prop · G80354 · 1984-12-31 00:00:00 — 2 § JB och den andra i 6 kap. 7 S JB. Reglerna i 18 kap. 2 S innebär i princip att brister i enpanlsällares åtkomst blir utan betydelse i förhällande till en godtroendekreditgivare, om lagfart var beviljad för pantsättaren när pantsällningen ägderum. Bestämmelserna i 6 kap. 7 § avser det fallet all enfastighetsägare har överlåtit sin faslighet och därefter pantsätter ettpantbrev. 1984/85:54 14 blirgiltig, om borgenären var i god tro i fråga om överlåtelsen. God tro kan enligtförarbetena (se prop. 1971:179 s. 36 samt bilaga 4) föreligga, om panlsättarenär upptagen som lagfaren ägare i elt gravaiionsbevis som inte är äldre än sexmånader. Iförarbelena lill 6 kap. 7 § behandlas även frågor om godtrosförvärv av panträttvid bl.a. panlförskrivning till säkerhet för fordran som ännu inle uppkommit(främst s.k. generell panlförskrivning) och vid överflyttning ellerkonvertering av lån. I fråga om panlrätlsupplålelse avseende framtida fordranger föredragande statsrådets uttalanden vid handen att nägon ny ägarkontrollinte erfordras vid ny kredit. Kreditgivaren skall i stället kunna göra ettgodtrosförvärv på gmndval av den ursprungliga ägarkontrollen, oavsett hur långtid som har förflutit sedan den ägde mm (se prop. 1971: 179 s. 37). Vidöverflyttning eller konvertering av län skall enligt föredragande statsrådetinle heller under alla omständigheter en ny ägarkontroll vara nödvändig (seprop. 1971; 179 s. 38 och 66). Enligl18 kap. 4 § JB kan ersättning av statsmedel utgå till den rättefasfighetsägaren, om elt godtrosförvärv av panträtt blir gällande mot honomp.g.a. bestämmelserna i 18 kap. 2 §. Däremot kan inte ersättning av statsmedelutgå i samband med sådana godtrosförvärv som avses i 6 kap. 7§. Genompanträllsupplålelsen får borgenären rätt att vid medelsfördelning erhållautdelning för sin fordran infill pantbrevets belopp jämte vissl tillägg (sevidare avsnitt 2.4). 2.2Skeppspanträtten enligt gällande rätt Bestämmelsernaom skeppshypotek i 261-293 §§ sjölagen (1891:35 s. 1) har utformats eftermönster av fastighetspanträtten och trädde i kraft (se prop.1973:42 och LU 22). Ägarenav ett registrerat skepp eller skeppsbygge kan få inteckning i egendomen. Vadsom i fortsättningen sägs om skepp gäller även skeppsbygge. Bestämmelsemaom panträtt i skepp ansluter nära till vad som gäller enligt JB (se avsniu2.1). En skillnad utgör emellertid möjligheterna att göra godtrosförvärv avpanträtt (se prop. 1973:42 s. 278). Degodtrosfall som inom fastighetsrätten regleras i 6 kap. 7 § och 18 kap. 2 § JBåterfinns för sjörättens del i 269 § sjölagen. Enligt 23 § sjölagen skall ettförhållande som är infört i skepps- eller skeppsbyggnadsregistret anses käntför var och en. Har ett skepp bytt ägare och har den nye ägaren söktinskrivning, är borgenären därför avskuren från möjligheten att åberopa god troifråga om den tidigare ägarens behörighet. I motsats fill vad som är falletenligt 6 kap. 7 § JB kan alltså borgenären inte åberopa alt panlsättaren ärinskriven som ägare enligl etl inte helt aktuellt registerutdrag. Enligt349 § sjölagen (i lydelse enligt SFS 1975:1289) kan ersättning av Prop.1984/85:54 15 statsmedel utgå till den rätte fartygsägaren, om etlgodtrosförvärv av panträtt sker enligt 269 §. Statens ersättningsansvar täckerinom sjörätten flera typer av situationer än inom fastighetsrätten.Beslämmelsen i 269 § sjölagen omfattar nämligen även sädana fall som regleras i6 kap. 7 § JB och som inom fastighetsrätten inte täcks av nägol statensersättningsansvar mot den rätte fastighetsägaren. Genom panträttsupplätelsen fär borgenären rätt att vidmedelsfördelning erhålla utdelning för sin fordran intill pantbrevets beloppjämte vissl tillägg (se vidare avsnitt 2.4). 