prop · G803181 · 1984-12-31 00:00:00 — Det innebär att en stor del av de tidigarelångtidsvårdade har skrivits ut fill ell liv utanför sjukhusen. Flera kan leva ute i samhällel med lämpligl stöd iboslad, dagverksamhei och fritid. 1984/85:181 93 Uppgiften att hjälpa dessa människor med deras socialabehov när de kommer ut i samhället ligger på primärkommunerna och främsl derassocialtjänst. Erfarenheterna från 70-ialel och de utskrivningar från mentalsjukhusen,som då skedde, liksom erfarenhelerna frän andra länder visar dock att del krävsnoggranna förberedelser för ett liv uianför sjukhusen. Elt nåra samarbeiemellan främsl och psykiatrin är nödvändigt för atl den enskildeskall få ett meningsfullt liv uianför sjukhuset efter en långvarig sjukhusvård. Kommunen har enligt socialtjänstlagen ansvaret för all gedessa människor den hjälp de behöver. Den har också skyldighet att samarbetamed andra organ, exempelvis primärvård och psykiatri i en uppsökande verksamhetoch planering av insatser. En väl planerad utflyttning genom samverkan mellansocialtjänst och psykiatri ger möjlighet alt positivt påverka attityderna tillpersoner med psykiska handikapp. Närstående och grannar kan lättare la sittsociala ansvar om de känner alt de kan få stöd från de ansvarigasamhällsorganen. En grundläggande förulsättning för att människor med svårapsykiska problem skall kunna återanpassas till samhället är en förändring iattityden i befolkningen - alt acceptera människors rått att vara annorlundaoch att bältre hjälpa varandra att klara de kriser och svårigheter som möteross i det dagliga livet. Försöksverksamhel med ökad samverkan mellan primär- ochlandstingskommuner inom hälso- och sjukvården Samarbeie mellan landstingskommunerna och kommunerna harulvecklats alltmer . Syftet med denna ökade samverkan ärframför alll all åstadkomma bättre samhällsservice och resursutnyttjande.Samverkan förekommer i många olika former och inom olika verksamhetsområden. Del har bl.a. tagit sig uttryck i olika typer avsamarbetsavial och ekonomiska överenskommelser som jag beskrivit i detföregående. har beslulal om försöksverksamhet med ökadkommunal självstyrelse (prop. 1983/84:152, KU 32, rskr 368) som innebår au sådanverksamhet får genomföras i högsl nio kommuner och tre landstingskommuner.Regeringen har utsett , , , , , Ale.Örebro, och kommuner saml och läns. Örebroläns och läns landstingskommuner atl delta i försöksverksamhelen.Försöket är avsett atl pägå . Efter ulvärdering skall delligga lill grund för mera generella överväganden. Lagen (1984:382) om försöksverksamhel med en friarekommunal nämndorganisalion trädde i kraft . Lagen gerförsökskommunerna betydande frihet alt efter lokala förhållanden ordna sinnämndorganisation. 1984/85:181 94 Försökskommunerna skall också ges möjlighel alt göraavsleg frän slatlig reglering och därigenom kunna pröva nya vågar i denkommunala verksamheten. Enligt riksdagsbeslutet får regeringen möjlighel altbeslula om avsteg från vad har beslulal i samband med anvisande avanslag, godkännande av riktlinjer för en viss verksamhet eller annan liknandeåtgärd. Del skall vidare vara möjligt atl pröva en närmare samverkan mellan enkommun och en landslingskommun samt mellan den slalliga länsförvaltningen ochkommunala organ. I varje försökskommun har ett omfattandeinvenleringsarbele bedrivils vilket resulterat i förslag till förändringar avden slatliga regleringen. Regeringen har i tilläggsdirektiv tillstat-kommunberedningen beslutat atl beredningen skall yltra sig över och beredaförsökskommunernas framslällningar (Dir 1984:28). Detta sker i nära samråd medberörda fackdeparle-ment. Avsikten är alt regeringen skall falla beslut omdispenser från statliga beslämmelser . 