lagen om ägaic av fordon gäller, ifråga omfindon som brukas med stöd av licens som anges 13, licensinnehavaren. 3S Regeringen får ange det högsta och det lägsta beloppsom felparkeringsavgifter får fastställas till. Beloppen lar därvid varierasmed hiinsyn till skilda slag av parkeringsöverträdelser. Atl beloppel höjs ivissa fall framgår av 6§ andra stycket. I de kominuner som svarar Jör Avgifiens belopp fastställs av rc- trajlkövervakning enligt lagen geringeneller den myndighel eller (1964:321) om trafik- kommun .somregeringen bestäiii-övefvakning faslsläller komniun- mer. I andra kommuner fiisi-ställs beloppel av länssiyrelsen. 4§ Den som när överträdelsen sked- Fordonetsägare ansvarar för att de var antecknad som fordonets felparkeringsavgifienbetalas. Aga-ägare i regisler som avses i I § är ren ansvarar dock inte om omstän-ansvarigför all felparkeringsavgif- digheierna gör del sannolikl au fortenbetalas.Detta gäller dock ej om donet frånhänts honom genom omständigheterna gör delsannolikt brott. att fordonet har frånhänts honom Med fordonets ägare avses den som när överträdelsen skedde var antecknad som fordo-nels ägare i något av deregister som avses i I § 1 eller 2 eller ' Lagen omtryckt 1981: 142. - Ändringen innebär att andra stycket upphävs. 2. i fråga om fordon .som brukas med stöd av licens somanges i 1 § 3. den som innehade licensen. Mot beslut enligt 9§ som innebär all betalningsansvaretundanröjts får lalan ej föras. Talan motannat beslut enligt 9S föres genom besviir hos den lingsrätt inom varsdomkrets överträdelsen har iigl rum. Vid prövning :iv besvären lillämpas lagen(1946:807) om handläggning av domstolsärenden om ej annat anges i denna lag.Därvid gäller i fråga om besvär vad i den lagen sägs om ansökan. Besvär skalldock alltid anföras skriftligen. Talan mol lingsrälls beslut JÖres genom besvär ihovrätten. Mot hovrätlsbeslut får talan ej föras. Beslulenligt 9S som innebär att betalningsansvaret undanröjts får inte överklagas. Andrabeslut enligt 9 får överklagas genom besvär hos den tingsrätt inom varsdomkrets överträdelsen har ägt rum. Vid prövning av besvären fillämpas lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden om ej annal anges i denna lag. Därvid giilleri frågji om besvär vad i den lagen sägs om ansökan. Besvär skall dock alltidanföras skriftligen. Tingsrättens beslut får inte överklagas. /tingsrätt och hovrätt för allmiin åklagare det allmännas talan. Vid tingsrätien(ör allmän åklagare det allmännas talan. Denna lag träder i kraft den . I fråga omöverträdelser som skelt före ikraftträdandet giiller äldre bestämmelser. ' Ändringen innebär bl. a. alt fjärde stycket upphävs. Prop.1984/85:6 6 Närvarande: slalsminislern , ordförande, och suiisrådenLundkvist, . Andersst)n. . Bodslröm,Giiiiinsson. Proposition med förslag till lag om ändring i lagen(1976:6.33) om kungörande av iagiir och andra förfallningar, m. m. I en framställning till regeringen hartrafiksiiker-hetsverket, TSV, hemstiillt om sådana författningsändringar attverkets föreskrifter om högsia tillåtna hiistighel inte sk;ill behöva kungörasi verkets författningssamling. Jag avser nu att behandla de frägor om ändring bl.a.i lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andni föifattningar som TSV:s framstiillningaktualiserat. Jag vill också i s;immanhanget aklualisera en smärre iindring isamma lag med anledning av skogsvårds-styrelsernas förstatligande. Vidareanhåller jag om atl få la upp vissa frågor om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgiftoch om regisirering av mopeder. 2 Lagen om kungörande av lagar och andra författningar Enligt 64!} vägtrafikkungörelsen (1972:603. omlryckl 1978:1000. ändrad senast 1984:78), VTK. är högsta tillåtna färdh;istighelen inomtättbebyggt område . "fl km/lim. Enligt 65 S första stycket VTK är högsia iill:''iinahastigheten utom lättbehyggl område . I 65!