prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — Konsumenien får däremol alllid åberopa ett avlalsvillkor som för honomär förmånligare än molsvarande lagbeslämmelse. Lagen ger således konsumenienelt minimiskydd i förhållande lill näringsidkaren, såvida del inle av denenskilda beslämmelsen framgår all den gäller endasl om inle annat har avtalatsmellan parterna. moisvarar i princip vad som gäller enligt annanlagstiftning på konsumentomrädet, t.ex. konsumenlköplagen, konsumentkreditlagenoch konsumentförsäkringslagen. Det bör påpekas att paragrafen avser avlalsvillkorvarigenom konsumenien på förhand godiar inskränkningar i sina rättighetereller utvidgningar av sina skyldigheler enligi lagen. Däremol hindrarparagrafen inle atl konsumenien, när en befogenhel eller förmån ellerskyldighet enligt lagen väl har aktualiserats, i det konkrela fallel avslårfrån befogenheten eller förmånen med giltig verkan eller binder sig vid en längregående skyldighel (jfr prop. 1973: 129 s. 193 och 232, 1976/77: 123 s. 159, 348och 369-370, 1979/80:9 s. 102, 1980/81: 10 s. 162-163 och 1981/82:40 s. 27).Frågan huruvida etl sådani avstående eller åtagande från konsumenlens sida kananses ha skett och i vad mån del är bindande för konsumenien får bedömas enligtallmänna avlalsrältsliga regler, varvid konsumenien skyddas bl.a. av denallmänna förmögenhetsrätlsliga generalklausulen i 368 avtalslagen. Åven om lagen i princip är ivingande till förmån för konsumentenger den, som redan nämnts, ulrymme för avtalsfrihet i vissa hänseenden. Dettakommenteras närmare i anslutning lill de paragrafer som på detta säll ärdisposiiiva. Delta avsnill av lagen omfattar 4-8 88 och innehållerregler om näringsidkarens grundläggande skyldigheler mol konsumenien. Avsnittet inleds med beslämmelser om näringsidkarensskyldigheter i fråga om ulförande och material (4 S). Därefter följerbestämmelser om näringsidkarens skyldighel all iaktta sådana förfatlningsföreskriflereller myndighetsbeslut som gäller tjänstens säkerhet (5 8). Prop.1984/85:110 157 näringsidkarens skyldighet att avråda konsumenten frånijänsten finns 16 4 § KtjL och 7 88. Avsnittet avslutas med bestämmelser omnäringsidkarens skyldigheler att utföra tilläggsarbete (8 §). Näringsidkaren skall utföra tjänsten på etl fackmässigltillfredsställande sätl. Han skall vidare med lillbörlig omsorg la lill varakonsumenlens intressen och samråda med denne i den utsträckning som del behövsoch är möjligl. Om inte annat får anses avlalal, ingår det i Uänslen atlnäringsidkaren skall tillhandahålla behövligl material av normall godbeskaffenhel. (Jfr 2 kap. I -3 88 i utredningens förslag) Beslämmelserna i första stycket anger de grundläggandekrav som konsumenten har rätl alt ställa på näringsidkaren när del gällerutförandet av en Uänst och näringsidkarens handlande i övrigt i förhållandelill konsumenien. Bestämmelserna har karaktären av en övergripande generalklausul.De utgör gmnd valen för lagens mer konkreta regler om näringsidkarensskyldigheter i olika hänseenden. De inträder emellertid också som en vikligutfyllande norm när del gäller kraven på näringsidkarens handlande m.m. isiiualioner som inle närmare har reglerats i lagen eller i avtalet mellanparterna. De bildar utgångspunkten vid lolkning och lillämpning av olikabestämmelser i lagen och parternas avial. Beslämmelsernas innebörd kan allmänl beskrivas så, alt desom riktmärke för näringsidkarens handlande och för rättstillämpningenuppställer det handlande i olika hänseenden som kan krävas av en normallskicklig och kunnig saml seriösl arbdande fackman inom det område som denifrågavarande ijänsten gäller. kommer för del försia lill uttryck genom kravel påall ijänslen, sådan denna har beslämls genom avtalet mellan parterna, skallulföras på ett fackmässigt tillfredsställande sätt. Del är givetvis fråga om enobjektiv måiislock. Erfarenheten från främsl allmänna reklamationsnämndensverksamhet visar atl det i prakliken normalt inte innebär några slörresvårigheier atl avgöra vad fackmässighden fordrar i olika situationer på olikaområden. 