prop · G803100 · 1984-12-31 00:00:00 — Utslagningsgmppenhar bl.a. tagit upp frågan om lärares bedömningar av när de kan lämna etl inlärningsmoment för attövergå lill nästa. Tillgängligaforskningsresultat visar att läraren i regel grundar delta avgörande påobservation av vissa av klassens elever. Dessa elever utgör undervisningenss.k. Enligt de redovisade undersökningarna låg denna grupp både betygs- och begåvningsmässigt myckethögt i ämnet matematik. 1 en klassmed 30 elever övergick man tillnästa moment redan när de tre till åtta bästa eleverna förståttmomentet. För atl förståundervisningen i ett visst moment mäste man ha tillägnat sig gmndläggandekunskaper från föregående moment. De elever som är långsammare änstyrgmppen riskerar därför alt förr eller senare hamna i en 1984/85:100 Bilaga 10 12 ohållbar situation då endast delar avundervisningen blir begriplig för dem. Eleven kan i praktiken ställas införvalet att antingen proteslera mot en meningslös skolgång genom att skolka ellerockså passivt sitta kvar i skolan. Det är enligt min mening av avgörandebetydelse för möjligheterna atl lyckas med att hjälpa elever med svårigheier,atl frågor om hur undervisningen ler sig för elever med olika bakgmnd ochförutsättningar uppmärksammas i lärarutbildning och fortbildning. Det är ocksånödvändigl att enskilda lärare och skolan i sin helhet kritiskt granskar sinaegna arbetsmetoder för att se om dessa i praktiken är anpassade till behov ochförutsällningar hos alla elever. Såväl praktiska erfarenheter som forskningvisar på behovet av en konkret och åskådlig undervisning som så långt möjligtanknyter till elevernas egna erfarenheter och föreställningar. Jag villunderstryka behovet av ytterligare forskning även i dessa avseenden. Av utslagningsgmppensbetänkande, liksom av många andra undersökningar, framgår att elever som hareller riskerar atl få svårigheter oftast kan identifieras myckel . Delkan gälla såväl brister i kunskaps- och färdighetsinhämtande som svårigheter avandra slag. Det torde dock inle finnas några enkla orsakssamband, i form av attelever som har svårt med inlärning av kunskaper automatiskt också skulle fåandra svårigheter. Elever som uppvisar brister i kunskaper och färdigheterlöper emellertid större risk atl få också andra svårigheter i skolan liksomäven längre fram i livet. Skolan måste därförtidigt uppmärksamma vilka elever som har sådana brister och göra något för atthjälpa dem. Det är enligt min mening nödvändigt att skolans personal, i förstahand lärarna, fortlöpande följer elevernas kunskaps- och färdighetsutveckling.Genom en sådan konsekvent genomförd utvärdering av hur skolan lyckas med sinuppgift skapas förutsällningar för etl intensivt arbete med varje elev, så attingen lämnar en årskurs, etl stadium eller än mindre i dess helhetmed otillräckliga grundläggande kunskaper och färdigheter. Ansvaret för atl enfortlöpande kunskapskontroll sker åvilar varje lärare. Det måste ingå som enväsentlig del i en lärares roll - i hans eller hennes yrkeskunskap - att följaelevernas kunskaps- och sociala utveckling och gå in med stödinsatser närsådana behövs. För att nä framgång idetta avseende är det nödvändigt att ställa utvecklingen av kunskaper ochfärdigheter i relation till elevens hela skolsituation. Del är alltså intemöjligt att se tillägnandet av kunskaper och färdigheter som en isoleradföreteelse utan samband med social utveckling och personlighelsutveckling. Detgrundläggande ansvarel för atl varie elev får tillräckliga grundläggandekunskaper och färdigheter åvilar klassläraren på låg- och mellanstadiet ochvarje enskild ämneslärare på högstadiet. Härtill kommer ett ansvar förskolledning, arbetsenhet och skolan i sin helhet när det gäller gmndsyn,arbetssätt och elevvård. En hjälp i detta avseende är de standardprov som finnsför högstadiet och de diagnostiska prov som 1984/85:100 Bilaga 10 13 utvecklas för gmndskolans låg- och mellanstadieri läsning, skrivning och matematik. Jag vill särskilt understryka