prop · G80333 · 1984-12-31 00:00:00 — Sammaförfaringssätt kan däremol inte användas i fräga om godsbefordran med järnväg.Mellan internalionell och inrikes godsbefordran med järnväg föreligger redanför närvarande åtskilliga skiljakligheler. Internationellt fasthåller man vidavtalstypens karaktär av realavtal (s. 76). I har järnvägsirafiksladgan1966 tunnat ut realavtalskaraktären genom att vid massgodstransporter utfördaav stora avlastare inte kräva något utställande av järnvägsfraktsedel bindande avtal kommer ändå till stånd genom överenskommelse (konsensualavtal),på samma sätt som gäller för andra transportgrenar. Denna utveckling hardrivits på av järnvägens önskan alt kunna konkurrera med biltransporterna pålika villkor. är onekligen realavlalskonslmktionen i svensk rätt enföreteelse på raskt utdöende. Utvecklingen fullföljs genom all förslaget lillny järn-vägstransportlag lar stegel fullt ut och helt förvandlar det inrikesavtalet om godsbefordran med järnväg till konsensualavtal. Vidare är det internationellafördragets regler traditionellt detaljerade och för inrikes förhållandenhärigenom onödigt tunggrodda. Man drivs därför lill all göra etl särskiltnationellt regelsystem, låt vara i huvudsak byggt på del internationellafördraget som förebild, som man för internationella godstransportermåste vara konvenlionstrogen och helt anamma fördragets regler. Situationenblir likartad med lägel inom billransporträtlen, där den svenskavägtransportlagen innebär åtskilliga förenklingar för inrikes bmk, underdel allde internationella biltransporterna är underkastade CMR fullt ul. Liksom dennakonvention har inkorporerats direkt i svensk rält genom en blankeltlag (CMR-lagen)föresläs nu all blir pä molsvarande sätt inkorporerad och direkt tillämpliggenom en lag om internationell jämvägstrafik. skall, som nyssnämnts, i denna lag hänvisas lill passage-rarkapitlel i den nya järnvägstransportlageni de delar detta i svensk lagform återger , d v s de internationellaenhetliga reglerna om passa- Prop.1984/85:33 252 Därutöver måste vissa bilagor tillfördraget behandlas särskilt. Resultatet blir en kanskeförvirrande inför-livningsleknik. Hovrätten finner emellertid den valdalösningen vara övertygande motiverad och den mest lämpliga och ansluter sigdärför till densamma. Inlernalionell järnvägsbefordran i (med undantagför och ) möjliggörs lack vare enhetliga regler, somåterfinns i (Convention Internationale concernant le transport des marchandisespar chemin de fer eller på svenska kallat Inlernafionellt fördrag om godsbefordranmed järnväg). Fördraget som f n tillämpas daterar och vann laga kraft1975. 1980 har slutits rubricerade fördrag, som reglerar all jämvägsbefordran,såväl gods- som persontransport. Efterföljaren lill nu gällande återfinnshär huvudsakligen i bihang B "Régles uniformes concernant le contrat de transportintemational ferroviaire des marchandises" (). Del beräknas att detlanya fördrag skall kunna komma att tillämpas . Av delta framgåralt enligt nuvarande ordning del förflyter från den tidpunkt, då mankommit överens om vissa ändringar till dess att ändringarna träder i kraft. Denåttonde ordinarie revisionskonferensen, som sammankallades , hade lillsärskild uppgift all hitta en nyordning, som i fortsättningen skulle underlättaoch påskynda ikraftträdandet av beslutade ändringar. Detta mål skulle nås genomalt skapa 1. en ny form förfördragsregleringen 2. ändrade reglerför revision av fördragsinnehållet 3. en regelrätt mellanstatligorganisation Utredningen befattar sig mycket ingående med dennaproblemalik och i synnerhet med de återverkningar en nyordning kan ha förSveriges vidkommande. Utredningen kommer med förslag lill olika ålgärder närdet gäller alt införliva denna internationella överenskommelse i svensk lagstiftning. Det är uppenbart all måsle vara med i dessaöverenskommelser, eftersom landet ju inte kan undvara befordringsmöjlighetermed järnväg över gränserna. Vad vi vill ta fasta på i sammanhanget är dock attden föreslagna nyordningen