prop · G80333 · 1984-12-31 00:00:00 — Också i flera andraavseenden gäller inskränkningar i befordringsskyldighelen.Befordringsskyldighet föreligger sålunda inle, om del är omöjligt för järnvägenatt utföra befordringen till följd av omständigheter som ligger helt utanförjärnvägens kontroll. I de fall då befordringsskyldighet föreligger, bliremellertid en transportkund berättigad lill ersättning för den skada som hanlider genom alt järnvägen åsidosätter sin befordringsskyldighet (art. 3 §§ 1.3 och 6). Såvittgäller inskränkningar i trafiken (art. 3 § 4) hänvisas lill vad som anförs ianslutning till artikel 4 § 2 i . Vissaföremål och ämnen är helt uteslutna från befordran (art. 4), medan andrabefordras endast pä vissa villkor (art. 5). En jämväg är givelvis oförhindradalt ta emot gods lill befordran även om den inle är skyldig alt göra detla. Omen järnväg har tagit emot gods för befordran trots all någonbefordringsskyldighet inte föreligger enligt , torde den inle kunna fordraatt en efterföljande järnväg fortsätter befordringen. Sådantgods befordras inle som åtminstone i någon av de berörda staterna är uteslutetfrån befordran eller som inle får befordras i strid mot postmonopol. Vidare ärsådant gods uteslutet från befordran som på grund av omfång, vikt ellerbeskaffenhet inle lämpar sig för befordran på alla de sträckor som den avseddabefordringen omfattar. Stora grupper ämnen och föremål som är uteslutna frånbefordran anges i reglementet om internationell järnvägsbefordran av farligtgods (RID). Tarifferoch särskilda avtal (art. 6) Järnvägarnaskall i sina tariffer ange alla de särskilda villkor som skall tillämpas pä enbefordran. Tarifferna skall bl. a. innehålla de uppgifter som behövs för altfrakten och andra befordringsavgifter skall kunna beräknas. Tarifferna skall iprincip tillämpas lika mot alla iransportkunder. Järnvägarna fär dock isärskilda avial medge fraklnedsältningar eller andra förmåner för kunden underförutsättning att jämförbara kategorier av transportkunder erbjuds likvärdigavillkor. Dessutom får särskilda rabatter och andra förmåner medges förtransporter som har samband med järnvägsförvaltningen eUer offentligförvaltning eller tUlgodoser välgörande ändamål. Beräkningsenhet(an. EnliglCIM är järnvägens skadesländsskyldighei i allmänhel begränsad 12 1984/85. Prop.1984/85:33 178 Maximibeloppet anges oftast till ett visst belopp per kilo. Dessabelopp anges i Internationella valutafondens särskilda dragningsrätter (art.7). I delta hänseende hänvisas lill vad som sägs i anslutning till art. 6 iCIV. Särskildabestämmelser, lUläggsbeslämmdser och nationell räll (art. 8-10) Förbefordran av vissa slag av gods gäller bestämmelserna i endast i denutsträckning de inte ersätts av särskilda bestämmelser. Sådana bestämmelserfinns i fräga om privalvagnar, containrar och expressgods. De särskildabestämmelserna har tagits upp i de reglementen som reglerar transport av dessagodsslag. Dessa reglementen utgör bilagorna II, IIIoch IV lill , dvs. , RICo resp. RIEx (art. 8).Beträffande innehållet i dessa bilagor hänvisas lill avsnitt 4.5. EnliglCIM får utfärdas tilläggsbestämmelser för tillämpningen av de enhetligarättsreglerna. Sådana tiUäggsbestämmelser får utfärdas av två eller fleramedlemsstater eller av två eller flera järnvägar (art. 9). Beträffande tilläggsbestämmelsernatill hänvisas lill vad som anförs i anslutning till art. 7 i (avsnitt4.3). Omen fråga inte har reglerats i , i tUläggsbestämmelserna eller i eninternationell tariff, får frågan lösas med tillämpning av nationell rätt (art.10). I fräga om innebörden av ullrycket "nationell rätt" hänvisastill vad som anförs i anslutning lill art. 8 i . Befordringsavtaletstillkomst (art. II) Etlavtal om internationell järnvägsbefordran av gods anses sedan lång tid tillbakainle vara slutet förrän avsändningsjärnvägen har tagit emot godset förbefordran och dessutom tagit emot den fraktsedel som måste avlämnas tillsammansmed godset. Den karaktär av realavtal som det internationellagodsbefordringsavtalel