prop · G803176 · 1984-12-31 00:00:00 — Dels bör enkontaktperson regelmässigt erbjudas den psykiskt utvecklingsstörde, dels skallkontaktpersonen spela en mera varierad och omfattande roll än vad somvanligtvis är fallet med kontaktperson. Det måste understrykasatt den psykiskt utvecklingsstörde själv, eller naturligtvis i förekommandefall hans behöriga företrädare, avgör om han skall ha denna särskilda omsorgHksom övriga omsorger. Kontaktpersonen skall vara en medmänniska som kanersätta eller komplettera kontakten med anhöriga. Kontaktpersonen kan ge rådtiU eller vara förespråkare för den psykiskt utvecklingsstörde i olikasituationer. Det kan gälla att besvara skrivelser från myndigheter, tala medarbetsgivare osv. Kontaktpersonen kan vara till stöd även för medlemmarna i denpsykiskt utvecklingsstördes familj. Kontaktpersonens uppgifter ter sig olika beroende på omden psykiskt utvecklingsstörde bor på en institution eller i egen bostad. Förden som bor på institution blir kontaktpersonens viktigaste uppgift att gegemenskap med någon utanför institutionen. För den som bor i egen bostad kankontaktpersonens uppgift i större utsträckning vara att hjälpa till ikontakterna med olika samhällsorgan och att medverka till att den psykisktutvecklingsstörde får en meningsfull fritid. Kontaktpersonen bör hålla närakontakt med den psykiskt utvecklingsstörde, helst genom regelbundna besök. Hanskall dock respektera den psykiskt utvecklingsstördes integritet och först ochfrämst vara ett stöd för dennes eget handlande. All en kontaktperson har utsetts av landstingskommunenutesluter inte att Prop.1984/85:176 61 en förmyndare eller en god man kan behövas.Kontaktpersonen är alliså inte att jämställa med ställförelrädare eller ombud iräiisligl hänseende. Bestämmelsen ger utlryck för skyldigheten atlanordna daglig verksamhet för psykiskt utvecklingsstörda som inteförvärvsarbetar eller utbildar sig. Främst avses här verksamhelen i dagcenter.Dagcenter skall som omsorgsform ge psykiskt utvecklingsstörda möjlighet attutveckla sina resurser och delta i samhället. Som en del av den dagligaverksamheten kan ingå att vid behov bistå den psykiskl ulvecklingsslörde så atthan kan ta sig till och från dagcentret. 18 § anges härutöver atllandsiingskommunen är skyldig att medverka till att psykiskl ulvecklingsstördafår en meningsfull sysselsättning genom förvärvsarbele. Detta skallsjälvfallel vara det yllersla målel för alla. Bestämmelsen gör i och för sig inle undantag för någonåldersgrupp. Avgränsningen lill dem som inte förvärvsarbetar eller utbildar sigskall dock uttrycka att bestämmelsen tar sikte särskilt på dem som är iyrkesverksam ålder, dvs. över skolåldern, och som inte har fåtl förvärvsarbete.Del kan också framhållas att psykiskt utvecklingsstörda som har uppnåttpensionsåldern men önskar fortsätta i dageenier liksom kan gesmöjlighet till det. Bestämmelsen reglerar landstingskommunensskyldighel att tillhandahålla avlösningshjälp i form av korilidsvistelseutanför det egna hemmet. Det är anhöriga (föräldar, syskon osv.) som främst kanbehöva avlösning. Men även familjehemsföräldrar bör i detta sammanhang ansesvara anhöriga och ha rätt alt få sådan hjälp. Det bör i tydlighetens intressepoängteras att avlösningshjälp ål anhöriga kan gälla anhöriga lill både barn,ungdomar och vuxna psykiskt utvecklingsstörda. Korttidsboendet kan förläggas i olika miljöer - i ettsärskilt korttidshem eller i en annan familj, en s.k. stödfamilj. Avlösning kanockså ges i den psykiskt utvecklingsslördes egel hem. Delta är en uppgift somutförs av . Om så behövs skaU landstingskommunen därvid förstärkasocialtjänstens insatser med behövlig experthjälp. ("Annal personligtslöd" enligt punkten 1). Ytterst måste behovet av insatser för den psykisktulvecklingsslörde få avgöra vem som skall ge hjälpen. I valel mellan olikaavlösningsformer bör de anhörigas eget önskemål spela en betydande roll. Önskarde avlösningen i hemmel, bör delta önskemål så långt möjligt lillgodoses. Som har framgåll av den allmänna moliveringen (avsniU 2.5)avser bestämmelsen också atl ålägga landstingskommunerna skyldighel all svaraför det behov av korllidslillsyn före och efler skoldagen och under lovdagarsom barn kan ha och som alltså moisvarar omhändertagande ifritidshem för yngre barn. Punkl 4 och 5. Bestämmelserna reglerar landstingskommunensskyldighel all lillhandahålla aliernaiiva boendeformer för barn och vuxna, sominte kan bo hos föräldrar eller i en egen boslad. 