prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — Har del t. ex. varit meningen alt en lillverkare av ländstiftskall bli ansvarig mot konsumenien för uppgifier som han lämnat i reklambladlill reparatörer och som förmått en reparalör all använda den marknadsfördaproduklen vid silt arbete? Samma fråga kan ställas belräffande underlålenhelatt lämna uppgifter vid marknadsföringen. 4.14 (): 1 / kap. 3 och 4 §§ föreslår ulredningen vissaansvarsregler för den marknadsföring som näringsidkare använder. Reglernainnebär bl.a. all näringsidkare svarar för marknadsföringsuppgift gentemotkonsumenl om uppgiften kan antas ha inverkat på avlalel, såvida inle uppgiftentydligt har rättals eller ändrats. Näringsidkare och konsumenler som kan kommai tvist härom kan knappast förvänlas känna lill lagens förarbeten ulan har ibästa fall tillgång till lagtexten. KF ifrågasätter därför om inte lagtextenbör förtydligas så att det klart framgår all uppgiften skall ha lydligt rättatseller ändrats före avtalets ingående för atl inle näringsidkarens ansvar skallkvarstå. Av samma bestämmelse framgår, att om näringsidkaren hänförsig lill uppgift som har lämnals av annan, svarar han för denna såsom för egenuppgift. Av specialmotiveringen, s. 417, framgår all någon högre grad avultrycklighet inte krävs utan det räcker med all näringsidkaren muntligen harpåpekat innehållet i en broschyr rörande Gänsten för konsumenten eller t.o.m.att han i sin lokal har lagt fram broschyrer avsedda för kundernas information.Härefter uttalas emellertid, att uttrycket "hänför sig till uppgift"är liktydigt med det i 7 § andra styckel konsumenlköplagen använda uttrycket"åberopat uppgiften". KF får för sin del föreslå, att uttrycket "hänförsig till uppgift" kvarslår i laglexlen men atl den inskränkning som tycksligga i hänvisningen till konsumenlköplagen utgår ur motivutlalandena. Tredje stycket samma paragraf sladgar, all näringsidkaresvarar för underiålelse alt lämna upplysning om sådant förhållande rörandeGänsten som han mäste ha känt till och som han, på grund av alt den är avsärskild betydelse från konsumentsynpunkt eller i övrigl av vikt, borde haupplyst konsumenten om. Med hänsyn all en näringsidkare kan antas ha störreinsikt om konsumenters förhållande i allmänhel på del Uänsleområde som hanutövar än den enskilde konsumenten får KF föreslå alt ordel "måste"byts ut mot "borde". Prop.1984/85:110 110 4.15 (): Utredningen har övervägt alt lägga fram förslag om konsumenlersdirekttalan, dvs. möjligheter för konsumenl all rikla sin lalan direkl moltillverkare eller liknande i ställd för endasl mol säljare. Ulredningen hardock stannat för atl så icke bör ske. LRF delar utredningens uppfatlning atlmöjlighet lill direkttalan inte bör införas. Förulom de skäl som ulredningenanför bör möjlighel lill direkllalan inle införas av principiella skäl. Ellavtal mellan två parter bör inte kunna binda en iredje utomstående part. I anslutning motsvarande bestämmelser i konsumenlköplagenföreslår utredningen vidare skadesiåndsskyldighel för näringsidkare i bakreled vid vilseledande uppgifier eller underiålen informalion i marknadsföringen.Regeln moisvarar huvudsakligen innehållel i 14 § konsumenlköplagen. LRF godiar i princip alt lillverkare m.fl. åläggs eltansvar för egna marknadsföringsåtgärder. Emellertid framgår inle av förslaget,lika litet som av konsumenlköplagens molsvarande regler, hur ansvarel genlemolkonsumenien fördelar sig mellan konsumenlens medparl och näringsidkaren ibakre led när del gäller sådana uppgifier som den avlalsslutande näringsidkarenhänfört sig lill. Frågan kan ställas om l. ex. tillverkaren och denavtalsslutande näringsidkaren är solidariskt ansvariga så att konsumenten kanvälja vem han skall rikta etl skadeståndsyrkande emot vid t. ex. någon avnäringsidkarnas insolvens eller bristande vilja all träffa en uppgörelse. Ellerär skadeslåndsskyldighelen för näringsidkare i bakre led subsidiär? Dennaoklarhet bör undanröjas. 