prop · G8033 · 1984-12-31 00:00:00 — Erfarenheterna av denna ändradeordning är av allt alt döma goda. Några skäl all behållaåtalsunderlåtelsebeslut enligt RB, ulom såviit angår beslut om 1984/85:3 46 åtalsunderlåtelsei extraordinära fall, pä regional nivå föreligger inte längre enligt min mening.Åklagamtredningens förslag synes också naturligt mot bakgmnd av de nya reglerom rapporteflergift som aviseras i prop. 1983/84:111 med förslag lill polislagm. Där förordas alt polisen under vissa fömtsättningar får meddelarapporteflergift vid bötesbrott även om fängelse ingår i straffskalan. Enligtmin mening finns del vidare ingen anledning atl göra skillnad mellan olikalokala åklagare. En viss erfarenhet som åklagare bör dock krävas. Medhänsyn till vad RÅ har anfört i sin skrivelse bör den minsta tjänstgöringstidsom enligt åklagarinslmktionen ger assislentåklagare behörighet i allmänhetsänkas lill där den nu är . Detla är fallel bl. a. vid beslut omåtalsunderlåtelse enligt 1 § LUL, om svårare straffan böter är föreskrivet förbrottet. tjänstgöringstid bör också krävas för beslut om sådanåtalsunderlåtelse som avses i nuvarande 20 kap. 7 § 4 RB, liksom för beslul omåtalsunderlåtelse vid bötesbrott när svårare straff än böter är föreskrivetsamt vid åtalsunderlåtelse vid förutsedd villkorlig dom. Motsvarande kommeratt gälla i fråga om behörigheten att begränsa fömndersökning med anledning aven fömtsedd åtalsunderlåtelse. Jagavser atl senare för regeringen anmäla frågan om ändringar i åklagarinslmktioneni enlighet med del anförda. Åklagamtredningenhar föreslagit atl den nuvarande regeln i lagen (1950:596) om rätt till fiskeom slalsåklagarprövning vid vissa fall av olovligt fiske samt lagen (1964:332)om behörighet att verkställa åtalsprövning i vissa fall skall upphävas. Dessaförslag stöds av remissinstanserna. Ifråga om åtalsprövningen enligt fiskelagen bör gälla samma behörighetsreglersom annars gäller för åtalsprövning, l.ex. Jag förordar alltså attden åklagare som handlägger målet skall vara behörig. Lagenom behörighet att verkställa åtalsprövning i vissa fall innebär all regeringeneller RÅ har rält alt ge dispens från föreskrift i lag om all statsåklagareskall pröva frågor huruvida allmänl åtal bör ske (särskild åtalsprövning).Åklagarinslmktionen innehåller två sådana dispensbe-slämmelser (31 och 37 §§).Enligt åklagamtredningen är bestämmelsen i fiskelagen den enda kvarvarandebestämmelsen om atl endast statsåklagare får företa särskild åtalsprövning.Denna regel skall som nämnts upphävas. Något behov av atl därefter behålladen aktuella dispensmöjlighelen finns inte. Lagen bör därför som ulredningenföreslagil upphävas. Jag kommer atl senare anmäla förslag om alt de med lagensammanhängande föreskrifierna i åklagarinslmktionen upphävs. 1984/85:3 47 3.7Registrering av åtalsunderlåtelse m. m. Mittförslag: Utvidgningen av möjligheterna lill åtalsunderiåtelse bör ej medföraatl åtalsunderlåtelse skall registreras i ökad omfallning i del avrikspolisstyrelsen förda centrala polisregistret (PBR). Beslul om åtalsunderlåtelseskall i vissa fall tillkännages för den misstänkte i sådana former atlålalsunderlålelsens karaklär av varning underslryks. Åtalsrättskommitténsförslag: Innebär all regisirering av ålalsunderlåtelser i PBR skall ske -förulom i de fall där regisirering redan nu sker - när ålalsunderlålelsen avsers.k. resocialiseringsfall, ersätter villkorlig dom eller betingas av vissasamhällsingripanden m.m. (20 kap. 7 § p. 3-5 i kommiltéförslagel). Dessutomskall åtalsunderlåtelse vid bötesbrottslighet vara registrerad under etl år. Remissinstanserna:Dessa har ingen erinran mol all registrering sker i den omfallning kommitténföreslår under fömtsättning att kommitténs förslag om utvidgning avmöjligheterna till åtalsunderlåtelse genomförs. Från vis sa håll, bl.a.rikspolisstyrelsen och statskontoret, invänds dock att del av driflsekonomiskaskäl inle är möjligt atl vid regisirering av åtalsunderlåtelse i bötesfallgöra en granskning