viklen idetta sammanhang av de diagnostiska proven. De utgör ett värdefullt inslag idel underiag som står till buds för en lärare eller en arbetsenhet när detgäller atl bedöma en elevs kunskaps- och färdighelsnivå. Jag fömtsätter att SÖskall fortsätta arbetet med att ta fram sådana prov. Det är dock enligt minmening inte tillräckligt att endast ställa diagnostiska prov till förfogandeför skolorna. Jag menar att del är nödvändigt att varje skola, lärare ocharbetsenhet dessutom närmare preciserar de gmndläggande basfärdigheler och debaskunskaper i de cenirala ämnena som varje elev måste ha tillägnat sig påresp. Jag avser att senare återkomma till regeringen med förslag attuppdra ål SÖ alt utarbeta underlag för sådana preciseringar. Ett sådantuppdrag bör dessutom innefatta modeller för hur en utvärdering i dessaavseenden bör göras. Mot bakgmnd av altåtgärder för elever med svårigheter måste inriktas på skolans hela verksamhetoch att dessa är en angelägenhet för all personal i skolan anser jag att detär nödvändigt med en bred och varierad satsning på kompetenshöjande åtgärderför skolpersonalen. Del är skolans och därmed inte minst skolstyrelsens uppgiftatt ombesöna all arbelsenhe-terna får erforderlig specialpedagogisk kompetensmed utgångspunkt i elevernas behov. 1 kommunernas planer för fortbildning böruppmärksammas att bl. a. speciallärare och elevvårdspersonal kan utnyttjas somresurspersoner i utvecklingsarbete och lokal fortbildning. Som chefen för utbildningsdepartementetåterkommer till kommer förslag senare att föreläggas regeringen om ändradspecialläramlbildning. 1 del sammanhanget räknar jag med att det blir aktuelltall återkomma till frågan om specialläramas funktion i skolan. För att tillgodose detslora behovet av fortbildning i specialpedagogik bör fortbildningsinsatser meddetta syfte även prioriteras. För atl förstärka insatserna påområdet bör enligt min mening en brett upplagd fortbildning av lärare, medsyfte att öka den specialpedagogiska kompetensen, påbörjas vad gäller såvällokal fortbildning som kurser inom högskolans ram. Mot bakgmnd av den storabetydelse har för elevernas skolframgäng bör, som SÖ harföreslagit, insatserna i första hand riktasmot lärare på låg- och mellanstadiet. Det långsikliga målet bör vara att allalärare skall få specialpedagogiska insikter, antingen inom den grundläggandelärarutbildningen eller genom fortbildning och utvecklingsarbete. 1 detta sammanhang villjag betona skolstyrelsers och rektorers ansvar inte minsl i samband medfördelningen av skolans resurser. Utgångspunkten för resursfördelningen inomskolan är atl den skall grundas pä de skiftande behov av slöd och stimulans somfinns hos olika elever, liksom på de skillnader som finns mellan olika klasser,skolor och kommuner. Delta är speciellt viktigt när det gäller fördelningen avförsiärkningsresur- Prop.1984/85:100 Bilaga 10 14 Skolstyrelsens frihet att fördelaförstärkningsresursen begränsas i viss utsträckning genom att resursen bl.a. är avsedd att finansiera generellaverksamheter, som normalt måste anordnas i alla skolor och klasser. Avsiktenmed förstärkningsresursen är dock att huvuddelen av den skall fördelas med enutpräglad behovsinriktning. Det innebär t. ex. att förstärkningsresursen inlebör användas för atl minska klasstorlekarna i gmndskolan, om det inte i detenskilda fallet finns särskilda skäl härför. En användning av förstärkningsresursenför generellt bedrivande av undervisningen i s. k. 20-gmpper på högstadiet börsåledes inte förekomma. Jag är f.n. inte bereddatt föreslå att förstärkningsresursen renodlas genom alt den friläggs frånbidrag till generella verksamheter och på så sätt blir en resurs som är heltinriktad mot att tillgodose särskilda behov hos elever med svårigheier.Beredningen av SÖ:s förslag till ändringar i statsbidragssystemkan dock ge underlag för ett ställningstagande i denna riktning. Resursfördelning ochresursanvändning bör enligt min mening också diskuteras i kvalitativa termer. Ilikhel rned