prop · G80340 · 1984-12-31 00:00:00 — De resultat sådana överläggningar ger börstyra FoU-satsningen från samhällels sida. Beträffande utvecklingen i jordbruket framhåller statensjordbruksnämnd alt den har medverkat vid utarbetandet av underlaget tilllångtidsutredningen och alt den inte har någol att erinra mol utredningensbedömningar av utvecklingen i jordbrukssektorn. Lanlbmksstyrelsen konstaterarbeträffande behovet att begränsa nuvarande överskollsprodukiion inom jordbruketatt långtidsutredningens kalkyler innebär en minskning av sysselsättningen isektorn med drygt 40000 personer och att detta lorde medföra behov av sysselsättningsskapandeålgärder. () hävdar mol bakgrund av alt del sedanmitten av 1983 i princip råder investeringsslopp för byggnader fördjurproduktion i jordbruket att en betydande investeringsaktivitet måsteupprätthållas om en fortsalt effektiv animalieproduktion skall kunnavidmakthållas. Vidare framhåller LRF att utvecklingsmöjUgheterna när detgäller bioteknik är mycket slora och att användningen av biologiskt materialkan medföra uppbyggnad av en helt ny typ av avancerad industri. Belräffande skogsbruket konstaterar att deökade avverkningarna år ett tecken på att rundvirkesmarknadenär ganska känslig för prisförändringar eller förväntningar om sådana. Enfortsatt gynnsam skogskonjunktur skulle kunna bibehålla eller till och med höjanuvarande ulbudsnivå. LRF finner ingen anledning att ifrågasättalångtidsutredningens kalkyler även om osäkerheten betonas. LRF instämmer iskogsstyrelsens och statens industriverks (SIND) förslag att förenkla nuvarandeprövningsregler för att stimulera skogsenergimarknaden, vilkel skulle ha slorbetydelse för skogsbmkels lönsamhet och utbudet av indu-slrivirke. Enligt LRF:smening finns i skogsbruket och i en utvecklad sågverksindustri en betydandepotential för ökad sysselsättning. i konstateraratt långtidsutredningens beräkningar utgår från all skogsindustrins virkesbehovskall kunna lillgodoses vilket leder lill alt antalet sysselsatta inomskogsbruket ökar. Förutsåtlningarna för en sådan utveckling kan ifrågasättas. har yttrat sig rörande energisektorn.Långtidsutredningen anger att energiförbrukningen i samhället förblir i stortsett oförändrad vilkel bedömer somrimligt. Verket efterlyser också en djupare analys av kopplingen mellanekonomisk tillväxt och oljeprisutveckling. Enligt verkets bedömning är dennarelation så osäker alt det hade varit lämpligt att pä denna punkt göra vissakänslighetsanalyser. Prop.1984/85:40 31 När det gäller byggnadsverksamheten anför () att byggnadsproduktionens storlek 1990 - med de förutsättningar somlångtidsutredningen använder - verkar rimlig som helhet men att seklorförddningenkan komma att avvika från den beräknade och all produktivitetsutvecklingenskulle kunna bli högre om vissa förändringar i byggandets organisation kangenomföras. Industrins Byggmaterialgrupp anser att långtidsutredningensberäkningar av byggnadsinvesteringarnas utveckling under 1980-talel är alltföroptimistiska och föreslär att regeringen medverkar till åtgärder som ledertill ökade investeringar i infrastruktur och inom reparations-, underhälls-och ombyggnadssektorn samt skapar förbättrade exportmöjligheter. SBEF menaratt finansieringsformerna för byggandet behöver förändras, all slörre utrymmebör ges för privata initiativ i förvaltning och byggande och att sådana förändringarkan ha en positiv effekt på byggandet. Vidare finns det starka skäl för allförbättra landets transportsystem och att bygga ut vattenkraften. SBEF menarockså alt den nuvarande tendensen till nedskärningar av byggorganisationen kanförsvåra en framtida utökad byggproduktion och att del därför finns godanledning all nu stimulera byggandet. () delarlångtidsutredningens bedömning att en regional strukturanpassning avsysselsättningen inom byggnadsverksamheten är nödvändig och avser att isamarbete med parterna på byggarbelsmarkna-den kartlägga ulvecklingen och läggafram en plan i syfte att söka få till stånd