i regislrel . Däremoi kan man enligt dessainslanser länka sig del systemet atl åtalsunderiåtelse inle skrivs ut påregistemtdrag sedan etl år förflutit. - Frågan om tillkännagivande av besluluppmärksammas närmare endasl av en enda remissinstans, BRÅ, som undersirykerall det av allmänprevenliva skäl är vikligl att åtalsunderlåtelsen verkligenuppfattas som en varning och "inte passerar utan ell visst obehag". Skältill förslaget: Åtalsunderiåtelse regislreras f. n. inte i det allmännakriminalregislrel. Regisirering sker däremot i viss omfauning i PBR. Bestämmelserhäromfinns i polisregisterkungörelsen (1969: 38). Sålunda regislrerasåtalsunderiåtelse enligt LUL. Vidare registreras åtalsunderiåtelse enligt 20kap. 7 § försia slycket 4 (abnormfallen), om brottet enligt åklagarensbedömande i händelse av åtal skulle ha lelt till sådan påföljd som avses i 2 §i lagen (1963:197) om allmänl kriminalregisler (fängelse, villkorlig dom,skyddstillsyn m. Meddet slällningstagande lill kommitténs förslag till uividgning av möjligheternatill åtalsunderiåtelse somjag har gjort i del föregående uppkommer närmastfrågan om registreringen i PBR bör ulvidgas lill att gälla åtalsunderlåtelsevid bötesbrottslighet och som ersäitning för villkorlig dom. Frågan omregistrering av åtalsunderiåtelse har emellertid aktualiserats även i andrasammanhang. Sålunda kan anmärkas atl slöldutredningen i belänkandet (SOU 1982:39) Stöld i butik har föreslagil aU ålalsunderiå-lelser för snatleri skallregislreras. 1984/85:3 48 Vidbedömandet av denna fråga bör uppmärksammas alt den praktiska betydelsen avinstitutet åtalsunderlåtelse numera främsl ligger däri alt det utgörutgångspunki för bestämmelserna om förundersökningsbegränsning.Fömndersökningsbegränsningar regislreras inte av naturliga skäl. Med hänsynhärtill kan del starki ifrågasättas om det är rimligt och från praktisksynpunki befogat all ha en ordning där beslul om åtalsunderlåtelse blir föremålför regisirering. All åtalsunderlåtelse enligt LUL registreras hänger sammanmed atl åtalsunderlåtelse beiräffande unga lagöverträdare fyller ett delvisannal syfte än åtalsunderlåtelse i allmänhet. Detsamma kan sägas gällaåtalsunderlåtelse i fråga om psykiskt abnorma lagöverträdare. Jag har stannalför att någon ändring av nuvarande ordning i fråga om regisirering avåtalsunderlåtelse inte bör ske. Enannan fråga som kommittén behandlar och som har samband med registreringsfråganrör formen för lillkännagivande av beslut om åtalsunderlälelse. Härom saknas fn. beslämmelser i RB. I LUL finns däremoi en regel om att beslutet på lämpliglsätt skall tillkännages för den unge. Häremot kortesponderar en föreskrift ikungörelsen (1964:740) med föreskrifter för åklagare i vissa brottmål. Enligtdenna föreskrifl skall beslutet om åtalsunderlåtelse i vissa fall delges denunge munlligen. Kommiitén föreslår all del i RB tas in en bestämmelse enligtvilken del anges atl beslutet om åtalsunderlåtelse på lämpligl säll skalltillkännages för den misstänkte. Kommittén förordar ocksä att det i den nyssnämndakungörelsen tas in bestämmelser om tillkännagivande av åtalsunderiåtelse ävennär beslutet meddelals med stöd av RB. Förmin del finner jag all även åtalsunderlåtelse enligt RB i vissa fall, l.ex. närbeslutet utgör ersättning för villkorlig dom, bör meddelas den misstänktemunlligen. Jag anser emellertid atl någon bestämmelse i RB härom inte ärmotiverad. Bestämmelser i ämnet bör dock införas kungörelse. De börinnebära atl åtalsunderlåtelse som ersättning för villkorlig dom i regel bör tillkännagesför den misstänkte munlligen och atl det i övrigt får ankomma på vederbörandeåklagare alt i del akluella fallet avgöra i vilken form åtalsunderlåtelseenligt RB bör ges den misstänkte lill känna. Jagföreslår atl de nya bestämmelserna om åtalsunderiåtelse m. m. får träda i kraftden . Några övergångsbestämmelser torde inle behövas. 