prop · G803175 · 1984-12-31 00:00:00 — Enligt förbundetsuppfattning bör del då inle anses föreligga en "slarkare anknylning lillSverige" bara av den anledningen atl arbeisplalsen är etl svenskflaggalfarlyg. Med anledning av ovanslående hemsläller förbundel au despeciella förhållanden som gäller för sjöfolk särskilt beaktas vid denforlsalta behandlingen av promemorian, Av de uttalanden som gjordes av departementschefen ochframför alll bevillningsulskotlet i samband med införandel av ireårsregeln kan,såsom kommissionen framhållit, konslaleras, alt någon skärpning av det gällandebosällningsbegreppel inle var avsedd, ulan fråga var om en kodifiering avgällande praxis kompletterad med en bevisbörderegel för svenska medborgare.Vidare framgår av bevillningsulskoilels uttalanden atl begreppel"egenlligi bo- och hemvisi" skall förslås sä, alt då tvekan råderrörande frågan om en person är bosatt i eller annal land hansanknylning lill skall framslå som del väsenlliga. Skulle anknylningenlill ullandel vara starkare, skall han inle längre anses bosatt här. Det synesmed andra ord redan förhålla sig på del viset, all del nu gällandebosällningsbegreppel stämmer väl överens med dubbelbeskaliningsavialens begrepp"cenirum för levnadsinlressena". I och med införandel av ireårsregelnhar emellerlid frågan om en person skall anses bosall i i praklikenkommil alt Prop.1984/85:175 49 fokuseras kring om vederbörande har väsenllig anknylning lillSverige i den mening som anges i 2 st i den ifrågavarande anvisningspunklen.vilkel bl.a. fåll lill följd alt utländska medborgare i samband medutflyttningen frän även i malerielll hänseende kommil all bedömasannorlunda, irots att detla möjligen inte varit avsikten. Molbakgrund härav har samfundel ingen erinran mol kommissionens förslag om atl denskall anses bosall i , som har starkare personliga och ekonomiskaförbindelser med än han har med någol annal land, 1 och med införandetav en sådan beslämning kommer behovel av alt i bedömningen skilja mellansvenska och ulländska medborgare all bortfalla, eftersom det redan i denmaleriella regeln finns ulrymme att ta hänsyn lill att en svensk medborgarerenl generelll oflast har kvar en Slarkare anknylning lill i sambandmed ulflyllning än en utländsk medborgare. Att medborgarskapet således formelltges en underordnad betydelse slammer såsom kommissionen framhällil väl överensmed beslämmelserna i dubbelbeskallningsavlal och kan dessulom moliveras meddel icke ringa anial ulländska medborgare, som är bosalta i . På grund av de nackdelar som det inneburil all delnuvarande bosällningsbegreppel beslår av tvä delar, nämligen dels egentligtbo- och hemvist, dels väsenllig anknytning, bör de föreslagna ändringarna gesen sådan utformning, atl man fortsällningsvis kan laborera med etl begrepp. Kommissionenhar själv hafl ambitionen atl anpassa de föreslagna maleriella ändringarna ibosällningsbegreppel lill modellavtal (se bl. a. sisla styckel isammanfattningen). Samfundel föreslår alt man lar sleget fulll ut och låler delinlerna bosällningsbegreppel överenssiämma med definilionen i ;smodellavial. och förslagel och anför: Kommissionen menar atl förslaget bygger på . 1och för sig är della rikligt om man därmed menar all man plockal ul en bil aven helhel - nämligen den om centrum för levnadsintressena - ur . Enriklig lillämpning av kräver dock atl även den försia pusselbiten imallen, nämligen den om stadigvarande bostad skulle plockas med i denföreslagna lagstifiningen. En sådan mera fullsländig tillämpning hade inneburilatl den som har sladigvarande boslad ulomlands men saknar sådan bostad iSverige inle är skallskyldig här. Del är nämligen först om en person harsladigvarande bostad här som den ifrågavarande beslämmelsen om centrum förlevnadsinlressen aktualiseras för del. Atl som kommissionen påslår delvikligasle krileriel vid bedömningen av hemvisl-frågan skulle vara"centrum för levnadsinlressena" är därför helt missvisande. Den hellavgörande frågan är var vederbörande har