prop · G80314 · 1984-12-31 00:00:00 — Vid boende- och nyltoparkering får avgifierlas ul också som engångsbelopp för . Parkeringsavgifierna skall alltidvara motiverade av ett behov av att reglera trafiken. Tomtparkeringsutredningensförslag: Ulredningens törslag överensstämmer i allt väsentligl med mitl såvittavser boendeparkeringen. Trafiksäkerhetsverketsförslag: föreslår att kommunerna skall få la ut avgifierav bl.a. näringsidkare för parkering på platser där parkering enligt lokalatrafikföreskrifter är förbjuden. Verket föreslår också att avgifier skall fålas ut som engångsbelopp för och efler olika grunder för skilda kaiegorierav trafikanter. Slutligen föreslår verket alt undanlag från avgifisplikt skallkunna föreskrivas inte bara, som är möjligt, för rörelsehindrade utan även"om det är motiverat av administrafiva eller prakliska skäl". Remissinstanserna:En majorilel av remissinslanserna lillslyrker huvuddragen i förslagen ellerlämnar dem utan erinran. Bl.a. i anför emellertidatt trafiksäkerhetsverkeis förslag lill utformning av 2 § är för vidsträcktoch alt del kan leda till en alltför generös lillämpning. Skälenför mitt förslag: Enligt 2 § får kommunerna f. n., i den omfattning sombehövs för atl ordna trafiken, ta ut avgift för rätten att under Prop.1984/85:14 13 begränsad lid parkera på sådana allmänna platser somkommunen har upplåtit för allmän parkering. Principen alt parkeringsavgifter skall vara motiverade av etlbehov av att ordna trafiken bör giilla all parkering och alltså iiven boende-och nyltoparkering. Denna princip hindrar naturiiglvis inle att också andra iniressensåsom miljöintressena gynnas av avgiftssällningen. Somjag tidigare nämnt ärdet en huvudregel i parkeringspolitiken atl långtidsparkering skall ske påtomtmark. I kommunernas uppgift "att ordna trafiken" ingår det därförall medverka till atl så sker. Parkeringsavgifter kan därför användas för attmotverka överströmning av parkering från tomtmark till galumark. Man kan tänka sig system för boendeparkering som innebär,att det beiräffande vissa parkeringsplatser inom systemet kan råda tveksamhetom de kan anses upplåtna för allmän parkering. Så är l.ex. fallet med denförsöksverksamhet som driver i . Detsamma gäller nyltoparkeringssystemensom ju ofta medger rätt alt parkera där det annars inle är tillåtet. Om detbehövs av Irafikregleringsskäl bör även parkering på sådana parkeringsplatserkunna avgiftsbeläggas. I den nuvarande lydelsen av ges kommunerna rält att taut avgift för parkering "". Av förarbetena tillKAL framgår att man med detta avsett korttidsparkering. Etl syfte medboendeparkering är emellertid atl bilägarna skall kunna lämna sin bil på sammaplats än vad regleringen av gatumarksparkeringen normalltillåter. Kommunerna bör därför kunna ta ul avgift också för långlidsparkering.Det finns inle något skäl att begränsa denna möjlighet till just boendeparkeringen.Som tomtparkeringsutredningen påpekal (s.92) kan flerdygnsparkering vara enlämplig parkeringsform även utan anknylning till elt boendesystem. Avgifternas storiek är ell av de viktigaste styrmedlen iparkeringsplaneringen. I särskild grad gäller della när kommunerna skall ulformasina boende- och nyttoparkeringssystem. För att kunna utnyttja avgifternasstyreffekt maximalt måste kommunerna ha rätt att bestämma avgiftema eftersärskilda grunder för dem som omfattas av boende- och nyttoparkeringen. Möjlighetenlill avgiflsdifferentiering bör inle vara generell utan ta sikle just påboende- och nytloparkerare. Liksom flera remissinstanser anser jag att det skulle föraför långl all medge kommunerna rätl atl föreskriva om avgiftsfrihel av prakliskaeller administrativa skäl. I detla sammanhang villjag dock framhålla följande.Kommunerna har i fått en kompelens alt ta ut avgifier för parkering eflergrunder som avviker från den s. k. självkostnadsprincipen. Om en kommunundantar sina egna fordon från avgiftsplikt kan inte detla anses strida molnågon av de kommunalrälisliga principer som anger gränserna för den kommunalakompetensen. Det får då fömtsättas atl de kommunala fordonen följer de övrigavillkor för parkering som har uppställts i syfte att "ordna Irafiken". 