prop · G803213 · 1984-12-31 00:00:00 — För ettförbudsbeslut enligt första stycket, alltså riktal mol detaljistledet, krävsdärutöver alt den aktuelle näringsidkarens handlingssätt innebär ett saluhållandetill konsument för enskilt bruk av den farliga eller otjänliga produkten.Motsvarande förutsättning uttrycks i andra stycket genom orden saliihålls påsätl där sägs. Prop.1984/85:213 72 Klassificeringen av produkten, avnämarkretsen (konsumenterför enskilt bruk) samt förekomsten av ett faktiskt saluhällande lill dennakrets ulgör alltså tillsammans de nödvändiga men också tillräckliga rekvisitenför befogenheten enligl/or5/« slyckel alt meddela en detaljist förbud motfortsatt försäljning Konstruktionen av andra stycket är parallell i fråga omklassificeringen men avviker väsentligt pä de andra tvä huvudpunkterna. Det bördock framhållas alt syftet med andra stycket är delsamma som första styckets.Vad det gäller är i båda fallen att kunna stoppa försäljning av farliga ellerotjänliga produkter till konsumenter för enskilt bruk. Som följer av den allmännamotiveringen (2.6.1.2) är bedömningen den att det beträffande sådana produkterinie år lillräckligl att, som f. n., endast kunna förbjuda en detaljist altfortsätta med sitt saluhållande. Man bör även kunna ingripa mol den somsaluhåller den aktuella varan i tidigare led. En regel om delta torde oftast få betydelse i fråga omprodukter som redan saluhålls till konsumenter för enskilt bruk. Det får nämligen antas att upptäckten mestadels sker först dåprodukten hunnit ut pä marknaden. Bestämmelsen bör dock inte avgränsas efterdetta. Man kan nämligen tänka sig situationer då försäljningen till konsumenterför enskilt bruk ännu inte har påbörjats men däremot tillverkningen för ellerdistributionen fram till denna köparkategori har startat. Här kan som ettexempel pekas pä import av varor som utomlands har befunnits farliga, men somhär i landet ännu inte hunnit fram till delaljistledel. På del internationellaplanet finns uppbyggda ett flertal system för att sprida information ländernaemellan om bl. a. vilka produkter som är farliga och på vilka marknader definns. De kunskaper som bl. a. KOV fär genom detta ger utrymme för att sökahindra spridningen av farliga produkter pä ett tidigt stadium. Av nämnda skäl lar inte andra slyckel sin utgångspunktdäri att någon näringsidkare faktiskt saluhåller den aktuella produkten tillkonsumenter för enskilt bruk, på sätt som första stycket utgår från. Förbudenligt andra stycket kan riktas mol näringsidkare som i egenskap avtillverkare, importör eller annars saluhåller varan lill annan näringsidkare.Som förut berörts avses därvid främst tidigare säljled än detaljisterna.Uttrycket "led" används här för att beteckna den funktion en vissnäringsidkare har inom produktionen eller distributionen i fråga om denenskilda transaktionen, I praktiken torde tillverkare, importörer ochgrossister komma att utgöra en huvudgrupp. Den koppling till tjänster som skergenom tredje stycket gör del mindre lämpligt att i lagtexten använda begreppettidigare led. På tjänsteområdet kan nämligen förekomma att en farlig produktsäljs i detaljhandeln lill en näringsidkare för alt av denne användas sominsatsmaterial vid utförandet av tjänster åt konsumenter för enskilt ändamål. skall vara föremål för saluhällande i någol led. föratt förbud skall kunna meddelas. Vidare kan förbudet riktas endast mot dennäringsidkare som kan tillskrivas ett saluhållande. Ingripandet skall avseförhud att 1984/85:213 73 Förbudet får inte göras mer vittgåendeän som behövs för att tillgodose bestämmelsens syfte, Detla innebär attförbudet i vissa fall kan förenas med villkor som exempelvis anger undantag därförbudet inte gäller. Sädana undantag kan bl, a, avse vissadistributionskanaler, som kan godtas, eller villkor om speciell märkning avvaran eller om avhjälpande av konstruktionsfel. Delta behandlas närmare i detföljande. Vidare gäller, liksom vid tillämpningen av första stycket,att ett