prop · G80319 · 1984-12-31 00:00:00 — Av dessa medel bör CAN disponera minst 800 000 kr.för undersökningar, övrig datainsamling, metodutveckling m.m. i syfte att följadrogproblemens förändringar. Jag återkommer till detta i samband med 1985 årsbudgetproposition. 2.4Vissa uppgifter för information 2.4.1 Ensärskild informationsinsats till massmedierna Massmediernahar en viktig funktion också när det gäller opinionsbildningen på har särskilt uppmärksammat detta. Kommissionen harföreslagit att narkotikafrägorna i högre grad än nu bör föras in i utbildningenvid journalisthögskolorna och vid () samt att en särskild informationsinsats görs . Jagdelar uppfattningen att massmedierna kan spela en central roll för opinionsbildningenpå narkotikaområdet. Det finns många journalister som har gjort ettinsiktsfullt arbete inom detta område. Det är dock viktigt att många inom dennayrkesgmpp har aktuella kunskaper om narkotikaproblemen. Ienlighet med kommissionens förslag bör därför en ettårig informationsinsatsriktad till massmedierna genomföras. CAN, som tidigare tagit liknande initiativfrämst på alkoholområdet, bör få i uppdrag att genomföra arbetet. Jag har föravsikt att föreslå regeringen att CAN får disponera . föratt under genomföra uppdraget. Beloppet bör belasta denmedelsram om 15 milj. kr. som genom beslut finns till förfogande påjustitiedepartementets huvudtitel för innevarande budgetår för insatser pånarkotikaområdet. Narkotikakommissionenhar också föreslagit en rad åtgärder för att öka informationsinsatserna pådrogområdet vid de mihtära förbanden. Kommissionen konstaterade attmilitärtjänstgöringen utgör ett unikt tillfälle att förmedla drogupplysningtill ett stort antal personer. 1984/85:19 22 meninghar detta inte utnyttjats i tillräckligt hög grad. Kommissionenhar föreslagit bl.a. att militärmyndigheterna gör en inventering av denuvarande insatserna i fråga om drogupplysning och drogförebyggande insatser.Utifrån vad man gjort bör man centralt och lokalt utarbetahandlingsprogram i syfte att få in drogfrågan som ett reguljärt inslag iverksamheten. Insatserna i samband med värnpliktsutbildningen bör enligtkommissionens mening ingå som ett led i den långsiktiga strategi fördrogupplysningen som får ansvar för att bygga upp. Eftersamråd med chefen för försvarsdepartementet får jag anföra följande. Någonenhetlig informationsinsats från försvarets sida inom samtliga försvarsgrenarhar inte genomförts. spolar kröken har dock bedrivitssedan utbildningsåret 1980/81 med medel från a-nämnden och Systembolaget.Kampanjmaterialet har setts över och omarbetats. En ny kampanj pågår /85. Inom försvarsstaben planerar man vidare att utarbetaen särskild narkotikahandbok. skall ge underlag för hur man skallarbeta med narkotikaproblem vid förbanden. Genom kommissionens förslag harVärnpliktiga arbetsgmppen (numera centrala värnpliktsråd) under desenaste två åren genomfört ohka informationsinsatser och startat lokalaverksamheter i drogförebyggande syfte vid flera förband. Vid förbandenförmedlas också i vissa fall drogupplysning i samband med utbildningen.Upplysningsarbetets omfattning varierar dock i hög grad mellan förbanden. Enrad insatser pågår således för att förbättra drogupplysningen vid de militäraförbanden. Den planerade narkotikahandboken bör kunna ligga till gmnd för enintensivare verksamhet. Olika handlingsprogram bör härvid utvecklas förinsatser från militärmyndighetemas sida. Som bör också Sverigescentrala värnphktsråd få medel för sina insatser. Under innevarande budgetårdisponerar rådet . av den medelsram om 15 milj. kr. som finns påjustitiedepartementets huvudtitel. Dessa medel bör dock fr.o.m. nästa budgetårutgå inom utgiftsramen för det militära försvaret, vilken därför bör tillförasmotsvarande medel. Överbefälhavaren har också i sitt remissvar på kommissionensslutrapport uttalat att han är beredd att i enlighet med kommissionens förslagoch riktlinjer medverka i samhällets drogförebyggande verksamhet genomdrogupplysning m.m. i samband med värnpliktsutbildningen. Kostnaderna för dessainsatser bör bestridas inom ramen för försvarsbudgeten. FOA:sundersökningar av de vämpliktsinskrivnas narkotikavanor har pågått sedan år1970. Undersökningarna har allmänt bedömts tillhöra de mest värdefulla när detgäller att följa drogmissbmkets förändringar. 