prop · G803150 · 1984-12-31 00:00:00 — På samma säll följs ireferensallernativet den minskande produktionen av en mycket svagproduktivitetsutveckling (tabell 9.1). 1984/85:150 Bilaga 1.2 Diagram 9.1 Industrins förädlingsvärde 1980-1988.Balans-och referensalternativet Produktions- och produktivitetsutvecklingen i respektivealternativ får självfallel direkla konsekvenser för industrins efterfrågan påarbetskraft. Antalet arbetstimmar minskar visserligen i båda alternativen, menminskningen är betydligt mindre i balans- än i referensalternativet. Antaletanställda beräknas öka med ca 25000 resp. minska medca 10000. Industrins kapacitetsutnyltjande är i utgångsläget höglbåde vad gäller arbetskraft och realkapital. Den fillväxt avproduktionsvolymen, som förvänlas ske i balansalternativet, medför därför intebara en ökning av antalet sysselsatta utan också av investeringarna.Tillväxttakten i indu- Tabell 9.1 Produktion, arbetade timmar, produktivitet samtbruttoinvesteringar i industrin 1985-1988 Förädlingsvärde Arbetade timmar Produktivitet Bruttoinvesteringar 2,7 1,0 2,7 0,2 -0,6 -1,3 2,5 1,7 4,0 9,0 5,0 0,0 -1,0 -3,0 - 1,0 -0,4 -2,0 - 2,7 -0,6 -1,0 1,8 13,3 -2,9 -11,9 Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 striinvesleringarna blir dock klart lägre än under 1984och 1985.1 referensalternativet beräknas invesleringsvolymen minska både 1987och 1988. Kalkylerna över produktionsvolymens, kostnademas ochprisernas utveckling enligt baiansaltemativet pekar på en fortsatt gynnsamlönsamhetsnivå i industrin. Den kalkylmässiga räntabiliteten på materielllkapital'' skulle visserligen komma att sjunka något i förhållande fill 1984års nivå, men då inflationstakten avtar betydligt mer, uppvisar denreala räntabiliteten istället en inte obetydlig förbättring. mål för industrins lönsamhetuttrycktes så, att avkastningen på det materiella kapitalet skulle överstigaobligationsräntan med åtminstone . Enbart en hög realavkastning på det materiella kapitalet är således inte tillräckligt. Enligt denbedömning av ränteutvecklingen som redovisats i kapitel 6 kommer ibalansalternafivet en gradvis sänkning av räntenivån att äga rum underperioden. Den långa räntan skulle 1988 komma att ligga på . Den kalkylmässigaräntabiliteten på del materiella kapitalet skulle visserligen överstiga räntanunder perioden , men skillnaden når först mol slulet av periodenupp till den målsatia nivån, (diagram 9.2). Diagram 9.2 Industrins räntabilitet 19801988.Balansalternativet. Kalkylmässig räntabilitet på materielltkapital ' För en utföriig beskrivning av kalkylmetoden se SOU1984:7. ' Kalkylmässig räntabilitet på materiellt kapital beräknas somnettoresultat (inkl värdestegringsvinster) före finansiella intäkter ochutgifter i relation till det materiella kapitalet (lager och fast kapitalvärderat till återanskaffningspriser). Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 43 Desenaste årens förbättring av lönsamhelen har lett lill atl den fallande trendsom soliditeten' uppvisat har kunnat brytas. Istället har enviss uppgång noterats. Sålunda uppgick soliditeten 1984 fill , vilkel är 6procenlenheler högre än bottenlaget 1980. För fömtses enfortsatt förbättring. En slor del av denna förbättring hänför sig till attnyupplåningen dämpas och till atl nyemissionerna antas ligga kvar på en högnivå, även om en viss nedgång fömtses ske i förhållande till 1983-1984 årsnivå. Soliditeten skulle därigenom höjas lill 1988. Även ireferensalternativet hålls den kalkylmässiga räntabiliteten uppe i början avperioden. Större värdeslegringsvinsler på realkapilalet är under några årtillräckliga för att kompensera ett svagare rörelseresullal. Mot slutet avperioden ger dock långsammare produktionsutveckling och lägre vinstandel enlotalt sett sämre räntabilitet. Genom atl räntan är högre än ibalansalternativel, kommer räntabiliteten alt understiga obliga-fionsräntan . Utvecklingeninom byggnadsverksamheten har under 1970-lalel och början av 1980-taletförskjutits från nybyggnation till reparationer och ombyggnader. Särskiltpåtaglig har