sålunda har enligt behålls (art. II § 1). Det bör påpekas all fraklavlalet enligl denföreslagna järnvägstrafiklagen inle är ett realavtal. För avtal om godsbefordrangäller sålunda för inrikes trafik allmänna regler om hur avtal ingås (3 kap. 2§ jämvägstrafiklagen; jfr prop. 1983/84:117 s. 54, s. 129). har tagit emot godset och fraktsedeln, skall järnvägen enligt CIMgenom stämpling eller maskinell kvittering förse fraktsedeln med uppgift omdagen för mottagandet. Detla ingår emellertid inle som något led ibefordringsavtalets tillkomst ulan tjänar uteslutande som bevis (art. 11 § 1). Järnvägensskyldighet att förse fraktsedeln med datumuppgift inträder i princip så snartallt det gods som anges i fraktsedeln har lämnats in. Avsändaren kan emellertidenligt befordringsavtalet vara skyldig att betala vissa kostnader. Om delta ärfallet, är järnvägen inle skyldig att kvittera mottagandel förrän dessakostnader har betalats. 1984/85:33 179 fraktsedelnmed datumuppgift ulan all avsändaren har betalat dessa kostnader, får dock denbristande betalningen inle någon inverkan på befordringsavtalets giltighet. Omavsändaren begär det, skall datumuppgiften anbringas på fraktsedeln i hansnärvaro (art. II § 2). När fraktsedeln harförsetts med datumuppgift, utgör fraktsedeln ett bevis om att ettbefordringsavtal har slulits och om dess innehåll (art. 11 § 3). Del finns dockvissa undanlag när del gäller presumtionen för alt uppgifterna i fraktsedeln ärriktiga. Presumtionen gäller bl.a. under vissa förutsättningar inle beträffandeuppgifter om vikt och kollianlal, om del åligger avsändaren alt lasta godset(art. 11 § 4). Med"fraktsedel" avses det blad i fraklsedelssetel som bmkar kallas"originalet". Delta blad behälls av järnvägen under helabefordringen. Till avsändaren lämnas ett annat fraktsedelsblad, den s.k.fraktsedelsdubblelten (art. 12 §§ 1 och 2). Också på fraktseddsdubbleften skaUjärnvägen genom stämpling eller maskinell kvittering bekräfta att godset hartagits emot för befordran och ange dagen för detta. Därigenom får dubblettennormalt samma innehåll som originalet, men dess rättsliga betydelse är inledensamma som originalets. Fraktsedelnsutformning och innehåll (art. 12 och 13) Somredan har nämnts kan ett godsbefordringsavtal enligt inte komma lill ståndutan att en fraktsedel upprättas. Del åligger avsändaren att till järnvägenlämna en ifylld fraktsedel för varje sändning som skall befordras. I sammafraktsedel får bara tas upp gods som utgör last i en enda vagn. Fraktsedelnsutformning bestäms av järnvägarna. Dessa fastställer en enhetligfraktseddsblanketl för fraktgods och en enhetlig fraktsedelsblankett förilgods. Båda modellerna måste vara så utformade, all ett fraktsedelsblad kananvändas som frakisedelsdubblelt. Fraktsedlar som har utformats efter enförenklad modeU kan användas i viss irafik, särskilt mellan grannländer, omdetta föreskrivs i de internationella tarifferna (art. 12). 1CIM anges vissa uppgifter som fraktsedeln alltid måste innehålla (art. 13 § I). Den omständigheten att någon obligatorisk uppgift saknas i fraktsedelninnebär dock inte ulan vidare alt något giltigt befordringsavtal inteföreligger. Bara om fraktsedeln saknar uppgift om bestämmelsestationen, omvilket gods befordringen avser eller om vem som är avsändare torde den kunnaanses vara så bristfällig alt den inle kan utgöra grund för etlbefordringsavtal. Skulle järnvägen ha godtagit en fraktsedel som är bristfälligendast i något annat avseende, torde järnvägen vara skyldig all fullgörabefordringen. Utöverde uppgifter som fraktsedeln alltid skall innehålla anges i vissa artiklaruppgifter som i särskilda fall också skall föras in i fraktsedeln. Andrauppgifter än de som anges i får föras in i fraktsedeln bara om de ärföreskrivna eller tillåtna i nationell rält, tilläggsbestämmelserna eller i Prop.1984/85:33 180 Det är inte tillåtet att i stället förfraktsedel använda någon annan transporthandling (art. 13 §§ 2 och 4). Åtgärder i samband med alt godset avlämnas