1984/85:176 62 För barn bör i försia hand erbjudas boslad i en annanfamilj, i ell familjehem. Termen familjehem motsvarar samma begrepp inomsocialtjänsten men det är landsiingskommunen som engagerar familjen ochansvarar för barnets välfärd där. Däremot saknas i omsorgslagen molsvarighellill socialtjänstlagens bestämmelser om möjlighet atl meddela förbud förföräldrarna atl ta hem barnet (s.k. flyliningsförbud) m.m. Likaså saknasmöjlighet all med slöd av omsorgslagen placera etl barn uianför den egnafamiljen mol föräldrarnas vilja. Elevhem respeklive grupphem används som beteckning förmindre bostadsenheler som finns i vanlig samhällsmiljö men som inle är allbelrakia som enskild boslad. Grupphemmen skall ersätta såväl nuvarande inackorderingshemsom vårdhem och specialsjukhus. Del rör sig här om bosläder för grupper medspeciella behov. Av della följer att den för boendel ansvarige huvudmannen ärskyldig all se lill all de boende får del slöd och den stimulans som de behöverför att leva etl värdigt liv. Denna skyldighel anges närmare i andra slyckel. All de nuvarande vårdhemmen och specialsjukhusen finnskvar under en övergångstid saml att nuvarande inackorderingshem och elevhemskall anses vara grupphem respeklive elevhem enligi den nya lagen redovisasnärmare i övergångsbestämmelser lill denna (se lagförslag nr. Bestämmelsen uttrycker det omvårdnadsansvarsom omsorgshuvudmannen har främst för psykiskt ulvecklingsstörda som inte borhemma. I omvårdnaden ligger skyldighet att stödja och hjälpa psykisktulvecklingsslörda med dagliga personliga behov som de kan ha svårigheter allsjälva klara. Exempel på sådana behov kan vara hjälp att sköta hygien, all äta,atl klä sig, atl nå och förflytta sig liksom hjälp med inköp av t.ex. glasögon,kläder, skor och hygienarfiklar. I ansvaret för omvårdnaden ligger också alt setill alt den psykiskt utvecklingsstörde får den hälso- och sjukvård, tandvårdsaml de lekniska hjälpmedel han behöver. Bestämmelsen avser också atl garanterapsykiskl ulvecklingsstörda som får särskild omsorg i form av daglig verksamhel(p. 2) den omvårdnad de behöver i samband härmed. I 8 § åläggs landsiingskommunen all verka för atl detallmänna fritids- och kulturutbudel blir lillgängligl även för psykisklulvecklingsslörda. räcker dock inle della utbud till. Särskilt svårt allfå del av del allmänna ulbudel har psykiskl ulvecklingsslörda som ärflerhandikappade och därför oflast återfinns i slörre eller mindre kollektivaboendeformer. Landstingskommunen åläggs därför atl som komplement till detallmänna utbudet själv anordna fritidsverksamhet och kulturaktiviteter förelevhems- och grupphemsboende. Del bör framhållas atl andra psykisktutvecklingsstörda naturligtvis kan ges tillträde till kulturaktiviieler somanordnas för elevhems-och grupphemsboende. 1984/85:176 63 Rätlen till särskilda omsorger 5 § Psykiskl utvecklingsstörda, som behöver sådant slödoch sådan hjälp i sin livsföring som avses i 4 §, har rätl lill särskildaomsorger enligt denna lag, om deras behov inte tillgodoses på något annal säll. Psykiskl utvecklingsstörda skall genom de särskildaomsorgerna tillförsäkras goda levnadsvillkor. De särskilda omsorgerna skall anpassas lill moltagarensindividuella behov saml ulformas sä atl de är läll lillgängliga för demänniskor som behöver dem och slärker deras förmåga all leva ell självsiändigiliv. Beslämmelsen ullrycker \ försia stycket all psykisklulvecklingsslörda har rätt atl få slöd och hjälp i form av särskilda omsorger.De förulsättningar som skall föreligga är dels atl