2.3 Befogenheten att pantsätta Mitt förslag: Reglerna om godtrosförvärv av panträtt i 6kap. 7 § JB kompletteras med en bestämmelse som ger borgenären rätt all vidpanträttsupplätelsen förlila sig på uppgifterna om vem som är lagfaren ägaretill fastigheten i ett högst gammall gravaiionsbevis. I fråga omfastighet som redovisas i det inskrivningsregister som förs med hjälp avautomatisk dalabehandling föresläs att gravationsbeviset får vara högst enmånad gammalt. I både JB och sjölagen införs bestämmelser om alt någonförnyad ägarkontroll inte behövs när en generell pantförskrivning utnyttjas förnya krediter. När lån flyttas över eller konverteras pä sedvanliga villkorbehövs del inte heller nägon ny ägarkontroll. Utredningens förslag: Utredningen föreslår bestämmelser iJB och sjölagen om s. k. innehavarlegilimalion, som innebär all den som inneharett pantbrev skall förmodas ha rätt alt upplåta panträtt. Borgenären är inteskyldig att kontrollera pantupplätarens behörighet med hjälp av fastighetsbokeneller motsvarande register, om det inle finns skälig anledning all misslänkaatt upplåtaren saknar rätt alt upplåta panträtt (se betänkandet s. 105). Utredningen föreslår vidare bestämmelser om generellpantförskrivning m. m. som i huvudsak överensstämmer med mitt förslag (sebelänkandet s. 109). Remissinstanserna: När det gäller fastighetspanträtten ärremissopinionen splittrad. Utredningens förslag om innehavarlegilimalion färslöd av flertalet remissinstanser, bl.a. , bankinspeklionen ochSvenska . Förslaget avstyrks av justitiekanslern, och . När det gäller skeppspanlrätten har utredningens förslagom innehavarlegilimalion godtagils av de flesta remissinstanser som yttrat sigi frågan. Prop.1984/85:54 16 Justitiekanslern anser emellertid alt problemen kan lösasgenom att man i sjölagen inför godtrosregler som motsvarar vad som gällerenligl 6 kap. 7 § JB. Utredningens förslag om generell pantförskrivning m. m. hari huvudsak lämnals utan erinran av remissinstanserna. Skäl för mitt förslag: Med utgångspunkt i sina direktivhar utredningen på ett förtjänstfullt sätt analyserat de problem som ärförenade med frågan om godtrosförvärv av pantbrev saml lämnat förslag lilllagändringar. Åtskilliga remissinstanser har emellertid framfört betänklighetermol utredningens förslag om innehavarlegilimalion. För egen del vill jag inteheller gå så långt som uiredningen har föreslagit på den punkten. Vad först gäWerfasiighetspaniräiten villjag betona attregelsystemet i JB har tillkommit efter eU omfattande utredningsarbete.Väsentliga ändringar i detta system bör göras endasl om det föreligger tungtvägande skäl. Enligt min mening saknas sådana skäl. Den nuvarande ordningenfungerar i praktiken bra. är pantbrevet en värdehandling enbart ifastighetsägarens hand och i detta ligger en betydelsefull trygghet för honom.Utredningsförslaget innebär såtillvida en förändring som att följderna av enobehörig panlsättning flyttas över från kreditgivaren lill fastighetsägaren.Detta är särskilt betänkligt, eftersom kreditgivaren i normalfallet har ettöveriäge i kunskapshänseende i förhållande till fastighetsägaren. Härtillkommer att förslagel knappast skulle medföra nägra större förenklingar ikontrollrutinerna för kreditgivarna. Dessa måste ändå skaffa uppgifter urfastighetsboken, främst för att fastställa inteckningarnas inbördes läge i enfastighet. Med hänsyn till vad jag nu har sagt är jag inte beredd altacceptera utredningens förslag om innehavarlegilimalion inomfastigheispanträtten. Som jag har nämnt (se avsnitt 2.1) skall enligtett uttalande av föredragande statsrådet i förarbetena till 6 kap. 7 § JB godtro enligl detta lagrum normalt anses vara för handen, om pantsättaren ärupptagen som lagfaren ägare i elt upp till gravaiionsbevis.Detta uUalande om rätten att föriita sig pä ett inle helt aktuelltgravaiionsbevis skedde mol bakgrund av förhållandena hosinskrivningsmyndigheterna vid ikraftträdandet av JB. Dä grundade sig eltgravaiionsbevis på uppgifter i manuellt förda fasiighetsböcker. Numeraredovisas emellerfid en betydande del av landets fastigheter - i december 1983cirka - i inskrivningsregister som förs med användande av automatiskdatabehandling (ADB). Möjlighelerna alt snabbi erhålla aktuella uppgifter omdessa fastigheter har