1984/85:14 14 Gmndernaför hur avgifterna skall beräknas bör i fortsättningen liksom hillills beslutasav fullmäktige i kommunen. Beslul om alt en viss parkeringsplats skall vara avgiftsbelagdfattas nu - inom de ramar som fullmäktige fastställt - genom lokalatrafikföreskrifter. Inte heller i detta avseende behövs någon ändring igällande ordning. Till frågorna om det prakliska förfarandet återkommer jag idet följande. 2§KAL bör ändras i enlighet med vad jag nu anfört. I mitt förslag till ny lydelseav paragrafen har jag använt det kortare uttrycket "allmänna platser"i slället för uttrycket "gala, torg eller annan allmän plats". Någon sakligförändring innebär inle det ändrade uttryckssättet. Tomtparkeringsutredningenoch trafiksäkerheisverkei har behandlat ett flertal frågor som berör VTK: s bestäinmelser.Jag avser atl nu informationsvis ta upp några av dessa frågor, nämligen omplatsreservation för boende, om formerna för kommunernas beslul om boende- ochnyttoparkering saml om besvärsrätten över sådana beslut. Fråganom reservation av parkeringsplatser på gatumark behandlades i proposilionen omförsöksverksamhet med boendeparkering. Dåvarande departementschefen anförde bl.a. alt VTK enligt sina ordalag inte hindrar atl parkeringsplatser på gatumarkreserveras för vissa kategorier av personer. Så sker bl.a. i fråga om rörelsehindrade.Inte heller fann han att byggnadslagens (1947:385. omtryckt 1981:872. ändradsenast 1983:517) bestämmelser om att galor skall upplålas till allmäntbegagnande hindrade platsreservalion. Han förutsatte därvid att det inte skullebli fråga om att upplåla en exklusiv rätl för en viss person att använda enviss parkeringsplats. lämnade del anförda utan erinran (TU1979/80:6). Utredningendiskulerar ingående det lämpliga och riktiga i att parkeringsplatserreserveras för boende (s. 82 ff). Parkeringsplatser på gatumark bör enligt ulredningennormalt inte förbehållas en viss kategori trafikanter. Att i samband medboendeparkering upplåta bestämda platser till individuella personer kan, menarutredningen fortsätiningsvis, inte anses stå i överensslämmelse medbyggnadslagstiftningens princip om att gator skall vara upplåtna fill allmäntbegagnande. Inte heller reservation av parkeringsutrymme på gata för dem sombor inom en eller flera enskilda fastigheter står enligt ulredningen iöverensstämmelse med denna princip. I fråga om all reservera parkeringsulryrnmeför samtliga boende i en boen-dezon resonerar utredningen annoriunda. En sådanordning kan, menar ulredningen, knappasl anses medföra alt marken inte längreskulle vara upplåten till allmänl begagnande. Utredningen pekar på denpraktiska olägenheten atl reservation av parkeringsplatser kan leda till attdyrbart parkeringsutrymme slår oulnyltjal. Normalt bör inte parkeringsutrymmet 1984/85:14 15 delasupp mellan boende och besökande. De bör i stället konkurrera om utrymmet. Iundanlagsfall kan emellerlid, enligt ulredningen, utrymme behöva reserveras förde boende. Blandde remissinstanser som yttrat sig i denna fråga är och trafiksäkerhelsverketkritiska mol uttrycklig platsreservalion för de boende. Trafiksäkerhelsverketanför, all om det verkligen finns etl behov av alt förbehålla de boende vissaparkeringsplatser, bör del ske genom ändring av detaljplanen. Sundbybergskommun däremot framhåller att del för kommunens del är väsenlligl all det blirklarlagt att det är möjligt med viss platsreservation på gatumark. Föregen del vill jag anföra följande. Liksom utredningen anser jag att det inte äroförenligt med principen om galas upplåtande till allmänt begagnande allreservera parkeringsuirymme för samtliga boende inom ett visst område. Jag villheller inle utesluta att del kan finnas områden där platsreservation ärpraktisk och lämplig. En kommun bör därför inom ramen för ettboendeparkeringssystem