} andra stycket har dock TSVfått bemyndigande att besluta atl den högsta lillålna hasiigheien skall vara 90eller /lim. eller på motorväg 90. Särskilda föreskrifter om färdhastighel kan också meddehisgenom lokala trafikföreskrifter. Enligt 147 och 148SS VTK lår kommunen och, ifråga om vägar som är avsedda för genomfartstrafik, liinsslyrelsen medde- Prop.1984/85:6 7 la fiireskrifter om lardh;islighel med avvikelse fiån 64 Seller med begriinsning lill liigre hastighet ån som loljer a\ bl.a. 65 S ellerbeslut som har meddelats mecl siötl av 65 S. Hur beslul enligt 65 eller 147 S VTK sk;ill lillkännaijes finnsdel bestämmelser om i vägmärkesförordningen (197S:I()()I. iimlrad senasl 1984:79).VMF. och lagen (1976:633) om kungörande av lap;ir oeh andra föiiätlnincar (omlryckt1982:1254. ändrad senasl 1984:211). 1 6S VMF föreskrivs all så\'ål lokala liiifikföieskriftersom andra beslul om hasiighetshegriinsningar skall tillkiinnages med viigmårken. Enligt kiingörandeliigen skall förläiiniiigai som besluUisav en cenlral förvallningsmyndighel under regeringen kungöras i förfallninpssamlingsom nnnclicheten enligt regeringens beslul låier ulge. Oni en lörlällning har geografisktbegiiinsiid giltighet kan myndighelen besluta alt förläll-ningen i siiilleiskall kungöras i berörila låns löifallningssamling. En förfallning som besluiasav liinsslyrelsen skall enligt 9S kiingör;is i liinels förfallningssiimlinp.Regeringen fiir dock enligt 2S andr;i slyckel föreskriva alt lokalatrafikföreskrifter inle behöver kimginiis på det sån som anges i9S. Lokala trafikföreskrifter skall enligt I52S tas in ien siirskild liggare som förs av kommunen. ;ila trafikföreskrifter som inle lillkånnagesmed vägmiirken sk;ill diirutiiver kungöras i löilaltningssamling, 152S innehållerockså besliimmelser om berörda myndighelers skyldighet atl särskilt underr;ill;ivarandra. Slutligen skall lånssiyrelsen enligi 157S VTK mån;ids uigångvarje år utlärda en kungörelse om vågar och lokala trafikföreskrifter inom liinel.Kungörelsen skall införas i liinels löriäll-ningssamling. I enlighet med de beslämmelser jag nu har redogJDrl för lillkiinnagcsbåde rSV:s beslut enligt 65$ VTK och lokala trafikföreskrifter med has-tighetsbestämmclscrmed viigmiirken. |SV:s beslul kungörs diirulöver i verkets förfiitlninpssiimling.TSVFS. medan de lokiila trafikliireskrifterna las in i kommunens ligg;ire. Den nu beskrivna ordningen för ;itl lillk;inn;ige lokalatrafikföreskrifter infördes . I samhand med alt behandladepropositionen om vissa kommunala irafik- och trafiksiikcrhetsfrågor (prop.1977/78:81) tog trafikutskottet upp frågan om kungörandet av lokalatrafikföreskrifter (/78:20). Ulskottet redogjorde inledningsvis för cnframställning från bl.a. liinsslyrelsernas organisaiionsniimnd om all lokalatrafikföreskrifter som tillkännages med viigmiirken inle skulle behöv;»kungöras i länets författningssamling. Utskottet konst;iierade hiireftcr bl. ;i.all föreskrifterna skall las in i en särskild liggare och i liinssiyrelsens årskungörelsesamt antingen utmärkas med viigmärken eller kungöras i ortstidning, Mot bakgrundhärav fann utskottet all det dåvarande kungörelseförfarandel i länels förtallningssamlingsiarkt kunde ifrågasättas. På ulskotlets hemställan an- 1984/85:6 8 log sedermera en ändring i 2S kungörandelagensom innebar atl regeringen bemyndigades all i vissa fall föreskriva undantagfrån 9§ (rskr 1977/78:226). I en framslällning lill regeringen harTSV hemställt all sådana författningsändringar genomförs all verkets beslulenligt 65 § andra slyckel VTK kan behandlas på samma sätt som kommunernas ochlänsstyrelsernas beslut om lokala trafikföreskrifter. Verkel har anfört bl. Beslulen om hastighetsgränser som verkel meddelar