denna förskjutning varil inom bostadsbyggandet. Denna utvecklingväntas fortsätta även . I balansalternativetberäknas de totala bosladsinvesleringarna öka i takt med attdisponibelinkomsterna och därmed bostadsefierfrågan stiger.Nybyggnadsinvesteringarna, som minskal under en följd av år, bedöms komma attstiga något. Investeringsvolymen motsvarar ca 37000 påböljade lägenheter igenomsnitt . Ombyggnadsinvesteringama, som påsenare år svarat för en ökande andel av bosladsinvesleringarna, har sannohktnått en maximal nivå 1984 och 1985 och bedöms minska efter 1985 beroende bl.a.på alt vissa stödformer avskaffades 1984. Även efter 1985 beräknas dockombyggnadsvolymen ligga kvar på en hög nivå. Övrigl byggande (utanförbostadssektorn) vänlas i balansalternativet öka främst beroende på den avexporten ledda produk-fionsökningen. Ireferensallernativet med svag real disponibelinkomstutveckling fortsätternyproduktionen av bostäder att sjunka, samfidigt som ombyggna-fionen efter enrekordhög nivå minskar. Övrigl byggande - dvs.byggnadsreparationer och byggande utanför bostadssektorn - minskar beroende påen svag produktionsutveckling och därmed minskal behov avkapacitetsuppbyggnad. 'Eget kapital -H 0,5 x synliga obeskattade reserver Balansomslutning Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 44 Produktion, arbetade timmar och produktivitetinom byggnadsverksamhet samt bostadsinvesteringar 19851988 -2,1 -3,3 -0,7 -1,9 -0,2 -1,4 -1,4 -1,5 -2,0 -2,6 Därav nvbyggnader"" -0,2 -2,4 -4,7 -3,0 -3,0 -1,0 -1,0 " Exkl. fritidshus. Byggnadssektornsulveckling i de två alternativen sammanfattas i tabell 9.2. Produktionen ökar ibalansalternativel men minskar i referensallernativet, vilkel huvudsakligenförklaras av investeringsutvecklingen i resp. alternativ. Den sjunkandeproduklivitelen i referensallernativet beror bl. a. på atlombyggnadsverksamheten, som har lägre produktivitet än nybyggnadsverksamheten,ökar i relativ betydelse samt att tillgängliga produktionsresurser inteutnyttjas fullt ul. Det lar också tid innan sysselsättningen anpassas till denlägre produktionsnivån. Tjänstesektornsproduktion följer i stort sett industriproduktionen (tabell 9.3 resp. 9.1).Det beror bl.a. på att industriprodukterna har fått ett störte tjänsteinnehålloch att viss tjänsteproduktion flyttats ut från industriföretagen tilltjänstesektorn. Tjänstesektorn har dock inte samma kraftiga svängningar somindustrin på grund av att den också har en stark koppling till den privatakonsumtionen. Ibalansalternalivet beräknas produktionen mätt som förädlingsvärde öka med 1-2%per år . Sysselsättningen ökar inte lika mycketberoende på produktivitetsökningar. Sysselsättningen mätt som arbetade timmarökar med . Ireferensallernativet minskar produktionen . Effekten påsysselsättningen får dock inte fullt genomslag eftersom produktionsminskningenförväntas leda till lägre produktivitet på gmnd av lägre kapacitetsutnyttjande. Inomjord- och skogsbruk förväntas produktionen i balansalternativet öka med 1 -2 %per år. I referensallernativet förväntas i stället en motsvarande minskning.Produktiviteten inom jord- och skogsbruk fortsätter att öka i bådaalternativen. Sysselsättningen inom jord- och skogsbrtik minskar kraftigare ireferens- än i balansalternalivet på gmnd av den sämre produktionsutvecklingen. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 45 , arbetade timmar, produktivitet och bruttoinvesteringar inomövriga branscher 1985-1988 Förädlingsvärde Arbetade timmar Produktivitet -0,3 -0,7 -1,5 -0,1 -1,4 -1,0 -0,6 -0,4 Förädlingsvärde Arbetade timmar Produktivitet -1,7 -2,2 3,2 -1,8 -1,3 -3,5 2,2 -2,9 -5,2 -1,1 -5,3 4,5 Tjänstesektorn saml jord- och skogsbruk -1,3 -4,0 El-, gas-, värme-och vallenverk 1,6 -9,5 1,4 -4,8 2,0 -4,0 -0,7 -9,5 -1,1 -4,8 -0,3 -4,0 Tjänstesektornssamt jord- och skogsbrukels investeringar redovisas sammantagna i tabell 9.3.Bakom prognosen ligger antagandet atl investeringarna skall följaförändringarna i förädlingsvärdet. Utvecklingenav produktion och bruttoinvesteringar inom energisektorn framgår av tabell 9.3.Den svagare produktionsutvecklingen i referensal-temalivel har självfallel sinhuvudorsak i den svaga produktionsutvecklingen i industrin. Genom attkärnkraftsutbyggnaden nu är i sill avslui-ningsskede, och behovet av nyelproduktionskapacitet kommer att vara obetydligt , sjunkerinvesteringsnivån i bägge allernaliven. 