inom ramen för COTIF tycks utgöra en grundval förunderlättandet av ändringar. Ändringar kan visserligen i och för sig vara bådetill trafikantens för- och nackdel, men principiellt bör reglerna för internalionelljärnvägstransport kunna snabbi anpassas med hänsyn till handelns och samhälletsutveckling i övrigt. Prop.1984/85:33 253 1 promemorian har framhållits all de förändringar i RF10:5 som krävs för införlivande av bestämmelser som kan komma attinflyta i COTIF ich andra internationella konventioner, närmast skulle vara avredaktionell karaktär och inle strida mot tankegångarna bakom stadgandet.Riksförbundet har i och för sig ingen erinran mot den föreslagna metoden förautomatisk anpassning av svensk rätt lill framtida fördragsförändringar ochhar noterat all en särskild utredare lillkallals för all göra en översyn av RF10:5. I promemorian redovisas den teknik som bör tillämpas föratt COTIF skall få giltighet som svensk rält. Delvis är denna leknik tämligenkomplicerad. Bl.a. måste den nya svenska lagen innehålla en förklaring att innehålleli bihangen lill COTIF inklusive bilagor skall tillämpas i svensk rått.Föreningen tillstyrker de förslag som i promemorian lämnas för att åstadkommadelta. Del är uppenbart att icke kan stå utanför COTIFvarken med avseende på den nya organisationen eller i fråga om de materiella beford-ringsreglerna,som för övrigt i allt väsentligt redan ingår i svensk rält. 1 departementspromemorian har lämnals en utförligredogörelse för de slatsrätlsliga problem som uppkommer i vidinförlivandet av del nya fördragel med svensk rält med hänsyn till bestämmelsemai den nya regeringsformen. Särskild utredning pågår om dessa spörsmål. I promemorianhar också särskilt påpekats att COTIF innehåller bestämmelser om ell förfarandevarigenom moderniseringar i befordringsbestämmdserna mer eller mindreautomatiskt kan genomföras i de anslutna staterna. Denna automatik medförproblem av svensk stalsrättslig art. Här är del angelägel att finna lösningarsom möjliggör en sådan automatik, då icke bör ha särregler av materiellart som avviker frän de regler som tillämpas i andra staler med irafik medSverige. I deparlementspromemorian har fullt riktigt framhållitsatt de inlernaliondla järnvägstransporterna berör en mycket begränsad grupp avpersoner och företag. Därjämte synes godsmängden vid internationella järnvägstransporteravla medan godsmängden vid internationella landsvägstransporter inom Europatilltar. Hänsyn måste tas till dessa faktorer såväl i fråga om metoden förinkorporering av fördragefs bestämmelser i svensk räll som beträffande innehålleli de egentliga befordringsbestämmdserna. Beträffande metoden alt införliva fördragets bestämmelsermed svensk Prop.1984/85:33 254 rätt är samfundet ense med utredningen om alt inkorporationsmetodenbör användas istället för transformationsmetoden i fråga om huvuddelen av de fördragsbeslämmelsersom skall göras tillämpliga i . Varje land kan enligl promemorian göra förbehåll alt förskada som tillfogals resande inte tillämpa ER/CIVs regler om järnvägsansvarigheiutan inrikesregler ifråga om landets medborgare och utlänningar som har hemvisti landel när dessa kommil till skada vid internationell befordran inom landet.Trots att inle begagnade sig av möjligheten lill förbehåll när lilläggskonventionentill tillträddes finns enligt mening goda skäl att nugöra sådani förbehåll. Beräkningen av ränta på obetald skadeersättning enligtinrikesreglerna grundas pä räntelagen och innebär all ränta utgår med fyraprocent över gällande diskonto. Vid internalionell befordran beräknas räntan istället enligl en fixerad räntefot om . Genom tillämpning avinrikes-reglerna tillförsäkras den resande således avsevärt högre räntebeloppän vad som annars blivit fallet. Ifråga om ersättning för personlig egendom som skadats isamband med att resande tillfogats personskada är enligt de svenskainrikesreglerna -om förslaget lill ny järnvägstrafiklag genomförs maximibeloppet mer än dubbelt så högt som enligl