därigenom starkt ökat. Mot bakgrund av etl uttalande i denyssnämnda förarbetena (prop. 1971: 179 s. 36) kan del uppstå tveksamhet omhur godtrosregeln skall tillämpas i dessa fall. Enligl min mening finns del inte längre anledning att igodtrossamman-hang acceptera upp till gravaiionsbevis när detgäller Prop.1984/85:54 17 fastigheter som redovisas med hjälp av ADB. Endasl i frågaom manuellt redovisade fastigheter bör i fortsättningen gamlagravaiionsbevis kunna godtas. I fråga om övriga fastigheter bör enligl minuppfattning kunna krävas att gravationsbeviset är högst en månad gammalt. Jagföreslår att 6 kap. 7 § JB kompletteras med uttryckliga bestämmelser i enlighetmed vad jag nu har anfört. Vad därefter gäller godtrosförvärv av fastighetspanträtt isamband med generella pantförskrivningar m. m. får jag till en början hänvisatill föredragande statsrådets uttalanden därom i förarbetena till 6 kap. 7 §JB (se bilaga 4). Jag instämmer i dessa uttalanden. Vad som anförts i det nuaktuella lagstiftningsärendet ger emellertid vid handen att det föreligger ettpraktiskt behov av uttryckliga lagbestämmelser i ämnet. Jag föreslår därför enlagregel som reglerar möjligheten till godtrosförvärv av panträtt i sambandmed generella panlförskrivningar samt överflyttningar och konverteringar avlån. Vad därefter gäller skeppspanträtten har utredningensförslag aktualiserat frågan om en ulvidgning av utrymmet för godtrosförvärv avsådan panträtt (jfr prop. 1973:42 s. 278). Ett sätt alt förbättra godlrosskyddet är all pä sjörättensområde återinföra det system med inteckning av skuldebrev som gällde inomfastighetsrätten före JB och för sjörättens del fram lill . Eftersomden nuvarande panlbrevskonslruktionen har införts anser jag emellerlidatt det är uteslutet alt nu återinföra det äldre systemet. Utredningens förslag om innehavarlegilimalion medför i ochför sig en förbättring av godlrosskyddet. innebär emellertidförslaget enligt min mening en onödigt ingripande förändring av de nu gällandebestämmelserna. Om fastighetsrätten i enlighet med vad jag har förordat iprincip lämnas oförändrad på den här punkten, skulle förslaget dessutom ledatill ökade skillnader mellan de fastighetsrälisliga och de sjörällsligapanlreglerna. Elt ytteriigare förslag som har diskuterats är all gekreditgivarna räll alt lita pä uppgifierna om skeppsägare i ell upp lill enmånad gammalt registerutdrag. Vid överläggningar med förelrädare för redar-och kreditorganisa-lionerna har emellertid dessa förklarat att den sistnämndaordningen inte skulle få någon praklisk betydelse ulan endasl verka störande pånu tillämpade panlsältningsrutiner. Däremot har man från dessa organisationerssida efterlyst en lagreglering som på motsvarande säll som inomfastighetsrätten möjliggör godtrosförvärv av skeppspanträll i samband medgenerella panlförskrivningar m. m. Jag delar de nu nämnda organisationernas uppfatining ombehovet av en godtrosregel på sjörättens område i samband med generella pantförskrivningarm. På motsvarande sätt som inom fastighetsrätten föreslär jagdärför en lagregel som reglerar möjligheten till godtrosförvärv avskeppspanträtt i 2 1984/85. Prop.1984/85:54 18 samband med generella panlförskrivningar samtöverflyttningar och konverteringar av lån. Mol bakgrund av redar- och kreditorganisationernas nyssangivna ståndpunkt har jag inte funnit skäl att föreslå någon ytterligareändring i reglerna om godtrosförvärv av skeppspanlrätl. Som jag har nämnt (se avsnitt 2.2) kan ersättningav statsmedel utgå till den rätte ägaren, om ett godtrosförvärv avskeppspanträll har ägt rum. Som framgår av vad jag har sagt föreslär jagen viss utvidgning av möjlighelerna att göra sådana godtrosförvärv. Någonmotsvarande ulvidgning av statens ersättningsansvar bör emellertid enligt minmening inle komma i fräga. Mitt förslag: I fråga om tillägget till fastighets- ochskeppspantbrev skall den s.k. utmätningsräntan som f.n. är tio resp. sexprocent -motsvara del av fastställda, vid varje tid gällandediskontot ökat . En