10 Finansiell utveckling 10.1 Stat Ibåde balans- och referensallernativet fortsätter den förbäliring av statensfinanser som inleddes (tabell 10.1). Statens budgetunderskott minskar ibåda ahernaliven till 35 ä 1988. Bakom saidosiffrorna döljersig dock två ganska olika utvecklingsförlopp. Delolala utgifterna i fasta priser ökar i balansallernativetmed 0,och i referensallernativet med 0,. Skillnaden kan istort sell hänföras lill ränteutgifterna. Räknal exkl. ränior är den lolalautgiftsökningen i fasta priser ungefär lika stor i båda alternativen. 1984/85:150 Bilaga1.2 Tabell10.1 Statens inkomster och utgifter kr, löpande priser 1988 Årlig procentuell volymförändring' 1984-1988 Direkta skatter Indirekta skatter Socialförsäkringsavgifter -2,1 -1,6 3,6 -1,0 -1,3 0,7 1,8 -1,0 -1,3 0,6 0,3 sparande -44,5 12 -29,9 12" -26,7 -75,4 -39,2 -36,9 -14,7 -17,0 *Deflaterat med implicitprisindex för privat konsumtion förutom konsumtions- ochinvesteringsutgifter som deflaterats med sina resp. priser. De totalautgifterna har dock deflaterats med prisindex för privat konsumtion för attvara jämförbara med inkomsterna. ''De extra budgetförstärkningarna i referensallernativet ingår i beloppet förindirekta skatter. 'Budgetsaldot uppgår till -58,resp. -51.4miljarder kr i balansalternativet och -39,resp. -30,6 miljarderkr i referensalternativet. Transfereringarnalill hushållen ökar i båda ahernaliven med drygl . 1balansalternativet ökar folkpensionsutbetalningarna i fasta priser relativtsnabbt på grund av att inflationstakten fallersamtidigt som basbeloppet skrivs fram med föregående års inflation. Ireferensalternativet ökar i stället arbetsmarknadsstödet relativt snabbi pågrund av den höga arbetslösheten. Övrigatransfereringar exkl. räntor är oförändrade i balansalternalivet och ökar medknappt i referensallernativet. 1 båda allernafiven ökartransfereringarna till kommunerna (jfr avsnitt 10.3) och u-hjälpen, som återgårtill av BNI. Skillnaden mellan alternativen beror på alt Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 47 räntesubventionernablir högre i referens- än i balansalternativet p. g. a. det högre räntelägetoch på att transfereringarna till socialförsäkringen, variarbetslöshetsförsäkringen ingår, blir högre i referensallernativet p. g. a. denhögre arbetslösheten. Statensinkomsler i fasla priser ökar med sammanlagt drygt 7%i balans- och i referensalternativet. Den stora inkomstökningen ireferensallernativet sammanhänger nästan hell med att de extrabudgetförstärkningarna i detla altemativ beräkningslekniskl har lagts in somen höjning av de indirekta skatterna. Utan dessa budgetförstärkningar skullestatens inkomster i referensallernativet bara öka med drygt 0,i fasta priser. Statensinkomsler består till största delen av skatter. Skatteinkomsternas storiekberor dels på hur stora skattebaserna är, dels på vilka skattesatser somtillämpas. Vid en jämförelse mellan balans- och referensalternativen framgåratt skattebaserna i allmänhet ulvecklas gynnsammare och skattesatserna är lägrei balans- än i referensalternativet. Exempelvisökar den statligt beskattningsbara inkomsten i fasta priser under perioden1984-1988 med i balansalternafivet men bara med ireferensallernativet. är basenheten densamma i de två alternativen.Därigenom blir skattekvoten högre i referens- än i balansalternafivet.Totaleffekten blir att statens inkomstskatt från fysiska personer växersnabbare i referens- än i balansalternativel. De totala inkomstskatterna växerdock fortare i balans- än i referensalternativet. Detta beror på att företagensskatter lill följd av stora vinster förvänlas öka kraftigl ibalansalternativet. Deindirekta skatterna, räknat i fasta priser, växer med ibalansalternativet. I referensalternativet