till befordran(art. 14-17) Det inlernaliondla järnvägsnätet är så rikt förgrenat, attdet ofta finns mer än en väg som kan användas för befordran till en vissbeslämmdsesla-tion. När olika befordringsvägar finns, har avsändaren i principrält alt bestämma vilken som skall användas. Valei av befordringsväg sker genomall avsändaren i fraklseddn direkt anger t.ex. en viss gränsstation ellerlämnar vissa andra uppgifter av vilka den önskade befordringsvägen framgårindirekt. Det kan dock inträffa all järnvägen måste välja en annanbefordringsväg än den som avsändaren har angett, t. ex. på grund av att ettbefordringshinder har uppkommit på en viss sträcka. Även när del inle ärnödvändigt av någon sådan anledning, har emellertid järnvägen rätt alt göraavvikelser frän den angivna befordringsvägen. är dock skyldig att selill att godset befordras över stationer på vilka vissa ålgärder skall vidtasenligl vad avsändaren har angett, t.ex. ulfordring av levande djur ellerlullbehandling. Inte heller får sådana avvikelser från en angivenbefordringsväg göras som medför ökade kostnader eller förlängd leverans-frist(art. 14 § 3). I princip har avsändaren bestämmanderätt också när detgäller frågan vilken eller vilka tariffer som skall tillämpas. När avsändaren ifraktsedeln har angett att en viss tariff skall tillämpas, är järnvägen sålundaskyldig alt rätta sig efter detla, om förutsättningarna för tariffenstillämpning föreligger (art. 14 § 5). När befordringsvägen eller de tillämpliga tarifferna inlekan bestämmas pä grundval av uppgifterna i fraktsedeln, skall järnvägen väljaden väg och de tariffer som järnvägen anser vara förmånligast för avsändaren.Om skada uppkommer till följd av ett olämpligt val, är järnvägen dock skyldigatt ersätta skadan endast om uppsåt eller grov vårdslöshel kan läggas järnvägentill last (art. 14 §§ 6 och 7). När gods har överlämnats till järnvägen för befordran,innebär själva innehavet av godset i regel en garanti för att järnvägen kommeratt få betalt för befordringen. Delta gör att järnvägen kan låta avsändarenvälja mellan all själv betala kostnaderna eller alt låta mottagaren betaladessa. innehåller utföriiga föreskrifter om hur avsändaren i fraktsedelnkan reglera i vad mån olika kostnader skall betalas av honom eller avmottagaren. kan dock kräva att avsändaren betalaralla kostnader i förskott, om den bedömer att godset är utsatt för snarförstörelse eller att del med hänsyn till sitt låga värde eller sinbeskaffenhet inle ger tillräcklig säkerhet för kostnaderna (art. 15 §§ 1 och6). I samband med alt godset lämnas till befordran kanavsändaren ocksä deklarera s.k. leveransintresse. Detta sker genom att han påavsedd plats i fraktsedeln anger ett visst belopp (art. 16). En särskild avgiftlas ut, när Prop.1984/85:33 181 När en sådan deklaration har avgetls, höjs den gräns förersättningens storlek som annars gäller för skada till följd av all sändningeninle lämnats ul till mottagaren oförminskad, oskadad och i rätt lid med detbelopp som anges i deklarationen (art. 46). Närgodset lämnas lill befordran, kan avsändaren belägga detla med efterkrav.Därigenom åläggs järnvägen att inle lämna ut godset till mottagaren utan attdenne betalar efterkravsbeloppel. Om järnvägen lämnar ut godset utan attuppbära efterkravsbeloppel, blir den skyldig att ersätta avsändaren den skadasom denne lider till följd av järnvägens förfarande, dock högst medefterkravets belopp. Om de föreskrifter som gäller för avsändningsjärnvägentillåter det, kan avsändaren begära att järnvägen i förskott betalar honom ettbelopp motsvarande det som skall las ut av mottagaren. Storleken av efterkravoch förskott skall alllid anges i fraklseddn (art. 17). Ansvarför uppgifterna i fraktsedeln (art. 18) Deuppgifter som avsändaren för in eller låter föra in i fraktsedeln måste varariktiga, tydliga och fullständiga samt införda på rätt ställe i fraktsedeln.Avsändaren är ansvarig för alla följder av brister i dessa hänseenden. Denna ansvarighetär strikt och kan således göras