1984/85:3 49 Ienlighel med vad jag nu har anfört har inom upprättalsförslag lill 1. lag om ändring irättegångsbalken, 2. lag om ändring i lagen(1964:167) om särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, 3. lag om ändring i lagen(1950:596) om räll lill fiske, 4. lag om upphävande av lagen(1964:332) om behörighel all verkställa åtalsprövning i vissa fall. Förslagelunder 3 har upprättats i samråd med chefen för jordbmksdepartementet. Förslagenbör fogas till regeringsprotokollel i della ärende som bilaga 3. 6.1Förslag till lag om ändring i Paragrafen,som anger grunderna för åtalsunderlälelse, har ändrals i flera hänseenden. Iförsta stycket anges tre olika grunder för åtalsunderlåtelse. Stycket inledsmed en allmän bestämmelse om atl åklagare får besluta atl underiåla åtal förbroll, om hinder inte möter med hänsyn till något viktigt allmänl eller enskiltinlresse. Denna fömtsättning är gemensam för de tre fallen avåtalsunderlåtelse. Vad som ligger i detla uttryck har utvecklats i den allmännamotiveringen (avsnitt 3.1, 3.2, 3.3 och 3.4). Det bör ankomma på RA alt genområd och rekommendationer ge ytterligare vägledning för tillämpningen och verkaför enhetlighet i denna. PunktI avser sådana fall där åklagaren kan anla all någon annan påföljd än bölerinle skulle komma att dömas ut. Bestämmelsen skiljer sig från den gällandegenom att fömtsättningen alt "lagföring ej krävs ur allmän synpunkt"har utgått. I stället gäller den nya grundläggande förutsättningen föråtalsunderlåtelse. Somframgått av den allmänna moliveringen kommer även efter del alt möjligheternalill rapporteftergift ulvidgals på del sätl som anges i prop. 1983/84:111området för rapporteflergift all vara mindre än områdel för åtalsunderlåtelse.De båda regelsystemen har i och för sig ingel samband med varandra.Som påpekas i nämnda proposiiion skall polismannen vid sin bedömning av omrapporleftergifl skall meddelas inle beakta möjligheterna av att ålal kan kommaatt underlåtas. Ipunkt 2 regleras liksom f n. åtalsunderlåtelse vid brottskonkurtens och 4 Riksdagen1984185. 1984/85:3 50 återfall.Nuvarande slränga krav i fråga om jämförelsen i påföljdshänseende mellan delaktuella brottet och övrig brottslighet har mildrats. Liksom i övriga fall avåtalsunderlåtelse som anges i första slycket gäller dock alt åtalsunderlåtelseinle får ske, när etl viktigt allmänt eller enskilt intresse kräver all ålalväcks. Tvåhuvudfall, samlidighetsfall och successivfall, avses i förevarande punkt. I deförra fallen föreligger flera brott till bedömning. Successivfallenutmärks av atl en påföljd redan har utdömts av domslol. Härvid kan det tänkasantingen att del kommer fram att ytterligare brott har begåtts före domen(nyupptäckta broll) eller alt nya brott begås efter domen. Imotsats till vad som gäller skall åklagaren i princip inte göra någonfömlsägelse av hur en domstol skulle bedöma påföljdsfrågan om ålal väcktes församtliga brott. Åklagaren skall i stället göra en bedömning av om den beräknadeeller redan utdömda påföljden för övriga brott kan anses tillräcklig för allbrottslighet. Iallmänhet är utrymmel för åtalsunderlåtelse störst i samtidighelsfallen och desuccessivfall som avser nyupptäckt brottslighet. I de fall där etl nyll brotthar begåtts har det ju visal sig alt den dömde inte har låtit sig påverkas avdomen. Hänsynen till både allmänna och enskilda intressen kan då leda till attåtal bör väckas för det nya brottet. IsamUdighetsfallen bör åklagaren eftersträva atl låta åtalet avse etlrepresentativt urval av brotten som kan beräknas medföra en ändamålsenlig ochtillräckligt ingripande påföljd och underlåta ålal i övrigl. Ålal bör t.ex.kunna underlåtas i fråga om brott som kan antas föranleda bara någon ellernågra månaders tillägg på ett årslångt fängelsestraff som brottsligheten iövrigl kan beräknas leda till. Etl annal exempel där åtalsuncierlåtelse börvara möjlig beträffande ett av flera brott är när brottet i och för sig bordemedföra atl en utdömd skyddstillsyn förenas med böter. Är brottet i jämförelsemed övrig brottslighet av lindrigt slag bör, oavsett vad del skulle ha förbelydelse