förbud enligt 4 8 inte bör komma i fråga når åtgärder avseende produktinformationenkan vidtas med stöd av 3 8 och är tillräckliga (jfr prop. 1975/76: 34 s. 101),Självfallet kan i ett enskilt fall läget vara exempelvis det alt ett förbudriktat mot en detaljist kan undvaras just därför alt det framstår som tillräckligtmed ett åläggande enligt 3 8. riktat mot tillverkaren, all märka en farligprodukt med hanteringsanvisningar som motverkar att konsumenter, som köper denför enskilt bruk, kommer till skada. Som redan framhållits är skyddsgruppen densamma för förstaoch andra styckena, nämligen konsumenterna. Av detta föranleds den begränsningi andra styckets räckvidd som framgår av att ett förbud får meddelas endast /den mån det behövs för all moiverka all en vara som avses i förslå Slyckelsaluhålls på sätt som där sägs, dvs. lill konsumenter för enskilt bruk.Innebörden av detta kan belysas på följande sätt. 1 den allmänna motiveringen (2.6.1.2) har berörts deproblem som kommer upp då det gäller ett förbud riktal mot tidigare säljlede.d. Som där anförts kan vissa produkter vara farliga när de används avkonsumenter men inte behöva medföra risker när de hanteras av yrkesmän. Ettförbud riklat mot tidigare säljled bör också av andra skäl begränsassä att det är distributionen lill konsumenter för enskilt bruk som motverkas.Här hänvisas lill den allmänna motiveringen. Pä där angivna grunder byggerandra stycket, som inte i lagtexten fixerar förbudets innebörd. I ställetankommer det på MD att precisera förbudets innehåll i del enskilda fallet, medutgångspunkt i vad som därvid bedöms vara erforderligt och lämpligt för attmoiverka alt produkten sprids till konsumenter för enskilt bruk. Dettabehandlas närmare då frågan om villkorade förbud tas upp. Vid tillämpningen av andra stycket fär först prövas omvaran faller in under risk- eller otjänlighetsrekvisiten i första stycket. Ärså fallet uppslår - redan lill följd av uttrycket / den mån det behövs för attmoiverka -frågan om produkten kan komma att saluhållas till konsumenter förenskilt bruk. har tangerats tidigare. Dä gällde det emellertidom andra stycket borde täcka in ett saluhållande i tidigare led av en produktsom ännu inte hunnit fram lill detaljistledet. Vad som aktualiseras är istället hur man skall hantera frågan om det finns någon sannolikhet för att enviss farlig vara kommer all saluhållas till konsumenter för enskilt bruk. Meddella hänger givetvis samman frågan om den aktuella produkten är av sådan artalt den över huvud kan tänkas finna en efterfrågan hos konsumenter för enskiltbruk. Prop.1984/85: 213 74 Framstår detta som mer eller mindre uteslutet måste det iprincip saknas grund för ett förbudsingripande. Frågan om när en vara i övrigtkan anses vara en "konsumentprodukt", i bemärkelsen avsedd ellerägnad för konsumenter, antingen enbart för enskilt bruk eller för också annankonsumentanvändning (företag, institutioner e.d.), torde i de flesta fallkunna besvaras ganska lätt. Som förut har sagts måste det nämligen anlas att.när frågan om ett förbud aktualiseras, produkten oftast redan tillhandahållstill konsumenterna och således visat sig säljbar lill denna köparkategori. I enhel del fall torde det då vara uppenbart att också de nya partier av varan, somär under tillverkning eller som förs genom distributionsleden, slutligt skalltillhandahållas till konsumenter. a. får beaktas vilka distributionskanalersom normalt anlitas på den aktuella marknaden. Är det undantagsvis fräga om enmer ny produkt, som är farlig och som ännu inte saluhållits i delaljistledel,torde man få vägledning av om det varuslag som den tillhör används avkonsumenter för enskilt bruk. Myckel teoretiskt skulle del därutöver kunnainträffa att förbudsfrägan aktualiseras när del gäller vad som är en helt nyprodukt och som man har svårt att bedöma om den kan användas av konsumenter. Imotsvarande mån kan dä grund saknas för ett förbud eller för att göra förbudetmer ingripande. Frågan om