stadigvarande bostad. Om sådan finnsbara i etl land prövas aldrig "centrum för levnadsinlressena". Sislnämnda krilerium är alllsä underordnai densladigvarande bosladen och aklualiseras försl vid konkurrens mellan elleravsaknad av sladigvarande boslad i två eller flera länder. Det är därförnödvändigl all noiera atl beslämmelserna om "centrum förlevnadsinlressena" lillkommii för alt lösa kompliceradedubbelbeskaliningssiluaiioner där del krävs en relativt uttömmande regel somväger respeklive länders inlressen mot varandra. Syftet med den är därför attlösa kvalificerade fall av l.ex. 4 1984/85. Prop.1984/85:175 50 ning mellan olika slaler och måsle därför inrymma inslagav diskreiionär prövning av såväl subjekiiva som objekliva momeni. Att en regel som alltså innebär atl man med uigångspunktfrån de värderingar som finns representerade i respektive land skall bedöma hemvistetär naluriiglvis hell olämpligl som grund för intern lagstiftning. OECD-mallenskall därför förbehållas lagstiflningsålgärder inom de områden den är avseddför, nämligen ifråga om dubbelbeskallningsavlalen och måsle därför hell avvisasi förevarande sammanhang. Inledningsvis ansluler sig redareföreningen fulll ul lilldet remissvar som avgivits av . finner del därulöver angelägel altfäsla finans-departemenlels uppmärksamhel vid sjöfolkels speciellaarbetsförhållanden, som kan komma atl negativt påverka bedömningen i enskildafall av de slrängare regler som föreslås i promemorian angående presumplion förfortsalt skattskyldighet i och den föreslagna ulvidgningen av bosältningsbegreppet Genom ulformningen av sjöarbetstidsregler i lagstiftningoch kollektivavtal fullgör ombordanslällda i svenska handelsfartyg enårsarbetstid inom en tidsrymd av . Delsamma gäller, men i varierandegrad, arbetslidsförhållanden i fartyg under annan flagg. En konsekvens av arbetstidensförläggning under ell kalenderår blir således alt en ombordan-ställd under femå ägnar sig ål annan verksamhel än arbele ombord i fartyg ålhuvudarbeisgivaren. Som bekant gäller också särskilda skatteregler föranställda ombord i svenska farlyg som erlägger s. k. sjömansskall. Under dendel av årel då den ombordanställde ej utför arbele ombord i fartyg kanvederbörande givelvis välja olika allernäliv, som l.ex. längre lids ledigheleller förvärvsarbele inom annal område i eller i ullandetArbelsförhållandena innebär emellertid generelll alt en ombordansiälld harmöjlighel atl uppränhålla nära och läla konlakler med under belydandedel av årel då han icke arbeiar ombord irols att han fullgör en årsarbetstiddär. Skulle en sådan ombordansiälld välja atl flytta ut från , mensamiidigi bibehålla viss koppling lill landel, föreligger risk all han ellerhon, med de strängare hemvistregler som föreslås, kommer all anses ha en iliden obegränsad "slarkare anknytning till än lill någol annalland" (sid. 45 i promemorian). Del erinras i della sammanhang om all redareföreningenfillsammans med de ombordanslälldas organisalioner träffat ell s.k.inlernalionalise-ringsavtal i vilket det förutsattes all statsmakternamedverkar till en sådan ändring av den s.k. l-årsregeln all ombordanslällda -också här med lanke på de nu nämnda speciella arbelsförhållandena - icke"siraffas" genom längre lids vislelse i än de per årsom maximall godkännes. Iniernalionaliseringsavialel finnslillgängligl på finansdepartemenlel och belyser yllerligare del berättigade iall man vid lillämpning av svenska beskatlningsregler tar vederbörlig hänsynlill ombordanslälldas speciella förhållanden. Sjöfart är i hög grad en inlernaiionell näring och delfinns ell betydande antal svenska medborgare som är permanent bosalla ulomlandsoch som arbeiar i både ulländska och svenska farlyg. förhållande harbeaktats när det gäller sjömansskall och svenskar bosatta i ullandel beskallas Prop.1984/85:175 51 liksom givelvis ullänningar bosalla i ullandel - efler ensärskili låg tabell när de arbeiar ombord i svenska farlyg. Hur den enskilde ien sådan situation behandlas i skatiesammanhang