den psykisklulvecklingsslörde behöver detla slag av slöd och hjälp i sin livsföring, delsall han själv saknar förmåga all tillgodose det föreliggande behovel och detlainle heller blir lillgodoseii på annan väg. Den som alltså klarar atl bo självutan hjälp, all utföra etl arbete i öppna marknaden osv. har inle behov av ochdärför inte heller rätt till särskilda omsorger. Behöver han i och för sig stödoch hjälp från andra i sin livsföring, kan det hända att han får tillräckligtstöd ändå genom insatser av (t.ex. hemhjälp, färdljänsl) ellerav någon nära anhörig som är beredd atl svara för hjälpen lill den psykisktulvecklingsslörde som ett led i familjerelationen. Men den som inle har dessamöjligheter har rält lill särskilda omsorger i de former som anges i 4 § i denutsträckning han har behov av dem. I andra stycket anges en inriktning för kvalitetsnivån påde särskilda omsorgerna. Omsorgerna skall tillförsäkra psykisktulvecklingsslörda goda levnadsvillkor. Vid beslämningen måsle hänsyn las lilldet behov av extra insatser som handikappet kan medföra. Beslämmelsen påminner i sin ulformning om 6 §socialtjänstlagen, den s.k. biståndsparagrafen. Enligt 6 § SoL har den enskilderätl lill ekonomiskl och annat bistånd för sin försörjning och sin livsföring iövrigt, om hans behov inte kan tillgodoses på annat sätl. Genom biståndet skallden enskilde tillförsäkras en skälig levnadsnivå. beslut ifrågor om bislånd får överklagas av den enskilde lill domstol. Detta motsvararalltså vad som föreslås gälla i fråga om rätt all överklaga omsorgsnämndensbeslut om särskilda omsorger (se 20 §). I jämförelse med vad som gäller enligtSoL, där de former i vilka socialnämnden kan vara skyldig alt lämna bislåndinle är precist angivna, är omsorgsnämndens ansvar tydligare avgränsat i denhär lagen. Skyldighelen gäller all lillhandahålla de särskilda omsorger somanges i 4 §. Det kan naturiigtvis ändå uppkomma tvist om vilken eller vilkasärskilda omsorger den enskilde måste anses ha rätl till inom ramen för 4 §.Della får då avgöras enligt en liknande bedömning som den som görs enligt SoL,dvs. omsorgerna skall tillförsäkra den enskilde goda levnadsvillkor (jfr.skälig levnadsnivå). Det blir alltså här, liksom enligi SoL, en bedömning sommåsle ske individuelll men uiifrån mera generella bedömningsnormer. Med denavgränsning av de särskilda omsorgernas 1984/85:176 64 innehållsom görs, bör dock utrymmet för domstolarnas prövningar bli mer begränsatenligt omsorgslagen än enligt SoL. I bedömningarna skall naturligtvis ocksåvägledning hämtas i tredje slyckel i paragrafen. Tredjestyckel, som motsvarar 9 § och sista meningen i 5 § andra slycket iomsorgsberedningen lagförslag, understryker det grundläggande för de särskildaomsorgerna. De skall anpassas till moltagarens individuella behov. Attomsorgerna skall vara lätl tillgängliga är elt uttryck för den s.k.närhetsprincipen, dvs. de omsorger som erbjuds skall så långt möjhgt med hänsyntill geografiska förhållanden ligga nära den psykiskt utvecklingsstördesnormala hemmiljö. Vidare understryks atl omsorgerna skall utformas så att de ökaren psykiskl utvecklingsstörds möjligheter att leva etl självständigt och därmednormalt liv. Omsorgerna får alltså inte ges formen av ett beskyddandeomhändertagande där allting ordnas/ör den psykiskl utveck-hngsstörde och inteav eller tillsammans med denne. En aktiverande prägel bör utmärka omsorgerna ivilken form de än ges. Del yttersta målet med verksamheten skall därför varaatt även den som har en betydande psykisk utvecklingsstörning skall kunna klaraett självständigt boende, ett vanligt arbete osv. 6§ Särskilda omsorger skall ges den psykiskt ulvecklingsslörde endast om hanbegär det Om han är eller annars ur stånd att avge en bindandeviljeförklaring skall de särskilda omsorgerna ges på begäran av vårdnadshavare,förmyndare eller god man. Paragrafenhar sin motsvarighet i 10 § första stycket i omsorgsberedningens lagförslag.Den nya lagen medger inte - till skiUnad års omsorgslag - attsärskilda