undanlagsvis kunna reservera platser för samtliga boendeinom etl visst område. bör komma lill uttryck i VTK. Erforderligtbemyndigande för regeringen att besluta om della finns i lagen (1975:88) medbemyndigande att meddela föreskrifier om trafik, transporler ochkommunikationer (omlryckl 1978:233. ändrad senasl 1982: 167). Formernaför kommunernas beslul om boende- och nyltoparkering Kommunfullmäktigehar enligt 2 § (både i den nu gällande och i den av mig föreslagnalydelsen) att besluta ramarna för parkeringsavgifterna i kommunen. De närmareparkeringsvillkoren såsom avgiftsbeläggning av vissa parkeringsplatser,tidsbegränsning av parkering och parkeringsförbud beslutas av kommunen (irafiknämnden)genom lokala trafikföreskrifter enligt I47§ VTK. Enligt 1595 VTK kan kommunen(trafiknämnden) också medge undantag från lokala trafikföreskrifter omparkering. VTK ger kommunerna mycket vida ramar både att ulforma lokala trafikföreskrifteroch att medge undantag från dem. 1försöksverksamheten har både boende- och nytloparkeringen konstruerats somindividuella undantag från i övrigt gällande parkeringsbestämmelser. Trafiksäkerhelsverkethar med instämmande från samtliga remissinstanser som yttrat sig föreslagit atlnyttoparkering skall utformas som generella undanlag från vissa parkeringsbeslämmelseri lokala trafikföreskrifter. Tomtparkeringsutredningenkonslalerar att boendeparkering kan införas anfingen genom lokalatrafikföreskrifter eller genom all individuella undantag beviljas frånföreskrifterna. Utredningen anför atl konstruktionen med undantag var lämplig iförsöksverksamheten. Med ell mer permanent system, där boendeparkering i vissastörre städer snarare kommer att bli regel än undantag, menar dock ulredningenalt regleringen bör ske genom 1984/85:14 16 Utredningen föreslår all delta anges i VTK och alt detockså anges där att del är kommunen som prövar om en enskild person skall fåtillstånd att parkera enligt de särskilda boendereglerna. Blandremissinslanserna är uppfattningarna om utredningens förslag delade. Kommunförbundeitillstyrker i och för sig förslaget, men menar atl en möjlighel alt ordnaboendeparkering dispensvägen bör kvarslå för mindre orter där systemen kanväntas omfalta endasl få boende. Bl.a. och kommuner kritiserarförslagel. Invändningarna består främst i atl kommunerna inle gör någonadministrativ vinst genom atl fatta beslutet i form av en lokaltrafikföreskrift, eftersom det individuella fallel ändå måsle prövas. Vidarebefarar kommunerna ökade kostnader, eflersom lokala trafikföreskrifter enligt gällandebeslämmelser måsle utmärkas med vägmärken. Föregen del anser jag att så goda skäl talar för båda lösningarna atl kommunernaäven när det gäller del prakliska tillvägagångssätlel vid utformningen avboende- och nyltoparkering bör ha valfrihet. Om en kommun avser att reserveraplatser för de boende måsle del emellertid ske genom lokala trafikföreskrifter.Med anledning av påpekandet om kostnaderna för ulmärkning av lokalatrafikföreskrifter villjag framhålla atl del -oavsett vilken beslutsform enkommun väljer - är nödvändigt med lydlig och klar information lilltrafikanterna. Tomtparkeringsutredningensförslag innebär atl beslul om lillstånd att fa parkera på boendevillkor kommeralt kunna överklagas i samma ordning som andra beslut som en trafiknämndfattar, dvs. genom besvär hos . föreslårattbeslut om nyttodispenser inte skall kunna överklagas. Remissinstansernahar lämnal ulredningens förslag utan erinran. Flera instanser är däremoi negalivamot trafiksäkerhetsverkets förslag. i t. ex.finner inte att del finns skäl att frånkänna en enskild sökande besvärsrätt. eflersomsådan besvärsräll finns vid andra beslut om lokala trafikföreskrifter ochundantag därifrån. tillägger atl den förväntar sig en ökning av anlalelbesvär både i fråga om boende- och nyttoparkering och atl ökningen innebär attlänsstyrelsen måste tillföras nya resurser. i anför attdet är angelägel att möjligheten till besvär behålls för undvikande avmisstankar om