skulle ökningen ha blivit knappt 1 %per år, om inle de extra budgetförstärkningarna i delta altemativ hade lagts insom en höjning av de indirekla skatterna. Ökningen uppgår nu istället fill igenomsnitt . Dentredje stora inkomstposten för staten är socialförsäkringsavgifter. Dessa ökarmed räknat i fasta priser i balansalternativel. Motsvarandeökning i referensaUernafivet blir 0,. Den stora skillnaden beror främst påden högre arbetslösheten i referensallernativet. Ibåda fallen förbättras statens finansiella sparande från ett underskott på ca45 miljarder kr 1984 till ett underskott på 1988. Ibalansalternalivet sker dock, till skillnad från referensalternativet, ingenförbättring av det inflationsrensade sparandet. Räknat som andel av BNPförbättras dock det inflationsrensade sparandet även i balansalternativel. Statensutlåning omfattar bl. a. bostadslån, studielån, slatens kapitaltillskott tillaffärsverken och statens aktieköp. Posten minskar från ca 1984lill ca i balansalternativet och ca ireferensallernativet 1988. Minskningen beror i huvudsak på att statensbostadsutlåning fr.o.m. lyfts ul till etl särskilt 1984/85:150 Bilaga 1.2 institut.Efter denna fidpunkt kommer därför endasl återbetalning av gamla bostadslånatl redovisas över statsbudgeten. I de finansiella transaktionerna ingårdessutom kursförluster på utlandslån och en restpost som sammanhänger medperiodiseringsdifferenserna. Socialförsäkringsseklornomfattar enligt nationalräkenskapernas definition AP-fonden (hit räknas ävenlöntagarfonderna), arbetslöshetskassorna och socialförsäkringen. Seklornstoiala utgifter i fasta priser förvänlas öka med i genomsnitt ibalansallernativet och i referensalternativet under perioden1984-1988. Av ökningen beror på ändrade redovisningsprinciper1985 i samband med Dagmarreformens genomförande. Alla slalliga bidrag tillsjukvården förs nämligen via socialförsäkringssektorn. Resterandeökning i baiansaltemativet beror främst på reall stigande ATP-pensioner. Ireferensalternativet tillkommer ytterligare utgifter förarbetslöshetsförsäkringen på grund av den ökande arbetslösheten i della alternativ. Tabell10.2 Socialförsäkringssektorns inkomster och utgifter 19841988 kr, löpande priser -1,8 -3,0 Deflateradmed implicitprisindex för privat konsumtion. Häri ingår löneavgift tilllöntagarfonderna. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 49 Huvuddelenav socialförsäkringssektorns inkomster ulgörs av arbelsgivaravgifter som tasul på lönesumman. Avgiftsuttaget har i båda alternativen antagits förblioförändrai . I balansalternativel ökar lönesumman och därmed delotala avgiftsinkomsterna med . I referensalternativet däremotligger lönesumman och de sociala avgifterna i stort sett stilla . Statsbidragentill socialförsäkringssektorn ökar mycket kraftigt i bådaalternativen. Orsaken är bl.a. den lidigare nämnda förändringen avseenderedovisningen av slatliga bidrag lill sjukvården. Skillnaden mellanalternativen förklaras av att statsbidragen till arbetslöshetsförsäkringen ireferensalternalivel ökar mycket starkt i lakt med all arbetslösheten stiger. Enannan viktig inkomstpost är räniorna, som näslan helt utgörs av avkastningen påAP-fonden. Ränteinkomsterna är högre i referens- än i balansalternativel,främsl på grund av all den nominella räntenivån är högre i del förstnämndaallernativet. Socialförsäkringssektornsfinansiella sparande minskar i både balans-och referensalternativet.Minskningen är något störte i balansalternativel. Det finansiella sparandetutgörs näslan hell av sparandel i AP-fonden. Utvecklingen av AP-fondensinflationsrensade finansiella sparande, som är mesl relevant om man vill bedömaAP-fondens och ATP-systemets utveckling, ökar enligt kalkylerna från ca 2miljarder kr 1984 till ca 1988 i balansalternativel resp. ca 3miljarder kr i referensallernativet. Avgiftsinkomsterna och realränteinkomsternaräcker således tillsammans till för att finansiera pensionsutbetalningarna.Detta sammanhänger med att realräntan förväntas komma atl liggapå en mycket hög nivå i båda alternativen. Vidmera