fördragsreglerna. delar uppfattningen all ell förhållande,där olika resande beroende på om de innehar inlernalionell biljett ellerinrikesbiljett behandlas olika i ovan nämnda avseenden, är mindretillfredsställande. Eftersom förhållandet på grund av den föreliggandefördragstexten inle kan undvikas anser all de negativaeffekterna ändå minskas genom ett svenskt förbehåll. Etl vidgattillämpningsområde för inrikesreglerna måste anses fördelaktigt då dessa kan geell större antal passagerare högre ersättning. All i ställel - som utredningenförespråkar vid behandling av ersättningskrav av ifrågavarande slag sällasin Ut lill att större ersättning än enligt fördragsreglerna kan komma allmedges om järnvägarna anser detta skäligt, är enligt verkels åsikt mindrelämpligt. konstaterar med tillfredsställelse denuppmjukning som COTIF innebär av resenärens f n stränga ansvar för skador somorsakas av hans handresgods. Verket anser dock att fördragel alltjämt åläggerden resande ett alltför långtgående ansvar i detta avseende. Prop.1984/85:33 255 Undersökning av inskrivet resgods Genom fördraget utvidgas möjligheten till undersökning av inskrivelresgods vid misstanke alt med godset medföljer något som inte "tjänarreseändamål". Som utredningen framhåller är begreppet"reseändamål" oklart och enligl verkets mening alltför omfattande.Den till begreppet på vissl sätt knutna undersökningsrätlen kan innebära attresenären fär betala undersökningskostnaderna och tillläggsavgifl om gods som inletjänar det angivna ändamålet påträffas. Eftersom möjlighet finns att begränsafördragels långtgående undersökningsrätt vid befordran inom anser Konsumentverketatt undersökningsrätlen bör samordnas med motsvarande svenska regler. De reklamalionsfrisier som föreskrivs i fördragel är frånkonsumentsynpunkt klart otillfredsställande. Detta gäller särskilt huvudregelnför inskrivet resgods där synliga skador måsle påtalas vid uthämtandet avgodset. Visserligen kan bevissiluationen bli besvärlig när godset tagits emotulan att skada reklamerats, men kan ibland hämtas ul av annan än den som lämnatin del. Den som hämlar ut godset kan således inte alllid bedöma om godsetblivit skadat under iransporten. Dessulom kan det vara fråga om en skada som inleens är synlig utifrån. anser att bör verka för attutsträcka reklamationsfristerna, som enligt förslaget är så korta som t ex tredagar från utlämnandet även om skadan inte kunnat upptäckas utifrån. Enligtverkels mening bör en enskild konsument alltid ha omkring på sig attframställa anmärkningar från del att felet eller bristen märkts eller bortmärkas. Samfundet delar utredningens mening all de internationellareglerna skall gälla alla resande med internationell biljett oavsett resandensnationalitet eller hemvist. Vad avser frågan om inskrivet resgods vill samfundet i likhelmed departementspromemorian framhålla att beteckningen "förreseändamål" är oklar och att den därför bör ändras. Då del gäller järnvägens ansvar för handresgods kan deföreslagna liksom nu gällande reglerna i vissa fall få besynnerliga resultat.Om resande A:s handresgods skadas och A själv klarar sig utan personskador, måsleA för att få ersättning för skador på handresgodset bevisa fel och försummelsefrån järnvägens sida. A:s reskamrat , som ocksä får skador på sitt handresgodsoch dessulom ådrar sig en obetydlig personskada får däremol ulan vidare ersältningav järnvägen för både personskadan och resgodset. Det borde vara lagleknisklmöjligt all särskilja sådana fall där passagerare Prop.1984/85:33 256 och resgods skadas lill följd av en och samma händelsefrån fall av enstaka skador. Förebilder finns i den sjörällsliga regleringen avpassagerartransporter. Av de maleriellrättsliga nyheter som föresläs äransvarsbegränsningens tillämplighet även gentemot köpare som betalar mot fraktseddsdubblett(s 88-89) den mest tveksamma. Den lösning som föreslås - att köparen i densvenska köplagen skall krävas särskilt ha åtagit sig att betala mot dubblett -innebär internationellt en nyhet utan