1 många branscher kan vägledning hämtas i allmänna eller särskildabeskrivningar eller anvisningar avseende material och metoder m. m. Därlillkommer som en grundläggande norm för bedömningen vad som i olika fall utgör godyrkes- eller branschpraxis. Kravet pä ell fackmässigl tillfredssiällande ulförande ärnalurliglvis av cenlral beiydelse när det gäller bedömningen av om en Uänslskall anses behäftad med fel. Vid tjänster som avser arbete på egendom sker denbedömningen i princip med utgångspunkt i resultatet av Uänsten. 1984/85:110 158 framgårav bestämmelsen i försia meningen lar den emellerlid inle enbari 4 8 KtjL siklepå all själva del fysiska resullalel av Uänslen skall framstå som fackmässigltillfredsställande. Kravet på fackmässighet gäller alla momeni inäringsidkarens preslalion som kan anses höra lill ulförandel av Uänslen. Delinnebär sålunda bl.a. ell krav på alt näringsidkaren planerar och genomförarbele och malerialanskaffning på det sätt som kan fordras av en fackman,vilket kan fä betydelse bl. a. för frågan om skäligheten av del pris somnäringsidkaren vill la ul för en Uänsl eller för frågan om det skall ansesföreligga elt dröjsmål på näringsidkarens sida. Kravel på etl fackmässigltillfredsställande utförande av tjänsien innebär vidare all näringsidkaren isamband med arbelet skall iaktta fackmannens varsamhet och hänsyn vidhanteringen av föremålet för tjänsten och annan konsumentens egendom som kanberöras av tjänstens ulförande, vilkel får betydelse bl.a. för tillämpningen avvissa av lagens beslämmelser om skadesiåndsskyldighel för näringsidkaren. Tillell fackmässigl tillfredsställande ulförande av en Uänsl hör i princip ocksåall näringsidkaren iakttar olika säkerhetsföreskrifter o. d. som avser självautförandel av arbetet. Om ell åsidosättande av en sådan säkerhetsföreskriftleder till skada för konsumenten kan del enligi lagen leda tillskadesiåndsskyldighel för näringsidkaren även om resultatet av Uänsten i ochför sig är felfritt. När del gäller sådana säkerhelsföreskrifter som i principlar sikle på resultatet av en Uänst och som väsenlligen syftar lill attsäkerslälla all föremålet för Uänsten efter dennas utförande är tillföriilliglfrån säkerhetssynpunkt kan hänvisas till specialmoliveringen lill 5 8. 1enlighel med vad som har anförts i den allmänna moliveringen (avsnitt 2.3.2) ärbeslämmelsen om all Uänslen skall ulföras på elt fackmässigl tillfredsställandesätl Ivingande till konsumenlens förmån. Som framgår av vad som där har sagtsmåsle man emellerlid skilja mellan frågan om del sätl på vilkel en bestämdtjänst skall ulföras och frågan om uppdragels eller Uänsiens innebörd. Densenare frågan besläms i princip genom avlalel mellan parterna. I enlighelhärmed kan själva Uänslen. sådan den har beslämls genom avlalel, gå ul på enåigärd som från allmän fackmässig synpunkl inle ter sig tillfredssiällande. Delkan t.ex. vara fråga om en provisorisk reparation av ell föremål. Den sålundabeslämda ijänslen skall emellertid utföras på ell säll som för sådani arbeleframsiår som fackmässigt lillfredsställande. Här fär hänvisas till vad som harsagls i avsnitt 2.3.2. I fall som har berörts måsle del givelvis fordras attdel av parternas avial klart följer all uppdragel eller ijänslen verkligen gårul på en åtgärd som från allmän fackmässig synpunkl inle ler siglillfredsställande. För detla bör i princip krävas all konsumenien insett ellermåste ha insett atl den beslällda Uänslen var av della slag. Om konsumenienbesläller målning av en byggnad på grundval av en arbetsbeskrivning som inteupptar ell momeni vilkel normalt är nödvändigt för att målningsarbetet skallkunna anses fackmässigl utfört måste det sålunda, för att uppdraget skall Prop.1984/85:110 159 anses bestämt i enlighet med arbetsbeskrivningen, somregel fordras all 4 S KtjL näringsidkaren har klargjort förhållandel förkonsumenten (jfr nedan belräffande näringsidkarens omsorgspliki). 