omsorger ges mot den psykiskt utvecklingsstördes vilja. Om enpsykiskt utvecklingsstörd har nått en sådan förståndsmognad och omdömesförmågaatt han är i stånd till en bedömning av innebörden och verkan av ett erbjudandeom särskilda omsorger och om han motsätter sig erbjudandet, så måste del givnaerbjudandel falla. Detta innebär inte att landstingskommunen kan lämna denpsykiskt utvecklingsstörde helt. En fortlöpande kontakt med förslag tillalternafiva lösningar av etl hjälpbehov bör som regel kunna lösa föreliggandeproblem. Kontakterna måste dock alltid ske så att den grundläggande regeln i 3§ om respekt för den enskildes självbestämmanderätt och inlegritel iaktlas. 16§ uttrycks huvudregeln så att särskilda omsorger skall ges den psykisklulvecklingsslörde endasl om han begär det. I detta ligger atlomsorgen skall upphöra, om och när den psykiskt utvecklingsstörde förklarar siginte längre vilja ha den. Som framgått av del sagda måste med en begäranlikslällas ett uttryckligt samtycke till ett erbjudande om särskilda omsorger. Förvissa psykiskt utvecklingsstörda gäller dock atl de anlingen på grund av sinungdom eller just på grund av sill handikapp inle förstår innebörden av etterbjudande om särskilda omsorger och därför inte heller kan anses vara i ståndatt uilrycka en egen vilja. Hit hör mindre barn men också vuxna med en djuppsykisk utvecklingsstörning. För dessa grupper, som i lagen beskrivs 1984/85:176 65 vara ur stånd atl avge en bindande viljeförklaring,föreskrivs all de särskilda omsorgerna skall ges på begäran av vårdnadshavare,förmyndare eller av god man. I beslämmelsen anges liksom i nuvarande lag en åldersgränsvid vilken en minderårig psykiskl utvecklingsstörd skall kunna anses varatillräckligt mogen för atl hans viljeyttring skall ha självsländig betydelse. I1967 års omsorgslag angavs all den som hade fylll och nåll sådan mognadall hans vilja borde beaklas själv kunde begära eller samlycka lill omsorger. nya bestämmelsen skall anses ligga samma innebörd, nämligen alt en 15-åringsom själv förstår vad saken gäller och kan uttrycka en vilja inle kan beredassärskilda omsorger enbart på vårdnadshavarens eller annan legalställföreträdares begäran. Den nya lagen innehåller alltså ingen molsvarighel lill 35§ omsorgslag, dvs. den bestämmelse som på närmare angivna grunderoch efler etl särskilt beslulsförfarande medger vård oberoende av samlycke ispecialsjukhus och vårdhem. I den allmänna moliveringen. avsnillen 2.6 och2.10, har förulsalls all frågorna om vård oberoende av samlycke av psykisklulvecklingsslörda samt brottspåföljder för dessa får en enhellig lösning isamband med en föreslående reformering av den psykiatriskaivångslagslift-ningen. 7 § Varje landstingskommun skall svara för de särskildaomsorgerna ål psykiskt ulvecklingsslörda som är bosatia inomlandsiingskommunen. Psykiskl utvecklingsstörda som vistas i landsiingskommunenunder skall ges del slöd som de omedelbarl behöver. Vad som i denna lag sägs om landstingskommuner gällerockså kommuner som inle ingår i en landstingskommun. Föreskrifier omförvaliningsulskoUet skall därvid avse kommunstyrelsen. 1 paragrafen, som överensslämmer med 6 § iomsorgsberedningens lagförslag, anges huvudregeln om del landstingskommunalaansvaret för särskilda omsorger. Ansvaret omfattar främsl dem som är bosallainom landsiingskommunen. Delta motsvarar vad som gäller enligt 1967 årsomsorgslag. Vid bedömningen av frågan var en person skall anses bosattkan ledning hämtas från folkbokföringens beslämmelser om rält kyrkobokföringsorl.En person kan alltså i regel anses bosatt på den orl där han är kyrkobokförd. Givelvishar en psykiskl utvecklingsstörd liksom andra medborgare rätl att flytta såvälinom landstingskommunen som lill en annan landstingskommun. Del måsle förutsättasalt landstingskommunerna i samarbete med varandra skall göra det möjligl förpsykiskl utvecklingsstörda att flytta till annan bostadsort genom atl särskildaomsorger slälls lill förfogande i den landslingskommun lill vilken den psykisklulvecklingsslörde önskar flytta. 