förankring i affärspraxis. Del är alllid iveksamlom man genom naliondl lagsliftning skall motverka resullalel av regler i enkonvention som man ansluter sig till; graden av konventionstrohel kan då sällasi fråga. Förslaget bör på denna punkt övervägas vidare - lill detta finns ocksålid fram lill 1985. För övrigt är det antagligen vanligare all fraklseddsdubbletlenbehälls av bank eller annat finansieringsinstitut som säkerhet för all ingenutomstående blandar sig i fullgörandet av transporten, inte som betalningsdokumenlanvänt direkt mot köparen. Och godset är ofta iransportförsäkrat så alt köparenblir skyddad mol alt återfå bara "en bråkdel av köpeskillingen för denhändelse avsändaren med järnvägens medverkan skulle återta det såldagodset" (s 88). Verket önskar dock påpeka att det som i promemorian sågs iförslaget lill förordning om internalionell järnvägsbefordran av fariigl godsom att RID skall kungöras i SJF numera är överspdat. Till följd av lagen(1982:821) om transport av fariigl gods och den med stöd av lagen utfärdadeförordningen skall RID kungöras av . Föreslagen ändring av köplagen 16 § Utredningen föreslär s 89 alt köplagen 16 § ändras på såvis alt en järnvägsfraktsedel utfärdad enligl uttryckligen skulle kunna undantasfrån de dokument som behandlas i 16 § köplagen. Utredningen menar all enhandelsköpare inle rimligen utan särskild överenskommelse bör vara tvungen allbetala mol en handling som inle tillförsäkrar honom///// ersättning om godseti strid mot gällande bestämmelser utlämnas till felaktig person på destinalionen.Förbundel delar uiredningens uppfattning (särskilt s 88) att järnvägen intebör kunna åberopa begränsningarna av ansva- 1984/85:33 257 reti de fall då godset lämnas ul lill fel mottagare men avstyrker den avutredningen föreslagna ändringen av köplagen 16 §. Enligt förbundel är grundenför föreskriften i 16 § köplagen att säljaren efter det att dokumentetutgivits inle rättsligen kan förfoga över godset. Del är en annan sak omsäljaren ändå, utan alt ha rätt lill det, ingriper med instruktioner lillfraktföraren. Den rätt som mottagaren kan ha mot fraktföraren i olika avseendensaknar också, enligl förbundel, relevans för frågan om köparensbetalningsskyldighet. Frågan torde för övrigt ha ylteriigt marginell betydelsevid järnvägstransporter. Däremot kan den få större betydelse för konossementberoende på del förhållandel all det s k uilämningsansvarel inom sjörätten ickeärkonventionsreglerat. När godset lämnas ut till annan än innehavare av ell originalkonossemenlpå destinalionen blir därför köparens rätt beroende av tillämplig lag. Normaltgäller visseriigen all köparen kan få ersättning av sjöfraklföraren utanbegränsning. Undantag förekommer säkert pä sina håll och härtill kommer riskenall sjöfraktföraren kan vara insolvent eller svår att nå med ettersättningskrav. Enligt förbundel skulle en särreglering för jämvägsfraktsedeln i 16 § köplagen le sig både omotiverad och besynnerlig. Fysiskaskador på godset föranledda av försening Utredningenframhåller (s 96) all "del har varit en omstridd fråga, om sådana skadorskall ersättas enligt reglerna för transportskador eller enligt reglerna fördröjsmålsskador". Förbundet har sig inte bekant att denna fråga skullevara omstridd. Det antas nämligen allmänt att de regler som gäller för fysiskaskador på godset är alldeles oberoende av orsakerna till skadorna. Därav följeratt ersättningsreglerna för fysiska skador skall följa samma regler även om inågot fall en försening av transporten utlöst skadan. Regleringen i ER/somanger motsatsen, nämligen alt också fysiska skador som orsakats av att befordringstidenblivit för lång skall behandlas som dröjsmålsskador, måsle därför ses som en egendomlighelsom endasl förekommer inom järnvägsrälten. Fdkonsiruklionen bör självfallettillrättaläggas i samband med nästa revision av . I ER/CIMvidmakthålls den subtila gränsdragningen mellan sådana fall då uppsåtföreligger pä järnvägens sida (ansvarsbegränsningsrätten bortfaller då helt)och sådana fall när del endasl förekommit "grov vårdslöshet" (ansvarsbegränsningsräitengäller då fortfarande men begränsningsbeloppet dubbleras). Förutom alt dennakonstruktion också är säregen för järnvägsrätten innebär den betydandepraktiska svårigheter. Inte heller tycks den kunna förklaras av några egentligasakskäl. Förbundet vill därför föreslå att man vid nästa revision av CIManpassar konventionen lill vad som gäller för övriga transportmedel. 