1 sammanhanget bör nämnas att parterna inle kan medbindande verkan för konsumenien aviala om ålgärder som medför åsidosättande avsådana säkerhelsföreskrifter o. d. som avses i 5 8. Som har framhållils i avsnitt 2.3.2 i den allmännamoliveringen bör den omsiändighelen all konsumenien har medgett all elt arbelehelt eller delvis utförs av en praktikant eller lärling hos näringsidkaren itillräcklig grad kunna beaklas inom den bedömningsmarginal som ligger ibegreppet "fackmässigl tillfredsställande". Kravet på ell fackmässigt tillfredsställande utförande avUänsten ulgör ell minimikrav som konsumenien alllid har räll atl ställa. Omnäringsidkaren har åtagit sig ell särskili gott ulförande av en Uänst är hannaturiigtvis bunden av della åiagande. Detla är emellerlid i huvudsak en frågaom vad konsumenien har räll all fordra av resullalel av Uänslen, och den berörsdärför närmare i anslulning lill bestämmelserna om fel hos ijänsten. I försia styckets andra mening uppställs som ett andragrundläggande krav på näringsidkaren all han med lillbörlig omsorg skall tatill vara konsumenlens intressen. Del går naluriigtvis inle någon skarp gränsmellan della krav och kravel på ell fackmässigl tillfredsställande ulförande aven tjänsl. Den omsorgspliki som fastslås genom beslämmelsen i andra meningenavser emellertid inle i försia hand den omsorg - närmast i belydelsennoggrannhel o.d. - som näringsidkaren självfallel måste visa vid ulförandel avell arbete och som utan vidare täcks av kravet på ell fackmässigllillfredsställande utförande. Del är här i stället främst fråga om den merallmänna omsorg om motpartens inlressen som bör krävas av en näringsidkare,särskili när molparten är en konsumenl, och som går ul på att näringsidkaren iden ulslräckning som sakens nalur fordrar måste ställa sin sakkunskap ochyrkeserfarenhel lill konsumenlens förfogande saml upplräda aklivi lojaltgenlemol konsumenten. Såväl näringsidkarens skyldighet alt i vissa fall avrådakonsumenien från all låla ulföra en ijänsl (6 8) som hans skyldighel allunderrätta konsumenien om behov av lillläggsarbele (8 8) ulgör i lagensärskili reglerade utslag av näringsidkarens allmänna skyldighel att medtillbörlig omsorg la lill vara konsumenlens inlressen. Denna omsorgsplikiinnebär vidare t. ex. all näringsidkaren, om han för utförandel av en tjänslkan välja mellan olika i och för sig fackmässigl lillfredsställandetillvägagångssätt, inte får välja etl allernäliv som med hänsyn till omständigheternaär onödigt dyrt. Andra utslag av omsorgsplikten är all näringsidkarensjälvfallel bör underrätta konsumenien om atl del är särskili lämpligl ellerkan innebära en avsevärd besparing för konsumenien atl denne själv vidlar vissaförberedande ålgärder inför ulförandel av en ijänsl, liksom all näringsidkarenmåste ge konsumenten de anvisningar och i övrigl vidta de försiktighetsmått somkrävs l. ex. för atl skydda redan ulförl arbele mot olika skador. Prop.1984/85:110 160 Om konsumenten tillhandahåller malerial lill en ijänsl,får det som regel 4 s KtJL anses ingå i näringsidkarens omsorgspliki allgranska malerialel och säga ifrån, om han finner della bristfälligl ellerolämpligl. På molsvarande sätl kan näringsidkaren som regel inte utan vidarefölja konsumenlens anvisningar för ulförandel av en ijänsl. Dessa frågorberörs närmare i anslulning lill beslämmelserna om fel hos Uänslen (sespecialmoliveringen till 16 8). Självfallet finns det gränser för vad som kan åläggas ennäringsidkare när det gäller all la till vara konsumenlens intressen. Vad somkrävs är all näringsidkaren visar lillbörlig omsorg. Del kan l.ex. inle fordrasall näringsidkaren skall upplysa konsumenien om förhållanden som är allmänlkända även för konsumenler, såvida inle näringsidkaren i del enskilda fallelhar klart för sig atl konsumenien svävar i okunnighet på en sådan punkl. Omvänlkan del inle heller krävas av näringsidkaren atl han skall upplysa en konsumenlsom är fackman på ell område om sådana förhållanden som konsumenten