4.16 kommuns konsumentnämnd: När del gäller ansvar för marknadsföring, borde rimligtvisnäringsidkaren svara för alla de ulfäslelser, som han och av honom anslälldpersonal, lämnar konsumenien och vilka kan anses ha inverkal på alt avtal komtill stånd. Där så icke är fallet borde företagaren ha skyldighel atl upplysaom vilka personer, som i så fall, har rätl att lämna bindande uppgifter, sominverkar på konsumentens val av förelag för utförande av den speciella Gänsten.Grundmeningen bör alltså vara atl näringsidkare svarar för de uppgifter som hans anställda personal givit till konsumenien. 5 Kraven på näringsidkarens prestation 5.1 Hovrätten för : Näringsidkarens preslation och felbegreppet 2 kap. 1-5 §§samt 3 kap. 1 § Köplagen och konsumenlköplagen innehåller inle någonallmän definition om vad som är att anse som fel. Inte heller i förslaget tillny köplag (SOU 1976:66) finns någon sådan begreppsbestämning. Det har ansettsatt kraven på beskaffenhelen av såll gods måsle bero på så många omständigheleratl generella normer skulle bli myckel intetsägande. Den uppfatlning somframförts i köprätlsliga sammanhang lorde även böra gälla påkonsu-menlGänsträiiens område. Ulredningen har emellertid anseti atl begreppel fel börbestämmas i lag och föreslagil i 3 kap. I § all en Gänsl är felaktig om ulförtarbete eller Prop.1984/85:110 111 använt material avviker från vad konsumenien med slöd av 2kap. I -5 §§ har rätl att kräva. Bestämmelsen i 2 kap. 1 § 1 st om"fackmässighet" och "omsorg" har emellertid en sådangenerell avfattning ali den knappasl kan tillmätas någon betydelse vidbedömandet av frågan om fel i det konkrela fallel föreligger. Åven beslämmelsen i 2 kap. 3 § atl Gänsten skall leda Ulldel resullat som har avtalats och som konsumenien hafl anledning all räkna medär alltför allmänt hållen för alt kunna Gäna lill ledning vid bedömandet avfelbegreppet. Stadgandet är för övrigl ägnal all hos konsumenien ingeöverdrivna förhoppningar. För att molverka della skulle bestämmelsen kunnaomformuleras med i 4 kap. 19 § jordabalken valt uttryckssätt som förebild. 3 § 1 st andra meningen sägs atl resullalel skall ha den hållbarhet som ärnormal med hänsyn till Uänsiens art och sättet för utförandet. Av dennabeslämmelse får man försl det intrycket av att ulredningen infört någon sortsgaranli för prestationens hållbarhet. Emellertid har ulredningen uttryckligenförklaral alt kravel på hållbarhet skall omfattas av regeln om näringsidkarensresullaiansvar saml avvisal möjlighelen all ulforma kravel på hållbarhel somen regel om legal garanli enligi vilken näringsidkaren under viss lid skallsvara för preslalionens kvaliiei. Då ulredningen med lydelsen av ifrågavarandemening icke avser annat än vad som följer av näringsidkarens allmänna ansvarför resullalel av sin preslalion bör meningen för undvikande av missförslåndulgå. Del är av stort värde alt del i 2 kap. I § slås fast, atlGänsten skall utföras på ett fackmässigl Ullfredsställande sätl och atlnäringsidkaren med omsorg skall la tillvara konsumentens intresse. Enligt 2 kap. 2 § åligger del näringsidkaren när denne harvalfrihd belräffande malerial m.m. alt utföra Gänsten på minsl koslnadskrävandesätl, såvida ej annat kan anses avtalat i det enskilda fallet. "När så ärpåkallat och lämpligl" skall dock näringsidkaren inhämia anvisningar frånkonsumenten. Enligt tingsrättens mening är ifrågavarande skyldighet alltföroprecis i sin utformning. I laglexlen bör på någol säll nämnas vad som avses.Man måste här beakta att koslnadsregeln i sin första mening innehåller enavlalspresumtion som ej endasl hänför sig lill konsumenlens anvisningar ulanäven till så vida begrepp som föremålel för Uänslen eller övrigaomsländigheler. Vad gäller 2 kap. 3 § har utredningen ingående redovisalsina synpunkler på det resultat vartill Uänslen skall leda och om hållbarhelenav resullalel. Det är pålagligl alt här föreligger svårigheter alt i en kortlaglexl formulera vad som avses. Om man tillägger domstolen rätt till entämligen vid tolkning av de enskilda fallen kan den kortfattade beskrivningen iparagrafen anses godtagbar som utgångspunkt för bedömningen. 