5 1984/85. 1984/85:176 66 I paragrafen har tagits in en beslämmelse i fråga om enlandstingskommuns ansvar för särskilda omsorger ål den som mera tillfälligtvislas i landstingskommunen. En vistelse under en kortare lid kan gälla såvälen tillfällig genomresa som några månaders boende i en sommarbostad. Det ärviktigt atl psykiskl ulvecklingsslörda liksom andra människor kan resa ochvistas utanför sill hemlandsting. Den landstingskommun som de besökerförutsätts kunna ställa upp med de tillfälliga stödinsatser i form av särskildaomsorger som de behöver omedelbarl. Det bör närmast vara fråga om tillfälligabostadserbjudanden och de insalser som avses under 4 § första stycket 1. Delansvar som avses här är ansvarel för att resurser ställs till förfogande vidakuta situationer. Beslämmelsen avser de ire s.k.landsfingsfria kommunerna . 8 § Till landstingskommunens uppgifier hör alt 1. göra sig förlrogen med psykisktutvecklingsstördas levnadsförhållanden saml verka för all de får sina behovallsidigl lillgodosedda, 2. informera om verksamhelens mål ochmedel, 3. i samverkan med kommunerna ilandsiingskommunen samordna den verksamhet som behövs för psykisktutvecklingsstörda och deras familjer saml verka för all den utvecklas på etttillfredsställande sätt, 4. medverka lill att psykisklutvecklingsstörda får en meningsfull sysselsättning genom förvärvsarbete, 5. samverka med organisationer somföreträder psykiskt ulvecklingsslörda, 6. verka för att del allmänna fritids-och kulturutbudet blir lillgängligl för psykiskl utvecklingsstörda. 1 paragrafen anges de uppgifter av övergripande slag somåvilar landstingskommunen. Bestämmelsen ger uttryck för uppgiften attbedriva en aktivt uppsökande verksamhet samt all vidta åtgärder för att debehov som blir kända också blir lillgodosedda. Behoven skall lillgodosesallsidigl. Häri ligger en erinran om landslingskommunens uppgifl att verka föratt även andra huvudmän med uppgifter i förhållande lill psykisklulvecklingsstörda -stat och kommun - liksom andra verksamhetsgrenar inomlandstingskommunen, t.ex. hälso- och sjukvården, fullgör sina förpliktelser iförhållande lill dem. Del kan alltså betyda hjälp att söka socialförsäkringsförmåner,särskild utbildning eller slöd- och hjälpinsatser - helt enkelthjälp atl hitta rält bland samhällets hjälporgan. Landsfingskommunen harsåledes ett samordningsansvar i förhållande lill den enskilde hjälpbehövande.All landsiingskommunen också har ett ansvar för atl i samverkan med kommunernase till att de kommunala och landstingskommunala resurserna samordnas på etteffektivt sätt framgår av tredje punkten. I beslämmelsen föreskrivs skyldighet förlandstingskommunen att informera om verksamhetens mål och medel. Regeln tarsikle främst på behovet av alt informera psykiskt utvecklingsstörda, deras anhöriga. 1984/85:176 67 personer i allmän ijänsl saml allmänhelen i övrigl om desärskilda omsorgerna, nägol som är en viklig åigärd för alt nå fram lill alladem som har behov av omsorgsverksamheiens ijänsler. Regeln lar också sikle påbehovet au informera om psykiskl ulvecklingsstörda och deras levnadsvillkor isyfte alt underlälta den eftersträvade normaliseringen och integreringen isamhällel av dessa grupper. Bestämmelsen uttrycker landstingskommunensskyldighel all la inilialiv i förhållande lill kommunerna i landstingsområdet isyfte all samordna de landstingskommunala och de kommunala slöd- och hjälpresur-sernaför psykiskt utvecklingsstörda och deras familjer. Bestämmelsen har ell vidaresyfie än bestämmelsen om planering av de särskilda omsorgerna enligi 9§. Denhär regeln tar sikle på behovel att fortlöpande aktivt samordna verksamhelenmellan olika huvudmän. Omsorgskommiilén föreslog alt landstingskommunerna skullesvara för vad kommiltén kallade en samordnad habililering. Härmed avsåg kommillénett ansvar för samordningen av verksamhelen inom och mellanlandstinget och andra huvudmän för alla barn och ungdomar med handikapp. Menbegreppet