med stödav 65 § VTK kungörs alltsedan lagen om kungörande av lagar och andra författningartillkom i TSVFS. har besluten ändrats etl slort antal gångerpf ;ruiid av att nya vägar tillkommit eller gamla byggts om. Varjeändringsbeslut har föranlett en ny författning. Fram till den I september 1983har sammanlagi 327 förfatiningar med haslighetsbestäm-melser införts i TSVFS. -Genom att hastighetsbesluten tas in i TSVFS får de onödigt slor spridning - enprenumerant i norra får också besluten som avser och viceversa. Del är givelvis möjligt att distribuera besluten mer differentierat. Endifferentierad distribution blir dock administrativt lungarbetad. - Den endaskillnaden mellan de beslul om färdhastighel som TSV meddelar och de sommeddelas av är atl verkels beslut verkar höjande ochlänsstyrelsens sänkande. Denna skillnad motiverar inte olikheterna ikungörelseförfarandet. Om verkets framställning skulle bifallas, behöverförutom berörda kommuner endasl den som svarar för väghållningen underrättassärskilt. Delta skulle innebära en väsenllig administrativ förenkling. Likheten mellan de beslul som trafiksäkerhelsverket fattarenligt 65 § VTK och de som kommuner och länsstyrelser fattar om lokalatrafikföreskrifter om färdhastighel är mycket stor. Rättsverkningarna av debåda typerna av beslut är desamma. Den omständigheten att de lokala trafikföreskrifter somtillkännages med vägmärken inte kungörs i någon författning har såvitt käntinte vållat några problem från rättssäkerhetssynpunkt. enligt minmening, inle särskilt förvånande. Allmänhetens behov av informalion om gällandehastighetsbegränsningar torde nämligen tillgodoses genom vägmärkena. Har ettbeslut om färdhastighet inte utmärkts med vägmärke på föreskrivet sätl kan straffrältsligpåföljd inte utgå för den som överskridit den beslutade hastigheten (167 § VTK).Berörda myndigheters - främsl polis och väghållare - behov av särskild informafionom haslighelsbesluten kan fillgodoses både säkert och enkell på annal sätt ängenom all beslulen kungörs i författning. Det är också uppenbart att TSV:sadministrativa mliner med haslighelsbesluten kan förenklas väsentligt ombesluten inte 1984/85:6 9 behöverkungöras i författning. Jag föreslår därför alt TSV: s framslällning bifalls. Etlbifall lill framställningen förutsätter all regeringen får ell bemyndigandeatt föreskriva undantag från 6§ kungörandelagen i fråga om beslut om tillåten färdhastighel. Minlanke är alltså all haslighelsbesluten enligt 65 § VTK skall inlemmas i delsystem för tillkännagivande som gäller för lokala trafikföreskrifter. skall, somjag lidigare nämnl, tas in i en särskild liggaresom kommunerna för. Förslaget medför därför vissa nya arbetsuppgifter förkommunerna, eflersom också TSV: s beslul avses bli inlagna i liggaren.Regeringen har i lagen (1975:88) med bemyndigande all meddela föreskrifier omtrafik, transporter och kommunikationer (omlryckl 1978:233, ändrad senasl 1982:167), bemyndigandedelagen, fillerkänls en rad befogenheter på trafiklagsliftningensområde. Någol direkt bemyndigande alt föreskriva skyldighet för kommunerna atlföra liggare över trafikföreskrifter har emellertid inte lämnals. Jag förordar atlregeringen nu får ell sådant bemyndigande. sådanl bemyndigande börformuleras så all inle den nuvarande formen för att tillhandahålla uppgifterlåses. I sammanhanget vill jag också framhålla atl del måste ankomma på TSV atlulforma sina beslut så atl de nya arbetsuppgifterna inle blir belungande för kommunerna. Omdet förslag somjag nu lägger fram leder till lagstifining, avser jag all åierkommatill regeringen med förslag lill följdändringar i VTK. Riksdagenhar godkänl rikllinjer för den fortsatta verksamheten med riksfärdQänsl (se prop.1983/84:100 bil. 8, /84:23, rskr 1983/ 84:289) som innebär bl. a. att ersäitningkan