17 1984/85. 1984/85:33 258 Avtalsfriheti fråga om ansvar och ansvarsbegränsning Förbundethälsar med fillfredsslälldse att möjliggör avtal mellan parterna i fråga omansvaret och ansvarsbegränsningsbeloppet. Även om i detta avseende avvikerfrån det generellt tvingande systemet i övriga transporträttsliga konventioner,menar förbundel att de "låsningar" som här åstadkommits - särskilt i CMR inle bara är opåkallade utan också ofta medför en oekonomisk skadereglering. Ipromemorian på sid 87-89 påtalas alt genom formuleringen av artikel 30-32 i COTIFen köpare i vissa situationer inte kan räkna med högre ersättning än som skulleha utgått om järnvägen varit ansvarig för att godset förstörts under befordringen.Mottagaren skulle härigenom aldrig kunna få ersättning för den del av godsetsom överstiger 17 SDR per kg av godsets bruttovikt. delar uppfattningenatt en sådan regel i vissa lägen får en högst oförmånlig effekt förtransportköparna. tillstyrker förslaget om alt en ändring görs i 16 §köplagen på det sätt som föreslås i promemorian. Ettav COTIF-bihangen, kallat ER/, ersätter fördrag om godsbefordranmed järnväg, . Ändringar av både teknisk och saklig art har vidtagits isamband med den revidering som slutfördes . För föreningens del kan härblott konstaleras att vissa betydelsefulla ändringar har genomförts men attdessa är av den karaktären att de i stort inte påverkal del ansvarsmönster iden internationella järnvägstrafiken, som haft belyddse för svensktransportförsäkrings verksamhei. Ipromemorian på sid 8789, påtalas alt genom formuleringen av art. 30-32 i COTIFen köpare i vissa situationer inte kan räkna med högre ersättning än som skulleha utgått om järnvägen varit ansvarig för all godset förstörts under befordringen.Mottagaren skulle härigenom aldrig kunna få ersättning för den del av godsetsvärde som överstiger per kg av godsels bruttovikt. Föreningen delaruppfattningen att en sådan regel i vissa lägen får en högst oförmånlig effektför Iransportköparna. Föreningen tillstyrker förslaget all eliminera denna effeklgenom en ändring i 16 § köplagen på sätt som föreslås i promemorian. Dennaändring bör om möjligt genomföras med de övriga följdändringar somföreslås i promemorian. Prop.1984/85:33 259 Samfundet finner del angelägel att la upp ettspecialproblem lill behandling, nämligen den sUualion som uppslår då järnvägenutlämnar godset enligt anvisning från avsändaren, ehum avsändaren icke längreäger förfoga över godset, enär han överiåtil fraktsedelsdubbletten lillköparen, som betalat godset mot den handlingen. Enligt de nu föreslagnareglerna skulle järnvägen i en sådan situation kunna begränsa sitt ansvar påsamma sätt och enligt samma regler som om godset försvunnit underjärnvägstransporten med den påföljden att köparen, som betalat godset mot fraktsedelsdubblelten,i vissa situationer endasl skulle kunna få en mindre del av sin skada ersatt.Frågan har uppmärksammals av som anmodat ett antalnäringsorganisationer all yltra sig. Dessa organisalioner har gemensamt uttalatalt del är angelägel att justiliedeparlemenlel "söker verka för att denegativa effekterna för transportköparna av en sådan begränsningsregel heltelimineras". Samfundet instämmer i detta uttalande. Idepartementspromemorian föreslås etl tillägg till 16 § köplagen som skulleminska risken för köparen. I och för sig finns inget all erinra mol denföreslagna ändringen men det bör dock påpekas att etl sådant tillägg lill densvenska köplagen får en begränsad räckvidd. Åtskilliga internationella köp medsvensk intressent är icke underkastade den