4.8 Förslag om vissa ändringar i hälso- och sjukvårdslagen Mitt förslag: Kraven på hälso- och sjukvården, som f.n. ärinlagna i 3 S andra - fjärde slyckena hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) ochenbari gäller landslingskommunal vård, föreslås gälla all hälso- och sjukvård.Beslämmelserna föreslås därför flyttade lill en ny paragraf, 2 a S. 1 den nyautformningen av bestämmelserna markeras särskilt alt vården bör inriktas molatt förebygga ohälsa. Informationsskyldigheten föreslås också förtydligad på såsätl all den förutom uppgifier om patienlens hälsotillstånd ochbehandlingsmetoder även anges omfalla meloder för all förebygga och utredasjukdom och skada. Skälen för mitt förslag: Den hälsopolitiska ochvårdpolitiska inriktning och den ulveckling av hälso- och sjukvärden som jagförordat i det föregående är i linje med hälso- och sjukvårdslagen. På en punklanser jag emellerlid all lagen bör ändras. De i 3 § HSL angivna kraven på denlandslingskommunala vården bör i fortsättningen gälla för all hälso- ochsjukvård. Enligt 3 § andra styckel i lagen skall varje landstingerbjuda dem som är bosalla inom en god hälso- och sjukvård. Ensådan vård skall särskilt vara av god kvalitet och tillgodose patientens behovav irygghel i vården och behandlingen. Den skall också vara lätl lillgänglig,bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritel och främja godakonlakler mellan patienten och hälso- och sjukvårdspersonalen. Värden och behandlingen skall enligt tredje stycket sälångt det är möjligl utformas och genomföras i samråd med patienten. Patientenskall enligt fjärde styckel informeras om sill hälsotillstånd och om debehandlingsmetoder som står till buds. Bestämmelser finns också om vissabegränsningar i 1984/85:181 95 informationsskyldigheten och om informalion lill anhörigai vissa fall. De nämnda beslämmelserna saknar motsvarighet i dentidigare gällande sjukvårdslagen. I huvudsak överensstämmer bestämmelserna medde kriterier som enligt hälso- och sjukvårdsutredningens förslag tillmålparagraf i lagen borde gälla för en god hälso- och sjukvård antingen denbedrivs av landstingei eller av någon annan vårdgivare. gäller för hälso- och sjukvårdspersonalenvissa allmänna åligganden enligt 5 § tillsynslagen som nära ansluler lill deberörda beslämmelserna i HSL. Bestämmelser för personalen med liknande innehållfinns också i andra författningar. Med hånsyn till dessa beslämmelser och tilllandslingens dominerande ställning som värdgivare bedömdes det vid HSL:stillkomst inle finnas något behov av alt låta kraven gälla även för övrigavårdgivare. Jag föreslår nu - på motsvarande sätt som i den nyligenanlagna tandvårdslagen (1985:125) - att de grundläggande kraven på vården skallgälla all hälso- och sjukvård, dvs. även företagshälsovården, skolhälsovården,studerandehälsovården, hälso- och sjukvården för värnpliktiga och den privalavården. Den nya bestämmelsen innebär atl inte endasl landslingenulan också övriga vårdgivare blir skyldiga atl inrätta och utforma verksamhetenpå ell sådani sätt all kraven pä verksamhelen iaktlas. All samma krav bör ställas på all hälso- och sjukvård fårväl i och för sig anses vara självklart. Denna inriktning pä vården fårnaturligtvis etl helt annat genomslag om den blir obligalorisk. Härigenomskapas också bättre garantier för att all hälso- och sjukvård ulvecklas mol delmäl som uppställts i 2 § HSL. Åven den privata värden bekostas lill slor delmed allmänna medel. Det är angelägel atl dessa medel används på ell församhället ekonomiskl tillfredsställande sått. Alt kraven gäller all vårdunderiällar också planeringen och samordningen av vården. Det nu sagda föranleder atl 3 § andra - fjärde slyckenaHSL bör brylas ul och med vissa redaklionella förändringar får utgöra en nyparagraf, 2 a §. Paragrafen bör föregås av en ny rubrik, nämligen "Krav pähälso- och sjukvärden". I försia punkten bör i huvudsaklig överensstämmelse med 3§ första styckel 1. i den nya tandvårdslagen anges atl vården skall inriklasmol atl förebygga ohälsa. Moliven lill alt särskilt betona viklen avförebyggande insalser har utförligt utvecklats i avsnitt 3. Den nya beslämmelseninnebären skyldighel även för t.ex. de privata vårdgivarna att lägga särskildvikt vid förebyggande åtgärder. Dessa blir naturiigen