1984/85:19 23 FOAhar utifrån sina utgångspunkter bedömt att undersökningarna kanprioriteras inom forskningsanstaltens medelsram. och narkotikakommissionenhar föreslagit att undersökningarna bör fortsätta och att ansvaret förverksamheten bör ligga hos det organ som får ansvaret att samlat följadrogutvecklingen. Jagdelar uppfattningen att undersökningarna av värnpliktsinskrivna bör fortsätta.I det föregående har jag föreslagit att ansvarsfrågan och medelstilldelning /86 blir löst i enlighet med UNO:s och kommissionens förslag. Iavvaktan på detta har regeringen beslutat att FOA får disponera . föratt genomföra undersökningen under innevarande budgetår. Beloppet har beräknatspå den medelsram om 15 milj. kr. som disponeras för insatser pånarkotikaområdet. UNOoch har konstaterat att befintliga metoder för att följadrogutvecklingen bl.a. är relativt långsamma och kostsamma. De har därför förtfram idén om ett nytt rapporteringssystem som bygger på inrapportering avlokala kunskaper om förändringar i drogsituationen. Ett sådant system tordetill förhållandevis låga kostnader kunna ge snabb information om främstförändringar i missbmket. Systemet kan ses som ett förvarningssystem som gerbesked om att nya preparat kommer in på narkotikamarknaden eller att det sker plötsUgasvängningar i missbruksläget. Framför allt kan det bidra till att man kan följamissbruksförändringar i ungdomsgmpperna där förändringar sker snabbast och därhelt nya missbruksbeteenden vanligen uppträder först. Inomsocialdepartementet har en arbetsgmpp prövat hur ett sådant system börutformas. Arbetsgruppen har genomfört en provundersökning med ett mättillfällei juni och ett . En rapport om de vunna erfarenheterna kommerinom kort att presenteras. Enligt preliminära uppgifter är erfarenheternaövervägande positiva. Efter vad jag inhämtat kommer gmppen att föreslå attsystemet startas i mera reguljära former. Idet föregående har jag redovisat att CAN bör få disponera medel för att samlain uppgifter med denna nya metod. Jag har härvid beräknat medel förverksamheten fr.o.m. /86. Arbetet bör dock påbörjas möjligt.Jag avser därför föreslå regeringen att CAN får disponera 150 000kr. för att kunna påbörja sitt arbete med systemet redan fr.o.m. den 1 januari1985. Beloppet bör belasta medelsramen om 15 milj. kr. som disponeras förinsatser på narkotikaområdet. CAN:s uppläggning av verksamheten bör kunna byggavidare på de erfarenheter som arbetsgmppen vunnit genom sinaprovundersökningar. 1984/85:19 24 3.Behandling av narkotikamissbrukare 3.1 Utgångspunkter Narkotikakommissionensdirektiv omfattade inte vårdfrågorna. Dessa skulle i stället beredas isocialdepartementet. Detta uppdrag har fullföljts dels - vad avser de merlångsiktiga frågorna - genom socialberedningens arbete, dels genom en särskild arbetsgmppi . Socialberedningens arbete pågår fortfarande.Beredningen överlämnade ett betänkande (SOU 1984:64) om denpsykiatriska vårdlagstiftningen och ett betänkande (Ds S 1984:15)insatser för ungdomar - Vissa frågor i samband med missbmk ochkriminalitet. Dessa båda betänkanden remissbehandlas f.n. I sitt fortsattaarbete återkommer beredningen till frågor som rör socialtjänstreformen ochkommer i anslutning härtill bl.a. att uppmärksamma lagen (1981:1243) om vårdav missbmkare i vissa fall (LVM) och ytterligare frågor som rör lagen (1980:621)med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Densärskilda arbetsgmppen inom inrättades . Denhar haft i uppdrag att lämna förslag till hur narkomanvården kan utvecklas ocheffektiviseras, samt att föreslå utvecklingsinsatser inom angelägna områden.Gruppen har bestått av företrädare för ,, och . Arbetsgmppensarbete har varit