för påföljden, åtalsunderlåtelse normalt kunna meddelas. Etl viktigtallmänt intresse kan emellertid göra sig gällande i denna situation, om ensärskild rättsverkan är förenad med del lindrigare brottet, t.ex. förlust avlegitimation eller näringstillstånd m. m. Somett annat exempel på fall där de nya reglerna kan få betydelse kan nämnas atlnågon misslänks för flera olika skallebrott, varav elt medförulredningssvårigheler. För att åsladkomma etl snabbt avgörande av de klarafallen kan del vara befogal att besluta om fömndersökningsbegränsningbeträffande det svåmtredda brottet (jfr prop. 1982/83:134 s. 39). Förfömndersökningsbegränsning krävs nämligen inte att skuldfrågan är klarlagd.Andra prakliska fall är då misstanken gäller både relativt lättutreddaskattebrott och komplicerade gäldenärsbrotl eller då missianken omfallar fleragäldenärsbrotl, varav något kan utredas snabbt, l.ex. ett bokförings-brott.Under fömtsättning att den väntade påföljden för den lättutredda 1984/85:3 51 brottslighetenkan anses innefalla en med hänsyn lill omständigheterna tillräcklig sanktionbör del vara möjligt att begränsa förundersökningen lill den brottsligheten.Allmänpreventiva synpunkier kan dock i dessa situationer utgöra ett sådantviktigt allmänt inlresse som gör en fullsländig fömndersökning befogad. Ävendet fallel att den misstänkte dömts i en annan slal för del andra brottet elleratt en dom i den andra staten kan påräknas omfattas av regeln i punkt 2. ett ullämningsförfarande kan beräknas leda lill alt den misstänkteerhåller en adekvat påföljd även med beaktande av brott som i och för sig bordeåtalas här, kan åtal för de senare brotten underlåtas. Undergården misstänkte påföljd när etl brott upptäcks eller begås, är åklagaren obundenav de regler i 34 kap. BrB som en domslol har atl tillämpa vid sammanträffandeav brott. Åklagarens bedömningar bör dock inle avvika alltför myckel från vaddomstolen skulle kunna komma fram till. Har den misstänkte l.ex. begålt ellbrott under prövoliden efter villkoriig frigivning från fängelsestraff, bmkardomstolen av nalurliga skäl förhållandevis sällan låta påföljden omfalta detnyupptäckta eller nya brottet. Normalt bör åklagaren i detta fall väcka åtal.Om emellertid broUel kan anses ringa och - när det rör sig om ett nytl brott -dessulom ligger i början av prövoliden saml det inle finns några speciellaomständigheter som talar emot del, bör åklagaren med tillämpning av den nyabestämmelsen kunna underlåta åtal för brottet. Dennya bestämmelsen täcker även det fallel alt den lidigare påföljden äröverlämnande lill särskild vård enligt 31 kap. BrB. Punkt3 avser fall där brottet uppenbarligen har begålls under inflylande av sådansjälslig abnormitet som avses i 33 kap. 2 § BrB, dvs. sinnessjukdom,sinnesslöhet eller annan själslig abnormitet av så djupgående natur att denmåste anses jämställd med sinnessjukdom. Bestämmelsen motsvarar nuvarandepunkt 4. Enligt denna uppställs som fömlsätlning för åtalsunderlåtelse atlsluten psykiatrisk vård eller annan liknande vård (i vårdhem ellerspecialsjukhus för psykiskt utvecklingsstörda) kommer till slånd. Med slutenpsykiatrisk vård avses därvid psykiatrisk vård på sjukhus, ej nödvändigtvisvård enligt lagen (1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissafall (LSPV, omtryckt 1982:782). Enligt den nya bestämmelsen krävs endasl altden misstänkte blir föremål för psykiatrisk vård eller vård enligt lagen(1967:940) angående omsorger om vissa psykiskl utvecklingsstörda(omsorgslagen). Detta innebär atl åtalsunderlåtelse kan meddelas även när denmisstänkte blir föremål för öppen psykiatrisk vård eller för de öppnavårdformer som är möjliga enligt omsorgslagen. Medöppen psykiatrisk vård avses sådan psykiatrisk vård som inle sker medanpatienten är intagen i sjukhus. Vården kan bestå i råd, anvisningar, behandlingoch hjälp som meddelas exempelvis vid öppenvårdsmollag-ningar. Någratvångsmedel slår inte till förfogande alt förmå den misstänk-le att underkastasig