avsåg också en samordning lill en verksamhetsgren och en nämnd avlandslingens förpliktelser gentemot alla handikappade barn och ungdomar inomlandstingens kompetensområde. Som har framgått av den allmänna moliveringen hardel senare ledet av kommilléförslaget inle ansetts böra lagfästas liksom inteheller skyldigheten för all samordna sin egen verksamhel. Deltainnebär emellerlid inle något ställningslagande till komminéns rekommendafionerom hur landsfingskommunernas insatser för handikappade barn och ungdomarlämpligen kan organiseras. Landslingen bör naiurligen organisera sin verksamhetså all den, tillsammans med andra insatser, blir så effektiv och heltäckandesom möjligl. Ett bra sätt atl hjälpa psykiskl ulvecklingsstörda - som oflaockså har andra handikapp - kan självfallel vara alt samordna verksamheten fördem med verksamhelen för andra handikappade. I 4 § första slycket 2 har som en särskild omsorgangivits daglig verksamhel ål den som inte förvärvsarbetar eller utbildar sig.Som har framgålt av specialmoliveringen lill denna bestämmelse lar den främslsikte på dageenier och annan motsvarande verksamhet som omsorgshuvudmännen ärskyldiga att anordna. Men målel för psykiskt ulvecklingsstörda är självfallel,liksom för alla andra, förvärvsarbete om än ibland i skyddade former. För attmänniskor skall få arbete har arbevsmarknadsmyndigheierna' huvudansvarel. Menomsorgshuvudmannen skall på olika sålt medverka lill all psykisklulvecklingsslörda kan få arbete på den öppna marknaden. Detla kan ske på olikasätt: genom förberedelsearbete i dageenier, genom aktiv samverkan medarbetsförmedlingen och Sliflelsen Samhällsförelag saml genom handledning iövergångsstadiet sedan en utvecklingsstörd har kommil ul i vanligl arbele osv.För denna uppgift ger beslämmelsen i fjärde punkten uttryck. 1984/85:176 68 Bestämmelsen föreskriver skyldighet förlandstingskommunen att samverka med psykiskt utvecklingsstördas intresseorganisationer.Sam-verkansskyldigheten är värdefull såväl för huvudmannen som för psykisktulvecklingsslörda. Del får anses vara en självklarhel all de som är närmaslberörda av en verksamhet också får vara med och lämna förslag och synpunkler påverksamhelens uppläggning och bedrivande. I detta hänseende är psykisktutvecklingsstörda ofla svårt hindrade på grund av sill handikapp. Samverkan börske både i mer övergripande frågor, l.ex. i planeringsarbelet, men kan ävenvara av betydelse i någol enskill fall. Formerna för samverkan får bestämmas avlandstingskommunen och organisationerna tillsammans inom ramen för de gällandesekretessbestämmelserna. Sekretessfrågorna berörs i allmänna råd frånsocialstyrelsen 1982:4. I 4 § andra stycket har som en del av densärskilda omsorgen bostad i grupphem eller elevhem föreskrivits rätl all fåtillgång lill fritidsverksamhet och kulturella akiivileler, innebäralliså en skyldighel för omsorgshuvudmännen atl själva anordna sådanverksamhel för dem som bor i grupphem eller elevhem, om inle del allmännakulturutbudel är tillgängligt för dem. Den här beslämmelsen åläggerlandstingskommunen alt också verka för atl det frilids- och kullurulbud som äravsett för allmänhelen blir tillgängligt även för psykiskl ulvecklingsslörda. 9 § Landstingskommunen skall efler samråd medkommunerna inom landstingskommunen planera för de särskilda omsorgerna om psykiskt ulvecklingsslörda. Bestämmelsen, som överensstämmer med 12 § iomsorgsberedningens lagförslag, föreskriver skyldighet för omsorgshuvudmannenalt planera för de särskilda omsorgernas ulveckling. Planeringen skall skeefler samråd med kommunerna i landstingsområdet sammanhänger med atllagen (12 §) öppnar möjlighet lill all på sikl föra över verksamhelen helt tillkommunerna men också med behovel av atl samordna resurserna på bästa sätt.Planeringen bör ske fortlöpande. 10 § Samråd skall fortlöpande ske med den psykisklutvecklingsslördes närstående. I bestämmelsen föreskrivs atl landsiingskommunen skall hafortlöpande samråd med den psykiskt utvecklingsslördes närslående.