därmedrimligen måsle anias känna till. Bortsett från vad som följer av beslämmelsernaom avrådningsplikl (6 8) kan del nalurliglvis inie heller fordras avnäringsidkaren att han handlar i slrid mol sina egna berättigade inlressen. Ochäven om näringsidkaren bör lillse all en Ijänsl inle blir onödigt dyr förkonsumenten, kan det normalt inte krävas av näringsidkaren all han för en vissUänsl anlitar andra inköpskällor eller underentreprenörer än dem som hanvanligen anlitar. Del bör framhållas alt näringsidkarens allmännaomsorgspliki enligi förevarande beslämmelse ibland torde kunna få betydelse somden enda direkt lillämpliga bedömningsnormen när del gäller näringsidkarens uppfyllandeav olika s. k. biförpliklelser lill en viss Uänsl. gäller bl.a. när ellmomeni av förvaring ingår som en biförpliklelse lill etl avtal om arbete på enlös sak. Del kan i ett sådani fall som regel inle krävas alt saken förvaras ochvårdas på samma säll som om förvaringen vore huvudsyfld med avtalet. Frågan omnäringsidkaren har uppfyllt sina skyldigheter härvidlag får då bedömas enligtbeslämmelsen om näringsidkarens allmänna omsorgspliki. Olvivelakligi kan i eltsådani fall ell väsenlligl åsidosättande av vad omsorgspliklen kräver ledalill all konsumenten - om förhållandet upptäcks innan tjänsten har slutförts -får häva avlalel belräffande ålerslående del av ijänslen samt evenluelllfordra skadestånd enligt beslämmelsen i 32 § andra styckel även om delifrågavarande föremålet inle har skadals. Som har berörts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.2) kan många tvister förebyggas genom all parterna på förhand samråder medvarandra om tjänstens ulförande m. m. Särskilda beslämmelser om en skyldighelför näringsidkaren all söka samråd med konsumenien finns i 6 och 8 88. Del haremellertid vara av värde alt i förevarande beslämmelse som etl särskiltmomeni i näringsidkarens allmänna omsorgspliki framhålla all denne skallsamråda med konsumenien i den utsträckning som del behövs och är möjligt. Härigenomklargörs all skyldighelen alt söka undanröja Prop.1984/85:110 161 missförslånd och andra oklarhder i princip åvilarnäringsidkaren. Detla får 4 § KtjL självfallel betydelse när del gäller allavgöra vem av parterna som bör bära följderna av sådana oklarhder iavialsförhållandel som skulle ha kunnal undanröjas genom en koniakt mellanparterna. Som har framhållils i den allmänna moliveringen (avsnill 2.3.2)följer av näringsidkarens omsorgspliki all han vid samråd med konsumenien börge denne lämpliga råd och vägledning i valsilualioner. Andra slyckel innehåller en disposiiiv beslämmelse om atldel, när inle annal får anses avlalal, ingår i ijänsten all näringsidkarenskall Ullhandahålla det material som behövs för utförandet av Uänslen och allmalerialel, likaledes när inle annat får anses avtalat, skall vara av normaltgod beskaffenhel. Frågan härom har behandlals i avsnill 2.3.3 i den allmännamoliveringen. För all ange beslämmelsens dispositiviiel, som gäller bådefrågan om vem som skall Ullhandahålla malerialel och frågan om dessbeskaffenhel, har valls uttrycket "om inte annat får anses avtalat".Med della markeras att det inte nödvändigtvis behöver vara fråga om uttryckligamuntliga eller skriftliga avtalsbestämmelser ulan alt del också kan vara frågaom villkor som följer av omständigheterna. Utgångspunkten är alltså all det ulgör en del avnäringsidkarens förpliktelser vid utförandet av en tjänst ("ingår iUänsten") att tillhandahålla det erforderliga materialet. atl, i den mån inte annal får anses avtalat, en överenskommelse om priselför Uänsten eller en ungefärlig prisuppgift för denna skall anses innefattaäven det material som behövs för Uänslen och arbele m. m. för all anskaffa ochleverera materialet. Det medför vidare att valet av malerial i princip omfattasav kravet på ett fackmässigl lillfredsställande utförande av ijänslen. 