godtyckligt meddelade beslut. Föregen del vill jag anföra följande. Som framgår av vad jag har anfört fidigarebör kommunerna lämnas en stor frihet atl - med utgångspunkt i de lokalaförhållandena - själva bestämma hur boende- och nyltoparkeringssystemen skallvara uppbyggda. Det är inte lämpligl atl statliga myndigheter överprövar dessaprinciper. Jag anser därför inle alt det skall vara möjligt att överklagabeslut i dispens- och behörighetsärenden. Prop.1984/85:14 17 Vad jag nu har anfört om platsreservalioner, formerna förkommunernas beslutsfattande och besvärsräiien föranleder vissa ändringar i VTK.Om mina förslag godtas avser jag därför alt återkomma lill regeringen medförslag lill sådana ändringar. Såviu gäller frågan om besvärsräll krävs vissanpassning också av lagen om trafiknämnd. Jag återkommer till della . 3.3.4 Lagen (1978:234) om trafiknämnd Mitt förslag: En uttrycklig bestämmelse om alt del ärtrafiknämnden som skall falla beslul om parkeringstillstånd på grund av lokalatrafikföreskrifter om boendeparkering tas in i I § irafiknämndslagen. Regeringenfår i 4§ Irafiknämndslagen bemyndigande att föreskriva om inskränkningar irätten att överklaga trafiknämndernas beslut. förslag: Ulredningens förslagöverensstämmer med milt såvitt avser I §. Skälen för mitt förslag: Samtliga frågor i kommunen somrör irafik bör handhas av irafiknämnden. För den kommun som väljer alt ulformasill boendeparkeringssystem som individuella dispenser följer redan av nuvarandebestämmelser atl del är som skall fatta beslulen. Som jag nämnde i samband med alt jag behandlade vissafrågor som berör VTK, anser jag att beslut i ärenden om nyltoparkeringsdispensereller om behörighet all nyltja elt boendeparkeringssystem inte skall kunnaöverklagas. Bestämmelser om rätl atl överklaga trafiknämndernas beslut finns i Irafiknämndslagen,medan alla andra beslämmelser som reglerar grunderna för irafiknämndernasverksamhet finns i VTK. För all lillräckligl noggrant kunna precisera vilka beslulstypersom skall omfattas av fullföljdsförbudel bör också bestämmelserna härom las ini VTK. förutsätter emellerlid att regeringen i irafiknämndslagen får ettbemyndigande all föreskriva om inskränkningar i den annars gällande fullföljdsrällen. I enlighel med vad jag nu anförl har inom kommunikalionsdepariemen-letupprällals förslag lill 1. lagom ändring ilagen (1957:259) om rätl för kommunalt utlaga avgifi för vissa upplåtelser åallmän plals, m. m., 2. lag om ändringi lagen i lagen (1978: 234) om trafiknämnd. Det under 1 angivna förslaget har upprällals i samråd medchefen för . 1984/85:14 18 Deupprättade lagförslagen är enkla och okomplicerade. Jag anser därför attlagrådets hörande saknar betydelse och kan underlåtas. Medhänvisning lill vad jag nu har antört hemsläller jag atl regeringen föreslårriksdagen altanta de upprättade lagförslagen. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Prop.1984/85:14 19 Sammanfattningav betänkandet Ds K 1984:1 Boendeparkering på gatumark Islutet av aktualiserades i frågan om s. k. boendeparkeringpå gatumark. har det varit möjligt för kommunerna alt bedrivaförsöksverksamhet med sådan parkering. En förutsättning har dock varit attregeringen lämnal sill lillslånd lill verksamhelen. Femkommuner har gjort försök med boendeparkering, nämligen , ,, och . Kommunernas erfarenheler är i stort positiva. Dessaerfarenhelerhar tagits i beaklande när tomtparkeringsutredningen lämnar sitt förslag mera permanent reglering av möjligheterna att införa boendeparkering. Ibetänkandet lämnas också en redogörelse för de försök som gjorts. Boendeparkeringinnefatlar särskilda förmåner för dem som bor inom ett visst område (boendezon)att parkera på galumark inom områdel. De boende kan gynnas såväl i fråga omparkeringsutrymme och lidsbegränsning som i fråga om avgifier. Ulredningenföreslår all i vägtrafikkungörelsen (1972:603) resp. i lagen (1957:259) omrätt för kommun att utlaga avgift för vissa upplåtelser på allmän plats, m. m.slås fast atl kommunerna