utformningen av förbud berörs . Ett beslut om förbud enligt andra stycket får som tidigarenämnts inte ges större räckvidd än som behövs för att motverka ett saluhållandetill konsumenter för enskilt bruk. Innebörden av detta kan belysas med tväexempel. Å ena sidan kan en produkt vara lika farlig hos ett företag eller eninstitution m.m. som i ett hem, för den som skall använda den. Som ett exempelkan las en dammsugare vars hölje kan bli strömförande genom bristfälligisolering. Dock har regeln i andra stycket av skäl som strax skall belysasutformats som skydd endast för de konsumenter som förvärvar nyttigheten förenskilt bruk. Å den andra sidan kan ett verktyg, som lätt skadar en oerfarenperson, vara mycket användbart för yrkesmannen. Detta kan exemplifieras med enmotorsåg som inte har vissa skyddsanordningar, för att öka dess användbarhet ispeciella lägen. I denna del är det önskvärt alt söka uppnå del skydd dessakonsumenter behöver utan att hindra den yrkesmässiga användningen. I den allmänna motiveringen har redan sagts att det saknasunderlag för alt i detta sammanhang lösa det första problemet, dvs. frågan omproduktsäkerhetsskyddet pä den plats där näringsverksamhet utövas. Här kommerockså arbetsmiljölagstiftning o.d. in i bilden. Bestämmelserna i 3 och 4 88 MFLär f. n. inriktade på konsumenter som förvärvar nyttigheter för enskilt bruk,och alltså inte på institutioner m.m. Det skydd som 4 8 kan ge mot risker ochotjänlighet avser således vad som är en privatsfär och RLK:s förslag har sammainnebörd. Frågan om ett utsträckt produktsäkerhetsskydd m.m. är kompliceradoch behandlas i produktåierkallelsekom-mitléns arbele. Prop.1984/85:213 75 En konsekvens av detta blir därmed alt ett ingripande medstöd av andra siycket i princip fär utformas så att förbudet endastmotverkar vidaredistribulionen till konsumenter för enskilt bruk. även i frågaom en produkt som pä samma grund är fariig också hos ett företag eller hos eninstitution m.m. Det andraproblemet avser som nämnts en produkt, exempelvis ett verktyg, som endast böranvändas av yrkesmän därför alt den är farlig då den brukas av konsumenter förenskilt bruk. Som berörts tidigare gäller det här att vid utformningen avförbudet söka få till stånd en ordning som motverkar en distribution i riktningmot konsumenterna utan att stoppa den yrkesmässiga hanteringen. Det torde intevara möjligt att härvidlag ge rättstillämpningen vägledning annal än igenerella termer. En möjlighet kan vara att MD avgränsar förbudet till attomfatta vissa angivna distributionskanaler, säljformer e. d., om man därigenomuppnår det skydd för den avsedda konsumentgruppen vilket framstår som påkallat.Det kan också vara befogal all förena ett förbud med villkor som får dennaeffekt. Frågan om villkorade förbud belyses närmare i det följande. Mendomstolen kan också på annat sätl anpassa förbudets innehåll efteromständigheterna, inom den ram som 4 8 sätter. Vidtillämpningen av andra stycket får mot denna bakgrund uppmärksammas olikaaspekter som i ett enskilt fall kan behöva avvägas mot varandra, då man bedömerom ett förbud är materiellt påkallat. Hit hör bl. a. följande: typen, gradenoch frekvensen av risker, varans art och användbarhet för konsumenter,sannolikheten för att produkten kan nä fram lill konsumenlledel om inte åtgärdvidtas med stöd av andra stycket, tillverknings- och distributionsförhållandena,företagsstrukturen, säljfor-merna samt konsekvenserna av ett förbudsingripandei fråga om den yrkesmässiga användningen m, m. Som nyssberörts är bestämmelsens skyddsgrupp sådana konsumenter som gör förvärv förenskilt bruk. Trots att det endast är vidare-distribution lill denna grupp somskall förhindras kan det i visst läge bli nödvändigt att helt stoppasaluhällandet av en produkt också när det finns en godtagbar yrkesmässiganvändning för den, nämligen då det behövs för alt motverka att den nårkonsumenter för enskilt bruk. Ett totalt förbud är dock något av ettytterlighetsfall, när innebörden