gällande av järnvägen även om avsändaren intehar förfarit vårdslöst (art. 18). Någon skyldighet för jämvägen alt pröva omavsändarens uppgifter uppfyller de krav som har nämnts föreligger inte. när den tar emot en fraktsedel inser att en uppgift som avsändarenhar lämnat i den är bristfällig, får detta dock anses medföra att ansvarighetför skador i följd av bristfälligheten uppkommer ocksä för järnvägen. Järnvägensmottagande av godset (art. 19-26) Denomständigheten att godset är skadat när det överlämnas till järnvägen förbefordran befriar inte järnvägen från skyldighet alt befordra godset. Om godsetvar skadat redan när järnvägen tog emot det, kan emellertid järnvägen lättkomma i en besvärlig bevissitualion för det fallet alt varuha-varen senare görgällande alt godset var oskadat när del överlämnades lill järnvägen. Järnvägenfår därför fordra, att godsets tillstånd anges i fraktsedeln om godset dåvisar lydliga tecken på skada (art. 19 § I). Föratt järnvägen skall vara skyldig att ta emot godset, måste föreskrifterna iCIM om förpackning vara uppfyllda. som är av sådan beskaffenhet att detbehöver förpackas skall av avsändaren packas på ett sådant sätt att det skyddasmol att gä föriorat, minskas eller skadas och all godset inte medför risk förskada på personer, järnvägsmateriel eller annat gods. Om avsändaren inte hariakttagit förpackningsföreskriflerna, kan jämvägen vägra att ta emot godseteller kräva att avsändaren i fraktsedeln erkänner att förpackning saknas ellerär bristfällig (art. 19 §§ 2 och 3). Ansvaretför skador till följd av att förpackning saknas eller är bristfällig 1984/85:33 182 En fömtsättning för att avsändaren skall bli ersältningsskyldigär dock att järnvägen visar alt förpackning har saknats eller varit bristfällignär godset överlämnades till befordran. Någon bevisning krävs dock inle, omavsändaren i fraktsedeln har erkänt alt förpackningen var bristfällig elleratt förpackning saknades (art. 19 § 4). Fråganhumvida lastningen av godset skall ombesörjas av järnvägen eller av avsändarenregleras i princip av de föreskrifter som gäller på avsändningsstationen. Omgodset lastas genom avsändarens försorg, har denne ett slrikl ansvar för allaföljder av alt lastningen sker på ett oriktigt sätt (art. 20 §§ 1-3). Järnvägenhar rätt att när som helsl undersöka godset för att fastställa om sändningensvarar mot uppgifterna i fraktsedeln och om de föreskrifter har följts som ifråga om vissa godsslag måste vara uppfyllda för all godset skall få befordrasi internationell Irafik (art. 21 § I). Resultatet av undersökningenskall antecknas i fraktsedeln. När undersökningen äger mm påavsändningsstationen, skall resultatet också antecknas på fraktsedelsdubblelten,om denna är i järnvägens besittning. Om undersökningen visar attfraktsedelsuppgifterna inte är riktiga eller att nägon föreskrift som måsteuppfyllas för all godset skall fä befordras inte har följts, har järnvägen rätttill ersättning för sina kostnader för undersökningen (art. 21 § 3).Bestämmelserna om järnvägens rätt att undersöka godset kan enligl sin lydelsetillämpas också när det gäller att avgöra humvida fraktsedelns uppgifter omgodsets vikt eller antalet är rikliga. Förutsättningarna för attjärnvägen skall vara skyldig att fastställa bl. a. godsets vikt ochkolliantalet regleras dock av den tillämpliga nationella rättsordningen. Ävenom den vikt som järnvägen har fastställt skiljer sig frän den som avsändarenhar uppgett, skall den vikt som avsändaren har angett i vissa fall läggas tillgrund för fraktberäkningen (art. 22). kontroll av godsets vikt visar att lastgränsen för den vagn som delär fråga om har överskridits, får järnvägen lossa överlasten och förfara meddel avlastade godset enligt särskilda regler. Om överlasten befordras, äravsändaren givetvis skyldig att betala den frakt som motsvarar viklskillnaden(art. 23). Han är dessutom skyldig att betala ett särskilt frakltillägg.Fraktlillägg utgår också, när gods som enligl RID är uteslutet frän befordraneller får befordras