borgenärs rätt till betalning skall inle omfattatillägget, om pantbrevet har utmätts pä ansökan av borgenären eller ompantbrevet är pantförskrivet till honom i andra hand. Utredningens förslag: Överensstämmer med mitt förslag ifråga om utmäl-nigsräntans höjd och förbudet att utmäta tillägget (sebetänkandet s. 126-141, särskilts. Remissinstanserna: När det gäller uimätningsräntans höjdhar en knapp majoritet av de remissinstanser som yttrat sig i frågan ställt sigpositiv till utredningens förslag. Bland övriga remissinstanser har olikauppfattningar förts fram om tilläggets utformning. Således har t.ex. vissainstanser föreslagil alt de nuvarande bestämmelserna behälls oförändrade. Andrainstanser har däremot förordat en höjning av det s. k. fasta tillägget. Utredningens förslag om utmätningsförbud i fråga omtillägget har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av remissinslanserna medett undantag. Förslaget avstyrks av Föreningen . Omförslaget genomförs, anser föreningen att det bör kompletteras med en regel omatt pantförskrivning i andra hand av pantbrev inte skall omfatta tillägget.Riksskatteverket anser att möjligheten att pantförskriva tillägg i andra handbör tas bort. Skäl för mitt förslag: Genom en panträttsupplåtelse får borgenärenrätt att vid medelsfördelning erhålla utdelning för sin fordran intillpantbrevets belopp jämte vissl tillägg (se 6 kap. 3 § JB och 264 § sjölagen). Prop.1984/85:54 19 Tillägget får enligt 6 kap. 3 § JB inte översliga femtonprocent av pantbrevets belopp (det s. k. fasta tillägget) jämte tio procentårlig ränta på pantbrevels belopp från den dag fastigheten utmättes,konkursansökan gjordes eller medlen nedsattes (den s.k. utmätningsräntan).Uimäinings-räntan var tidigare men höjdes lillnuvarande nivå pä förslag av pantbrevsutredningen (se prop. 1980/81:86). Endasl om pantbrevels belopp inte räcker till för attläcka borgenärens fordran får tillägget tas i anspråk, först del fastatillägget och därefter utmätningsräntan. Om flera pantbrev som har sammaföreträdesrätt eller som gäller efter varandra har lämnals somsäkerhet för en fordran gäller den s. k. blockbildningsregeln. Denna innebäratt borgenären är skyldig att söka betalning för sin fordran i pantbrevenssammanlagda kapitalbelopp innan någol av tilläggen får tas i anspråk. Tillägget är visserligen närmasi avsett all beredaborgenären täckning för biförpliklelser men det är inte så att tillägget barafår användas för detla ändamål. Om kapitalfordringen inte ryms inom pantbrevetsbelopp, fär återstoden las ul på tillägget (se prop. 1971: 179 s. 31). Bestämmelserna i 264 § sjölagen motsvarar vad som gällerenligt JB. Utmätningsräntan är dock fortfarande . När det först gäller uimätningsräntans höjd gör }agföljande bedömning. Avsikten med bestämmelserna om etl särskilt tillägg tillpantbrevets belopp är all göra det möjligt för parterna att utnyttja hela detintecknade beloppet vid långivningen. I det ränteläge som råder haremellerlid inte en långivare full säkerhet för räntor ochtilläggsförpliktelser, om han lånar ul elt belopp som molsvarar hela delintecknade beloppet. Trots alt utmätningsräntan på fastighetsrättens områdehar höjts till fungerar alltså tillägget inle på det sätt somförutsattes vid bestämmelsernas tillkomst. Enligl min uppfatining kommer man bäst lill rätta meddetla problem genom att knyta utmätningsräntan lill diskontot i enlighet medutredningens förslag. Anknytningen till diskontot torde inte skapa någonosäkerhet av praktisk betydelse när del gäller möjligheterna för efterföljanderättsägare alt bedöma värdet av deras säkerhet. Efter ändring i räntelagen (1975:635) motsvarar den s.k.dröjsmålsrän-lan fr. o. m. den diskontot ökat med åttaprocentenheter (se SFS 1984:291). Vid överiäggningar med kreditorganisationernai delta lagstiftningsärende har dessa förordat att även utmätningsräntan skallligga på denna nivå. För egen del villjag emellertid erinra om attdröjsmålsräntan och utmätningsräntan har väsentligen olika funktioner. Enutmätnings-ränta