skulle bli att man därigenom hindrar också eni sig godtagbar yrkesmässig användning. Avsikten är alt en så drastisk åtgärdskall tillgripas endast i undantagsfall, då riskerna från konsumentsynpunkt ärsärskilt allvarliga och en mindre långtgående åtgärd bedöms som klartotillräcklig. Man måste alltså komma fram till att det inte finns någon annanmetod som pä ett betryggande sätt motverkar att den fortsatta distributionennär fram till konsumenter för enskilt bruk. 1 andra fall kan det vara uppenbart, redan på grund avproduktens beskaffenhet, alt frågan om yrkesrnässig användning inteaktualiseras. I stället kan produkten helt eller i del väsentliga vara avseddför konsument- Prop.1984/85:213 76 Ett förbud mot fortsalt distribution av varantill delaljistledel kan dä i vissa fall framstå som den enda naturliga åtgärdeni fräga om en produkt som man kan förbjuda detaljisterna att i sin tursaluhålla till konsumenter för enskilt bruk. Det nu anförda kan exemplifieras: Produktslag som finnerbåde yrkesmässiga och privata köpare är bl. a, verktyg och redskap, byggvaror,elektriskt materiel, reservdelar och kemisk-tekniska artiklar. Produktslag somfrämst köps av konsumenier är 1. ex. leksaker, sporluirusining, prydnadsföremål,sötsaker och skyddsutrustning vid sport och lek. 1 fråga om produkter i denförsta gruppen måste alltså i rättstillämpningen särskilt uppmärksammas denyrkesmässiga användningen. När del gäller den senare gruppen kan ibland ettförbud mot fortsatt saluhållande i tidigare säljled framstå som den renastelösningen. Frågan lämpligt alt villkora ett förbud bör dock alltiduppmärksammas. Konsekvensen av den utformning som ges ät 4 8 blir alt etttotalt säljförbud kan meddelas mot tidigare led men inte mot detaljister. F.n.gäller ju alt ett förbud riktat mot dessa skall avse ett saluhållande tillkonsument för enskilt bruk. Denna skillnad måste av brist på utredningsunderlagi nuläget bestå och torde i sig inte vara principiellt omotiverad, lät vara attfrågan inte är närmare belyst i RLK:s arbete. En detaljist kan ju vidlaåtgärder för att förvissa sig om att bland de kunder som vill köpa t. ex. ettfarligt verktyg inte ingår konsumenter som skall ha redskapet för enskilt bruk.Denne har ju godset i sin besittning och förfogar fysiskt över det. Säljaren itidigare led har däremot i princip endast näringsidkare som kunder och misterrädigheien över godset dä han väl avhänl sig det. Därmed saknar han de rentpraktiska möjligheterna att senare hindra en faktisk försäljning till konsumentför enskilt bruk. Ser man sedan till hur ett förbud riktat mot en detaljist kantänkas fungera i praktiken torde skillnaden gentemot totalförbudet riktat mottidigare led inte bli så stor. Det är ju troligt att man på många marknaderfinner del mindre kostsamt att plocka bort artikeln frändelaljhandelssortimentet jämfört med att kontrollera varje köpare, sä att varaninte säljs till någon konsument för enskilt bruk. Därmed inträder rent faktisktsamma verkan som avses med ett totalförbud. För att skydda privatpersoner tillräckligt effektivt måsteman alltså ha en möjlighet all helt stoppa distributionen i tidigare led. låtvara i undantagsfall. Med hänsyn till detaljistens rådighet över godset kandet antas att ett mol denne riktat, med vite förknippat säljförbudskall bli nog effektivt, fastän det måste vara begränsat till ellsaluhällande till konsument för enskilt bruk. I produkiåterkallelsekommitténsarbete kan denna konstruktion övervägas närmare, när det gäller frågan om behovav en utvidgning. Det är också angeläget att inte försena den reform påproduktsäkerhelsomrädel som den formella möjligheten att gå till tidigare ledinnebär. Den nu avsedda ändringen i 4 8 bör alltså inte avbida utfallet avnämnda kommittés arbele. Prop.1984/85:213 77 Här kan inskjutas att frågan om undantag för yrkesmässiganvändning från ett förbud som i sig motiveras av varans risker ellerotjänlighel för konsumenterna naturligen måste tillföras ett underlag frånföretagens