vården utan denna bygger helt på frivillig medverkan 1984/85:3 52 Vården kan ske polikliniskt, l.ex. i form av kontrolleradfamiljevård eller psykiatrisk vård i s.k. dagcenter. Enligtomsorgslagen finns möjlighet till flera andra värdformer än intagning påvårdhem eller specialsjukhus. Sålunda kan den utvecklingsslörde tas in påinackorderingshem eller vårdas i enskilt hem. Han kan även beredas vård i egethem. Fråganom åtalsunderlälelse lorde främst komma upp när den misslänk-te redan vidbrottets begående är under vård eller vård kommit till slånd efler brottet. Detär emellertid i och för sig inget som hindrar atl åklagaren beslular omåtalsunderlåtelse när l.ex. öppen psykiatrisk vård börjat förberedas. Ipraktiken bör åklagaren ofta kunna räkna med att den läkare som yttrar sig ifrågan huruvida brottet har begåtts under inflytande av psykisk abnormitetockså medverkar till atl öppen vård kommer till stånd när han anser delpåkallal. Att åklagaren lar egna initiativ i den riktningen är dock inleuteslutet. F.n.är del en föruisättning för åtalsunderlåtelse atl åtal ej är påkallat avsärskilda skäl. Denna förutsättning har ersatts med grundrekvisitet att hinderinle möter med hänsyn lill något viktigt allmänt eller enskilt intresse.Meningen är dock, som framhållils i den allmänna moliveringen (avsnitt 3.4),atl några ändrade grunder inte skall gälla i detta hänseende. Liksomtidigare bör alltså sådana omständigheter som atl brottet är mycket grovt elleratt saken behöver ulredas inför domstol föranleda åtal. Ovisshet om hurgärningen rättsligt bör bedömas kan också vara elt skäl för åtal, liksomintresset av att en särskild rättsverkan kommer lill stånd. Även slarkamålsägandeintressen kan påkalla åtal. Somangetts i den allmänna moliveringen (avsnill 3.4) bör en viss försiktighetiakttas när det gäller åtalsunderlåtelse i fall då endast öppen vård kommertill stånd. I allmänhel bör som förutsättning gälla atl det klart framgår attöppen vård är det lämpligaste för den misstänktes återanpassning i samhälleloch att sådan vård också är tillräcklig med hänsyn till den allmännalaglydnaden. Självfallet måste det också stå klart all den avsedda vårdenkommer till slånd. Ärdet frågan om bagalellförseelser, kan frågan om åtalsunderlåtelse ofta bedömaspå samma sätt som när gärningsmannens sinnesbeskaffenhet inle avviker från delnormala. En viss hänsyn lill själslig abnormitet kan dock ibland las vidprövning av fråga om åtalsunderiåtelse enligt första slycket 1(bötesbrottslighet) eller enligt andra stycket (ersättning för villkorlig dom). Andrastycket i förevarande paragraf innehåller en ny gmnd för åtalsunderlåtelse.Den innebär atl åklagare får underlåta åtal, om del kan antas att påföljden skullebli villkorlig dom och särskilda skäl talar för åtalsunderlåtelse. Bestämmelsenhar behandlats ingående i den allmänna moliveringen (avsnitt 3.5). Somframhålls där förutsätts att de omständigheter som kan motivera villkorlig domframgår klart. Med hänsyn till att områdel för 1984/85:3 ' 53 villkorligdom numera är ganska vidsträckt lorde del relativt ofta utan närmare utredningkunna konstateras om fömtsättningarna för villkorlig dom föreligger. Avsiktenmed kravet på att särskilda skäl för åtalsunderlåtelse skall föreligga är atlmarkera att det skall vara fråga om en undanlagssituation där en lagföringinför domstol framstår som opåkallad med hänsyn till omständigheterna vidbrottet och/eller den misstänktes åtgärder därefter. Av betydelse härvid är iförsta hand sådana omständigheter som gör brottet ursäktligt. Den misstänktehar l.ex. förbisett etl slraffbud eller förhastat sig som detuppenbarligen rör sig om en engångsföreteelse. Av betydelse kan också vara,när brottet har denna karaklär, att den misstänkte frivilligt har vidtagiträttelse innan någon skada har uppkommit. Rätlsvillfarelse grundar straffrihetendast i undantagsfall. När i andra fall den misstänkte inte har känt till denbeslämmelse som har överträtts och villkorlig dom kan fömtses i händelse