lämnas till den som svarar för befordran av personer som har tillstånd attanlita riksfärdQänsl. För all del inte i någol hänseende skall råda Ivekan omregeringens kompelens atl meddela de föreskrifier som behövs föreslår jag etl fillägg(p. 12) i 1 § bemyndigandelagen med den lydelse som framgår av förslagel lilllag om ändring i denna lag. Avslutningsvisvill jag anmäla, alt och länsslyrelsernas organisationsnämnd. , ien gemensam framställning lill regeringen föreslagit vissaändringar i VTK. De ändringar som föreslås avser huvudsakligen befogenheien altfatta beslut om lokala trafikföreskrifter, men också att beslulen om färdhastighelenligt 65 § VTK i fortsättningen skall fattas av väghållaren i stället för av TSV.Inom pågår f. n. en översyn av väglrafiklagstiftningeni bl. a. de avseenden som vägverkel och lar upp i sin framställning. Delagändringar somjag nu förordal bör enligt min mening genomföras oberoende av dennaöversyn. Skogsvårdsslyrelsernaär sedan den statliga myndigheter. Den särskilda bestämmelsen omskogsvårdsstyrelsernas författningar som finns i 9 S kungörandelagen ärdärför överflödig och bör upphävas. 1984/85:6 10 3 Lagen om felparkeringsavgift Bestämmelserom rättelse av felaktiga beslut om felparkeringsanmärk-ningar och om fullföljdav talan mol beslut om betalningsansvar för felparkeringsavgifter finns i 8-ll§§lagen (1976:206) om felparkeringsavgift (omlryckl 1981: 142. ändrad senasl1982:195). Bestämmelserna innebär i korthet följande. Anseren fordonsförare eller ägare att en parkeringsanmärkning inle hade bortmeddelas, får han ansöka om rättelse hos polismyndigheten. Om denna ansökanbifalls, skall polismyndigheten undanröja betalningsansvaret. Beslul medanledning av en ansökan om rättelse kan inte överklagas. Fordonsägarenkan också skriftligen hos polismyndigheten bestrida betalningsansvaret. Detlagäller även om han har fåll avslag på en ansökan om rättelse. Han skall då angegrunden för bestridandel. verkställer den utredning sombehövs. Om det beslut som polismyndigheten meddelar med anledning avbestridandet innebär att betalningsansvaret undanröjs, kan beslutet inteöverklagas. I annat fall får beslutet överklagas genom besvär hos tingsrätten.Tingsrättens beslut kan i sin tur överklagas genom besvär i hovrätten. Allmänåklagare för det allmännas talan i lingsrätt och hovrätt. 1 prop.1975/76: 106 med förslag till lag om felparkeringsavgift föreslog regeringenatt tingsrätt skulle vara sista instans vid prövning av betalningsansvar för felparkeringsavgifter. Medanledning av en molion i ämnet anförde trafikutskottet i silt betänkande (TU1975/76:14) över proposilionen emellertid följande (s. 13). Medhänsyn lill behovet av prejudikat på området finner utskottet del erforderiigl atli varje fall under en övergångstid talan mot ifrågavarande ärenden kan föras ihovrätt. Skulle det visa sig att del blir en stor tillströmning av ärenden avifrågavarande slag till hovrätterna bör denna överklag-ningsmöjlighet efterövergångstiden kunna avskaffas. Utskottet vill också erinra om att enligi proposilionenbehandlingen av ärendena i fråga l.v, förlagts till polismyndighet och allmändomstol i avvaktan på hur andra liknande frägor om övergång till avgiftssystemkommer att få sin lösning. I samband därmed lorde - mot bakgrund av erfarenhelerav lagens tillämpning - även frågan om prejudikatsinslans komma alt upptas lillförnyad prövning. Riksdagenantog förslaget lill lag om felparkeringsavgift med de ändringar som utskottetföreslagit bl.a. beträffande fullföljdsrällen (rskr 1975/76: 240). Lagsiiftningenom felparkeringsavgifter trädde i kraft och har alltsåtillämpats i ungefär . Eriarenheterna av lagstiftningens tillämpning äri allt väsentligt goda. En domstolspraxis har under Prop.1984/85:6 II Jag anser därför all liden nuär mogen att