sida. Det mäste alltså främst vila på den näringsidkare som svarar iärendet att föra fram utredning pä denna punkt. En annan sak är att det vidtillämpningen av 4 8 också i fråga om tidigare led bör iakttas vad som f, n,gäller rörande bevisningen beträffande risker och otjänlighel. Omvänd bevisbördatillämpas vid prövning enligl 2 8. I ärenden som rör 4 8 råder dock huvudregelnom sökandens bevisbörda. Härefter gäller det villkorade förbud. Beträffandeprodukter som hör få dislribueras för yrkesmässig användning men som ärfarliga för konsumenterna fär vid tillämpningen av andra stycket uppmärksammasom det är möjligt att villkora ett förbud. Detla innebär att man anger vissaförutsättningar vid vilka förbudet gäller eller inte gäller, I ett enskilt fallkan det l.ex. framstå som en tillräcklig åtgärd att förbjuda en tillverkare attsaluhålla produkten utan att den tydligt och otvetydigt märkts med uttryck som"Skall inte säljas till konsumenter för enskilt bruk" eller "Fårendast säljas till fackmän för användning i yrkesmässig verksamhet". Ensådan genom förbudet ålagd informationsplikt är en form av åtgärd för altmotverka att produkten i detaljhandeln saluhålls till konsument för enskiltbruk. I detta avseende torde den skilja sig frän den information som kanframtvingas med stöd av informalionsbestämmel-sen i 3 8 MFL. Är det å den andrasidan tillräckligt för att motverka riskerna med en produkt att en näringsidkaremed stöd av nämnda paragraf åläggs att lämna viss information avsedd för dekonsumenter som förvärvar varan för enskilt bruk, exempelvis om det rättasättet att hantera varan, bör ett förbud enligt 4 8 andra siycket intemeddelas. 1 slällel kommer i fråga alt tillämpa 3 8, Detta har berörtstidigare. I sammanhanget kan nämnas att också 2 8 MFL kan komma alt lillämpas.nämligen mot felaktiga skölselanvisningar som vilseleder på ett riskabelt sätloch som utgör otillbörlig marknadsföring. 1 ell annal fall kan det förhålla sig sä att förbudet börkopplas med ett villkor som innebär alt den som meddelats förbudet vid sinförsäljning mäste sätta upp som ett avtalsvillkor all den vidare distributionensker med förbehåll för all varan inte saluhålls till konsumenter för enskiltbruk. Ett ytterligare läge kan vara att man i förbudsbeslutel direkt pekar utvilka distributionskanaler m. m. som är spärrade eller tillåtna. Det anförda utgör endast exempel pä vad som i del enskildaärendet kan visa sig vara den framkomliga vägen för att undvika alldistributionen till den yrkesmässiga verksamheten hejdas onödigtvis. Förut har nämnts alt det i vissa situationer, där fråganom yrkesmässig användning inte aktualiseras eller saknar tillräcklig vikt, kanvara naturligt att förbjuda saluhållandel av konsumentprodukten utanöverväganden av alternativa vägar för att motverka riskerna. Som ett exempelkan kanske Prop.1984/85:213 78 tas en billig och till hela sin konstruktion mycket fariigleksak. Alt härvidlag överväga någon form av förbudsvillkor som avhjälper enkonstruktionssvaghet är knappast aktuellt, när produkten till följd avriskerna och felets grundläggande natur eller annal inte försvarar en plats pämarknaden. Vidare kan det tänkas att en vara, som framträder som en säkerhetsutrustning,vid den användning som den utformats för över huvud inte ger något adekvatskydd. Den inger därmed konsumenten en falsk trygghetskänsla, vilket medförsärskild risk för skada. Inte heller i ett sådant fall är del naturligt altsätta upp villkor i syfte att söka avvärja risken. I andra sammanhang kan det dock bli aktuellt med ettsaluhållandeförbud som kopplas med villkor på så sätt att förbudet inte gällerom exempelvis en viss konstruktionsförbättring görs som avvärjer risken. Dettatillämpas redan i fråga om 4 8 första stycket. Sä t. ex. har MD i beslutet1980:2 funnit en viss barnvagnslyp innebära en utpräglad risksituation förbarnet. I detta fall ansågs alltför långtgående verkningar av förbudet undvikasgenom alt det gjordes villkoral på så