en långsiktig balans på byggarbelsmarknaden. Samtliga remissinstanser som yttrat sig över pris- ochlönebildningen instämmer i långtidsutredningens bedömning att det är avyttersta vikt att den höga inflations- och löneökningslakten i landel snabbtdämpas. Däremol invänder några remissinstanser mot kravel ilångtidsutredningen pä fortsalt relativprissänkning för alt nåden målsatta balansen i ulrikesbelalningarna. Jag återkommer lill dessa frågor(avsnitt 5) och till långtidsutredningens slutsatser att en stram finans- ochpenningpolitik och en allmän uppslutning kring en ny lönemodell bör samverka denärmaste åren för all ekonomin skall följa en väg som leder motsamhällsekonomisk balans 1990. Deremissinstanser som har uttalat sig om de båda reala alternativlångtidsutredningen redovisar i perspektivet till 1990 har alla med ettundanlag förordat alternativ I med förhållandevis starkare inriktning på privatkonsumtion. Enligt LO måste den i sig angelägna utbyggnaden av den offenlligaservicen under ell antal år stå tillbaka någol för en restaurering avhushållens ekonomi. LO menar också alt detta alternativ ger etl större uirymmeför att med offentliga insatser motverka arbetslöshet om industritillväxtenuteblir. SAF och ifrågasätter om alternativ 2 med deskattehöjningar som där förutsätts över huvud taget kan vara förenligt med enåtergång till ekonomisk balans. Även (), fullmäktige iriksgäldskontoret och Aktiespa- Prop.1984/85:40 32 rares förordar alternativ I med liknandeargument. TCO anser däremot all den låga volymökningen för den offenlligakonsumtionen i alternativ 1 inte är förenlig med uttalade politiska mål för denoffentliga verksamheten. TCO påpekar också all harnedskärningarna inom fiämst den slatliga sektorn varil betydande och att enfortsatt minskning av detla slag skulle riskera att både sänka effektivitetenoch försämra servicen i den offenlliga sektorn och all kraftigt öka kostnadernaför näringslivel och allmänheten som ulnyujar de offenlliga tjänsterna. De av långtidsutredningen redovisade finansiellaalternativen i perspektivet har kommenterats av mångaremissinstanser. SAF och anser att del är svårt att sehur de krav på skattehöjningar som finns i de finansiella alternativen 2A, 2Boch 2C skall vara förenliga med en återgång till ekonomisk balans. , hantverks- och induslriorganisation (SHIO)-Familjeföretagen,och anser att en sanering avstatsbudgeten via ökade skatter inle är en framkomlig väg. Styrelserna för allmännapensionsfonden, () med flera framhåller attlångtidsutredningens kalkyler klart illustrerar den ekonomiska tillväxtensbetydelse för AP-fondens utveckling och för avgiftsuttaget. När det gäller utvecklingen på kredilmarknaden framhållerfullmäktige i att stora krav kommer att ställas på kreditpolitikende närmasle åren mot bakgrund av i första hand den betydande ökningen avförelagens innehav av statspapper. För all undvika inflalionistiska störningarbör stalsupplåningen lill betydande del ske genom försäljning av statspappermed längre löptider, även om detla medför en press uppåt på den långa räntan. Riksgäldskonlorel(RGK) och pekar på svårigheterna att realisera enbetydande ökning av företagens invesleringar som statspapperensandel i förelagens portföljer ökar myckel kraftigt. Behovet av enmarknadskonform kreditpolilik med marknadsmässiga villkor för stalsupplåningenframhålls av RGK, och . De båda senare förordar avskaffande av reslerande regleringar på kredilmarknaden. regionala analys har kommenterats avflera remissinstanser. AMS framhåller behovet av ökad geografisk rörlighet ochanser alt den minskade rörlighelen på arbelsmarknaden del senasle decen-niet sannoliklsammanhänger med flera förhällanden än den låga aklivilels-nivån. Med hänsyn lillde belydande lönsamhelsskillnaderna pä individ-och samhällsnivå av flyitning årdet motiverat med en höjning av flyti-ningsbidragen. Pendling kan många gångervara ell alternativ som föredras framför byte av bostadsort. AMS framhåller allen förbättrad kollektivtrafik