1 enlighel med vad som har anförts i den allmännamoliveringen slår del i princip parterna frill all iräffa avial om beskaffenhelen(kvaliid m. hos del malerial som skall användas för en Uänst. Avtal kanalltså med giltig verkan iräffas även om en klart lägre materialkvalitet ännormalgod, vilket strängt taget kan ses som en uttryckligen angiven möjlighelatl i detta avseende genom avtal avvika från kravel på ett fackmässigllillfredsställande ulförande av en tjänst. Del är givel att etl ifrågasattavtal om en låg materialkvalitet kan aktualisera den upplysnings- ochvägledningsskyl-dighel för näringsidkaren som följer av hans allmännaomsorgsplikt. En absolut gräns för vad parterna med bindande verkan förkonsumenten kan Iräffa avtal om när del gäller materialets beskaffenhet sättsav bestämmelserna om säkerhetsföreskrifter 15 8. Har något särskilt avtal om materialets kvalilet o.d. inleträffals, skall enligt förevarande bestämmelse del malerial som näringsidkarenUllhandahåller vara av normall god beskaffenhet. 1 detta ligger att malerialelskall 11 1984/85. Prop.1984/85:110 162 vara normalgoll i fråga om ulseende, användbarhet förändamålet och 4 § KtJL Som regel blir här del köpräilsligafelbegreppet avgörande för frågan om malerialel är konlraktsenligi eller ej. hänsyn får las till del ändamål för vilkel malerialel äravsett. della belyda all del för reparationer av i vart fall äldreföremål inle möter något hinder mot atl använda renoverade utbytesdelar ellericke-original- delar, om detta är från fackmässig synpunkt försvariigl. Om del material som näringsidkaren tillhandahåller avvikerfrån vad som har avtalals eller - i den mån avtal om malerialkvalileten intehar iräffats - från kravel på normall god beskaffenhet, är Uänslen i principall anse som felaktig. För denna bedömning, liksom för frågan om konsumentensräll atl påfordra avhjälpande, prisavdrag eller hävning. saknar del betydelsehuruvida näringsidkaren kan anses ha varil försumlig eller ej. Konsumenien kanalliså göra gällande de nämnda felpåföljderna även om näringsidkaren inte ensbort märka felet hos malerialel. Som berörs närmare i specialmoliveringen lill31 8 Ulllämpas däremot en annan princip när det gäller frågan huruvidanäringsidkaren dessutom är skyldig all ulge skadeslånd till konsumenien pågrund av ell malerialfel. Sådan skyldighel föreligger i princip inte, omnäringsidkaren kan visa all varken han eller någon för vilken han svarar bortmärka den ifrågavarande avvikelsen. Som har nämnts i anslulning till första slyckel följer avnäringsidkarens skyldighel atl med tillbörlig omsorg la lill vara konsumentensintressen alt näringsidkaren har ell ansvar även för lämplighet m. m. hosmalerial som konsumenien Ullhandahåller för en ijänsl (se specialmotiveringenlill 16 8). Beslämmelserna i förevarande paragraf är i sinhelhel lillämpliga även på Ijänsler avseende förvaring av lösa saker. Dellalorde inle behöva ge upphov lill några särskilda lillämpningsproblem. Dd bördock nämnas all frågan om vad som är ell fackmässigl tillfredsställande utförandeav Uänslen när del gäller förvaring i prakliken naluriigtvis kommer all varieraavsevärt med hänsyn lill vad förvaringsUänslen går ul på. Sin slörsla beiydelsesom en särskild bedömningsgrund avseende näringsidkarens prestation tordekravet på fackmässighet få i fall då det krävs särskilda ålgärder underförvaringstiden för all den sak som förvaringen gäller skall behålla sitt skickoch sin användbarhet. 1 enlighel med vad som har sagls i specialmoliveringenlill I 8 är lagen lillämplig även på förvaring av värdepapper, dock endast ideras egenskap av fysiska föremål (lösa saker). belyder att varken kravelpå ell fackmässigt tillfredsställande utförande av tjänsien eller kravel på allnäringsidkaren skall med lillbörlig omsorg la lill vara konsumenlens intressenkan åberopas till slöd för all ålägga näringsidkaren någon skyldighel allförvalla förvarade värdepapper. När del gäller denna fråga får i övriglhänvisas lill specialmoliveringen lill I 8. 