uppdelat i två faser. I promemorian Offensiv narkomanvård(, ) lämnades förslag till särskildautvecklingsinsatser inom öppenvården. Regeringen anvisade därefter 4,5 milj.kr.för /84 för detta ändamål. Arbetsgmppenöverlämnade sin slutrapport (DsS 1984:11) Offensiv narkomanvård II. Rapporten innehåller en beskrivning av olika delar av narkomanvården. Arbetsgmppenhar analyserat vilka brister som finns när det gäller vården av missbmkare samtlämnat förslag till olika utvecklingsinsatser. Förslagen berör i huvudsaköppenvården. Narkotikakommissionenhar också behandlat vissa vårdfrågor. I promemorian (PM nr 7) Lokala insatsermot narkotikamissbmket behandlas bl. a. förebyggande insatser, ingripanden itidiga skeden av missbmk bland ungdomar samt lokal samordning av arbetet mot narkotikamissbmk.Kommissionen har vidare gjort vissa överväganden bl.a. när det gäller LVU. Ipromemorian (PM nr 11) Insatser inom kriminalvården m.m. föreslås ocksåförändringar i LVU och LVM. Kommissionen föreslår vidare ett tillägg till hälso-och sjukvårdslagen (HSL). Ett förslag i den sistnämnda frågan har iår av regeringen överlämats till lagrådet för yttrande. PMnr 7 överlämnades till socialberedningen för vidare överväganden. 1984/85:19 25 Beredningenhar redovisat sina synpunkter på denna promemoria i det nämndadelbetänkandet rörande insatser för ungdomar. Beredningensbetänkande är nu på remiss. PM nr 7 har bifogats remissen. Jagkommer i det följande att behandla kommissionens allmänna överväganden samtarbetsgruppens överväganden och förslag. 3.1.2Utvecklings- och försöksverksamhet inom narkomanvårdsområdet under budgetåret1983184 Somtidigare nämnts anvisade regeringen 4,5 milj.kr. för utvecklingsinsatser inomnarkomanvårdsområdet under /84. harfördelat dessa medel till 16 olika utvecklings- och försöksprojekt i 15kommuner. Åttakommuner har fått stöd för att kunna utveckla kompetens för socialt fält- ochbehandlingsarbete inom samt för att åstadkomma en effektivaresamordning av de lokala resurserna i missbmksarbetet. Försöksverksamhetenomfattar bl.a. ett utbildningsprogram i fem kommuner, som har avdelat särskildasocialsekreterare för ungdoms- och missbmksarbetet. harprojektanställt en handledargrupp som fortlöpande ger dessa socialsekreteraremetodhandledning och utbildning. Vidare genomförs fyra utbildningskonferenserför de berörda socialsekreterarna. Programmet påbörjades ochskall pågå . De övriga tre projektkommunerna har fåttbidrag för projektledartjänster . Kommunerna har dämtöver, genomomfördelningar av befintliga resurser eller på annat sätt avdelat särskildpersonal för utvecklingsarbetet. Femkommuner deltar i en försöksverksamhet som syftar till att utveckla ett närmaresamarbete mellan socialtjänst, polis och kriminalvård. De berörda kommunernahar avdelat socialsekreterare, som bl.a. bedriver motivationsarbete blandmissbrukare i häkten, på fängelser och inom frivården. Särskilda m.edel haranvisats för projektledartjänster samt till handledning,utbildning och konferenser. Stockholmskommun har fått bidrag för ett projekt som bl.a. syftar till att utvecklasamverkansformer mellan och den psykiatriska vården när detgäller missbmkare med allvarliga psykiska störningar. Inom ramen för projektetgenomförs en omfattande kartläggning av problemets omfattning och karaktär inomsocialtjänsten, den psykiatriska vården och kriminalvårdens frivård i länet.Ambitionen är bl.a. att bättre klargöra ansvarsfördelningen mellan ohkavårdorgan och att de klienter som aktualiseras får tillräckligt kvalificeradbehandling. Det statiiga stödet utgår till projekttjänster samttill metodhandledning. Stockholmsoch kommuner har fått bidrag för projekt som syftar till atteffektivisera insatser för missbmkare med särskilt 1984/85:19 26 Särskild uppmärksamhet riktas mot de gatuprosti-tuerade kvinnliganarkotikamissbrukarna. Det statliga stödet utgår till projekttjänster under ettår, samt till handledning. Isocialtjänstlagen (1980:620) föreskrivs en uttrycklig skyldighet för socialnämndernaatt