begränsade lillindividinriktade förebyggande insalser. t.ex. informalion och hälsoupplysning.1 samverkan med landslingen bör formerna för de privala vårdgivarnas medverkani det förebyggande arbetet utvecklas. Kravet i andra punklen alt vården skall vara av godkvalitet och tillgodose patientens behov av irygghet i vården och behandlingeninnebär krav på en 1984/85:181 96 god personell och materiell slandard, dvs. all vården gesav personer med adekvat ulbildning och med behövlig teknisk utrustning iändamålsenliga lokaler. En privai vårdgivare måste l.ex. för alt kunna åta sigmera komplicerade eller allvarliga ingrepp säkerslälla erforderliga resurserantingen i den egna verksamhelen eller genom överenskommelse med annanvårdgivare för all möla eventuella komplikationer för patienten. Vården skallockså vara individualiserad, dvs. anpassad till den enskilda människan. Vårdenmåste också bygga på en helhetssyn på patienten. De bakomliggande orsakernalill vårdbehovet bör ulrönas. Värden måste ocksä utgä från patientens ansvarför sin egen hälsa och syfla lill all förbättra den enskildes möjligheter allta della ansvar. Kravel i punklen 3 alt vården skall vara lätl tillgänglighar närmare berörts bl.a. i avsnitt 2.2. Förulom närhel lill vården innebårkravel också all mottagningarna skall vara tillgängliga även för människor medhandikapp och all öppettiderna skall vara rimliga. Privata yrkesutövare kanbidra lill en lätt tillgänglig vård bl.a. genom all i samråd med landstingeielablera sig på orler där det råder brist på hälso- och sjukvård och genom alldella i jourverksamheien. EnligtpM/:/:/e« 'iskall vården bygga på respekl förpatientens självbestämmande och integritet. Värden skall ha en medmänsklig ochförstående inriktning. I lillsynslagen har detta uttryckts så alt hälso- ochsjukvårdspersonalen skall visa patienten omtanke och respekl. Vården skall genomförasi en atmosfär av samförstånd och samverkan mellan patienten och den som gervården. Vården är helt frivillig. Åven om patienten samtyckt lill vård kan haneller hon senare motsätta sig atl en viss vårdålgärd vidias. Däremot kanpatienten inte kräva att en viss form av vård ges. Avgörande för vilken vårdsom erbjuds måste vara personalens yrkesansvar. Enligt punklen 5 skall goda kontakter främjas mellanpatienten och personalen. Delta innebär atl vården skall organiseras så atlpatienten har möjlighet all få träffa och bli behandlad av samma personal vidvarje vårdtillfälle. Inom den privata vården är del vanligl atl patienteniräffar samma personal. Kontinuiteten i kontakterna har däremot varil ellproblem inom den offentliga vården. Pä flera häll pågår dock försök som syftarlill en god kontinuitet i vården. Andra och Iredje styckena. I förhållande till 3 § fjärdeslycket HSL har vissa tillägg måst göras i 2 a § tredje slyckel. Bestämmelseninnehåller en informationsplikt i förhållande lill patienten och i vissa falldennes nära anhöriga i fråga om patienlens hälsotillstånd och debehandlingsmetoder som står till buds. Till förtydligande avuppgiftsskyldighelen föreslås nu att skyldigheten förutom uppgifter omhälsotillståndet hos patienten också skall omfatta informalion om de metodersom slår lill buds för alt förebygga, utreda och behandla sjukdom och skada. Upplysningar fär enligt 3 § fjärde styckel HSL inle lämnasom hinder föreligger enligt sekretesslagen (1980:100), Den lagen reglerar denoffenlliga 1984/85:181 97 De aktuella beslämmelserna finns i 7 kap. 3och 6 §§ sekretesslagen. För den privata vården finns motsvarande bestämmelseri 6 § andra stycket och 6 a § försia slycket tillsynslagen. 