svenska köplagen utan andraköprättsliga regler, antingen pä grund av avtal mellan parterna eller på grundav tillämpliga regler om lagval, för svensk del Lag om tillämplig lagbeträffande internationella köp av lösa saker (1964:528). Ofta förekommer iinternationella köpavtal direkta bestämmelser om lagval. I många fall finns ikontrakt en generell hänvisning tUl "Incolerms", dock utan närmarereglering av tillämplig lag. Effekterna av svensk intern lagsliftning ärsålunda begränsade och tillämpning av främmande lag kan ge skiftande resultat,varför man från svensk sida bör fortsätta alt verka för en ändring i dessaregler. I fråga om befordringsbestämmdserna i övrigt har samfundetnoterat alt nu gällande preskriplionsbeslämmdser behålls i oförändrat skick.Dessa preskriptionsbestämmelser är onödigt komplicerade och är ägnade attmedföra rättsförluster för sådana som icke är specialister inom delta speciellaområde. 4.7 , ochSveriges köpmannaförbund Organisationerna, som begränsat sin granskning tillgodsbefordran på järnväg, har konstaterat att de enhetliga rättsreglerna i COTIFbl.a. vad avser ersättningsbelopp i artikel 40 § 2 är minimiregler och att SJ -ulan att bryta mot fördragel - för sin del kan föreskriva högre ersältningsbe- 1984/85:33 260 loppi sina normalvillkor, vilket erfordras för att inle försämra nu gällandevillkor för varuägarna. Utöverde synpunkter organisationerna lämnal i remissyttrande (dnr 2257/80)över förslag till ny lagsliftning om befordran med järnväg, som berörföreliggande departementspromemoria, vill vi tillstyrka att 16 § köplagenändras på föreslaget sätt, vilket i varje fall i någon män kan bidra till allgöra mottagare uppmärksam på sin begränsade rätt lill anspråk mol järnvägen. SJbör bl.a. i sin fraklhandbok framhålla detta förhållande för kunderna. 4.8Insfitutet för sjörätt och annan transporträtt 3 noterar inslitutel all man borttagit befordringsskyldighelen förstyckegodstransport men behållit den för vagnslastgods. Någon motivering förall skyldigheten behållits för detta senare slags gods anges ej, och någonsärregel finns ej och synes ej heller föreslagen i svensk rätt. 18 noteras all den nya konventionen liksom gällande inte har någol uliryckligtuppgiftsansvar för transportören med sammanhängande konirollplikl (konlrollröf/stadgas i art. 21, och hänvisning lill lokala regler om konirollplikl görs iart. Visserligen lorde i de flesla länder fraklsedelns uppgifter ses sombevis för mottagande av oskadat gods i uppgiven mängd, men del ärotillfredsställande att denna fråga inle regleras i konventionen ulan kan lösaspå varierande sätt i medlemsländerna. 30 § 3 instämmer institutet i att det varit önskvärt attansvarsbegränsning ej gällt för skada på grund av all järnväg obehörigen följtavsändares föreskrift, men inte därför att del skulle vara orättfärdigt att köparenfår betala fullt för ell värde varav endasl en bråkdel kan återfås, utan därföralt säljaren får möjlighet alt till det begränsade ansvarsbeloppet återköpaeller eljest förfoga över del redan sålda godsets fulla värde Ofr. Braekhus, Utleveringsansvarel,i Juridiska arbeider fra sj0 og land, s. 348 n). Problemet torde emellertidregelmässigt kunna lösas så att utlämnandet av godset till avsändaren i dessafall betraktas som uppsåt-ligt handlande av transportören, vilket medför etlansvar för fulla värdet som i sin tur kan överföras till den som obehörigen harfåll gödsel. Dessutom används fraktsedelns "stoppfunklion" ipraktiken mycket sparsamt. 43 § I noterar inslitutel med förvåning alt under dröjsmålsskadainnefattas skada pä godset, där denna beror pä dröjsmål. Regeln får framförallt den verkan alt ansvarsbegränsningen baseras på frakten istället för pågodsmängden. Detla synes felaktigt; har exempelvis en köpare lill följd av dröjsmåleiendasl lidit sakskada finns ingen anledning all han skall fä en ersältningbaserad på reglerna om dröjsmålsskada. 1984/85:33 261 Författningsförslagen(s. XIII-XXV) föranleder inga språkliga eller redaktionellainvändningar.