1 fråga om tilläggsarbete anser tingsrätten all 2 kap. 5 §i ingressen bör omformuleras, så alt del lydligi framgår ail fråga är om altulgängspunklen skall vara vad näringsidkaren fackmässigl bedömer varabehövligl. Likaså anser lingsrällen all i 6 § bör anges den fackmässigabedömningen för skyldighel all avråda. Del är angelägel att detla ulsägs så altallehanda synpunkter i övrigl på vad som kan vara lill rimlig nytta framsiårsom ovidkommande. Del är enligi lingsrällens mening av lika slor vikl attliden för ulförandel som sättel för utförandet regleras, vilkel har skell i 2kap. 1984/85:110 112 sägs i denna paragraf lorde väl kunna lillämpas inom deolika Uänsleområden varom kan vara fråga. 2 kap. I § Enligi andra slyckel skall näringsidkaren Ullhandahållamalerialel om annal inle avialais eller följer av omsländighelerna. Vilkaomständigheler som avses har inle närmare kommenierals i ulredningen. vara fråga om omsländigheler vid avtalets ingående och/eller branschsedvana.Etl klargörande bör ske. I tredje styckel stadgas all om annat avialais angåendesällel för ulförandel eller malerialds beskaffenhet får hänsyn las härtill iden mån del med beaklande av priset och övriga omständigheler är skäligt. Iulredningen har på flera ställen framhållils belydelsen av all behållaavtalsfriheten mellan parterna. Trols delta har man således kraftigl inskränklavtalsfriheten när det gäller sället för utförandet och materialetsbeskaffenhet. Tings-rätlen finner detta otillfredsställande och anser alltillräckliga skäl för en sådan inskränkning inte föreligger. 1 ställd börtredje slycket få en lydelse som närmare överensstämmer med 36 § avtalslagenenligt följande: "Har ... beskaffenhet skall del gälla om del ej äroskäligl." 2 kap. 2 § Del kan ifrågasällas om inle enligi laglexlens ordalydelseen alltför långtgående skyldighet åläggs näringsidkaren atl utföra Uänsten såbilligt som möjligl. Flera faktorer kan tänkas inverka på valel av lämpligtmalerial och lämplig arbetstmetod och det är inte ulan vidare givel attriktpunkten i tveksamma fall bör vara atl Gänsten skall utföras så billigt sommöjligt. En lämpligare regel vore att näringsidkaren ej får utföra ijänsten påett onödigt dyrt sätt. 2 kap. 3 § Första meningen bör ha följande lydelse: "Tjänsien... avtalats eller -om inget avtalats härom - som ... räkna med." Vidarebör i tydlighetens intresse i lagtexten undantag göras för del fall atl delvisar sig omöjligl all åstadkomma nämnda resultat. Utredningen föreslår atl Gänsten skall ha den hållbarhetsom är normal med hänsyn till Gänstens art och sättet för ulförandel. Även andra omständigheler bör kunna beaklas vid bedömandetav vad som är normal hållbarhet l.ex. prisel på Uänslen. Om en Uänst utförstill ett avsevärt mycket lägre pris än normalt får konsumenien räkna med ochacceptera att resultatet kan ha kortare hållbarhet än molsvarande Gänsl lilldet högre priset. Resullalel bör därför ha den hållbarhel som är normal medhänsyn särskilt lill Gänslens art, prisel och sättet för ulförandel. 2 kap. 5 § Enligi tredje stycket andra punkten är näringsidkarenskyldig all på konsumentens begäran utföra "annal tilläggsarbete" omdel inle hindrar näringsidkaren i hans normala verksamhel eller är lillolägenhel för andra kunder. Av utredningen framgår all det är tillräckligt allnäringsidkaren gör sannolikt all sådani hinder eller sådan olägenhet föreligger(s. 434). Denna lättnad i bevisbördan bör framgå av lagtexien, särskilt somlagen i övrigt kräver mer av näringsidkaren i bevishänseende. Prop.1984/85:110 113 2 kap. 7 § Stadgandet bör ha följande lydelse: "Tjänsien ...avialais - eller om inget avtalats härom som är skälig ... Kravel på all Uänsten utförs så all resullalelöverensslämmer med föreskrift som meddelals för att säkerslälla tillförlillighdfrån säkerhelssynpunkl är tilltalande. Verket vill dock varna för svårigheiervid