1 2 a § iredjeslycket HSL bör anges att upplysningar inle får lämnas lill paiienien ellernågon anhörig lill denne om hinder mol detta föreligger enligt nämndabestämmelser i sekretesslagen eller lillsynslagen. När de berörda kraven görs tillämpliga på all hälso- ochsjukvård måste ocksä övervägas om inte socialslyrelsens lillsyn enligt HSL, somf.n. endasl gäller den landslingskommunala värden, bör omfatta all hälso- ochsjukvård. Halso- och sjukvårdspersonalen slår visserligen redan nuunder socialslyrelsens tillsyn enligt tillsynslagen. Kraven i den föreslagna 2a § HSL riktar sig dock i försia hand till den som driver värden. Denne är, närdel gäller den enskilda hälso- och sjukvården, oftast samme person som utförsjälva vården men del behöver inle vara så. Jag är inte nu beredd atl föreslå atl lillsynen enligt HSLvidgas till att omfatta all hälso- och sjukvård men jag anser atl denna frågapå lämpligl sätt bör övervägas yllerligare. Samlidigt bör övervägas reglernaför de privai drivna institutionerna för hälso- och sjukvård med syfte altsamma säkerhetskrav skall gälla för dessa institutioner som gäller förlandstingens molsvarande institutioner. 5 Vårdens struktur - några utvecklingslinjer 5.1 Inledning De krav på vårdens lillgänglighet och kvalitet, som jagredogjort för i föregående avsnitt, leder till behov av en fortsatt förändringav vårdens strukturella uppbyggnad och innehåll. HS 90:s huvudrapport behandlar behovel av en förändradvårdstruktur och konstaterar alt de nuvarande huvudlinjerna vad gällervårdstrukturens utveckling bör ligga fast. Det innebär en fortsatt ulbyggnad avprimärvården och koncentration av länssjukvården. Vissa verksamheter, främsllånglids-sjukvård och psykiatri, överförs till lokala sjukhem och öppen vårduianför sjukhus. Del det är speciellt angeläget all hemsjukvården kan fortsättaall byggas ut i erforderlig omfattning. Möjligheterna till förändringar inom länssjukvården haranalyserats av HS 90 i en särskild underiagsstudie, SOU 1984:48. Utvecklingsmöjligheterna för primärvårdens förebyggandeinsatser har behandlals i underlagsstudien 1984:46. Flertalet remissinstanser behandlar frågan omvårdstrukturens ulveckling. De flesta, bl.a. samlliga landsling, tillstyrkerhuvuddragen i HS 90:s förslag i denna del. Många päpekar emellertid att resursberäkningarsaknas och all förändringsarbelet kommer atl ta . 7 1984/85. 1984/85:181 98 Nägra remissinstanser, såsom ochSvenska läkaresällskapet, anser att utbyggnaden av primärvården, med betoningav de förebyggande insatserna, måste genomföras med hjälp av nya resurser. Denmedicinska utvecklingen med nya avancerade diagnostiska metoder ochterapeutiska möjligheter kommer med nödvändighet atl kräva en hög grad avspecialisering, som väsentligen måsle vara förlagd till sjukhus med möjligheterlill bred samverkan mellan olika specialister och serviceenheter. Man pekarockså pä alt ökningen av andelen äldre i befolkningen och en sannoliklytterligare ökad medellivslängd, bl.a. till följd av förebyggande insatser,leder lill att behoven av resurser för sjukhusvård inle kan förvänlas atlminska. framhåller att det är olämpligt attalltför strikt lägga fasl en enda struklurmodell för hälso- och sjukvården somlikformigt skulle tillämpas i hela landel. Förutsättningarna för värdensorganisation varierar mycket mellan olika delar av landel. Problemen måslelösas på olika sätt i storstadsregioner och i glesbygdsområden. Jag redovisar i del följande min bedömning av en önskvärdutveckling av hälso- och sjukvårdens struktur. Jag ulgår därvid i försia handfrån HS 90:s huvudrapport och remissinstansernas synpunkler men också frånandra ulredningar som jag har anmält i inledningen till propositionen. 5.2 En förstärkt primärvård Under del har statsmakterna ochhuvudmännen prioriterat utbyggnaden av öppen vård uianför sjukhus,långtidssjukvård och psykiatri i öppna vårdformer. Betydelsen av etthälsopolitiskt synsätt med betoning pä olika slag av förebyggande insatser inomhälso- och sjukvården har i olika sammanhang framhävts. Huvudmännen har i sina långsiktiga planer ultalal ensträvan alt bygga upp hälso- och sjukvården enligt en struktur som i alltväsenlligl överensslämmer med de principprogram som tagits fram cenlralt, ivilka primärvärdens roll kraftigt betonas. Trols att strukturförändringarna inle gäll så snabbi somplanerat kan med tillfredsställelse konstateras all slora förändringar