SÖ menar jag att elever med svårigheter kan, t. ex. i samband medinsatser av speciallärare, behöva en annan undervisning, inte enbart mer av sammaundervisning som övriga elever får. Även om den självklara utgångspunkten måstevara att elever med behov av särskilt stöd skall få detta tillgodosett inom denordinarie klassens ram, kan det i undantagsfall bli nödvändigt med särskildaorganisatoriska åtgärder säsom särskild undervisningsgmpp, skoldaghem etc.Avsikten med en sådan åtgärd måste dock vara en återgång till vanligklassundervisning. Jag övergår nu till attredovisa mina ställningstaganden till utslagningsgmppens förslag. Utslagningsgmppen harföreslagit atl nuvarande bestämmelser om anpassad studiegång i grundskolanskall upphävas. En övervägande del avremissinstanserna, bl.a. flertalet länsskol-nämnder. ,, och och Skola, har avstyrkt förslaget. Fleraremissinstanser anser att en restriktiv användning av anpassad studiegångutanför skolan och då endasl när synnerliga skäl föreligger kan innebära enpositiv möjlighet för enstaka elever. Några remissinstanser, däribland LO,anser att man inte bör ta bort möjligheten till anpassad studiegång utanförskolan innan väl genomarbetade alternativ finns. Bl.a. SÖ, ett fåtallänsskolnämnder och , stöder utslagningsgmppens förslag attbestämmelserna om anpassad studiegång skall upphävas. SÖ anser dock attbestämmelserna om anpassad studiegång med placering på arbetsplats bör finnaskvar . Bland de skolor ochkommuner som inkommit med synpunkter på utslagningsgmppens betänkande rådernästan fullständig enighet om att nuvarande bestämmelser om anpassad studiegångbör bibehållas. Prop.1984/85:100 Bilaga 10 15 För egen del vill jag betona att skolansuppgift måste vara att söka motverka ochförebygga uppkomsten av situationer som kan leda till atl arbele föriäggsutanför skolan. Det är dock enligt min mening, och jag ansluter mig dä till vadbl.a. LO anfört i sitt yttrande, intemöjligt att förändra reglerna för anpassad studiegång enligtgruppens förslag så länge del är vanligt attandra förändringar av elevens undervisninginte görs tidigare under skolgången. Jag är därför inte nu beredd att föreslåatt denna möjlighet tas bort. Arbete utanför skolan bör således enligt minuppfattning t. v. kunna ingå i anpassad studiegäng tills dess andra åtgärder lett till ett positivt resultat.Men jag vill understryka att reglerna måste användas med störstarestriklivitet. Då arbete förläggs utanförskolan måste målel vara en snar återgång till vanlig skolgång. Anpassadstudiegång uianför skolan måste således ses som en sistahands-åtgärd sominnebär ell slort avsteg från de generella principer som bör gälla för skolans inställning till elever medsvårigheter. Har undervisningen tidigare i skolgången utformats utifrån elevensbehov kommer enligt min mening inteanpassad studiegång utanför skolan atl behövas . Denna mycket restriktiva inställningtill anpassad studiegång utanför skolan gör också att jag anser detviktigt att det är skolstyrelsen som beslutar i varje sådant enskilt fall. Jag vill i dettasammanhang la upp det förslag SÖ fört fram i sitt yttrande överutslagningsgmppens belänkande om möjlighet till individuella timplanejämkningar. Jagdelar SÖ:s uppfattning att ytterligare lid i ett ämne -utöver vad som följerav timplanen - kan vara av stor betydelse för vissa elever. Jag menardärför att en generell möjlighet lill individuell timplanejämkning för elever i gmndskolan bör finnas iskolförordningen. Utgångspunkten för en sådan jämkning bör vara vissa enskildaelevers behov av ytterligare undervisningstid i gmndläggandefärdighetsämnen, i första hand svenska och matematik, för alt uppnå en normalfärdighelsnivå. Beslut om jämkning bör kunnafattas av elevvårdskonferensen efter samråd med eleven och dennes föräldrar. Kraven på ulredning bör dockställas lägre än vid anpassadstudiegång, som ju är en mer ingripande åtgärd. Beslutet bör gmndas på en i första hand pedagogisk bedömning av elevens situalion i ett vissl ämne