tillämpningen av delta krav på bilreparationer. säkerhdskravförulsäller tillgång på i detta hänseende provade och godkända reservdelarliksom en möjlighel för verkstaden att utföra vissa prov och mätningar som nusker vid registrerings- och kontrollbesiklningar. Konlrollmöjlighderna måsleskapas innan ell krav slälls på överensstämmelse med säkerhelsföreskrifter. Dådessa föreskrifter för fordon främsl inriktar sig på nya fordon vill verkel idella sammanhang påpeka all man rimligen inle kan siälla samma krav på fordonelunder hela bmkningsUden fram till fordonds skrotning som på nya fordon isamband med typ- eller regislreringsbesiktning. Såväl beträffande nuvarande frivilliga regler förbilreparationer som molsvarande beslämmelser i en konsumenttjänsllag villirafiksäkerhds-verkel ifrågasätta om del är fordonets värde före en reparalionsom bör vara utgångspunkten när verkstaden avråder från reparation. Från konsumentsynpunktbör det vara lämpligare alt verkstaden ulgår från bilens marknadsvärde eflerreparationen med beaktande av all etl på gmnd av utebliven reparationnödvändigt bilköp såväl kostnadsmässigt som i fråga om finansiering kan varaofördelaktigare än kostnaderna för den behövliga reparationen. Med entrafiksäkerhetsmässigt fullgod reparation kan sannolikt ocksåsamhällsekonomiska och i vissa fall också samlade energimässiga bedömningarleda till samma resullat. Del bör därför klargöras att vid bedömningen av"rimlig nytta för konsumenten" skall man i första hand ställareparationskostnaden i förhållande till fordonets värde efter reparationen. I 2 kap. I § första st. föreslår utredningen en allmänbeslämmelse om kraven på näringsidkarens prestation. Enligi denna beslämmelseskall näringsidkaren utföra Gänsten på ett fackmässigl tillfredsställande sättoch med omsorg la tillvara konsumentens intressen. 1 och för sig har marknadsdomstolenförståelse för utredningens ambition att såsom skett i den aktuella paragrafeni själva lagtexien fastslå de gmndläggande krav som konsumenten skall kunnaställa på näringsidkarens preslation. Från konsumentskyddssynpunkt ter sig ensådan satsning vällovlig. Domstolen ställer sig emellertid mycket kritisk tillutformningen av regeln. Bestämmelsen i 2 kap. 1 § första st. är enligtmarknadsdomstolen ell i skilda hänseenden gmndläggande lagmm som anger så attsäga ton och ansats i hela konsumentUänstlagens syftning. På skilda sättavspeglar denna paragraf en brist på fasthet i tankegången som också går igenompå andra håll i lagen. Utredningen har i upptakten på paragrafen funnii delangeläget atl slå fasl den i och för sig iruistiska förväntningen påUänsie-prestationen att denna skall utföras fackmässigt lillfredsställande. Vidsidan härav uppställs det långtifrån truisUska kravel all näringsidkaren skallmed omsorg la tillvara konsumentens inlressen. 8 1984/85. 1984/85:110 114 tryckssättenär i och för sig inle så enkel all utföra. Del kan emellertid hävdas all manhärvidlag höjl sig ålskilligl över den miniminivå som är den nalurligabelingelsen för ivingande lagregler. Om det nu förhåller sig så, all kravel påomsorg liksom det i andra st. behandlade kravel på malerialds beskaffenhetrepresenlerar lämligen långlgående pretentioner och fordringar, kan å andrasidan ifrågasättas om inte dessa helt eflerges genom Iredje st. förefaller i själva verket ägnat all förlä hela effeklen av stadgandena ide tidigare slyckena. Summan av det hela blir att paragrafen i verkligheteninle kommer all belyda något i någon riklning. av lagförslagel lar utredningen under rubriken i 3 §första st. upp en beslämmelse som föreskriver dels all Gänsien skall leda lilldet resullat som har avtalals eller som konsumenten har hafl anledning allräkna med dels att resultatet av Uänsten skall ha den hållbarhel som är normalmed hänsyn till Uänstens art och sällel för utförandel. Beträffande regleringenav kraven på näringsidkarens prestation har del alliså genom 2 kap. 1 § och 3 §skett en uppspaltning i begreppen sätt och