överväga frågan om antalet besvärsinstanser. Det finns inte någon särskild statistik över antaletärenden enligt lagen om felparkeringsavgift hos hovrätterna. Någon exaklkunskap om hur handläggningen av dessa ärenden påverkar hovrätternasarbetsbörda har vi därför inle. Ingenting lyder i och för sig på alt lillslrömningenav parkeringsärenden normall är anmärkningsvärt slor. Varje lättnad i hovrätternasarbetsbörda är emellertid önskvärd. Delsamma gäller åklagarna. Eftersom behovelav prejudikat numera torde vara tillgodosett, finns del enligt min mening intelängre skäl all ha tre prövningsinstanser i ärenden enligt lagen om felparkeringsavgift.Jag föreslår därför alt fingsrällerna i fortsättningen skall vara sislainstans. 3.2 Vissa bemyndiganden m. m. Regeringen fastställer enligt 3 § försia slycket lagen om felparkeringsavgiftdet högsta och lägsla belopp som avgiften får faslslällas lill. Enligt andrastycket .samma paragraf skall beloppet fastställas av kommunfullmäktige i dekommuner som svarar för trafikövervakning enligt lagen (1964:321) om kommunaltrafikövervakning (ändrad senast 1978:235) och av i övrigakommuner. En sådan delegaiion direkl från står inle i överensslämmelsemed bestämmelserna i 8 kap. regeringsformen om delegation av normgivningsmakten.Jag föreslår därför atl 3 S lagen om felparkeringsavgift ändras så atlregeringen bemyndigas besluta vilka statliga eller kommunala organ som skallbestämma avgifternas belopp. Nödvändiga vidare bemyndiganden kan regeringendärefter lämna i förordningen (1976:1128) om felparkeringsavgift (omlryckl1981: 144, ändrad senasl 1983: 189). Slutligen föreslår jag atl vissa redaktionella jämkningargörs i 1 och 4§§. Bakgrunden till della förslag är etl önskemål omförtydligande av innebörden av begreppet licensinnehavare. beslöt atl införa obligalorisk regisireringav mopeder (prop. 1981/82: 81. /82: 19 och 26. rskr 1981/82: 231).Riksdagens beslut var i linje med etl förslag som trafiksäkerhetsulredningenår 1979 lade fram i beiänkandei Säkrare mopedtrafik (Ds K 1979:3). På uppdrag av regeringen har TSV övervägl och kommit medförslag till hur registrering av mopederna skall ordnas. Datainspektionen haryttrat sig över TSV: s förslag. Enligt min mening finns det nu tillräckliga uppgifler ochkunskaper om hur mopedregistreringen liimpligen bör genomföras. 1984/85:6 12 Närdet gäller frågan om lämplig lidpunkt för att införa mopedregistrering, finnsdel emellertid anledning atl beakla utvecklingen på mopedområdet under desenaste åren. Slora förändringar har nämligen skell frän vad som gällde vidlidpunkten för de utredningar och förslag på vilka riksdagsbeslulet i väsenlligadrag baserades. Trafiksäkerhetsulredningen,som fömtsatle att registreringen totalt skulle omfatta 300000-400000 mopeder, ulgickifrån ell åriigl lillskou på ca 30000-40000 mopeder. Bilden har emellertid förändralsradikalt, vilket framgår av följande uppgifler. såldes ca 41 000 mopeder,såldes ca 15800, ca 12600 och endast ca 8300. Från 1977till 1983 har aUtså mopedförsäljningen minskat med . En kraftig nedgånghar noterats också av antalet trafikförsäkrade mopeder. Isammanhanget kan redovisas alt också olycksbilden förändrals kraftigt påmopedsidan. Som exempel kan nämnas alt antalet Irafikdödade mopedister år 1974uppgick lill 92, till 73, till 34 och är 1983 till 31. De senasleårens förändringar på mopedområdet är så omfattande atl det finns anledningifrågasätta om tidpunkten nu är den rätta för att införa mopedregislrering.Enligt min mening bör man därför - utan att rubba principbeslut - avvaklaytteriigare någon tid bl. a. för att se om den slarki nedåtgående utvecklingen fortsäller. Ienlighel med vad jag nu anfört har inom upprättatsförslag till 1. lag om ändring i lagen(1976:633) om kungörande av lagar och andra förfatiningar,