normala realräntenivåer skulle del däremol behövas en höjning avATP-avgiften. Vid en realränta på 1988 skulle avgiftsuttaget behöva höjasmed i balans- resp. ireferensallernativet för alt undvika en real urholkning av fonden. Somframgått av kapilel 6 förvänlas den kommunala konsumtionens ökningstakt minskakraftigl i såväl balans- som referensallernativet. Det planeringsunderlag somföreligger för primärkommuner och landsting pekar på en konsumtionsökning medi storleksordningen . En sådan ökningstakt har lagts till grund förkalkylerna i balansalternativel. I referensalternativet bedöms- ökningslaktendäremol endasl komma all uppgå till 0,. Del beror på alt den mycketsvaga produktionsutvecklingen i ekonomin minskar skattebasen och försvagarkommunernas finanser. Detta framtvingar en hårdare utgiftsprövning ikommunerna. De kommunala investeringarna bedöms i balansalternativel komma allligga 4 1984/85. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 kvar nivå, medan de i referensallernativetminskar . Kommunernas inkomster domineras av kommunalskatterna. Denkommunala utdebiteringen har förutsatts bli oförändrad 1985-1988, varförskatteinkomsterna ulvecklas i lakl med skatteunderlaget. Löne-och sysselsättningsutvecklingenblir därför av avgörande betydelse, men även pensionernas och andratransfereringars samt underskotlsavdragens ulveckling får starkt genomslag påkommunernas inkomsler. Påverkan sker dock med en viss eftersläpning, vilkel göratl skatteinkomsterna vid en nedgång i inflationstakten ökar snabbare änutgifterna. 1 balansalternativel sker en uppbromsning av inflationen i börjanav perioden, men denna slår inle igenom på skatteinkomsterna och1988. Däremellan sker således en snabb ökning av skatteintäkterna i fastapriser och därmed en förbättring av kommunernas finansiella läge. Genom alluppbromsningen av pris- och lönestegringstakten sker senare och mer gradvis ireferensalternativet uppkommer inte motsvarande kraftiga förbäliring avskatteinkomsterna i delta alternativ. Statsbidragen fill kommunerna förväntasi Kommunernas inkomster och utgifter -0,2 -3,6 -0,1 -2,2 -0,7 -0,6 -3,6 -0,1 -0,1 -0,1 -1,1 -1,8 -2,4 Det finansiella sparandet uppgår till-1-3,9 resp. -1-3,i balansalternativet samt till -3,7 resp. -2,2miljarder kr i referensalternativet. '' Deflaterat med implicitprisindex för privat konsumtionförutom konsumtions- och investeringsutgifter, som har deflaterats med resp.priser. De totala utgifterna har dock deflaterats med implicitprisindex förprivat konsumtion. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 51 bådaallernafiven ulvecklas långsammare . beror på atl en delkommunala verksamheter minskar i omfattning, framför allt inom skolans område,vilket leder till volymminskningar av statsbidragen. Övriga inkomster ulgörsbl.a. av vissa kommunala avgifier och ränior. Dessa inkomster förväntas i bådaalternativen svara för en någol stigande andel av de totala inkomsterna. Såväli balans- som i referensallernativet ökar kommunernas lotala inkomsler mer ände totala utgifterna. Den genomsnittliga åriiga ökningen av inkomsterna i fastapriser uppgår till 1,i balansalternativetoch till 0,i referensallernativet. Kommunernas utgifter i faslapriser 1984-1988 ökar i genomsnitt med 1,i balansalternalivet och med0,i referensallernativet. I balansalternativel är inkomslerna slörreän utgifterna , medan referensfallei ger överskott . Destora överskollen i den kommunala sektorn gör atl en del av de ålgärder somerfordras för alt förstärka statens budget har riklals mol kommunerna. Ävenefler dessa budgetförstärkningar är kommunernas finansiella sparande positivti balansalternativel under både 1986 och 1987, varefter del sker en övergångtill en situation med ett för kommunsektorn mer normalt sparandeunderskotl (sediagram 10.1). I referensallernativet ger den snab- Diagram10.1 Kommunernas inkomster och utgifter i procent av BNP 19801988 Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 bare pris- och löneökningen en svagare utveckling av denkommunala ekonomin. sker dock en