och ändrade skatteregler avseende arbetsresorskulle underlätta en ökad pendling. AMS understryker också - liksom skolöverslyrelsen(SÖ) och LRF - viklen av regionalpoliliska och andra åtgärder i delar av landel Prop.1984/85:40 33 med vikande befolknings- och sysselsättningsunderiag.Länsstyrelsen i och Landsiingsförhundel förordar ökaderegionalpolitiska insatser. LO anser alt även om den regionala analysen i 1984års långiids-uiredning år mer ambitiös än i tidigare långtidsutredningar så ändå inle ell tillräckligt underlag för regionalpolitiskaställningstaganden. Fördelningsfrågorur olika perspektiv tas upp av ett antal remissinstanser. RFV och RGK anseratt konsumtionsulrymmets fördelning mellan generationer är elt problem somförtjänar en djupare analys. LO menar att den studie av inkomst- och förmögenhetsulvecklingen1975-1981 som () har ulfört åt långtidsutredningenger en bra bild av utvecklingen och att denna undersökning hör följas upp. LOmenar vidare att utvecklingen har letttill att såvål inkomstskillnaderna som förmögenhetskonceniralionen har ökat. LOframhåller också all höga vinster och realräntor under resten av 1980-talet kommeratt leda till en fortsatt kraftig förmögenhetsökning hos olika ägargrupper ochatt detta kan behöva mötas med skattepolitiska ålgärder. Min bedömning är att långtidsutredningen i sina huvuddragger en rimlig beskrivning av de förutsättningar som gäller för den svenskaekonomins utveckling under resten av 1980-talet. Naturligtvis är framskrivningarav detta slag behäftade med stora osäkerheter. Del år ändå väsenlligl attsådana görs och att de finns tillgängliga när den ekonomiska politikendiskuteras och utformas. Jag villsärskilt fästa uppmärksamheten på tre slutsatser som följer avlångtidsutredningen. Den första är att långtidsutredningen visar alt den fullasysselsättningen kan uppnäs. Det kommer emellerlid att ställas slora krav päbåde den ekonomiska politiken och på arbetsmarknadens parter för att detta målskall kunna realiseras. Den andraär att tillväxten även under gynnsamma förhållanden torde bli måttlig underresten av . Eftersom en stor del av resurstillväxten måsle avsättasför att öka kapitalbildningen inom landet och förstärka utrikesbalansen, såkommer utrymmet för konsumlionsökning all vara begränsat. Del gäller bådeprivat och offentlig konsumtion. Det Iredjeär att även denna måttliga produktionstillväxt i sig förbättrar landetsmöjligheter att uppnå samhällsekonomisk balans. Expansionen skulle ge utrymmeför både stigande reallöner och en tillräckligt god lönsamhet iindustriföretagen. Den skulle också ge uirymme för både ökad investeringsverksamhet,ökad netloexport och stigande konsumtion. Vidare skulle saneringen av denoffentliga sektorns finanser underiåtias avsevärt. När detgäller produktionskapacitetens utveckling vill jag understryka att det finnsfaktorer som skulle kunna verka i riktning mot både en ökning och en minskningav den framlida kapaciteten i förhållande lill långlidsut-3 1984/85. Prop.1984/85:40 34 Arbetskraftsutbudet skulle kunna blistörre än vad långtidsutredningen räknar med om de genomsnittliga arbetstidernainte minskar på längre sikl. Ä andra sidan tyder de senaste årens svaga ökningav arbetsutbudet i antal personer på all arbelskraftsulbudel skulle kunna blimindre än beräknat. På molsvarande säll skulle produktivitetsutvecklingen iden privata tjänstesektorn, särskilt vid en mycket snabb och stabil tillväxt ihela ekonomin, kunna bli snabbare än vad utredningen räknar med. Å andra sidanär redan den expansion som förutsätts i utredningen myckel god varför bådesämre tillväxt och produktivitetsökning skulle kunna realiseras. Trots dessaosäkerheter anser jag att långtidsutredningen gjort en rimlig avvägning mellanolika tänkbara utvecklingsalternativ. Beträffande branschernas utveckling konstaterar jag att fåremissinstanser har haft nägra invändningar mol långtidsutredningens kalkyler.I den mån sådana invändningar har förekommit har de i allmänhet haft karaktärenatt