endast under vissa villkor har överlämnats tiU järnvägenunder oriktig, otydlig eller ofullständig beskrivning eller ulan attföreskrivna villkor är uppfyllda (art. 24 § 1). Näravsändaren överiämnar fraktsedeln till järnvägen, bör han överlämnade handlingar som behövs för den behandling av godset som under befordringenskall äga rum hos tullmyndigheter eller andra förvaltningsmyndigheter. I ställetför att dessa handlingar överlämnas tillsammans med fraktsedeln kan de ställastill järnvägens förfogande pä en viss station eller hos en viss myndighet, somanges i fraktsedeln. är inle skyldig att kontrollera, att dehandlingar som överlämnas till den är Prop.1984/85:33 183 Avsändaren är ansvarig gentemot järnvägen för varje skada, t.ex.lill följd av försening, som uppkommer pä grund av att de nämnda handlingarnasaknas, är ofullständiga eller oriktiga. Undanlag från detta ansvar gäller barai den mån något fel har begåtts på järnvägens sida, t.ex. när en handling harkommit bort på grund av en järnvägsan-slällds slarv. Om en handling som harantecknats i fraktsedeln och bifogals denna eller senare lämnats lill järnvägenhar gäll föriorad eller inte har använts sä som varit avsett, kan järnvägen bliskyldig att ersätta den skada som detta medför. Skadesländsskyldighei inträderdock bara när vårdslöshet ligger järnvägen lill last, och skadan ersätts intelill den del den överstiger det maximibelopp som skulle ha gällt om godset hadegått föriorat (art. 25). Järnvägenansvarar för alt lullbeslämmdser och andra administrativa föreskrifter uppfyllssä länge godset är under befordran. Om järnvägen ger nägon utomstående iuppdrag att sköta järnvägens åligganden i dessa hänseenden, blir järnvägenansvarig också för fel som begås av denne. Avsändaren och mottagaren harmöjlighet att i stor utsträckning själv överta ansvaret för de kontakter medmyndigheterna som befordringen kräver (art. 26). Utlämningenav godset (art. 27-29) Järnvägenär skyldig att hålla godset tillgängligt för utlämning på beslämmelsestationeninom en viss leveransfrist. Denna frist kan bestämmas genom avtal mellansamtliga järnvägar som deltar i befordringen eller genom internationellatariffer eller särskilda avtal. I finns emellertid utförliga föreskrifterför hur leveransfristen skall beräknas. Dessa föreskrifter blir tillämpliga,om leveransfrisiens längd inte har bestämts i avtal eller tariffer. I sådanaavtal eller tariffer får inte fastställas leveransfrisler som är längre än desom anges i (art. 27). har järnvägen gentemot avsändaren åtagit sig alltransportera godset lill beslämmelsestationen för alt där lämnas ut lillmottagaren. Genom avtalet uppkommer givelvis inte någon förpliktelse för densom har angetts som mottagare. Om denne viU inträda i befordringsavtalet sommottagare, får han som för olika fall anges i ensjälvständig rätt all göra detta. I normalfallet uppkommer denna rätt närgodset kommer till beslämmelsestationen. Mottagaren kan då kräva att jämvägenlämnar ut fraktsedelsoriginalet och godset. Om han gör gällande sin rätt sommottagare, måste han också fullgöra de skyldigheter som enligtbefordringsavtalet åvilar mottagaren, dvs. betala de kostnader som har påförtshonom i fraktsedeln (art. 28 § I).Även om godset inte har kommit tillbestämmelsestationen, kan mottagaren i vissa fall inträda som part ibefordringsavtalet. Detta är fallet, om del har konstaterats att godset hargått förlorat. Mollagaren kan då kräva skadestånd av järnvägen. Detsammagäller, om godset inte har ställts till mottagarens förfogande inom 30 dagarefter det alt leveransfrislen har gått ut (jfr art. 39 § 1). 