och behovet avytterligare fid i detta ämne. Utgångspunkten är alltså alt ge eleven mer tid ietl ämne, inte primärt alt befriaeleven från något ämne. Den ytterligare tiden i svenska och matematik bör därför så långt möjligl inom ramen förtillgängliga resurser tas ul utöver den ordinarie limplanen. Det bör ankomma påregeringen eller den myndighet somregeringen beslämmer att utfärda de bestämmelser om sådanatimplanejämkningar som behövs. Enligt 36 §skollagen (1962:19. omtryckt 1970:1026, 36 § ändrad senasl 1982:1241) skallmedgivande att avsluta skolgången i förlid ges endast om lämplig utbildningkan anordnas under återstoden av elevens skolpliktslid eller eleven har annan lämpligsysselsättning. Prop.1984/85:100 Bilaga 10 16 spmngligen som etl medel att under en lång övergångstidsuccessivt införa den nioåriga skolplikten. Jag förordar i likhet medutslagningsgruppen och flertalet remissinstanser att bestämmelsen omskolgångsbefrielse nu slopas. Jag återkommer under anslaget Bil. Bidrag tilldriften av gmndskolor m. m. med förslag om ändring i skollagen. Utslagningsgmppensförslag om förändring av statsbidraget lill särskild undervisning kommer jag atl behandla isamband med beredningen av SÖ:s förslagrörande statsbidragssystemet för , som f.n. remissbehandlas. Jag vill ocksåfästa uppmärksamheten pä arbetsenhetens betydelse för diskussion ochplanering av stödet till elever med svårigheier. Enligt min mening ärarbetsenheten en viktig grund för skolans elevvårdsarbele. Skyldigheten allplanera elevvårdsarbete inom arbetsenheten regleras i skolförordningen. Omverksamheten skall kunna bedrivas i enlighet med läroplanens intentioner fömtsätter detta atl personalen iarbetsenheten träffas regelbundet. 1 likhetmed SÖ anser jag atl skolförordningen även i fortsättningen bör reglera arbetsenhetskonferensens uppgifter med utgångspunkti vad som anges om arbetsenheter i läroplanen för . När en enskild elevfår svårigheier i skolan skall ett individuellt åtgärds-program, sombeskriver vad som skall göras, utarbetas av skola, elev och föräldertillsammans. Jag anser det vara av stort värde all sådana åtgärdsprogram verkligenkommer till stånd ute i skolorna. Inte minsl i samband medde obligatoriska föräldrasamtalen bör dessa program kunna tjäna som ett underlag för en förbättrad dialog mellan hemoch skola. Enligt vad jag harerfaril upplever personalen i många skolor del som svårt att utarbeta åtgärdsprogram enligt läroplanens riktlinjer. SÖbör därför i syfte att stödja skolornai delta avseende utarbeta allmänna råd rörande åtgärdsprogram. Jag avsersenare atl föreslå regeringen att SÖ får elt uppdrag av den innebörden. Jaghemställer alt regeringen föreslär att godkänna vad jag har förordat om individuellatimplanejämkningar. 1984/85:100 Bilaga 10 17 3 Kultur i skolan Chefen förutbildningsdepartementet har inledningsvis understmkil behovet av atl värnaom skolans roll som kulturbärare och kulturförmedlare. Jag övergår nu lillatt redovisa hur insatserna för kultur i skolan kan ökas. Kulturens roll iskolan är viktig. Genom t. ex. litteratur, konst och teater kan eleverna fä enmöjlighet att ta del av andra miljöer och andra människors erfarenheter, tränasig i inlevelse och uppleva igenkännandels glädje. Skolan skall intebara informera om kultur, den skall också - och kanske framför allt - geeleverna kultumpplevelser, göra dem medvetna om kvalilelskulturens värde och rusta dematl möta massmarknadsutbudets avarter. Skolan skall också fungera som en plats förinspiration och eget skapandepå de olika kulturområdena. Delta är högtställda krav och förväntningar på skolan. I många avseenden lever skolan ocksåredan upp lill dessa. Det är glädjande all se atl del finns en stor beredskap att stärkakulturens roll i skolan. budgetproposition betonade jag vikten av atl ge merutrymme åt kulturen i skolorna. Jag har under del gångna årel mött starktgensvar på många håll ochfått ta del av många exempel på hur satsningar på kulturområdet bidragit till atl skapa