prop · G803193 · 1984-12-31 00:00:00 — Mitt förslag: Vid emissioner av optionslån som består avett skuldebrev och en optionsrätt att köpa en redan existerande aktie(köpoption), skall samma regler tillämpas som föreslås för optionslån i vilkaoptionsrätten ger rätt lill nyteckning av en aktie med undantag för att ingenanskaffningstidpunkt fär räknas tillbaka lill dagen för förvärvet av den aktiesom grundat en eventuell företrädesrätt att delta i lånet. förslag: Samma som mitt med detundantaget att en med stöd av optionsrätt inköpt aktie anses anskaffad vidtidpunkten för utnyttjandet av optionsrätten. Remissinstanserna: Samtliga har tillstyrkt förslaget ellerlämnat det utan erinran. Skälen för mitt förslag: Vad jag anfört har - vadbeträffar optionslånen - uteslutande gällt sådana lån som omfattatoptionsrätter till nyteckning. Under är 1984 har emellertid på marknadenförekommit en annan typ av optionslån i vilket ell skuldebrev förenats i en unitmed en optionsrätt att köpa en redan existerande aktie. Ett sådant optionslånföreter stora likheter med ett vanligt, aktiebolagsrätlsligl optionslån. Denlikartade konstruktionen av dessa länetyper leder i stort sett till samma beskatlningskonsekvenseri de båda fallen. Bl.a. kan fiktiva realisationsförluster tillskapas i sammautsträckning. Med hänsyn till detta och då lån med köpoptioner kan komma att fäbetydande ekonomisk omfattning anser jag det lämpligt alt reglera även dem. I stort sett kan de regler jag tidigare föreslagit för länmed nytecknings-optioner tillämpas även pä den nu aktuella lånelypen. Prop.1984/85:193 49 att en köpoption som emitlerats gemensamt med ettskuldebrev kommer att beskallas enligt aktievinstreglerna. Några undantag ärdock nödvändiga. Jag skall nu diskutera dessa undantag. Ett optionslån, i vilket optionsrätten avser en rätt att nytecknaen aktie, är ett direkt alternativ till en nyemission. När jag förslagitbeskattningsregler för sådana län har jag så långt som möjligt utgått från deregler som gäller vid nyemissioner. Avseroptionslånet en rätt att köpa en redan existerande aktie saknar lånet heltnyemissionskaraktär. Det innebär att sambandet mellan optionsrätten och denaktie som grundat en eventuell företrädesrätt att delta i lånet bör ansesbrutet genom emissionen på samma sätl som gäller för skuldebrevet. Någontillbakaräkning av anskaffningstidpunkten till dagen för förvärvet av moderaklienbör därför inte tillåtas. Detta gäller samtliga typer av värdepapper -företrädesrätt, skuldebrev, optionsrätt och nyköpt aktie som kan förekomma isamband med emissionen. Utnyttjas en köpoption för förvärv av en aktie ansesaktien enligt gällande rätt anskaffad för utnyttjandet avoptionsrätten. Kommittén föreslår ingen ändring på den punkten. Som jagtidigare påpekat anser jag dock alt en sådan regel är inkonsekvenl. Envärdestegring på aktien leder lill en motsvarande värdestegring påoptionsrätten. Om denna innehafts eller längre när utnyttjandet sker ochaktien förvärvas skulle den värdestegring som skett före ulnyttjandetidpunktenbli skattepliktig till trots att den förut endast varil skattepliktig till40%. Om anskaffningslid-punkten i stället fick räknas tillbaka lill tidpunktenför förvärvet av företrädesrätten eller optionsrätten skulle den nu påtaladeinkonsekvensen bortfalla. En annan fördel med en sådan bestämmelse är altregelsystemet för beräkning av anskaffningstidpunkt blir mer enhetligt. Avdessa skäl föreslär jag att anskaffningstidpunkten för en med stöd av enköpoption förvärvad aktie bör bestämmas till den dag dä företrädesrätten elleroptionsrätten förvärvades. I övrigt anser jag att de regler som jag föreslagit förvanliga optionslän bör bli tillämpliga pä optionslån där optionsrätten avserköp av en redan existerande aktie. Jag vill emellertid tillägga följande. Dennu diskuterade typen av optionslån saknar nyemissionskaraktär. Av detta följeratt frågan om utdelningsbeskattning måste bedömas enligt allmänna regler. Skeremissionen till underkurs skall därför utdelningsbeskattning