utredningen sannolikt redovisar en för ljus bild av utvecklingen ibranschen eller alt förutsättningarna för att uppnå en expansion inte bedömsvara tillräckligt goda. Detta understryker vikten av alt konkurrenskraftenförstärks åren framöver så ätt en stark och stabil tillväxt kommer till stånd.Del är enbarl därigenom som långtidsutredningens positiva utveckling för olikabranscher kan realiseras. Jag erinrar också om tre utredningar som behandlar frågorav särskild betydelse när del gäller den långsiktiga ulvecklingen, nämligen1983 års livsmedelskommiilé (Jo 1983:01), bosladskommilién (Bo 1982:02) ochregionalpolitiska utredningen (I 1982:05). I samband med beredningen avförslagen från dessa utredningar kommer den långsiktiga politiken i berördaavseenden att behandlas. Vidare erinrar jag om att regeringen har inrättat ensärskild statsrådsgrupp för att följa ulvecklingen på byggområdet. Jag vill också i della sammanhang kommentera de realaalternativ som långtidsutredningen redovisar i perspektivet . slort sett enig remissopinion förordar långtidsutredningens alternativ I medförhållandevis starkare inriktning på privat konsumtion. I detta alternativökar den privata konsumtionen 1983-1990 och den offentligakonsumtionen med 0,. Inom ramen för den offentliga konsumtionen ökarden kommunala med I % och minskar den slatliga med I % . Delsenare är i stort selt förenligt med det nuvarande kravet på rationaliseringarinom de offenlliga myndighelerna. Jag instämmer med remissinstanserna i denna priorilering.Efter den kraftiga urholkningen av hushållens ekonomi de senasle åren måste enförstärkning av reallönerna och den privata konsumtionen ha en något slörretyngd ån den i och för sig vårdefulla utbyggnaden av den offenlliga sektorn.Den fortsatta utbyggnaden av den offenlliga sektorn bör ske inom det utrymmesom bestäms av elt i stort sett oförändrat skallelryck. måste hänsynlas till nödvändigheten av att minska budgetunderskot- Prop.1984/85:40 35 De ökade skatteinkomster som blir följden av ökadtillväxt i ekonomin måste i första hand användas för att minskabudgetunderskottet. Utrymmetför en utökad offenllig konsumtion kommer således att vara begränsat underresten av 1980-lalel. Omfördelning av resurser inom den offentliga verksamhetenoch effektivisering av den offenlliga sektorn kommer all bli viktiga uppgifterde närmaste åren. Långtidsutredningenhar också analyserat effekterna av en arbetstidsförkortning före 1990.Utredningen har förutsatt att den lagstadgade arbetsveckan förkortas från 40timmar lill 37,5 limmar och konstaterar att detla leder till etlproduktionsbortfall pä 1990. Endast har kommenterat dessaberäkningar och menar att utredningen har intagit en mycket försiktig attityd generell arbetstidsförkortning och att en veckoarbetstid på år2000 bör ses som ett maximum. Jag vill för egen del framhålla att på längre sikl kommeren ökad tillväxt och ökade reallöner all möjliggöra en ytteriigare förkortningav arbetstiden. Del långsiktiga målet om sex timmars arbetsdag ligger därförfast. Däremot ser jag inga möjligheter att redan under 1980-talelgenomföra en allmän arbetstidsförkortning av del slag som långtidsutredningenhar räknat med - såvida inle produktivitetsökningen blir väsentligt större änman nu kan bedöma. Däremol bör del finnas utrymme för ett första steg pä väg moten kortare arbetsdag under förutsättning att den ekonomiska tillväxten blirsådan, att även reallönerna kan växa. Därvid bör grupper med särskilda behovprioriteras, t.ex. småbarnsföräldrar, äldre som vill och behöver trappa ner sinarbetstid och skiftarbetande och andra med obekväma arbetstider. Jag återkommer i det följande till inriktningen av denekonomiska politiken och de frågor som rör inflation, rdalivprissänkningar ochfinanspolitik. När detgäller långtidsutredningens uppläggning och metod vill jag underslryka att detär utredningens uppgift alt analysera hur de ekonomiskpolitiska målen skallkunna nås. Tiden fram lill 1990 är dessulom så lång att det