arbeta för att förebygga och motverka missbmk av alkohol och andra beroendeframkallandemedel. Nämnden skall även stödja den enskilde missbrukaren och se till att hanfår den hjälp eller vård som behövs för att komma ifrån missbruket. Ispecialmotiveringen till den bestämmelse i socialtjänstlagen som behandlar socialnämndensuppgifter med avseende på missbruk (11 §) betonas att socialnämnden alltidmåste bedriva en aktiv verksamhet för att nå och hjälpa de enskilda missbmkarnaäven om de inte själva har begärt bistånd av nämnden. Deflesta av landets kommuner har inga öppenvårdsmottagningar som är speciaUseradepå att behandla och stödja narkotikamissbmkare. Vårdbehovet har förutsattskunna bli tillgodosett inom den reguljära socialtjänstverksamheten. Påvissa håll - företrädesvis i kommuner och län som har omfattande narkotikaproblem- finns sådana särskilda öppenvårdsmottagningar, som under benämningenvårdcentraler för narkotikamissbmkare får statsbidrag för sin verksamhet. F.n.finns totalt 28 sådana vårdcentraler varav 23 i storstadsregionerna. De flesta vårdcentralerhar primärkommunen som upptagningsområde. Fyra av dem betjänar dock ett helteller delar av ett län. Ävenvid en del av landets ca 140 alkoholpolikliniker erbjuds i viss utsträckning narkotikamissbmkarevård. Anslagetför statsbidrag till alkoholpolikliniker och vårdcentraler för narkotikamissbrukareuppgår för innevarande budgetår till . Omkring 1/4 av dettotala statsbidraget utgör bidrag till vårdcentralerna. Ökadebehov av social service och ekonomiskt bistånd samt begränsade möjligheter tillmetodutveckling har i många kommuner skapat svåra arbetsvillkor försocialsekreterarna. Detta har bl.a. fått negativa konsekvenser försocialtjänstens insatser på missbruksområdet. Socialsekreterarna får ofta intemöjligheter att avsätta den tid som behövs för missbmksarbetet och de saknarinte sällan kunskaper om narkotikamissbmk och metoder i socialt fält- ochbehandlingsarbete. Imånga kommuner genomförs organisationsförändringar som syftar till att skapa förutsättningarför metodutveckling inom . Formerna för detta varierar, men ettgemensamt drag är att socialbidragshandläggningen förenklas. Därigenom frigörstid som bl.a. kan avsättas för socialt fält- och behandhngsarbete. 1984/85:19 27 Ävende särskilda vårdcentralerna för narkotikamissbrukare står inför förändringar.Dessa ligger oftast i fristående lokaler i kommunens centrala delar. Flerakommuner har långtgående planer på att dela upp vårdcentralerna i mindreenheter och integrera dessa med de distriktsförlagda socialbyråerna. Bakgrundenär bl.a. brister i samarbetet mellan den specialiserade narkomanvården ochsocialbyråerna samt ambitioner att effektivisera förebyggandeoch tidiga insatser. Närriksdagen behandlade frågan om narkomanvårdens utformning infördes ettstatsbidrag för att stimulera en snabb utbyggnad av behandlingshem förnarkotikamissbrukare. Den31 , då det dittillsvarande statsbidragssystemet avvecklades,fanns 35 statsbidragsberättigade hem med sammanlagt 440 platser. Av dessa 440platser fanns 279 på kommunalt eller landstingskommunalt drivna behandlingshemoch 161 på stiftelsedrivna hem. Utöverdessa 440 platser finns ytterligare drygt 300 platser på olika typer avinstitutioner och kollektiv för narkotikamissbmkare som tillkommit utanförstatsbidragssystemet. Flertalet av dessa enheter drivs av stiftelser. Narkotikamissbrukare,och då företrädesvis biandmissbrukare, får också vård vid de institutioner somi huvudsak är inriktade på alkoholmissbmkare. De unga narkotikamissbrukarna fårockså vård vid de institutioner som är inriktade på ungdomsvård, dvs. de f.d.ungdomsvårdsskolorna och ungdomshemmen. Den1 övertog berörda kommuner och landstingskommuner statensrättigheter och skyldigheter för den sociala institutionsvården för missbmkare(ungdomsvårdsskolor, vårdanstalter, behandlingshem och inackorderingshem).Avtalet mellan staten. att staten skall ge bidrag till kommuner och landsting för driften av deinstitutioner