ske hos denaktieägare som deltar i emissionen. I min framställning har jag uppehållit mig vidoptionslån i vilka optionsrätten är avskiljbar. I aktiebolagslagen gesemellertid utrymme för optionslåneemissioner där optionsrätten kan avskiljasfrån skuldebrevet endast i en situation, nämligen dä rätten utnyttjas förnyteckning. Jag skall nu något beröra den låneformen. Tillatt bölja med vill jag understryka att den formen lill dags dato saknatpraktisk betydelse. Såvitt bekant har nämligen inte några skuldebrev med 4 1984/85. Prop.1984/85:193 50 icke avskiljbara optionsrätter ulgetts i . Del ärockså svårt att se fördelarna med ett sådant optionslån jämfört med konverteringslåneller optionslån med avskiljbara optionsrätter. Behovet av uttryckliga bestämmelser för beskattningen avvinster på denna typ av lån synes därför i och för sig begränsat. Enligt minmening bör emellertid den ordning för beskattningen av opiionslån med avskiljbaraoptionsrätter som jag föreslår tillämpas även i fråga om lån där optionsrättenendast kan skiljas från skuldebrevet vid nyteckningstidpunkten. Optionsrätteni ett sådant lån kommer alt beskattas enligt 35 § 3 mom. KL medanskuldebrevsdelen beskattas enligt 4 mom. samma paragraf. Den uppdelning avemissionspriset som måste göras får ske efter en teoretisk beräkning avskuldebrevsvärdet vid teckningen. Vad jag förut angett om anskaffningstidpunktoch anskaffningskostnad för företrädesrätt, optionsrätt och aktie somförvärvas med stöd av en optionsrätt kommer också att gälla. Mitt förslag: Ett bolag som emilterar opiionslån skallinte medges avdrag för skillnaden mellan emissionspriset och skuldebrevets marknadsvärde,s.k. förslag: Samma som mitt. Remissinstanserna: Flertalet godtar förslaget eller lämnardet utan erinran. Ett antal remissinstanser anser dock alt bolaget bör medgesavdrag. De framhåller främst all underkursen på skuldebrevet utgör enräntekostnad för bolaget samt att avdragsrätt erfordras för att neutralitet iskattehänseende skall uppnås mellan de olika finansieringsformerna. Skälen för mitt förslag: Ett aktiebolags utgifter föranskaffande av kapital utgör avdragsgilla omkostnader vid taxeringen. Härigenomblir bl,a. den ränta som ett bolag betalar till sina långivare avdragsgill. Gerett bolag ut ell lån till underkurs, föreligger också avdragsrätl förskillnaden mellan skuldebrevets nominella belopp och del belopp som dellåntagande bolaget får in vid utgivningen. Enligt rådande praxis för optionslån(se bl.a. RÅ 79 1:97) är ell bolag däremot inte berättigat till avdrag förskillnaden mellan emissionspriset och skuldebrevets marknadsvärde videmissionen, den s.k. kapitalrabatten. Att en underkurs kan sägas uppkomma berorfrämst på all ett optionslån utges med en räntesats som understiger gällandemarknadsränta för motsvarande lån utan optionsrätter. Optionslän skulle därförkunna sägas vara utgivna till underkurs. Det har därför hävdats att bolaget vidåterbetalningen av ett sådant lån - vilket sker till skuldebre- Prop.1984/85:193 51 vens nominella belopp - i själva verket betalar ett slagsräntekompensation till långivaren motsvarande underkursen. Enligt de kritiskaremissinstanserna borde beloppet därför utgöra en för del låntagande bolagetavdragsgill omkostnad. Enligt min uppfattning finns visst fog för det nyssangivna synsättet. Mitl förslag om emissionsprisets fördelning kan också sägasförstärka argumenten för avdragsrätt. Långivarens ingångsvärde pä skuldebrevetskall fastställas till dess marknadsvärde. Frän denna utgångspunkt kan delhävdas att han egentligen endast lånat bolaget ett belopp motsvarande skuldebrevetsmarknadsvärde. Del överskjutande beloppet skulle då utgöra något slag avtillskott till bolaget. Situationen är dock inte så enkel som jag nu beskrivitden. Det är nämligen så att de bolag som emitterat optionslån har redovisathela det nominella skuldebrevsbeloppet som skuld i sin bokföring och alltsåingen del som tillskott. Med detla sätt att redovisa kommer underkursen aldrigall avspegla