får bereda boende inom vissa områden speciellaförmåner i dessa avseenden. - Parkeringsplatser på gatumark skall fåreserveras för dem som bor inom en boendezon. På platser där parkering normaltendast får ske för begränsad tid skall boende kunna få parkera under längretid. Avgift för parkering skall kunna tas ul efler lägre taxa för boende. Avdem skall avgift också kunna tas ut som engångsbelopp för . Enförutsättning för alt avgifi skall få las ul skall allljäml vara att detbehövs för att ordna trafiken. Kommunernaskall själva få avgöra om boendeparkering skall införas inom kommunen och hurparkeringssystemet i så fall skall ulformas närmare. Något särskilt tillståndav regeringen skall alltså i fortsäUningen inle behövas. 1984/85:14 20 Sialsriidel och chefen för kommunikaiionsdcpaiiemciiiei103 33 Utvärdering av försöksverksamhet med nyttoparkering (7 bilagor) I beslut (RS 525/83) uppdrog regeringen ältrafiksäkerhelsverket att ulvärdera de hittillsvarande ertaienheterna avförsöksverksamheten med nyttoparkering. Uppdragel anger också alt om resulialel;iv utvärderingen ger anledning lill del, skull verkel lämna lorslag lill hurverksamhet med nyttoparkering bor vara uiformad i framliden. Trafiksä-kerhelsverkelskall vid uppdragets fullgörande samräd;i med rikspolisslyrelsen, tomtparkeringsutredningen,de berörda kommunerna samt Svenska kommunförbundei. Genom ändringen (1979: 1084) i lagen (1957: 259) om riiltför kommun all utlaga avgifi för vissa upplåtelser å allmän plats, m.m. harregeringen möjlighet att medge att kommuner som regeringen besiämmer lår bedrivaförsöksverksamhet med nytto- eller boendeparkering, Intill dess regeringensbeslut om utvärdering togs, hade , Göleborgs, Lunds, ,och kommuner erhållil lillsländ all bedriva försök med nyltoparkering. , som undersökt tillämpningen av nytlokorti de orler som fått regeringens medgivande lill försök ävensom orter där fråganväckls att någon försöksverksamhet påbörjats, vill mena alt försöksverksamhetenvisat så positiva ertarenheter att försöksverksamheien k;in avslutas och sysiemelmed nytlokort permanentas. För alt delta skall kunna ske krävs ändring avgrundbestämmelserna pn etl fiertal punkler (i förordning (1976: 1128) om felparkeringsavgift,lag (1957:259) om rält för kommun att uttaga avgift för vissa upplåtelser åallmän plats m. m. samt vägtrafikkungörelsen (1972:603) (VTK) närmareredovisade i bilaga 5-7). Detta för atl få elt smidigt fungerande system och inieminst för atl undvika de olägenheter som framkommit i hittillsvarande försökmed nytlokort. Med undanlag för och har försöken aniingenpågått eller har få nyttokort utfärdats. Underlaget är i dettaavseende begränsat och medger inte några alllför långtgående slutsatser. Den avverket genomförda utredningen har dock visat atl nytloparkeringen upp- 1984/85:14 21 levs som positiv och atl det är enda VL-rkliga aliernalivelall lösa praktiska problem med nu giillande parkeringsreslriktioncr. På motsvarande siitt rapporteras också försöken med nyttoparkeringi och Göleborg som ett nödvändigt instrument för atl på ett praktisktsätt klara vissa funklioner i samhällel. Underiaget är här vida större dåförsöken pågåll långre. Då det gäller den av verket t;enomförd;i utredningen ochdärav betingade förslag till nya eller modifierade griindbcsiämmelser kanredovisas följande. Som redovisats ovan ser man i de stoni kommunerna sysiemelmed nyttokort som etl bra men fnimför alll nödviindigt förfarande för alt klaravissa funklioner i samhållet. En slor fara ligger dock i ett alltför frikostigtmeddelande av nyttokort då det därvid kan befaras atl sträckor med förbud altparkera fordon i myckel stor utsträckning blir ockuperade av fordon med nytlokort.Detta innebår att fordon i distributionstrafik och andra med motsvarande behovav kort angöring för exempelvis lastning eller lossning av gods blir hindradeoch kan ivingas till en uppställning som är lill men för såväl framkomlighetensom trafiksäkerheten. Dessa konsekvenser har observerats