sätt att, om vagnen försägs med en spärrmot ofrivillig hopfällning, den fick säljas. Mot bakgrund av att ett förbudinte får vara en alltför ingripande åtgärd diskuterade MD i beslutet 1981:23vidare beträffande en s.k. slipvirvel (roterande stålborstrundel där enstakaborst kunde lossna och skada brukaren) om en fortsatt försäljning voreförsvarlig under förutsättning t. ex. att varan fick utbjudas endast ikombination med skyddsutrustning samt i förening med tydliga anvisningar omatt skyddsutrustning måste användas. Sådana åtgärder ansågs dock intetillräckliga. Det ligger i sakens natur att motsvarande och ytterligareöverväganden om olika villkor för att motverka skilda risker kan aktualiserasockså vid tillämpningen av andra stycket. Förbud förenade med villkor av ensådan art innebär metoder för att avlägsna eller neutralisera vissa risker ochutgör således medel för att motverka saluhållandet av varor som är farliga idet skick de tillhandahållits i. har föga berörts varor som medför särskild riskför skada på egendom eller som är uppenbart otjänliga för sitt huvudsakligaändamål. RLK har funnit att, även om behovet av ett utökat konsumentskyddkanske inte är lika stort i fråga om sakfarliga varor, och säkerligen intebeträffande otjänliga produkter, som beträffande personfarliga varor, utvidgningenavseende tidigare led likväl bör omfatta alla dessa fall. Denna uppfattningligger till grund också för deparlementsförslagel. Vid tillämpningen av 4 8 i ett enskilt ärende kan detsjälvfallet finnas anledning att ingripa mot flera eller alla säljledsamtidigt. Andra stycket medger alltså ell brett fäll av åtgärder.Avgörandet läggs ytterst hos MD. Den vidsträckta ramen motiveras av att regelnskall vara användbar i fråga om de mest skiftande nyttigheter och marknader.Det mäste bli en uppgift för rättstillämpningen alt ta ställning till deytterligare situationer som kan aktualiseras. Prop.1984/85: 213 79 Det bör understrykas i sammanhanget alt avsikten inte är attKOV skall arbeta annorlunda i fräga om tidigare säljled än som sker i övrigi ianslutning lill MFL. Önskvärda förändringar bör så långt möjligt genomföras pågrundval av frivilliga åtaganden av företagen, efter förhandlingar (jfr prop,1975/76: .34 5.94 och 109). Jag vill i sammanhanget ta upp frågan omuppgiftsskyldighet för näringsidkare. Särskilda regler om detta finns i 11 8MFL. Dessa blir automatiskt tillämpliga också på näringsidkare i tidigare led.I ärenden om tillämpning av 4 8 mol en detaljist bedömer jag att det bör varamöjligt att avkräva denne uppgifter också om vem som levererat den farligaprodukten och annal som berör tidigare leds verksamhet. Innan man kan taställning till om ett ingripande mot detaljisten är påkallat kan det ju varanödvändigt att kartlägga produktens spridningsvägar i sin helhet, för all sevar ingrepp behövs och är effektivast. Vad som sagts får motsvarandetillämpning på andra funktioner i produktionen och distributionen. Såsom nämnts i den allmänna motiveringen (2.6.1.1), liksomi inledningen till specialmoiiveringen, bör 4 8 omfatta tjänsteområdet i desshelhet. Detla följer av förevarande stycke. 1 samband med förslaget till konsumenttjänstlag (prop.1984/85:110) föreslogs, som tidigare nämnts, att 4 8 MFL skall utvidgas tillatt gälla tjänster som omfattas av konsumenttjänstlagen. Denna täcker arbele pålösa saker och på fast egendom samt förvaring av lösa saker. Från detta görssedan vissa undantag. I specialmoiiveringen lill förslaget om en sådanutvidgning av 4 8 MFL (konsumenttjänslförslaget) angavs hur paragrafen skalllillämpas i fråga om dessa tjänster. Därvid uttalades bl. a. följande. Ett förbudkan enligt paragrafen meddelas först och främst när tjänsten på grund av sinaegenskaper medför särskild risk för skada på person eller egendom. I fråga omvad som avses härmed hänvisades i konsumenttjänst-förslaget i allt väsentligttill vad konsumenttjänstutredningen har anfört i sitt betänkande (SOU 1979:36s. 206-207 och 511-512).