som motsvarar diskontot ökal kommerenligt min mening i alltför hög grad i konflikt med den grundläggande principenall vid medelsfördelningen utdelning skall beräknas efter elt på förhandbestämt belopp för varje pantbrev. Prop.1984/85:54 20 Jag anser alltså att utmätningsräntan bör molsvara del vidvarje lid gällande diskontot ökal och förordar att 6kap. 3 § JB och 264 § sjölagen ändras i överensstämmelse härmed. När det därefter gäller frågan om förbud att utmätatillägget gör jag följande bedömning. Som framgår av vad jag redan anfört får tillägget tas ianspråk även för borgenärens kapitalfordran, om pantbrevets belopp inle räckertill. En annan situation föreligger, om pantbrevet inte alls eller endasldelvis har utnyttjats för pantsättning. Man talar då om ägarhypotek (se 6 kap.9 § JB och 270 § sjölagen). Ett ägarhypotek innebär att utdelning pä eninteckning skall tillfalla fastighetens resp. skeppets ägare om och i den månmolsvarande pantbrev är obelänat eller underbelånat. Denna utdelning beräknasendasl på vad som motsvarar pantbrevets belopp. Tillägget till pantbrevetkommer alltså inle ägaren till godo. Ett obelånat eller endasl delvis belånat pantbrev kanutmätas för fastighetsägarens resp. skeppsägarens skuld. I så fall fårulmätningsborgenären tillgodoräkna sig även tillägget, om det inte behöver lasi anspråk för att täcka panthavarens fordran (4 kap. 2 S andra stycket utsökningsbalken).Regleringen har ansetts medföra att en pantbrevsutmätning kan omfatta enbarttillägget eller vad som återstår av detta (se betr. fastighetsrätten prop.1971: 179 s. 33). En oprioriterad borgenär kan alllsä få tillgäng tilltillägget. Detta kan i sin lur betyda att efterföljande panthavare pressastillbaka i fräga om sin säkerhet (se NJA 1983 s. 696). Att etl tillägg ärutmätningsbart komplicerar också tillämpningen av de tidigare nämndablockbildningsreglerna (se betänkandet s. 140 samt del nämndarälts-fallet). Jag delar på grund av det anförda utredningens uppfatiningatt möjligheten att utmäta tillägget bör tas bort. Om elt pantbrev inle är fullbelånal. skeppsägaren utnyttja det som säkerhet för ytterligare lån. Man lalar däom andrahandspantsättning (se vidare avsnitt 2.5). Samma skäl som kan anföras för att man upphävermöjligheten att utmäta tillägget lalar enligt min mening för alt man skall tabort rätlen att pantförskriva tillägget i andra hand. 1 själva verket skulleett utmätningsförbud kunna leda till stötande resultat, om det samtidigtskulle vara tillåtet för fastighets- eller skeppsägaren att pantsätta tilläggeti andra hand. Syftet med reglerna om tillägg - att motverka underbeläning avpantbrev -tillgodoses genom att förstahandspanlhavaren kan tillgodogöra sigtillägget. Jag kan inte heller finna alt ett förbud molandrahandspantsättning av tillägget pä något avgörande sätt skulle motverka deni och för sig önskvärda sanering av inteckningsförhållandena som under senaretid bl.a. tagit sig uttryck i en strävan efter färre men större inteckningarför varje inlecknat objekt. Prop.1984/85:54 21 Jag föreslår alltså att en andrahandspantsättning av etlpantbrev inte längre skall omfatta tillägget. Vad jag nu har föreslagit om utmätningsräntans höjd och omhinder mot andrahandspantsättning av tillägg bör enligt min mening också gällai fråga om företagshypoieksbrev enligt det förslag till lag om företagshypoteksom har överiämnats till (se prop. 1983/84:128). företagshypoieksbrev kan inte utmätas (se nämnda prop.s. Det behövs därför inte någon särskild bestämmelse om att tillägget tillett företagshypoieksbrev inle kan göras gällande av en utmätningsborgenär. Mitt förslag: 1 sjölagen föreslås bestämmelser omsammanföring av inteckningar som motsvarar vad som redan gäller enligl 22 kap.8 a § JB. När del gäller pantbrev görs vissa lättnader i förfarandetenligt lagen (1936:88) om panlsättning av lös egendom som innehaves av tredjeman. En andrahandspanthavare skall inte längre behöva förete något bevis omandrahandspantsätiningen när han underrättar