1984/85:33 184 Hurutlämningen av godset skall gå till anges i vissa avseenden i och reglerasi övrigt av de föreskrifter som gäller för beslämmelsestationen (art. 28 § 3). Sedangodset har lämnats ut lill mottagaren och befordringsavtalet därmed i huvudsakhar fullgjorts, kan i förhållandet mellan vamhavaren och järnvägen återstå enslutlig reglering av kostnaderna för befordringen. Om järnvägen pä gmnd avnågot misstag har uppburit för höga fraktavgifter, skall den självmant betalatillbaka del belopp som har betalats för mycket. På motsvarande sätt kanjärnvägen kräva fyllnadsbetalning, om fraktavgifterna av misstag har saltstill etl för lågt belopp (art. 29). Rättenatt förfoga över godset under befordringen (art. 30-32) ingås, överlämnas godset i järnvägens besittning med uppdragatt det skall transporteras till beslämmelsestationen för utlämning tillmottagaren. Genom alt överlämna godset till järnvägen frän-händer sigemellertid avsändaren inte alla möjligheter att förfoga över det. Avsändarenkan sålunda i efterhand ensidigt ändra befordringsavtalet i vissa hänseendengenom att bestämma t. ex. att godset skall lämnas ul till någon annan än denperson som i fraktsedeln anges som mottagare, all godset skall lämnas ut pånägon annan station än den bestämmelsestalion som anges i fraktsedeln eller attgodset skall sändas tillbaka lill avsändningsstationen. En förutsättning förall avsändaren skall ha rält att förfoga över godset under befordringen är emellertidatt han visar upp fraktsedels-dubbletten för järnvägen som han begäratt få förfoga över godset (art. 30 §§ I och 2). På denna punkt föreligger enskillnad mellan och den föreslagna järnvägstrafiklagen. Enligt 3 kap. 12 §i den lagen får sålunda avsändaren förfoga över godset under befordringen utanatt visa upp sitt exemplar av fraktsedeln (jfr prop. 1983/84:117 s. 58 f). Regelni att avsändaren kan förfoga över godset endast så länge han inneharfraktsedelsdubbletten innebär att denna får en viss värdepapperskvalitet.Genom att förvärva fraktsedelsdubbletten kan mottagaren skydda sig mot attavsändaren förfogar över godset. Detla är av särskild betydelse, närbefordringen gäller gods som avsändaren har sålt till mottagaren. Om järnvägenlåter avsändaren förfoga över godset ulan att denne visar uppfraktsedelsdubbletten, är järnvägen ansvarig mot en mottagare som innehardubbletten för den skada som uppkommer därigenom. Ersättningen är dockbegränsad lill vad som skulle ha utgått om järnvägen hade varit ansvarig föralt godset hade gått förlorat under befordringen (art. 30 § 3). Delta innebäratt ersättningen i regel blir begränsad lill 17 SDR (ca .) per kilo avgodsels bruttovikt (art. 40 § 2). Ävenom avsändaren fortfarande innehar fraktsedelsdubblelten, upphör hans rätt attändra befordringsavtalet när mottagaren har övertagit fraklse-ddsoriginalet,har tagit emot godset, har begärt att få ul fraklseddsorigina-lel och godsetefter del att godset har kommit fram lill bestämmdsesta- Prop.1984/85:33 185 tioneneller har utnyttjat sin rätt alt begära skadestånd för förlust eller förseningav godset. Avsändarens räll att ändra befordringsavtalet upphör också närgodset har kommit in pä bestämmdselandels tullområde och mottagaren i ställethar blivit berättigad att ändra fraklavlalet (art. 30 § 4). Mottagarenhar räll alt ändra befordringsavtalet bara när avsändaren inte har åtagit sigatt betala den del av befordringskostnaden som belöper på befordringen ibestämmelselandel och inle heller har i fraklseddn att mottagaren intefär ändra befordringsavtalet. Om mottagaren får ändra avtalet, kan han t. ex.beslämma all godset skall lämnas ul till en ny mottagare. Den urspmngligemollagarens rätt slår kvar lill dess all han själv eller en ny mottagare träderin i befordringsavtalet på mottagarsidan. Om den ursprunglige mottagaren harulnylljal sin rätt all ange en ny mottagare, får inle denne i sin tur ändrabefordringsavtalet under befordringen (art. 31). Järnvägensskyldighet att medverka till förfoganden över godset från avsändarens ellermottagarens sida är inle ovillkorlig. får vägra att följa enanvisning av avsändaren eller mottagaren bl. a. om delta skulle orsaka enstörning i den normala driften eller om del inle längre är möjligt alt följaanvisningen. Om det har uppställ kostnader för järnvägen till följd av att denhar följt en anvisning om ändring i befordringsavtalet, har järnvägen räll lillersättning för kostnaderna.