avåtal, bör emellertid villfarelsen kunna få inverka på bedömningen av omsärskilda skäl att underlåta åtal föreligger. I förening med omständigheter avdelta slag bör också hänsyn kunna tas lill den misstänktes person. mycket gammal eller företer psykiska särdrag som gör atl humanilära skällalar mot en lagföring inför domstol. Åtalsunderlåtelseär inle utesluten när del kan länkas alt en domslol skulle förena denvillkorliga domen med böter. Med hänsyn till de skäl som motiverartilläggsböter, främst hänsyn till allmänprevenlionen, är dock utrymmel föråtalsunderlåtelse i dessa fall begränsat. Enligttredje stycket får ålal underlåtas också i andra fall än dem som anges i förstaoch andra styckena, om vissa extraordinära förhållanden föreligger.Bestämmelsen överensstämmer sakligt sett med den nuvarande punkt 3 i försiaslycket (s.k. RÅ-fall). Somframgår i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.6) skall RÅ inte längre varaensam beslulsbehörig i sådana fall. I enlighet härmed har den nuvarandebestämmelsen om behörighet för riksåklagaren i paragrafens andra stycke utgått.Avsikten är som angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.6) altåklagarinslmktionen skall ändras så atl beslutanderätten i dessa fall ocksåskall tillkomma cheferna för de regionala åklagarmyndigheterna ochåklagarmyndigheterna i , och . Paragrafensi/örrfe stycke handlar om ålerkallelse av beslul om åtalsunderlåtelse. Detmotsvarar det nuvarande tredje stycket. Regeln där uppställer som fömtsättningför ålerkallelse att lillräckliga skäl inte längre föreligger för beslutet. Avmotiven framgår att möjligheten till ålerkallelse är avsedd alt tillämpassparsamt. Så har också sketl i praxis. För alt man skall få en bättreöverensstämmelse med nuvarande restriktiva praxis föreskrivs i stället attäterkallelse får ske, om särskilda omständigheter föranleder det. Somanges i den allmänna motiveringen krävs del i princip all nya 1984/85:3 54 omständigheterinträffat för att frågan om åtalsunderlåtelse skall omprövas. I förarbetenatill den gällande bestämmelsen nämns som exempel att den misstänkte gör sigskyldig till nya brott eller all han efter åtalsunderlåtelse enligt 20 kap. 7§ första stycket 2 RB frikänns från ansvar för de brott som enligt vad somantagits skulle komma att föranleda lillräcklig bestraffning. Med tillämpningav den nya bestämmelsen bör del i del första fallet fömtsättas för ålerkallelseatt det nya brottet inle är av lindrig beskaffenhet och atl del också är avliknande slag som det åtalsunderlåtelsen avsett. I del andra fallet bör krävasall den misstänkte blir helt frikänd eller frikänd i sådan utsträckning att detutdömda straffet kan anses som hell otillräckligt. Frågan i vilka fall enåtalsunderiåtelse enligt andra stycket i förevarande paragraf bör fååterkallas har behandlats särskilt i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.5). Liksomf n. måste bedömningen av om skäl till ålerkallelse föreligger ske medutgångspunkt i de förhållanden som råder när frågan om ålerkallelseaktualiseras. Att de fömtsättningar som åklagaren har utgått ifrån när hanmeddelade sitt beslul inte blivit uppfyllda är sålunda inle i och för sigtillräcklig anledning för äterkallelse. Imotsats till vad gällande rätt torde innebära bör det inte vara tillåtet för enåklagare att återkalla ett beslul av det skälet att han sedermera finner atllagliga fömtsättningar för åtalsunderlåtelse inte förelegat. Självklart fårbeslutet inte heller återkallas därför att åklagaren har ändrat mening omlämpligheten av att meddela åtalsunderlåtelse. Principenatt ålerkallelse endast får ske på gmnd av nya omständigheter innebär inte atten högre åklagare är förhindrad atl i samband med överprövning - med stöd avförevarande paragraf - återkalla lägre åklagares beslut om åtalsunderlåtelse,om han l.ex. bedömer de vid beslutet kända förhållandena på ett annat sätt änden lägre åklagaren. 23 kap. 4 a § Paragrafeninnehåller bestämmelser om fömndersökningsbegränsning.