som avses i principöverenskommelsen, samt ett engångsbidrag om155 miljoner kr. för upprustning och utveckling m.m. Detta bidrag harslutfördelats . Driftbidraget för har fastställts till 662milj. Det statliga bidraget för har ännu ej fastställts. Preliminärutbetalning skall baseras på beloppet 669 milj. kr. Detnuvarande bidragssystemet har utsatts för kritik från många håll. Bl.a. harpåtalats att det bidrar till att den befintliga institutionsstrukturen vidmakthållsäven till de delar den är föråldrad. Det stimulerar inte heller en utvecklingav alternativa vårdformer för gmpper som vårdas på institution utan attegentligen behöva en sådan hög grad av omhändertagande. Överläggningarom statsbidragsreglerna för tiden kommer att 1984/85:19 28 Förslag till nya ställningstaganden kommer att föreläggasriksdagen i särskild ordning. 3.1.5Vård av narkotikamissbrukare inom hälso- och sjukvården Sjukvårdenhar ansvaret för akut- och korttidsvård av missbmkare och behandling avpsykiska komplikationer till missbruk samt även missbmkares psykiatriskavårdbehov i övrigt. Därtill kommer att sjukvården har att svara för rentmedicinska insatser för narkotikamissbrukare på samma sätt som för andramedborgare. Oftastbestår vården av narkotikamissbmkare inom hälso- och sjukvården av avgiftningoch förberedelse för långsiktig behandling inom . Iviss utsträckning svarar den psykiatriska vården även för långsiktig behandlingav narkotikamissbmkare. Det rör sig då om fall där missbmket är en del av enallvarlig psykiatrisk problematik. Arbetsgmppen konstaterar dock att psykiatrininte i tillräcklig omfattning har utvecklat adekvata vårdresurser för missbmkaremed allvarliga psykiska störningar. Narkotikakommissionenredovisar i sin promemoria (PM nr 11) Insatser inom kriminalvården m.m. attflera enheter inom hälso- och sjukvården som ger vård åt narkotikamissbmkare iblandhar haft stora problem med att insmugglad narkotika missbmkas inne påenheterna. För att komma tillrätta med detta genomför vissa av enheterna enomfattande kontroll av patienterna. Därvid kan både kroppsvisitation och meromfattande undersökningar, bl.a. rektal- och vaginalundersökningar förekomma.Sådana kontroller får enligt regeringsformen inte genomföras utan patientenssamtycke om det inte finns någon särskild lagstiftning som medger det. Regeringenbeslutade på förslag av chefen för ,som i frågan hade samrått med mig, att för yttrande till lagrådet överlämnaförslag till en särskild lag om kontroll av bemsningsmedel på sjukhus. Ilagrådsremissen föreslås att bemsningsmedel och föremål som är särskilt ägnadeatt användas vid missbruk av narkotika inte skall få innehas av patienter påsjukhus som bestämmer. Enligt förslaget skall överläkaren vidsjukhuset få ställa som villkor för att vårda någon för missbmk av beroendeframkallandemedel att patienten underkastar sig vissa undersökningar som kroppsvisitationeller ytlig kroppsbesiktning. Påträffas egendom som inte får innehas skall denomhändertas och får förstöras. De nya reglerna föreslås få formen av ensärskild lag om kontroll av bemsningsmedel på sjukhus m.m. 1984/85:19 29 har yttrat sig återkommer chefen för tillregeringen i frågan. Vårdi enskilt hem (familjevård) har använts som ett alternativ till institutionsvårdför narkotikamissbmkare . I början var det mest frågaom placering av ungdomar, men började man också användafamiljevård för vuxna narkotikamissbrukare. Vårdformenbörjade få mer organiserade former , då särskilda enheteroch projekt i syfte att utveckla vårdformen tillskapades. Med utgångspunkt frånfamiljevårdsutredningen påbörjades en tvåårigförsöksverksamhet med utveckling av familjevårdsenheter. En sådan enhet bestårav en grupp familjehem, som ligger relativt nära varandra. Minst en handledare- familjevårdskonsulent - är knuten till enheten. Konsulenternasuppgifter är bl.a. att rekrytera lämpliga familjehem samt att ge familjernakontinuerligt stöd. Totalt har 5,2 milj.kr. anslagits för den tvåårigaförsöksverksamheten som omfattar 13 olika projekt. För andra halvåretbudgetåret 1984/85 har ytterligare 1,35 milj. kr. anslagits för detta ändamålunder femte huvudtitelns anslag J5. Utveckling och försök med vissa vårdformer. 