sig i bolagels räkenskaper. Någon kapitalrabatt kommer alltså intefram som kostnad i bokföringen. Enligt vad jag erfarit anses detta sätt altbehandla optionslånen stå i överensstämmelse med god redovisningssed. A v 41 § KL följer att inkomst av rörelse skall beräknasenligt bokföringsmässiga grunder. Del innebär bl.a. att bolagels taxeringskall ske på grundval av dess bokföring. Bolagets intäkter och kostnader skallsåledes framgå av bokföringen. Som jag framhöll framkommer ingen kapitalrabatti bolagets bokföring enligt nu rådande redovisningspraxis för optionslån. Medhänsyn lill regeringsrättens praxis skulle avdragsrätt för kapitalrabatt krävaen uttrycklig reglering i skattelagstiftningen. Enligt min mening är det intemotiverat att tillskapa en sådan särskild avdragsregel som medför en avvikelsemellan bokföringen och den skattemässiga behandlingen. Något civilrätlsligt hinder för bolagen att i bokföringenuppdela det inflytande emissionspriset i en skulddel och en tillskottsdel tordeinte föreligga. Huruvida en sådan förändring kommer att göras kaninte nu bedömas. Men även med antagandet att bolagen redovisarsina optionslån på angivet sätt och att detla dessutom anses överensstämma medgod redovisningssed anser jag det inte klart att avdrag skall medges förskillnaden mellan emissionspriset och skuldebrevets marknadsvärde. 1 denna fråga bör nämligen också långivarens beskattningbeaktas. Vanligtvis eftersträvas s.k. reciprocilet i beskattningen, dvs ensamordning av intäkter och avdrag. Som ett exempel kan nämnas att om enlängivare beskattas för en ränteintäkt bör samma räntebelopp utgöra enavdragsgill kostnad för låntagaren. Del står inte helt klart hur långivaren iframtiden kommer alt beskattas för värdestegringen på skuldebreven. En följd avdetta blir att det inte heller är klart hur det låntagande bolagets beskattningbör utformas i detta avseende. Prop.1984/85:193 52 Man bör vidare överväga hur neuiralitetsprincipen bästskall tillgodoses. Som jag tidigare nämnt är del min avsikt att försökaåstadkomma beskattningsregler som gör bolagets val av finansieringsform sälite beroende av dessa regler som möjligt. Det måste emellertid sägas att enabsolut neutralitet torde vara närmast omöjlig att uppnå i den nu aktuellafrågan. Om vi jämför ett obligationslån, ett konverteringslån och ett opiionslånmed varandra kan nämligen följande konstateras. Obligationslänet kan antas bli emitterat till marknadsmässigränta medan konverterings- och optionslånet åsätts en betydligt lägreräntesats. i optionslånet erhåller sill marknadsvärde videmissionen. Den totala avkastningen på detta - formell skuldebrevsränta ochvärdestegring upp till det nominella beloppet - motsvarar avkastningen påobligationen, som löper med marknadsmässig ränta. Marknadsvärdet på det i optionslånetutgivna skuldebrevet sätts nämligen sä att dess avkastning totalt sett blir marknadsmässig.Den ränta som bolaget betalar på obligationslånet är avdragsgill vidtaxeringen. För att uppnå neutralitet från bolagets synpunkt mellan dessa tvåfinansieringsformer borde därför såväl den formella skuldebrevsräntan som underkursbeloppelpå optionslånet vara avdragsgill. Så långt kan neuiralitetsprincipen sägas varaentydig. När en jämförelse sedan sker med ett konverteringslån däremot inte till resultat att neutraliteten upprätthålls. De i Sverigeutgivna konverteringslånen har i allmänhet haft en räntesats som legat mellanmarknadsräntan pä obligationslån och den formella räntan på opiionslån.Neutralitet i beskattningen ur bolagets synvinkel mellan de olika låneformernaskulle därför förutsätta att även del konvertibla skuldebrevels emissionsprisuppdelas i en skulddel och en tillskottsdel. En sådan uppdelning tillämpasinte och del är tveksamt om den över huvud taget är tillåten. Man bör därförutgå från att det vid emissionen av konverteringslån inte kan uppstå någonavdragsgill kapitalrabatt. Om en sådan rabatt blev avdragsgill pä optionslånskulle konverteringslånen uppenbarligen diskrimineras och