resultat. fårhärvidlag ifrågasätta del meningsfulla i all använda sig av en dylik konslladbegreppsdisUnklion som endasl lorde försvåra lagens överskådlighei. Belräffandejusl 3 § första st. kan med fog ifrågasättas humvida denna beslämmelse kantänkas få någon reell effekl. Laglexlen innehåller nämligen uiesluiande renasjälvklarheier. Iallt väsentligt kan ansluta sig lill utredningensöverväganden i 8.4 angående säkerhet. Vad avser förslagel all ulvidga 4 §marknadsföringslagen lill all även avse Uänsler som på gmnd av sina egenskapermedför särskild risk för skada pä person eller egendom eller som är uppenbartoGänliga för sill huvudsakliga ändamål vill marknadsdomslolen dock fästauppmärksamheten vid alt elt förbud av angivet slag i många fall i praktiken kanlänkas få samma konsekvenser som ett näringsförbud. Riskerna för dylika konsekvenserbör därför noga övervägas innan den föreslagna ändringen i marknadsföringslagengörs. Beträffande ulredningens förordande av att frågan om införande av etlnäringsförbudsinstitut blir föremål för särskild ulredning villmarknadsdomslolen här endasl erinra om alt domslolen tidigare i annalremissärende framfört förslag om dylik utredning till . Blandövriga krav beträffande näringsidkarens prestation vilka behandlas iförevarande avsnitt finner ulredningens förslag tillbeslämmelser avseende tilläggsarbete och tiden för utförandel ändamålsenliga.Bestämmelserna hänför sig till frågeställningar som lorde ha stor praktiskbetydelse för konsumenterna. 5.6Näringsfrihetsombudsmannen (NO): Detfår förutsättas alt kravet på material av normall god beskaffenhel ochutförande i enlighet med säkerhetsföreskrifter inte hindrar användande avexempelvis renoverade utbytesdelar eller kvalitetsmässigt fullgodaicke-originaldelar vid bilreparationer. Sådana delar ulgör vikliga konkurrensfaktorergentemot nya originaldelar och kan ofla avsevärt förbilliga reparationerna.Detta bör anses ligga i del gmndläggande kravel alt näringsidkaren med omsorgskall la tillvara konsumenlens inlressen vilkel bl. a. innebär utförande av Gänstenpå minsl koslnadskrävande säll. Del är naturiigtvis en fördel om näringsidkarenoch konsumenten i förväg diskuterat olika alternativ och deras effekter påpriset för Gänsten. Prop.1984/85:110 115 5.7 /KO: Utredningen föreslår i 2 kap. 1 § första st. engeneralklausul om näringsidkarens prestation, som i senare bestämmelser i vissulslräckning ges en mera konkrel innebörd. Även om regeln inte innebär någonförändring i förhållande till gällande rätl, är del enligi verkels mening ändåvärdefulll all del uilryckligl anges all konsumenien kan fömlsätla atl Uänstenuiförs på ell fackmässigl lillfredsslåilande sätl. Del är likaså av värde alldel uttalas alt näringsidkaren med omsorg skall tillvarata konsumentensinlressen. Särskilt belydelsefulll är här all näringsidkaren har att la hänsyntill konsumentens ekonomiska inlressen. Det händer atl konsumenien har en felakUg eller oklaruppfallning om vem som är hans avlalspart, som han kan rikta anspråk mol pågrund av avlalel. Problemel förekommer närmasl vid enlreprenadUänsier, då arbeleluiförs av underenlreprenörer till en huvudentreprenör. Del kan också uppslå nären uppdragslagare ulför en Uänsl både med malerial som han självtillhandahåller och med sådani som konsumenien köper av tredje man, men däruppdragstagaren kanske bilräder vid köpavialels ingående och hela liden renlfakliskl har malerialel om hand. Problemel inlräffar vidare ibland närkonsumenien iror sig ingå avial med en viss näringsidkare, men denne i självaverkel förmedlar en annan näringsidkares Gänsler. Som exempel kan nämnas atltvätlerier uppträder som ombud för företag som rengör pälsar och skinnkläder,liksom atl vamhus förmedlar Gänster av olika slag, såsom reparalion avhushållsapparaler, lavelinramning och glasgravyr. Det händer atl konsumenternaförst i samband med reklamation blir upplysta om med vem avtalet ingåtts. Del finns i många fall ett informationsproblem av liknandeslag när konsumenten