3.1.8Utvecklingsinsatser inom narkomanvårdsområdet under /85 Enligtmin mening är det angeläget att det utvecklingsarbete inom narkomanvårdsområdetsom initierades av under /84 får fortsättaoch spridas till flera kommuner. Erfarenheterna från den utvecklings- ochförsöksverksamhet som genomförts är positiva. Det statliga stödet harbidragit till ett aktivt utvecklingsarbete i de berörda kommunerna. Flerkommuner har efterfrågat stöd till fortsatta utveckhngsinsatser inom området. Jagkommer att föreslå regeringen att får i uppdrag attutarbeta förslag till utvecklingsinsatser inom narkomanvårdsområdet som skallpåbörjas under innevarande budgetår. Kostnaderna härför föreslås uppgå till femmilj.kr. Beloppet bör belasta den medelsram om 15 milj.kr. som genom riksdagensbeslut finns till förfogande på huvudtitel förinnevarande budgetår för insatser på narkotikaområdet. De föreslagna medlenbör användas för utvecklingsinsatser inom följande områden. - Försöksverksamhet som syftar till att utvecklasärskild kompetens för socialt fält- och behandlingsarbete inom ungdoms-ochmissbruksområdet - Projekt som syftar till att utveckla samarbetetmellan socialtjänst, pohs och kriminalvård Prop, 1984/85:19 30 - Projekt som syftar till att utvecklasamarbetsformer mellan och den psykiatriska vården när detgäller missbrukare med allvarliga psykiska störningar - Insatser för att förbättra utslussningen(eftervården) för missbrukare som genomgått behandUng - Uppföljning och dokumentation av utvecklingsarbetet Isammanhanget bör också nämnas att , efter förslag från regeringen,anvisat sju milj.kr. för utvecklingsarbete under femte huvudtitelns anslag J5. Utveckling och försök med vissa vårdformer under innevarande budgetår. Dessamedel skall bl.a. användas för utvecklingsinsatser inom missbruksområdet. Därutöverkommer jag att föreslå regeringen att särskilda medel anvisas för attmöjliggöra ett ökat engagemang från folkrörelserna och organisationslivet ibehandlingsarbetet. Idet följande kommer jag att redovisa min syn på insatser inomnarkomanvårdsområdet. I anslutning till detta kommer jag närmare att redogöraför bakgrunden till behovet av utvecklingsinsatser inom nämnda områden. Därefterkommer jag att föreslå fortsatta utvecklingsinsatser under /86. 3.2.1Förutsättningar för den fortsatta metodutvecklingen inom Narkotikamissbrukförekommer numera i de flesta av landets kommuner. Det måste därför finnas enkompetens inom både för förebyggande och tidiga insatser liksomför insatser för missbmkare som redan utvecklat ett allvarligt missbruk.Problemet är dock i allmänhet inte av den omfattningen att det finns behov avatt utveckla särskilda vårdcentraler för narkotikamissbrukare i mindre ochmedelstora kommuner. I stället bör man skapa förutsättningar för enmetodutveckling inom den reguljära socialtjänstverksamheten. Även i kommunersom har särskilda vårdcentraler är det angeläget att det sker enmetodutveckling inom den reguljära verksamheten. och arbetsgruppen understryker vikten av att det inomsocialtjänsten finns socialsekreterare som är speciahserade på behandlingsarbete.Jag delar den uppfattningen. Detta får dock inte innebära en återgång till ettsystem med en uppdelning i olika vårdområden. Man måste söka nya vägar som ärförenliga med helhetssynen i det sociala arbetet. Inuvarande ekonomiska läge är det orealistiskt att lösa de problem somsammanhänger med socialsekreterarnas arbetsbelastning genom resursförstärkningar. Vissa omfördelningar och en effektivisering av befintliga resursertorde som regel vara den enda realistiska lösningen. Att ändra rutinerna förhandläggning av socialbidrag, en ändring som vidtagits i många kommuner, är ettexempel på en sådan effektivisering. Att skilja de ekonomiska frågorna frånövrigt socialt arbete kan också vara en framkomlig väg.