förmodligen bliointressanta för bolagen. Bolagets kostnad för ett sådant lån skulle nämligenbli avsevärt högre än för såväl obligationslån som optionslån. På det senareskulle, med de nu angivna förutsättningarna, bolagels avdrag i princip motsvaraden likaledes avdragsgilla, marknadsmässiga räntan på optionslänet. För konverteringslånetblev den avdragsgilla kostnaden avsevärt lägre. Bolagen kan åstadkommaneutralitet endast genom alt höja räntan på konverteringslånen till marknadsmässignivå. Men delta skulle förta en av de främsta fördelarna med sådana lån,nämligen möjligheten alt hålla de löpande räntebetalningarna på en så låg nivåsom möjligt. Som jag antydde torde resultatet av en avdragsrätt förkapitalrabatt pä optionslån alltså bli att skattereglerna kraftigt skullemissgynna konverte-ringslåneformen. Avdragsrätlen skulle således motverkaneutraliteten i skattehänseende mellan de olika finansieringsformerna. Prop.1984/85:193 53 Det skulle visseriigen kunna invändas all ett motsvaranderesonemang kan föras om avdrag för kapitalrabatt inte medges. 1 ett sådant fallborde ett vanligt obligationslån gynnas eftersom del bäst tillgodoser kravet påatt kostnaderna för kapitalanskaffning skall vara avdragsgilla. Jag är emellertidinte övertygad om att ett sådant synsätt är korrekt. Dels är obligationslån enrenodlad läneform till skillnad frän konverterings- och optionslån, dels visarerfarenheten att nuvarande ordning - där avdrag för kapitalrabatt inte medges- ger utrymme för alla finansieringsformer. Jag är naturligtvis medveten omatt möjligheten till avdrag för fiktiva realisationsförluster på optionslånenpåverkat bolagen vid val av finansieringsform, åtminstone . Deltakan emellertid inte vara enda anledningen till att optionslänen använts. Trotsallt år långivarens skattesituation av underordnat intresse för bolagen.Bolagen har emitterat konverterings-och optionslån trots att de varit medvetnaom att endast den låga, formella skuldebrevsräntan varit avdragsgill. Dettatyder i sin tur pä att dessa finansieringsformer har ansetts utgöra i vart falllikvärdiga alternativ lill obligationslån. Det är alltså fullt möjligt attneutraliteten i skattehänseende mellan dessa finansieringsalternativ bästtillgodoses om avdrag för kapitalrabatt inte medges. Jag vill särskiltframhålla all neutraliteten alltså kan vara oberoende av vad som anses utgöragod redovisningssed för konverterings- och optionslån. De överväganden som jag nu redovisat leder till slutsatsenatt avdrag för kapitalrabatt inte bör medges. För att ingen tvekan skall rådaom vad som skall gälla i detla hänseende - oavsett den bokföringsmässigabehandlingen av lånen anser jag det lämpligt att ett uttryckligtavdragsförbud införs. Den framtida utvecklingen på kapitalmarknaden ochredovisningsområdet saml eventuella lagsliftningsälgärder beträffandebeskattningen av värdestegringen på skuldebrev utgivna i optionslån får visa ombehov finns av en omprövning av mitt ställningstagande. Mitt förslag: Innehav av en optionsrätt till nyteckningeller köp av aktier skall förmögenhetsbeskaltas om rätlen är föremål föromsättning på kapitalmarknaden. Optionsrätten skall las upp lill sitt marknadsvärde. Optionsrätter, som inte omsätts, skall inte utgöra förmögenhetsskai-tepliktigtillgång. För konvertibla skuldebrev och skuldebrev utgivna ioptionslån skall nuvarande regler gälla. förslag: Samma som mitt. Prop.1984/85:193 54 Remissinstanserna: Samtliga instanser godtar principen omförmögenhels-beskattning av optionsrätter, Fiertalel tillstyrker kommitténsförslag eller lämnar del utan erinran. Ett antal remissinstanser anser dock attoptionsrätter i bolag, vars aktier inte är inregistrerade på börsen, skallvärderas till ett till reducerat marknadsvärde, vilket ligger i linje medden värderingsregel som gäller för aktier i bolaget. Det framhålls att detinte är rimligt all en optionsrätt skall kunna bli värderad lill ett högrebelopp än aktien i samma bolag. anser attbörsnoterade aktier bör las av marknadsvärdet och