borde vara möjligtatt till dess uppnå samhällsekonomisk balans. I flera fall måste målen nås före1990. Jag vill också understryka värdet av den förloppsanalys som utredningenhar genomfört. Det är ofrånkomligt att en utredning som spänner över ett så slortområde som svensk ekonomi under resten av 1980-lalel blir omfångsrik.Remissinstanserna har dessulom föreslagit fördjupade analyser pä fleraområden. Trots delta är del naturligtvis viktigt att de möjligheler som finnsatt göra ulredningarna lättare att överblicka tas tillvara i kommandeutredningar. Det är också enligt min mening riktigt att för närvarandeprioritera en analys av de makroekonomiska balansprohlemen. Efterdevalveringarna 1981 och 1982 är en dämpning av inflationen och en förbättringav de finansiella obalanserna avgörande för möjlighelerna alt uppnå en slark och Prop.1984/85:40 36 1 kommande långtidsutredningar och underförutsättning att en mer balanserad utveckling uppnås kan mer mikrobe-lonadefrågor om olika marknaders funktionssätt komma alt spela en större roll. 5 Ekonomisk politik för samhällsekonomisk balans Den svaga produktions- och investeringsutvecklingen undersenare delen av och , den stigande arbetslöshetenoch de finansiella obalanserna gjorde det nödvändigt med en kraftig omläggningav den ekonomiska politiken i . Regeringen avvisade både en ensidigåtstramning och en ensidig expansion av den inhemska efterfrågan och valde attgå en tredje väg, nämligen med en kombination av en kraftigkonkurrenskraftförstärkning, stram ekonomisk politik gentemot den inhemskakonsumtionen och selektiva åtgärder för all stimulera ekonomins utbudssida.Därigenom kan både en förbättring av bytesbalansen och en ökning av den totalaproduktionsnivån uppnås och därmed ökade investeringar och enförbättring av lägel på arbelsmarknaden. Devalveringen av den svenska kronan i kombination med etl omfattande investeringsprogram, utökade arbelsmarknadspolitiskainsatser, omläggning av industripolitiken med åtgärder för förnyelse ochtillväxt och fördelningspolitiska åtgärder för all bevara det socialatrygghetssystemet och fördela bördorna efter bärkraft - utgjordekrispolitikens första steg. Genom devalveringen uppnåddes en kraftig förbättring av desvenska förelagens konkurrenskraft. sänktesrelativpriserna på svenska varor' . Den relativa timlönen i industrinsänktes mellan årsgenomsnitten 1982 och 1983 och den relativaarbetskraftskostnaden per producerad enhet i industrin under sammaperiod. Lönsamheten i industrin har ökat avsevärt och uppgår nu lill nivåer sommotsvarar 1960-talets. Denna förbättring av konkurrenskraften har haft myckelgynnsamma effekter i en rad avseenden. Industriproduktionen ochindustriinvesteringarna ökar nu snabbi. Nedgången i reallönerna och uppgångeni arbetslösheten har hejdats. Den offentliga sektorns finanser har förbätlrals.Under-skollel i bylesbalansen har i stort sett eliminerats. Inflalionen hardämpats, om än inte så mycket som hade varit önskvärt. För all devalveringen skall få bestående positiva effekterpå tillväxt, sysselsättning, investeringar och extern balans måste pris- och löneökning- ' export av bearbetade varor i förhållande lill14 import av bearbetade varor vägd med vikter som avspeglarkonkurrensförmågan och uttryckt i gemensam valuta. Prop.1984/85:40 37 arna dämpas kraftigt och varaktigt. Krispolitikens andrasteg är därför inriktat på en sådan nedpressning av inflationen. har ingående belyst konsekvenserna avom 1970-talels pris- och lönebildning blir rådande åven de närmaste årenframöver. Det skulle pä neutralisera de positiva effeklerna avdevalveringen. De svenska företagen skulle förlora marknadsandelar, produktionenskulle stagnera, arbetslösheten stiga mycket kraftigt och budgetunderskottetöka. Samtliga remissinstanser som yttrat sig över pris- och lönebildningeninstämmer i att det är ytterst väsentligt att den höga pris-och löneökningstaklendämpas snabbt. Jag vill i detta sammanhang framhålla altlångtidsutredningens analyser understryker