panthavaren om denna ulan deträcker med att underrättelsen sker skriftligen eller på annat från bevissynpunktlikvärdigt sätt. Utredningens förslag: Överensstämmer med mill förslag (sebetänkandet s. 153-158). Dämtöver har utredningen föreslagit att pantbrev på grundav inteckning som har beviljats i en odelad fastighet skall kunna pantsättas avslamfas-tighetens ägare utan samtycke av ägaren till en avstyckad fastighet,som svarar subsidiärt (se betänkandet s. 113-116 samt uiredningens förslag ull6 kap. 2 § tredje stycket JB). Remissinstanserna: Förslaget om sammanföring avinteckningar har allmänt godtagits av remissinstanserna. Vad gäller den föreslagna ändringen lag harflertalet av de remissinstanser som yttrat sig i frågan tillstyrkt uiredningensförslag. Remissopinionen är splittrad i frågan om rält för ägarenav en stamfastighet att pantsätta utan samtycke av ägaren till en avstyckadfastighet. Några remissinstanser har även tagit upp frågan ompanlsättning i samband med förköpsrätl samt förbudet mol inteckningav andelar i fastighet. Skäl för mitt förslag: Enligt 22 kap. 8 a § JB får flerainteckningar som besvärar endasl en faslighet sammanföras till en inteckning påansökan av fastighetsägaren och efter medgivande av pantbrevens innehavare.Möjligheten fill sammanföring infördes (se prop. 1976/77:72). Prop.1984/85:54 22 Bestämmelser om sammanföring av inteckningar har ocksåföreslagits i 4 kap. 16 § lagen om företagshypotek (se prop. 1983/84: 128). Som utredningen har framhållit finns det även inomsjörätten behov av möjlighel till sammanföring av inteckningar. Jag föreslårdärför att det i sjölagen införs bestämmelser som molsvarar 22 kap. 8 a § JB. lag om panlsättning av lös egendom som innehavesav tredje man innehåller regler om vad som krävs för att enandrahandspanthavares rätt skall vara skyddad mot pantsätlarens borgenär.Enligt lagens nuvarande lydelse vinner andrahandspanthavaren sådant skydd närförstahandspanlhavaren har erhållit ett meddelande om pantsättningen frånpanlsättaren eller när andrahandspanthavaren för förstahandspanlhavaren haruppvisat en skriftlig handling som visar att panträtt ulfästs. Utredningen harföreslagit att det sistnämnda kravet skall ersättas med en skyldighel förandrahandspanthavaren att skriftligen eller pä annal frän bevissynpunkllikvärdigt sätt underrätta förstahandspanlhavaren om pantulfästelsen. Enligl min mening innebär uiredningens förslag enförenkling i hanteringen av andrahandspanlsättningarna. Jag kan inte finna allförslagel är förenat med några risker från rältssäkerhelssynpunkt. Jag förordardärför att lag ändras i enlighet med vad utredningen har föreslagit. Mitt förslag till ändring lag begränsar sigtill pantbrev. Därmed villjag inte utesluta att det kan finnas skäl för enmotsvarande reform även när det gäller pantsättning av annan lös egendom.Frågan om behovet av en sådan mera allmän översyn av lagen får emellertid tasupp i annat sammanhang. Utöver vad jag nu har berört har utredningen pä ettinträngande och förtjänstfullt sätt analyserat ett antal panträttsligafrågeställningar inom fastighetsräiien. Utredningen har därvid pä åtskilligapunkter kommit till det resultatet att gällande rätt inte bör ändras.Utredningen har alltså inte föreslagil några ändringar i gällande rätt när delgäller t. ex. s. k. säljarre-verser, panlsättning i samband med kommunalförköpsrätt eller förbudet mot inteckning av andelar i fastighet (sebetänkandet s. 121, 124 och 150). Jag delar utredningens uppfattning att några lagändringarinte bör göras i nu nämnda avseenden. Däremot kan jag inte ansluta mig till utredningens förslagom rätt för ägaren av en slamfaslighet att pantsätta utan samtycke av ägarentill en avstyckad fastighet, som svarar subsidiärt. Enligt min mening skulle ensådan ordning försätta förvärvare av avstyckade fastigheter i ett sämre läge änidag och kunna leda lill ett minskat intresse hos ägare av stamfas-ligheter närdet gäller sanering av inteckningsförhållandena i avstyckade fastigheter.