kommittill stånd. Utvecklingen inom säväl psykiatrin som den somatiska vården hargåtl mot större andel öppen vård. Vårdplalsanlalel inom både den somatiskakorttidsvården och den psykiatriska vården har också kunnat reduceras. Enfortsatt utveckling av primärvården ser jag som mycket angelägen och jag villdärför redovisa min syn på primärvårdens roll i hälso- och sjukvårdensstruklurella uppbyggnad. Primärvården är basen i hälso- och sjukvårdssystemet Primärvård är den del av landstingens hälso- ochsjukvårdsorganisation som är förlagd uianför sjukhusen (till vårdcenlraler ochlokala sjukhem). Prop.1984/85:181 99 propositionen om ny halso- och sjukvårdslag (1981/82:97)framhölls att primärvården har ett förstahandsansvar för befolkningens behov avprofessionell vård inom ett begränsat geografiskl område, i regel molsvarandeen primärkommun eller del av sådan. Primärvården skall vara basen i hälso- ochsjukvårdssystemet. Den kan bäst lillgodose krav på närhet, lättillgänglighetoch kontinuitet och kan arbeta såväl med ett patientperspektiv som ettbefolknings- och folkhälsoperspektiv och med kännedom om lokalbefolkningenshälsovillkor och hälsoproblem. Primärvärden får därigenom särskilt goda förutsättningaralt utgå från en helhetssyn både på den enskilde och på befolkningen. HSL lägger fast atl landslingen har ell samordnande ansvarför all hälso-och sjukvård så all befolkningens behov härav blir vällillgodosedda. Landslingens primärvärdsorganisation har en viklig uppgift isamordningen av de samlade vårdinsatserna från de olika vårdgivarna inomområdet. Genom en sådan samordning säkerställs atl alla befolkningsgruppererhåller nödvändig och kontinuerlig sjukvård vid mottagningar, genom hembesökoch vid lokala sjukhem. Primärvården bör genom egna resurser kunna lillhandahållaall sjukvårdsservice och all individuell hälsovård som inte av medicinska skälbör vara förlagd till länssjukvården eller som tillhandahålls genom t.ex.företagshälsovård eller skolhälsovården. För atl utvecklas lill den bas förhela hälso- och sjukvården som HSL förutsätter atl primärvården skall vara, ärdel nödvändigl atl den kan lillhandhålla ell brett serviceutbud och etl lillbefolkningens behov väl anpassal öppethållande och en väl täckandejourverksamhei. Jag anser således att hembesök vid akut sjukdom är elt vikligtled i en god primärvårdsservice liksom en väl utbyggd hemsjukvård. Hälsovård och andra förebyggande insatser inomprimärvården Den landstingskommunala primärvården har elt övergripandeansvar för det lokala hälsovårdsarbetet, såvida behovet inte lillgodoses isärskild ordning, l.ex. genom företagshälsovårdens försorg. Mödra- och barnhälsovården har myckel slor betydelse förkvinnors och barns hälsa. Jag vill därför understryka del angelägna i att dennahälsovårdsservice även i fortsättningen bedrivs i oförminskad omfattning. Detförhållandel alt denna är avgiftsfri har säkert spelat slor roll för atlpraktiskt tagel alla mödrar och barn får del av verksamheten. Primärvärden deltar också i del födelsekontrollerande,abortförebyggande och abortrådgivande arbetet. Regeringen har nyligenredovisal sina bedömningar i dessa frägor genom propositionen 1984/85:48 omfamiljepla- 1984/85:181 100 Jag lardärför inle upp dessa frågor i det nu aktuella sammanhanget. Jag vill dockunderstryka angelägenheten av att denna verksamhel i ökande ulslräckning blirell ansvarsområde för primärvården. har funnii all endasl treundersökningsmetoder f.n. kan övervägas för masshälsoundersökningar avseendecancer, nämligen gynekologisk hälsokontroll med cytologprov, mammografi ochpåvisande av blod i avföringen för lidig diagnoslik av bröstkörlel- resp.larmiumörer. Cancerkommillén föreslår att den gynekologiskahälsokontrollen i hälso-och sjukvårdshuvudmännens regi fortsäller och utökaslill atl omfatta ytterligare åldersgrupper. Del kan här nämnas allsocialstyrelsen avser att meddela allmänna råd om en sådan utvidgadgynekologisk hälsokontroll. Vad gäller de pågående försöken i förlidig diagnostik