mycket av det vi menarmed en positiv skolalmosfär. SÖ har i sin anslagsframställning t.ex.redovisat ett program för kultur i skolan. De viktigastekulturinsatserna i skolan sker inom ramen för den ordinarie undervisningen. Speciellt viktiga ärhärvid ämnen som svenska, bild och musik.Inom dessa ämnen, men naturligtvis ocksä inom andra ämnen och aktiviteter,läggs gmnden till elevernas språkliga, kulturella och estetiskafärdigheter, värderingar och förhållningssätt. Ämnet svenska harenligt min mening en alldeles särskild ställning i detta sammanhang.Undervisningen i detta ämne skall utveckla elevernas språk. Redan detta gerämnet en särställning bl. a. genom att det skapar förutsättningar förstudierna i andra ämnen. Men ämnet svenska har enligt min mening en vidarebetydelse än så, som det kanske viktigaste instrumentet för att förmedlavårt gemensamma kulturarv lill nya generalioner. Mol denna bakgmnd är del oroande att svenskämnet harfått minskad timtid i grundskolanjämfört med tidigare skolformer som ämnets betydelse harökat. budgetproposition gav jag uttryck för detta liksom för det behov av utvidgad timtid för ämnetsom jag ansåg föreligga. Jag anfördedock all man inte borde ändra i en läroplan som varil gällande endast ietl par läsår. 1 stället borde en utökning av timtiden göras i samband medframtida läroplansöversyner. Medtillfredsställelse har jag kunnat notera en allmän uppslutning kring minuppfattning om behovet av en omedelbar utökning av svenskämnet för 2 1984/85. Prop.1984/85:100 Bilaga 10 18 attkunna stärka ämnets centrala delar. Mot denna bakgrund bör man enligt min uppfattning kunna bortse från deprincipiella betänkligheterna mol alltför snara ändringar av läroplanen. Jaganser därför all timtiden i ämnetsvenska bör utökas i gmndskolan. Tiden är nu fördelad på lågstadiet, 26 påmellanstadiet och 10 på högstadiet. Detär därför mest naturligt atl utökningen görs på högstadiet. SÖ har på regeringens uppdrag redovisat hur en utökning påhögstadiet med 2 stadieveckotimmarskulle kunna göras inom ramen för nuvarande totala timtid. SÖ föreslär att utökningen görs på bekostnad avtiden för fria aktiviteter sä attden lid som obligatoriskt skall avsättas för dessa minskas frän fem till trestadieveckotimmar. Jag instämmer i SÖ:s förslag. Betydelsen av fria aktiviteteroch av att en viss del av limplanens innehåll disponeras lokalt har för den skull inte minskat. Förslaget skall istället ses mot bakgrund av mitt redovisade resonemang omsvenskämnets särskilda betydelse. För att minska denegativa konsekvenserna av att tiden för fria aktiviteter blir mindre anserjag, liksom SÖ, att del är önskvärt att dataundervisning ochundervisning i maskinskrivning om möjligt förläggs tillannan tid. Jag vill dock inte gå så långt att jag förordar en särskildföreskrift härom. Del bör ankomma på varje skola att liksom hitfills besluta omdetta. I uppdraget till SÖingick också att utarbeta förslag till ändringar i kursplanen i ämnet svenska.Syftet skulle därvid vara att åstadkomma en ökad koncentration mol ämnets centrala delar såsom läsning,skrivning och litteratur. Uppdraget skulle redovisas senast den Ijuni 1985. SÖ har redovisatuppdraget i samband med redovisningen av förslaget om utökad timtid. SÖ anser att någraförändringar i kursplanen inte bör görasnu, bl. a. med hänsyn till att kursplanen endast gällt . SÖ menar vidare atl kursplanen i sin nuvarande utformningger en god grund för att utveckla de delar av ämnet som uppdraget avsåg. Del gmndläggande motivet för att utökatimtiden i ämnet svenska är, som jag nämnt,behovet att stärka de viktigaste delarna av ämnet. Den utökning som jag föreslår bördärför motsvaras av atl ökad uppmärksamhet åt läsning, skrivning och litteraturkommer att prägla verksamheten iämnet i dess helhet. Även om det i och för sig är riktigt som SÖ hävdar att kursplanen medger en sådaninrikining, anser jag likväl att det är naturligt att en markering av denändrade inriktning av ämnet, som jagförordar, kommer till