och skärper kraven på en dämpning.Pris- och kostnadsutvecklingen måste varaktigt begränsas myckel kraftigt den närmasletiden. Trots att utredningen förutsätter inflation och timlöneökning 1985tar del enligt utredningen innan full sysselsältning och samhällsekonomiskbalans nås. En radikal förändring av pris- och lönebildningen kanemellertid inte åstadkommas ulan medverkan från alla parter i samhällel. Deförsök som har gjorts i andra länder att pressa ner inflationen genom enkraftig åtstramning av finans- och penningpolitiken har lett lill starktnegativa konsekvenser i form av massarbetslöshet och utslagning avproduktionskapacitet. Den har därför sökt utforma enalternativ våg som innebär att inflalionen dämpas som produktionenoch sysselsättningen ökar. Del är i delta sammanhang långtidsutredningens diskussionom en ny lönemodell skall ses. En lämpligt utformad sådan modell skulle enligtutredningen kunna ha en stabiliserande inverkan på pris- och löneförväntningarnaoch medverka lill en positiv utveckling med reallöneökningar och låga nominellapris- och löneökningar. Utredningen framhåller att utformningen av en nylönemodell är en fråga för arbetsmarknadens parter och hänvisar lill all ell visslarbete av delta slag nu pågår hos dessa. Flera remissinstanser ställer sig positiva till tanken påen ny lönemodell - fullmäktige i , fullmäktige i riksgäldskontoret.Landstingsförbundet, () och () anser däremot att en analys av hurskattesystemet inverkar på lönebildningen hade varil mer fruktbar ånlångtidsutredningens diskussion av en ny lönebildningsmodell. i (LO) instämmer i huvudsak ilångtidsutredningens slutsatser rörande pris- och lönebildningen ochframhåller att om inle pris- och lönesambanden ändras så fastnar svensk ekonomii en destruktiv devalveringscykel med stagnation, svag standardutveckling ochväxande obalanser som följd. Vidare anför LO att en polilik enligl enekonomisk-teoretisk modell för lönebildningen inte ensam kan vrida pris-ochlönebildningen i den önskade riktningen. Ansvaret för all ålerslälla Prop.1984/85:40 38 den samhällsekonomiska balansen kan inte arbelsmarknadens parierensamma påtaga sig. Den ekonomiska politiken måsle skapa marknadsmässiga och fördelningspolilisklgynnsamma förutsättningar för lönebildningen. Dessutom måsle arbetsmarknadensparter med utgångspunkt från vunna erfarenheler finna bättre former församordning av löneförhandlingarna. LO vill i sill remissvar inle föregripa dendiskussion som sedemera har förts i dessa frågor. () avvisar i sillremissvar inkomstpolitik. Enligl TCO har fria avtalsförhandlingar ulan statliginkomstpolitik ell slort egenvärde som dessulom stöder de ekonomisk-politiskamålen. Frågan om en ny lönemodell kommenteras inte uttryckligen. Regeringen inledde diskussioner med arbelsmarknadensparter om hur löneökningarna skall kunna begränsas lill högsl 1985.Regeringen har också antagit som mål att nedbringa inflationen till nivån 3%under loppet av 1985. Det angivna löneiakei bedöms vara förenligt medinflationsmålet. Under diskussionerna med arbelsmarknadens parier harparterna enats om att samordna förhandlingarna och alt de totalalöneökningarna 1985 skall begränsas till högst mätt som förändringen mellanårsgenomsnitten 1984 och 1985 och inkluderande löneglidning. Del är nu avyttersta vikt all de avtal som kommer att träffas är förenliga meddessa utfästelser. Den senaste tidens pris- och löneutveckling har inlemotsvarat regeringens ambitioner. I kompletteringsproposilionen (prop.1982/83:150) antog regeringen målet att nedbringa prisökningstakten lill nivån4% under loppet av 1984 och följde upp delta beslut med elt ambitiöst anti-inflalionsprogram.Riksdagen anslöt sig till både inflationsmålet ochinflationsbekämpningsprogrammet. Denna polilik baserades på en analys i 1983års reviderade finansplan av hur en fortsalt hög inflation skulle få förödandekonsekvenser för tillväxt och sysselsättning. En vikiig förutsättning var attlönekostnadsstegringarna kunde begränsas lill 1984.