förbäliring. Del beror påatt inflationslakten mot slutet av perioden avtar, samiidigi som de hciga löneökningarnaunder 1985 och 1986 driver upp kommunernas skalleinkomster. Hushållens inkomslutveckling före skatl och andratransfereringsutgifter bestäms i huvudsak av utvecklingen för löner ochinkomstöverföringar från den offentliga sektorn. Den gynnsamma ekonomiskautvecklingen i balansalternativet medför all lönesumman i fasta priser ökarmed i genomsnitt 1,(tabell 10.4). Tabell 10.4 Hushållens inkomster och utgifter åren19841988 Miljarder kr, löpande priser varav Folkpension ATP'' -5,2 -3,4 -1,1 -3,4 Deflaterad med implicitprisindex för privat konsumtion. '' Volymutvecklingen skiljer sig åt mellan balans- ochreferensallemalivet på grund av att basbeloppet inte exakt följer implicitprisindexför privat konsumtion. ' Arbetslöshetsförsäkring och kontant arbetsmarknadsstöd(KAS). Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 Diagram 10.2 Disponibel inkomst och lönesumma 19851988. DDisponibel inkomst D Lönesumma :Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 54 alternativetleder den vikande sysselsättningen och den stagnerande real- ;lönen lill att lönesumman i fasta priser i slorl sell ligger kvar på oförändradnivå. De offenlligatransfereringarna ökar i båda alternativen mer än lönerna. 'Ökningenhänför sig i stor utsträckning lill växande pensionsulbetalningar. :'Enbidragande orsak är också höjningen av barnbidragen 1985. Den relativt settsnabbare ökningen av inkomstöverföringarna från den offentliga sektorn ireferensallemalivet förklaras av kraftigt ökat arbetslöshetsunderstöd. Påutgiftssidan är det framför allt de direkta skatterna som ökar. Hushållensinkomstskatter som andel av den beskattningsbara inkomsten beräknas öka obetydligti balansalternativet, men stiga mer i referensallemalivet. Ökningensammanhänger i båda alternativen delvis med atl del kommunala grundavdragethar antagits vara nominellt oförändrat . Skillnaden mellanalternativen förklaras främst av all basenheten har anlagils bli densamma ibåda alternativen, trots att den nominella inkomstökningen är väsentligtstörre i referensalternativet. Denreala disponibelinkomsten uppvisar i balansalternativet en genomsnittligtillväxt på 2,, medan den i referensallemalivet endast ökar med 0,8 %per år. Denårliga volymutvecklingen av disponibel inkomst och lönesumma framgår av diagram10.2. Denrelativt snabba disponibelinkomslökningen i balansalternativel bedöms medföraatt sparkvoten stiger från 1984 till ca 2,1988. Vid den svagaredisponibelinkomstutvecklingen i referensallernativet bedöms sparkvoten understörre delen av perioden ligga kvar på en mycket låg nivå för atl 1988 stigalill . Den finansiella sparkvoten är genomgående någol högre än denlotala. Detta sammanhänger med atl den reala sparkvoten, enligtnationalräkenskapernas beräkningsmetodik, är negativ . Delfinansiella sparandet i de icke-finansiella förelagen, som under .1983-1985legat på en lämligen stabil nivå, beräknas i balansalternalivet ökarmellan 1985 och 1986 från 8 fill , varefter en viss Flerafaklorer bidrar till denna försvagning. Etl betydande lageromslag förutses1984-1986 i linje med elt traditionellt konjunkturföriopp. Den kraftigalageravveckling som skedde under uppgångsfasen 1983-1984 har ebbat ul ochväntas vändas lill en kraffig lageruppbyggnad . fortsätterinvesteringarna i byggnader och maskiner att öka i ganska snabb takt . Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 Tabell 10.5 Icke-flnansiella företags inkomster ochutgifter åren 19841988 Ärlig procentuell volymförändring 1984-1988 (brutto) Övriga inkomster 2,5 -0,1 -5,4 -5,2 -5,3 Fasta investeringar'' Lagerinvesteringar Räntor (netto) Övriga utgifter Totalt 91,4 -6,4 34,6 41,7 161,3 - 3,2 35,3 54,7 -2,9 3,4 -1,1 -4,0 :-3,0 :-i,4 -7,9 -25,1 -40,0 Fasta investeringar har deflaterats med implicitprisindexför bruttoinvesteringar, medan övriga inkomster och utgifter har deflateratsmed implicitprisindex för privat konsumtion för att uppnå överenskommelse medövriga finansiella tabeller.