uttryck i formav en ändring av kursplanen. En översynav kursplanen med den inriktning jag nu förespråkat bör därför inledas. Ensådan översyn bör dock få ta längre tidän vad jag urspmngligen fömlsatte. Jag avser att senare återkomma lill regeringen med förslag att SÖ skall få ett uppdrag med den innebörd jagnu har redovisal. Jag vill i detta sammanhangockså erinra om den stärkta ställning ämnet svenska fått på gymnasieskolanstvååriga linjer genom att del där har blivit ett obligatoriskt ämne. 1984/85:100 Bilaga 10 19 Insatser för atlförstärka svenskämnets och litteraturens betydelse i skolans arbele kräver attett brett och varierat utbud av litteratur finns att tillgå i skolan. Förlitteratumndervisningen saknas i en klassikerserie som är anpassadtill skolans behov. Slalen bör enligt min mening la inilialiv lill att en sådanserie med klassiker från olika epoker ges ut. Böckerna bör ges ut i sådanaupplagor och lill ett sådant pris att skolorna i stor utsträckning kan köpagrupp- och klassuppsättningar. Jag räknar med att kunna föreslå regeringen attsenare under innevarande riksmöle i en särskild proposition om litteratur ochbibliotek lägga fram etl förslag för med denna innebörd. Jag beräknarkostnaderna lill 4 milj. kr. Utöver den lokala samverkan mellan skola ochfolkbibliotek i fråga om litteralumndervisning, fortbildning av svensklärare m.m. som bör vara ett naturiigl inslag i den löpande verksamheten kan enligt minmening lokalt och regionalt anordnade läsfrämjande kampanjer ge goda resultatför elevernas och lärarnas litteraturintresse. De erfarenheter som görs iläs-främjandeprojekt av mer tillfällig karaktär eller med geografiskt begränsadräckvidd bör spridas till andra som verkar pä detta område inom skolan,folkbiblioteken, studieförbunden och andra organisationer. Regeringen hardärför uppdragit åt att svara för en fortlöpande samordning av denstatligt finansierade läsfrämjande verksamheten. Regeringen har också beviljatmedel för regionala läsfrämjandeprojekl, bl.a. i och . Jag anseratt del är önskvärt att utvidga detla arbete till yllerligare regioner. Som jag tidigare nämntfyller också andra ämnen en myckel viktig kullurfunktion i skolan. Samtidigtfinns del tyvärr i vissa fall en traditionell uppfattning bland såväl eleversom skolans personal all praktisk-estetiska ämnen som musik och bild skullevara mindre värda än teoretiska ämnen. Så är del självfallet inle. Bildämnethar genom läroplan (Lgr 80) fåll en kraftigt vidgad roll där inleminst ämnets betydelse från kultursynpunkt har understmkits. Jag har ocksånoterat det växande intresse som finns i många kommuner för en ökad betoning avmusik i bl. a. genom önskemål om att inrätta s. k. musikklasser.Regeringen har medgett att sådana klasser får inrättas i nio kommuner och haruppdragit åt SÖ att utvärdera verksamheten. Ämnen som musik och bild spelarsåledes en stor och viktig roll i skolan inte minst när del gäller all stärkakulturens ställning. Jag vill understryka att denna inriktning mot skapande ochupplevelse är det väsentliga i dessa ämnen. Del finns således ingen anledningatt genom en ökad teorelisering av ämnena söka höja deras status. 1 samråd med chefen förutbildningsdepartementet vill jag i korthet redovisa vissa synpunkter när detgäller estetisk utbildning i gymnasieskolan. Detta läsår har enförsöksverksamhet med tvåårig estetisk-praktisk linje startat på lio orter.Linjen har grenar med ett väl tilltaget utrymme för bild. Prop.1984/85:100 Bilaga 10 20 dans eller teater, alternativt i kombination medmusik, slöjd eller foto/film/ video. Intresset har varit myckel stort frånkommunerna för att bredda gymnasieskolan i denna riktning. Verksamheten börockså kunna bli allmänt stimulerande för kulturlivet på de skolor och orter,där den inrättas. Chefen för kommer senare atl föreslåen utökning av försöksverksamheten redan nästa budgetär. Elt redan permanentinslag i skolans kulturprogram är musiklinjen, som senasl inför /85byggdes ut med ytterligare två klasser.