av tarmtumörer föreslår cancerkommitlén att socialstyrelsennoggrant följer dessa sludier för alt få underlag för elt ställningslagandetill en ulvidgad försöksverksamhet, finner del vidare angelägetatt försöksverksamheten med allmänna mammografiundersökningar forllöpandeutvärderas och att, sä snart tillräckligt underlag föreligger, ställning taslill en allmän uppsökande hälsokontroll. Jag återkommer i del följande tillförsöksverksamheten med mammografiundersökningar. HS 90 har betonat betydelsen av atl man inom primärvärdensförebyggande arbete särskilt söker nå riskgrupper bl.a. långvarigt arbetslösa,olika invandrargrupper och personer som ej har någon företagshälsovård och varsarbetsmiljö är särskilt fysiskl eller psykiskl påfrestande. Jag anser detta vara etl angelägel utvecklingsområde, därdel är vikligt alt försöksverksamheter erhåller stöd för all finna former föroch ett praktiskt innehåll i sådana insalser frän primärvärdens sida. Genom atlriksdagen (SoU 1984/85:13) har godtagit propositionen (1984/85:89) omföretagshälsovård och arbetsanpassning har lagls fasl atl en arbelsgivare kanåläggas alt föranstalta om företagshälsovård enligt arbelsmiljölagen omarbetsförhållandena så påkallar och i den omfattning som verksamhelen kräver. Regeringen har i den nämnda propositionen gett utlryck förden stora betydelse företagshälsovården har som ell led i ett aktivtarbetarskydd och därigenom för en förbätlrad folkhälsa. Principen attförelagshälsovården är ett ansvarsområde för arbetsmarknadens parter liggerfast. kommer del emellertid atl vara svärl för en delarbelsgivare all själva organisera erforderlig förelagshälsovård. HS 90 har,liksom i yttrande över företagshälsovårdsulredningensslulbelänkande (SOU 1983:32) Förelagshälsovård för alla, föreslagil allprimärvärden, mol ersättning, bör kunna tillhandahållaförelagshälsovårdsservice vid de arbetsplatser där sådan inte kan organiseraspå annat sätt. I vissa landsting finns erfarenheter av atl tillhandahålla sådans.k. De remissinslanser som kommenterat detta förslaginstämmer i regel i HS 90:s bedömningar. Frågan har, som jag tidigare nämnt,behandlats i prop. 1984/85:181 101 1984/85:89 om företagshälsovård och arbetsanpassning.Landslingen har genom bifall lill regeringens förslag fått egenrepresenlalion i yrkesinspeklionsnämnden, som svarar för samordningen ochprövningen av statsbidrag lill företagshälsovården i regionen. Landslingen fårdärigenom bällre möjligheter atl följa behoven av sådana insalser frånlandstingens sida. Ett annat viktigt område för den landslingskommunalaprimärvärden är att svara för en stor del av de samhällsinriktade och allmännaförebyggande insalser som lokalt kan understödjas genom hälso- och sjukvårdensförsorg. Jag har i det föregående pekal på den stora belydelsen avhälsoupplysningsarbelet för att försöka komma tillrätta medlivsstilsrelalerade hälsorisker och hälsoproblem. Primärvården måste hår aktivtsamverka pä lokal nivå med föreningar, massmedia och framför alltprimärkommunernas olika organ. Primärvården har en betydelsefull roll när det gäller allutveckla det lokala epidemiologiska arbetet bl.a. som grund för denbehovsbaserade hälso- och sjukvårdsplaneringen inom . Lokalahälsobeskrivningar bör tas fram som systematiskt visar vilka hälsorisker ochvårdbehov som finns i befolkningen och sätter in dessa i det socialasammanhanget. Med sådana lokala hälsobeskrivningar som grund kan sjukvården gåin i en aktiv samverkan med andra lokala intressenter i hälsoarbetet. Etlsådant arbetssätt har påbörjais men kräver ytterligare utvecklingsarbete. För att miljö- och hälsoskyddsnämndernas hälsoskyddandeinsatser skall kunna planeras och genomföras med utgångspunkt fränbefolkningens behov av hälsoskydd krävs omfattande samverkan mellan hälso- ochsjukvården och hälsoskyddet. Pä etl övergripande plan kan miljö- ochhälsoskyddsnämnderna få information från bl.a. om förekomslenav olika miljöbetingade sjukdomar samt miljöns sannolika betydelse förutvecklingen av dessa.