sammanhänger givetvis också medrelationerna i form av avial lill undvikande av dubbelbeskalining mellanSverige och den ombordanslälldes bosäliningsland. I sådana fall, när svenskamedborgare är bosalta i ullandel - eller önskar bosätta sig i ullandel - ochsedan kontinuerligt eller arbeiar ombord isvenskflaggade fartyg bör, enligi föreningens beslämda uppfatlning, detta ickebetraklas som en sådan "slarkare anknylning lill " som kanleda lill fortsatt skattskyldighet i irois bosällning ulomlands, dåför övrigl sjömansskait icke kommer i fråga ulan de vanliga reglerna förstatlig och beskattning i . Det förekommer fortfarande ibetydande ulslräckning all svenska rederier driver s. k. cross-iradelrafik.dvs. trafik med regelbundna anlöp av ulländska hamnar och ulan anlöp avsvenska. Etl sådani exempel är regelbunden linjesjöfarl under bl.a. svenskflagg i trafiken mellan och Ombordanslällda som önskartjänstgöra i sådan trafik kan finna det naturligt atl bosätta sig i Australieneller i och del skulle då givelvis framslå som siölande om en"slarkare anknylning lill " skulle anses föreligga enbart avdel skälel all arbeisplalsen är etl svensk-flaggat fartyg. hemsläller således all de speciellaarbeisförhållanden som gäller för sjöfolk särskilt beaktas i den mån den nuremitterade promemorian skulle leda lill förslag om ändrade regler förbeskattning vid flyttning lill ullandet. Det bör då också beaklas alt deninternationella marknaden för ombordanslällda är rörlig och all den enskildedärför ofta på kort varsel måsle falla beslui om en viss anslällning då delknappasl föreligger någon reell möjlighel alt begära förhandsbesked om deskallemässiga konsekvenserna av en utflyttning i etl enskill fall, har ingel all erinra mol förslagel men lämnar följandekommenlarer lill laglexlen, I punkl I andra slyckel av anvisningarna lill 53 § finnsregeln om alt personliga och ekonomiska anknylningsmomenl kan föranleda all denskattskyldige anses bosatt här i landet. vill här framhålla atl den i andrameningen angivna exemplifieringen i vissa lägen kan föra längre än avsett Deninlerna svenska beskaliningsräilen kan nämligen l.ex. komma atl omfalla sådanperson med förmögenhet, som inle alls eller i myckel liten omfaUning vistas häri landet under beskaliningsårel, om den, som förvallar förmögenheten, är härunder hela årel och .lillika är nära anför-vanl lill förmögenheisägaren. TCO har ingel alt erinra mot förslagel. Prop.1984/85:175 52 4 Förslaget om att ändra den s. k. Ireårsregeln i punkt1 andra stycket av anvisningarna till kommunalskattelagen (1928:370) I Iredje slyckel av den föreslagna anvisningslexien gesbeslämmelser om svensk medborgare som "inte vistas endast lillfälliglulomlands". Det framgår inte klarl vilken kaiegori svenska medborgare somlagtexien avses vara lillämplig på. Enligt RSVs uppfatlning torde i hela Iredjestycket avses svensk medborgare som lidigare haft bo och hemvist eller stadigvarandevistats i. . Redan av försia meningen av iredje slyckel bör enligt RSVsmening klart framgå vilken kaiegori som avses. Även för den i iredje styckel avsedda kategorin skallavvägningsregeln i andra styckel lillämpas. Enligi försia och andra meningarnai iredje stycket skall därvid vissa faktorer särskili beaktas. Det är oklart ominle dessa faktorer redan får anses omfattade av andra slyckel. På grund avdenna oklarhel skulle i och för sig anvisningstexten behöva förtydligas. Omfaktorerna omfatlas av andra slyckel, bör de i slällei anges i delta stycke. Om avsiklen är att i tredje slyckel föreskriva nyafaklorer som skall beaktas vid avvägningen, anser RSV detta vara olämpligl. Viden avvägning av med vilkel land förbindelserna är starkast bör i samtliga fallalllid alla i fallel förekommande faklorer beaklas. Även svenskl medborgarskapulgör därvid en sådan faklor. Om åter avsiklen är all i tredje styckelföreskriva att vissa av faktorerna vid en avvägning skall väga tyngre än enligthuvudregeln i andra stycket, anser RSV även detta vara olämpligt.Rältslillämpningen