och hålls under uppsikli de berörda kommunerna. Någon lösning eller ålgärd för atl komma lillriittamed olägenheten är emellertid inte redovisad. I sammanhanget kan pekas på alt valtatt endast låta nyllokorten gälla på platser där parkering är tillåten underbegränsad lid och mot avgifi. En leknik som också andra kommuner överväger. Parallellt med undersökningen i försökskommunerna(. och ) studeradessituationen i . , , , , ,, och där det var bekant för verket atl systemet med nytlokortövervägts. Syftet med denna senare studie var all kartlägga evenluellaalternativ lill och argument mot systemet med nyltoparkering. Resultatet av studien visar all. om man bortser från Helsingborgsoch kommuner, det finns ett stort problem med nu gällandebestämmelser nämligen att det saknas formell möjlighet alt på elt enkelt sätlmedge undanlag från avgiftsplikten vid avgiftsbelagd parkering. Generellaundantag i större omfattning frän förbudet alt parkera fordon upplevs som elleranses utgöra en nackdel och vara till hinder för flertalet trafikanter.Däremot syns flera av de aktuella kommunerna vara beredda att medge alt fordon,som är nödvändiga för att dess förare på ell rationellt och ändamålsenligt sättskall kunna utföra sitt arbele. fär vara uppställda i markeradeparkeringsplatser än vad för platsen gällande lidsbegränsning generellt tillåter. Prop.1984/85:14 22 Förordning(1976:1128) om felparkeringsavgift Frånden pågående försöksverksamheten anser sig trafiksäkerhelsverket kunna konslaleraatt problem uppkommer när nyllokorten blir många inom en kommun. sätt altmotverka della problem är atl iaktta stor restriktivitet vid meddelandet avaktuella korl. Sannolikt medför ell sådant tillvägagångssätt atlgränsdragningsproblem uppslår och innebär i vart fall inga förenklingar av sysiemelsom sådant. Nytloparkeringenmed alla sina olika villkor och undanlag är etl väsentligt avsleg från syftetmed lag (1976:206) och förordning (1976: 1128) om felparkeringsavgift, somegentligen tillkom för att skapa enkla regler för övervakning och beivrande avfelaktiga uppställningar av fordon. Delta innebär att övervakningen av nytlokortensanvändning har blivit komplicerad. sätt att förenkla övervakningen kanenligt verkets mening vara alt göra denna avhängig de olika tillståndensvillkor. För atl detla skall vara möjligt krävs ändring i förordningen (1976:1128) om felparkeringsavgift så att lagen om felparkeringsavgift blir lillämpligäven i fråga om överträdelser av villkor knutna till beslul om undanlag enligtI59§ VTK från lokal trafikföreskrift om parkering. 1 bilaga 7 till dennaskrivelse redovisas föreslagen ny lydelse av den aktuella grundbestämmelsen. Lag(1957:259) om rätt för kommun att uttaga avgift för vissa upplåtelser å allmänplats m.m. () Systemetmed nyttoparkering lorde av utredningsmaterielet all döma kunna påstås hakommit för att slanna i ena eller andra formen. Resultaten av de olika försökensamt de överväganden som förevarit har tydligt understmkit detta och det lordeså vitt verket förstått nu närmast vara en fråga om atl finna optimala formerför tillämpningen av elt sådant syslem. Verkethar vid sina överväganden ftinnit atl det i grundbestämmelserna för nyllokortenmåste ges utrymme för olika avgiftsuttag för parkering och avgiflssältningdelvis på olika gmnder. Detla kan förslagsvis ske i . 1 bilaga 5 lill dennaskrivelse redovisas elt detaljerat förslag till modifierade beslämmelser. Då verkelnu föreslår att försöksverksamheten upphör har den tillfälliga bestämmelsen omförsök föreslagils utgå. Underlagetfrån kommunerna syns ge belägg för att det är avsaknaden avmöjligheter till avgifts- och/eller tidsdiffereniiering för olika trafikantslagvid parkering, som getl ujpphov fill flertalet diskussioner om nyttokort. Motden bakgrunden och genom en klarare angivelse om möjligheterna att ta ul etlbelopp för för parkering med eller utan undantag från gällandetidsbegränsning, kan färre antal generella undantag från förbud att parkerafordon uppnås.