1984/85:110 163 Säkerhel S § KtjL Tjänsten får inle utföras i slrid mol sådanaförfattningsföreskrifter eller myndighelsbeslui som väsenlligen syftar lill attsäkerställa atl föremålet för tjänsien är tillföriilligl frånsäkerhelssynpunkl. Tjänsien får inte heller ulföras i slrid mol förbud enligt4 5 marknadsföringslagen (1975:1418). (Jfr 2 kap. 4 8 i utredningens förslag) Paragrafen, som är tvingande konsumentens förmån,anger vissa minimikrav som från främst säkerhetssynpunkt ställs på ulförandelav en tjänsl. Frågan härom har behandlats i avsnitt 2.3.4 i den allmänna moliveringen.Paragrafen har viss molsvarighel i 8 8 konsumenlköplagen. Enligt försia stycket får en tjänst inte ulföras i stridmot vissa säkerhetsföreskrifter, nämligen sådana författningsföreskriftereller myndighelsbeslui som väsenlligen syftar till atl säkerställa allföremålel för ijänslen är Ullförlilligl från säkerhelssynpunkl. Avvikelserhärifrån medför alt ijänslen enligt 9S skall anses felaklig. De säkerhelsföreskrifter som avses är föreskrifier som harmeddelals i offenlligrätlslig ordning och som lar sikle på all föremålet förUänslen efler dennas ulförande inte skall medföra fara för säkerheten lillperson eller egendom. 1 fråga om näringsidkarens ansvar genlemol konsumentenvid underiålenhd all iaktta sådana säkerhetsföreskrifter som lar sikte påsjälva ulförandel av ell arbele kan hänvisas lill specialmoliveringen lill 4 8försia slyckel. De offenlligrättsliga säkerhelsföreskrifter som sålundaåsyftas i beslämmelsen älerfinns på olika områden. En viklig grupp ulgör deföreskrifter för byggnadsväsendei som sialens planverk har utfärdat med stöd av76 S byggnadsstadgan (1959:612). Dessa återfinns i den av planverket utgivnapublikationen Svensk Byggnorm (SBN 1980, utgåva nr 2). Föreskrifterna har skildasyften, och de som avses med förevarande paragraf i konsumenlUänsllagen ärendast de som väsentligen är motiverade av säkerhetsskäl. Hit hör främslföreskrifier om skyddsanordningar mot olycksfall, liksombrandskyddsföreskrifier. En annan viklig grupp av föreskrifter är sådana som går ulpå au eleklriska inslallalioner och anläggningar skall vara lillförlilliga frånsäkerhelssynpunkl. Föreskrifier av detla slag förekommer i SBN. Till huvudsakligdel återfinns de dock i de av kommerskollegium och statens industriverkutfärdade s. k. slarksirömsföreskrifierna. Den standard som föreskrivs iSvenska Elektroiekniska Normer (SEN), ulfärdade av Slandardiseringskommissioneni , är också av beiydelse. 1 den mån dessa föreskrifier går ul på allvisst malerial skall vara godkäni av Svenska Prop.1984/85:110 164 Elektriska Malerielkonirollanslalien (SEMKO) eller annans.k. riksprov- S § KtJL plals, ansvarar näringsidkaren enligi förevarandebeslämmelse och enligi reglerna om fel hos Uänslen för alt endasl godkäni(S-märkl) malerial används. Yllerligare en viklig grupp av föreskrifier av del slagsom avses med paragrafen är de som finns i fordonskungörelsen (1972:595).Enligt grundregeln i 7 8 fordonskungörelsen får ett fordon brukas i trafik endaslom del är tillförlitligt från säkerhetssynpunkt och i övrigl lämpligl förtrafik. anknyter en rad särskilda bestämmelser av vilka ålskilliga ärav del slag som avses här. Ulöver reglerna i själva fordonskungörelsen finnssärskilda föreskrifter i "Bestämmelser om fordon", vilka harutfärdats av slatens irafiksäkerhelsverk med slöd av 102 8 fordonskungörelsen. Av paragrafens tvingande natur följer all det i principsaknar betydelse om konsumenien har känl lill atl utförandet av en Uänst skullekomma att slå i strid mol offenlligrättsliga säkerhetsföreskrifter (jfr. prop.1973: 138 s. 228). Konsumenien kan alliså åberopa all Uänslen är felaklig. ävenom han hade del nämnda förhållandet fulll klarl för sig när avtalet om Uänsleniräffades. Denna omsländighel bör inte heller inverka på konsumenlens rält allpåfordra avhjälpande av felel eller prisavdrag eller all häva arbelel. Däremoltorde del i ett sådani fall kunna komma i fråga att enligt 34 8 jämka ettevenluellt skadeslånd till konsumenten eller låla skadeslåndsskyldighelenfalla bort hell.