skulle kompliceras av all samma faklorer medför altanknylningen till i etl fall är slarkare än lill något annal land och iell annat fall inle är del. Däremot är del naturligtvis ingenting som hindrarall vissa faktorer under alla förhållanden (och sålunda även om anknylningenlill annal land än är starkare skall medföra att den skatlskyldigeanses bosalt i . Elt kriterium för anknytning till elt annal land bordeenligt RSVs uppfattning kunna vara att den skattskyldige visar att han erlagtskatl i det andra landet. Genom att föra in ett sådant anknylningsmomenl iavvägningen mellan och det andra landel ökas möjligheten atl iniernibeskatta de "internationella" personer som kommissionen uppger (s.26) inle annars beskattas i något land. Enligt nuvarande regler är förhållandel huruvida en personhar väsentlig anknylning lill avgörande för om en person skall anses haskalierätlsligl hemvist i . Enligt vad som sagls skall avvägningsregelni andra slyckel gälla även ulflyitade svenska medborgare. Del är således inlelängre lillräckligi med väsenllig anknylning för all en sådan anses bosall här.Anses anknylningen till utlandet starkare lar denna över trots atl anknytningentill kan vara väsentlig. Detla innebär en inskränkning av demateriella beskattningsreglerna. RSV anser inte att en sådan inskränkning ärmotiverad. Vad gäller utredningsaspeklen har kommissionen pekal påsvårighelerna all ulreda den utflyllades ekonomiska och personliga förhållandeni det nya landet. På grund härav kan befaras att myndigheternas ulrednings- ochkontrollproblem kommer atl öka med den föreslagna avvägningsregeln. Även dettatalar emot atl införa en sådan regel för utflyttade svenska medborgare. Prop.1984/85:175 53 Syftei med au uislräcka lid varunder den utflytladeallljämi skall anses bosall i från ire lill anges vara altunderlätta myndighelernas konlrollmöjligheier och möjligheier lill uppföljandebevakning. I sig lorde knappast en utsträckning från tre lill medföraalt ulredningen i uiflyltningsfallen underlättas, eflersom den egenlligabevisbörderegeln endasl har den belydelsen all den skallskyldige förmås altlämna uppgifier. Dessa uppgifter kan på goda grunder antas vara sådana somendasl lalar för utflyilningen, Ulredningssvårigheterna består bl, a, isvårighelerna all konlrollera lämnade uppgifier. Del torde vara ganska sällsyntalt en skall-skyldigs brisl på bevisning fäller utslaget Mol en förlängning avtiden lalar också all själva varaktigheten talar för all utflyttningen ärpermanent. RSV avstyrker därför förslaget om förlängd presumtionslid förbosällning i . Enligi RSVs uppfallning har kommissionen inle genomlämnade förslag lösl de i promemorian angivna utredningsproblemen. För atl komma till rälla med utflyttade svenska medborgaresom ökar anknylningen lill ulan atl bosälla sig här,skulle man kunna låla nuvarande anknylningsregel omfalla samlliga svenskamedborgare och inte bara utflytlade sådana. Det kunde även diskuteras alt lålaen sådan anknylningsregel vara oavhängig av medborgarskapet (Anknyl-ningsregelnskulle ersälla del föreslagna andra stycket.) Själva bevisbörderegeln, denegentliga ireårsregeln, skulle däremol endasl avse utflyttade personer, varesig dessa är endast svenska medborgare eller även övriga och utgöra ersättningför det föreslagna iredje slycket. Med en sådan ordning skulle man undanröjaden nuvarande oklarhel som ligger i alt lagiexten enligt sin ordalydelse lyderpå all endasl omsländigheler av betydelse för anknytningen lill skallbeaktas medan bevillningsutskotlels motivullalanden : 54 sid. 24 lyder påalt vid bedömningen en avvägning skall göras för au få fram var anknylningen ärstarkast För all få en ännu klarare och mera lältillämpad regel förde skallskyldiga, vilken även skulle underlätta myndigheters och domstolarsarbele vill RSV föra fram ell ylleriigare allernäliv till lösning av denskalterällsliga hemvistfrägan. En svensk medborgare/person som lidigare haflegentligt bo och hemvisi eller stadigvarande vislats i skulle eflerulflyllning