har ett arbetsgivaransvar mot näringsidkaren. Det är inteovanligl all en konsumenl som anlitar en uppdragstagare inle känner lill allhan är all anse som dennes arbelsgivare med skyldighel bl.a. all belala socialaavgifier för uppdragslagaren. Enligi verkels mening bör kravel all näringsidkaren medomsorg skall lillvaraia konsumenlens inlressen innefatta all näringsidkarenklargör för konsumenien i vilken ulslräckning han själv är ansvarig förGänsien. Han bör då ange sådana inskränkningar i ansvarel som han har anledningtro alt konsumenien annars inte kommer att uppfatta. Kravel bör också innebäraall näringsidkaren i förekommande fall informerar konsumenien om all denne ärhans arbelsgivare och vad detta belyder. 1 vissa fall torde näringsidkarenenligt gällande rätt ådra sig ansvar gentemot konsumenten om han är passiv i dehänseenden som angetts. Det bör också vara möjligl atl med stöd av 3 § MFLålägga bl. a. en näringsidkare som uppträder som ombud för annan att informerakonsumenterna om vem som är avtalspart. Starka skäl lalar för alt en näringsidkare i princip börtillhandahålla det malerial som kommer lill användning och all han har sammaansvar för della som om han hade varil säljare. I vissa fall kan del dock liggai konsumenlens inlresse all själv tillhandahålla det material som behövs elleralt tredje man gör detta. Det kan också finnas siluationer där del över huvudtaget inle är möjligt för näringsidkaren atl tillhandahålla malerialel. Verkelhar därför ingen erinran mol att bestämmelsen all näringsidkaren skallUllhandahålla materialet är dispositiv (2 kap. 1 § andra st.). Som antytts vidbehandlingen av det föreslagna näringsidkarbegreppd delar verket ocksåutredningens uppfattning att näringsidkaren bör ha viss möjlighel att begränsasitt ansvar ifråga om sättel för utförandet och materia- 1984/85:110 116 Dd bör dock betonas, atl del för en konsumenl som saknar närmareinsikl på områdel kan vara ulomordenligt svårt all ta ställning till innebördenav en ansvarsbegränsning. Hänsyn bör därför få las lill en sådan bara om näringsidkarenhar gjort klart för konsumenien vad begränsningen innebär och därmed möjliglför denne all överväga om han skall låta Gänsten ulföras av någon annan, som ärberedd att ikläda sig ell normall ansvar. Man bör inle heller annat än undermycket speciella förhållanden godta att en näringsidkare med normal kompelensbegränsar sitt ansvar, eller all en näringsidkare generelll använder villkorsom innebär all han fritar sig från ansvar för normal, fackmässig standard. Ddligger i allmänhel i konsumenlens inlresse atl Gänsten uiförs så all den blirså billig som möjligt inom ramen för vad som kan anses avtalat om resultatet.Verket tillstyrker därför regeln i 2 kap. 2 §. Del finns dock skäl att peka påatt det kan vara svårt för konsumenien atl bedöma betydelsen av allnäringsidkaren förbehåller sig räll atl välja malerial, arbeismeioder ochannal. När delta sker riskerar konsumenien all få ell resulial som visserligenär avlalsenligl men som ändå avviker från vad han väntal sig. Del kan bero påatt resultatet bara inrymmer en bedömning av Uänsiens tekniska kvalitet meninte av dess estetiska egenskaper. Del kan också vara så alt det avtaladeresultatet i fråga om kvalitet och ulseende är sämre än konsumenten räknat med,utan all del är fråga om något vilseledande eller på annat säll otillbörligtförfarande. Inte minsl när del gäller bygg-Uänsier av olika slag - t.ex.ombyggnad av småhus - är misstag om den avtalade kvaliteten vanliga. Detbehöver i de fall som här avses inle gälla avvikelser från vad som är ettnormalt resultat Gfr 2 kap. 3 §). Kravet att Gänsien skall utföras på minstkostnadskrävande säll behöver inte heller alllid tillämpas till konsumentensfördel för alt vara uppfyllt. Regeln ger näringsidkaren möjlighel atl välja delförfarande och det material som är billigast för honom själv, om bararesultatet uppnår den lägsta gräns som är godtagbar för atl uppfylla vad som äravtalat och normall.