att motsvarandevärderingsregel också bör gälla för bolagets optionsrätter. Skälen för mitt förslag: Enligt gällande rätt förmögenhetsbeskattaskonvertibla skuldebrev och skuldebrev utgivna i optionslån. Detta förhållandeskall självfallet gälla även för framtiden. Jag kommer därför i det följandeendast alt ta upp optionsrätterna lill behandling. Optionsrätter omnämns inte i den uppräkning av värdepappersom finns i 3§ 1 mom, d) lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt. 1ett avgörande av regeringsrätten (RÅ 83 1:90) har fastslagits att enoptionsrätt lill köp av aktie, utställd av en privatperson, inte skall förmögenhetsbeskattas.Det är sannolikt att motsvarande gäller för optionsrätter utgivna i optionslån. Kapitalvinstkommitlén och remissinstanserna är ense om attoptionsrätter bör förmögenhetsbeskattas. Enighet föreligger vidare om attbeskattningen bör begränsas till marknadsmässigl omsatta optionsrätter och-med ett undantag - all del är del noterade värdet som skall gälla somförmögenhetsvärde på optionsrätter i börsnoterade bolag. För egen del kan jagansluta mig till den här redovisade uppfattningen. Något skäl att avvika frångällande värderingsprinciper beträffande börsbolag anser jag inte föreligga. Det råder däremot en viss oenighet om hur optionsrätter iicke börsnoterade bolag bör värderas. De bolag som åsyftas är demarknadsbolag, vars aktier omsätts vid sidan av fondbörsen, främst OTC-bolag.Aktierna i ett sådant bolag förmögenhetsvärderas till ' av substansvärdet.Det kan därför hävdas att optionsrätter i dessa bolag skall få värderas påmotsvarande sätl som bolagets aktier eller efter någon annan mera förmånliggrund än marknadsvärdet. I den frågan gör jag följande bedömning. Jag delar den av kapitalvinstkommittén framförda uppfattningenalt de skäl som föranledde den särskilda värderingsregeln för aktier i marknadsbolag,som inte är inregistrarde på börsen, saknar bärkraft när del gälleroptionsrätter. Syftet med den förmånliga aktievärderingsregeln är nämligen atthuvudaktieägarens/ägarnas förmögenhetsskaiiesituation inte skulle förändras närbolagets aktier marknadsintroducerades vid sidan av fondbörsen. Del får vidareanses angelägel att de optionsrätter som omsätts på marknaden värderas eftersamma grunder. Prop.1984/85:193 55 som givits ut av OTC-bolag las upp till ett lägre värde änmarknadsvärdet favoriseras placeringar i sådana opiionsrätler jämfört medinnehav av optionsrätter som ges ut av börsbolag. Del sagda talarentydigt för att marknadsvärdet bör vara värderingsnorm för alla optionsrättersom omsätts på marknaden. Mot en enhetlig värdering talar å andra sidan att aktiernai icke börsnoterade bolag värderas efter helt andra grunder än marknadsvärdet.En sakligt sett omotiverad skillnad i värderingen av aktier och optioner utgivnaav samma bolag skulle uppkomma om optionsrätter skall tas upp tillmarknadsvärdet. Som framgått är det inte möjligt att uppnå en från allautgångspunkter tilltalande lösning. Mina överväganden har lett fram tillslutsatsen att intresset av enhetliga värderingregler för optionsrätter somomsätts pä marknaden bör tillmätas avgörande betydelse. Jag biträder såledeskommitténs förslag att alla marknadsmässigl omsatta optionsrätter skall utgöraskattepliktig förmögenhet och tas upp till marknadsvärdet. Några ändringar i förmögenhetsbeskattningen i övrigt ärinte påkallade i det nu aktuella sammanhanget. Konvertibla skuldebrev och skuldebreveti ett optionslån kommer således även att förmögenhetsbeskattas enligtgällande allmänna bestämmelser för värdepapper. Mitt förslag: De nya bestämmelserna skall träda i kraftden och tillämpas på alla avyttringar som sker efterikraftträdandet med följande undantag. Har en skattskyldig vid ikraftträdandet innehaft ettkonvertibelt skul debrev eller längre får han som ingångsvärde pä skuldebrevet alternativt använda skuldebrevels marknadsvärde vid ikraftträdan det. Regeln omemissionsprisets fördelning skall inte gälla för skuldebrev och optionsrättersom utgetts före ikraftträdandet. Schablonregelnför beräkning av anskaffningskostnad (25-procentre-geln) får inte användas föroptionsrätter som utgetts före ikraftträdandet. Det nu gällandeavdragsförbudet för föriuster på skuldebrev utgivna i optionslån skalltillämpas vid avyttringar av skuldebrev efter ikraftträdandet om teckning avskuldebrevet skett före den . förslag: Samma som mitt. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser hartillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Några instanser, bl.a.Näringslivets skatteddega- Prop.1984/85:193 56 tion föreslår att nu gällande regler skall tillämpas ävenefter ikraftträdandet på konvertibla skuldebrev som vid ikraftträdandetinnehafts eller längre. Ett annat förslag som framförts är att nuvarandebestämmelser skall tillämpas på redan utgivna konvertibler. Skälen för mitt förslag: Med hänsyn till att den särskildalagstiftning som gäller på området med verkan är av tillfälligkaraktär bör de nya bestämmelserna träda i kraft . Jag föreslår därföralt de ska gälla fr.o.m. den . 1 och med ikraftträdandet kommer i vissa avseenden attgälla regler som starkt avviker från de nuvarande. Vad jag främst åsyftar ärdels alt en evig realisationsvinstbeskattning ersätter den nu tidsbegränsade förkonvertibla skuldebrev, dels att emissionspriset i ett optionslån skallfördelas på unitens delar vilket inte sker . Frågan uppkommer därför omsärskilda övergångsregler bör införas. Näringslivets skattedelegalion har hemställt alt de nyareglerna inte skall bli tillämpliga pä konvertibla skuldebrev som vidikraftträdandet innehafts fem är eller längre. Från de börsbolag som utgetlkonvertibla skuldebrev har i särskilda skrivelser lill finansdepartementetyrkats att redan utgivna konvertibla skuldebrev inte skall omfattas av de nyabestämmelserna. Enligt min uppfattning skulle sädana mer eller mindrelångtgående lösningar medföra vissa nackdelar. Störningar på marknaden skullekunna uppkomma till följd av alt olika förutsättningar skulle gälla förkonvertibla skuldebrev utgivna i samma lån men med olika innehavstid.Beskattningsreglerna skulle således inte verka neutralt. Vidare måste tvåparallella beskattningssystem tillämpas under en relativt . Detlaskulle avsevärt försvåra den praktiska tillämpningen för såväl skattskyldigasom taxeringsmyndigheter. Dessa olägenheter är enligt min mening sä stora altjag inte anser det lämpligt att införa övergångsbestämmelser av det slag somyrkats. Jag anser således att de nya reglerna skall gälla för alla konvertiblaskuldebrev, oavsett innehavstidens längd i del enskilda fallet. Vid tidigare ändringar i realisationsvinstlagstiftningenhar ibland särskilda övergångsbestämmelser införts. Det har emellertid ocksåförekommit alt de nya reglerna gjorts tillämpliga utan undanlag ochdelta även i de fall då beskattningen skärpts. Som ett exempel kan jag nämnaatt inga övergångsbestämmelser ansågs behövliga när evig realisationsvinstbeskattninginfördes på aktier . Den dåvarande departementschefen anförde som skälför detta att en aktieägare som enligt de gamla reglerna kunde avyttra sinaaktier skattefritt hade att välja mellan alt göra delta före den nyalagstiftningens ikraftträdande eller att behälla aktierna över denna tidpunktoch vid en senare försäljning bli beskattad enligt de nya reglerna. Det finns i och för sig inget grundlagsenhgt hinder mol ensådan lösning av övergångsfrågorna. Emellertid anser jag det rimligt attinnehavare av konvertibla skuldebrev, som före ikraftträdandet kan avyttraskuldebreven Prop.1984/85:193 57 skattefritt, inte beskattas för den vinst de därigenomhade kunnat erhålla. Detta kan åstadkommas genom att den värdestegring som detkonvertibla skuldebrevet undergått för ikraftträdandet undantasfrån beskattning. En bestämmelse av den innebörden har också den positivaeffekten att risken för störningar på konvertibelmarknaden före ikraftträdandeti stort sett torde bortfalla. Även för optionslånens del anser jag del möjligt att göraövergångsreglerna relativt enkla.