från anses ha skatlerätisligi bo och hemvisi här intilldess förflulil från avresan. Förslagel kan synas långtgående men endasl i etl fåtalfall skulle en skärpning av den inlerna beskattningen ske jämfört med nugällande regler. Eftersom med de flesta länder har ingåttdubbelbeskallningsavlal blir det liksom nu hemvisireglerna i dessa som lar övernär en utflyttad även blir beskallad i ell annat land. Fördelen med en sådanregel är att den är enkel. Vid bosätiningsuiredningarna kan man direkl lillämpadet aktuella skatleavialets hemvisiregler som i flera fall inte överensstämmermed de nuvarande inlerna hemvisireglerna. 1 de fall ulflyllning sker till avlalslösl land skulleäven i dessa fall endasl undanlagsvis en skärpning lill förmån ske.För inkomsl av tjänsl blir eiiårsregeln lillämplig. När del gäller vissaaklievinsler har redan genom intern lagstiftning ulvidgalskaiiskyldighelen i . För inkomsl av lillfällig förvärvsverksamhel iövrigt och inkomsl av kapilal sker en skärpning genlemol gällande regler. Genomden föreslagna regeln uppnås således fördelar i ulredningshänseende och endaslbelräffande vissa inkomsler vid utflyttning lill avlalslösa länder hävdas enulvidgad svensk beskailning. Prop.1984/85:175 54 RSV anser atl dessa synpunkler bör beaklas vid denfortsalla ulredningen. Kammarrällen i Slockholm anför: Förslagel i denna del går ul på all den tid, under vilkenden enskilde vid Ulflyllning har bevisbördan för atl han inle längre skallanses bosalt i , föriängs från tre lill . Ulrednings- ochuppläcklssvårigheter anges (s. 4, 46 och 48) som moliv för föriängningen. All ireårsregeln inle har kommit alt få åsyftad verkanlorde emellerlid lill övervägande del förklaras av all den saknas i de flesladubbelbeskallningsavlal och därför i de fallen inle har kunnal lillämpas vidtvisl om hemvistet En bidragande orsak lorde vara brisler i den inlernakonlrollap-paraten likaväl som i del inlernaiionella samarbelel. Mot denbakgrunden lorde en reform som endasl avser en förlängning från tre till fem årväsenlligen bli ell slag i luften. Tilläggas kan, all del inle förefaller sannoliklall heller vid en revision av äldre avial eller elt upprällande av nyasådana skulle vinna gehör för önskemål om en tre- eller femårsregel. En mer framkomlig väg lorde vara atl ökakonlrollmöjlighelerna l.ex. genom alt resurserna härför förbättras bådekvantitativt och kvalitativt liksom genom atl samarbetet såväl mellan berördainhemska myndigheler som på del inlernaiionella planel byggs ul. Redan nu harSverige genom dubbelbeskattnings- och handräckningsavtal slora möjligheter allerhålla hjälp med skattekontroll från ulländska myndigheler (se bl.a. arl. 26 iOECD:s modellavtal som har varit modell för de flesta dubbelbeskaU-ningsavialsom har ingåtts med främmande länder). Vissa länkbara ålgärder av del slag somhar sagts omnämns (s. 48 fO i promemorian. De presenieras dock intenärmare och några handfasta förslag läggs inle fram i den delen. Om fristenskulle förlängas utan all lillräckliga ålgärder på delta plan vidtas, blireffekten i stort sett bara atl under ylleriigare ineffektivautredningsförsök pågår och tar ökade resurser i anspråk utan all resultatetblir bättre. Om skatteflykt av aktuellt slag befaras förekomma i sådanomfallning alt molåigärder framsiår som påkallade, torde lösningar av den artsom har aniylls nu ha slörre ulsikt atl få praklisk effekl än vad som föreslåsi del förfallningsförslag som promemorian innehåller. Även andra prakliskaåtgärder kan övervägas, l.ex. skärpt passkontroll i form av obligatoriskstämpling vid in- och utresa. Del är emellertid inie möjligl alt ulan ennärmare undersökning avgöra vilka resurser som erfordras för den ena ellerandra åigärden och om vinsterna i tillräcklig grad överväger insatserna. Kommissionen anser vidare (s. 33 och 49) all tanken på en"preliminär självdeklaration" i samband med utflyttning ur Sverigebör förverkligas och alt denna fråga närmare bör övervägas avfolkbokföringskommillén. Motivet härför sägs vara atl skatiemyndighelerna på såsätt skall vid utflyllningsiillfället få aktuell informalion om ekonomiskaålgärder som har skelt under utflyttningsåret Som exempel nämns iransaklionersom ger upphov till skatleplikliga realisalionsvinsler. Sådana transaktionerskall emellerlid redan enligt gällande regler redovisas i allmän självdeklaralionäven om den som företagil dem har flyllal från . Mol bakgrund av vadkommissionen har anfört i denna del är del svårl all förstå hur avlämnandet aven preliminär självdeklaralion skulle kunna förbällra möjligheterna atllillgodose svenska beskallningsanspråk. När del gäller kon- 1984/85:175 55 troll av atl deklarations- och annan uppgiftsskyldighelsaml skalteinbelal-ning fullgörs efter utflyttning torde del vara effekiivareall salsa på eu utökat inlernalionelli samarbete. Kommissionen anger (s. 47) all femårsgränsen skulleanslula lill en internationell utveckling, enligt vilken en del länderförbehåller sig beskailningsräii efler del atl den obegränsadeskattskyldigheten har upphört. Jämförelsen är inte relevanl. Denna inskränktabeskatlningsrält är nämligen något hell annal än att efterutflyttning presumera en oinskränkt skattskyldighet Även de exempel på utvidgadbeskailningsräii som redovisas (s. 47) i promemorian är ovidkommande, eflersomdenna rätl i de angivna fallen inte är knuten till bosällningen. Kammarrätten i Göleborg tillstyrker atl den s.k,bevispresumtionen i anvisningarna till 53 § kommunalskalielagen förlängs fråntre lill och anför: En sådan förlängning förefaller väl motiverad bl.a. medhänsyn lill utvecklingen på de internationella kommunikationernas område. I dagär det möjligl alt behålla en slark anknylning till hemlandet under längre lidefler en ulflyllning än lidigare. Lånsstyrelsen i tillstyrker förslaget ochanför: Den föreslagna lydelsen av anvisningspunklen i iredjeslyckel lill 53 § kommunalskalielagen avser endasl svensk medborgare. Medhänsyn lill den föreslagna lydelsen av andra slycket kan det befaras, atllillämpningssvårigheler uppkommer när fråga är om ulländska medborgare. I endom i regeringsrällen (RÄ 1968 ref. 9) har på grund av olika medborgarskap-mannen dansk, hustrun svensk - mannen ansetts ulflyllad ur , medanhuslrun med slöd av ireårsregeln ansetts vara alltjämt bosatt i av detta slag bör om möjligt undvikas. Måhända bör iredje slyckel- liksom andra slyckel - utsträckas atl avse alla som är bosatia i Sverigeoberoende av medborgarskap. Vad gäller den egenlliga ireårsregeln (lagförslagelstredje stycke) kan det, som ulredningen anför, finnas skäl för en uividgninglill . Verkan av en uividgning blir naluriigtvis begränsad eftersom ocksåen femårsregel kommer atl inskränkas av dubbelbeskattningsavtal. Kontrollproblemenväxer ju längre tidsfrist som skall omfattas. molsäller sig dockinle en uividgning. Härvid bör emellertid påpekas all del dominerande anlalelulredningar som göres med anledning av ireårsregeln avser utflyliningsårei.För en ulökad kontroll redan under den nu gällande treårsperioden fordrasförutom ovan nämnda nya bevakningsrutiner även ökade kontrollresurser. I della sammanhang vill länssiyrelsen peka på enomsländighel som ibland förbises. Treårsregeln sägs vara en renbevisbörderegel. skulle innebära följande. Anlag alt omsländigheter i etlmål är utredda och oslridiga och inte heller förändras frän det tredje lill delfjärde årel efter en ulflytining. I ett sådani fall borde utgången i enbosältningsprocess inle Prop.1984/85:175 56 heller bli olika de Ivå åren eflersom förhållandena inleförändrals. Enligi länsslyrelsens uppfattning inträffar dock enförändring i materielll avseende på sä säll att del faktiskt krävs en slarkareanknylning lill för att bosättning här då skall anses föreligga. Dennastarkare anknylning är slörre än vad som endast moliveras av all yllerligareelt år förflutit från utflyttningen. Del får således antagas att en till fem årutvidgad bosällningspresumtion får en slörre reell innebörd för de fjärde ochfemte åren än vad som inses.