prop · G8037 · 1984-12-31 00:00:00 — Enligt promemorian lordesjunkvirke som finns i en allmän floltled när denna avlyses då bärgas av flottningsföreningeni den ulslräckning som delta är ekonomiskt 1984/85:7 22 försvarbart.Del sjunkvirke som därefter ligger kvar antogs i promemorian sakna slörreekonomiskt värde. Med hänsyn lill de kosinader som är förenade med upptagningav sådant virke kunde enligt promemorian någon kommersiell bärgningsverksamhetfrån utomstående knappast vara atl förvänla. Virket kunde emellertid vara tillmen för exempelvis slrandägare eller fiskerätts- eller valienrätlsinnehavare.För slrandägare kunde virket också representera ell visst värde.Från dessa synpunkter var del enligt promemorian motiverat med en räll för denu nämnda kalegorierna alt ta upp och lillgodogöra sig virke som floltningsinlressenlernainle kunde ha nämnvärt inlresse av. anslöt sig i propositionen till promemorians förslag. Underremissbehandlingen hade vallenöverdomstolen föreslagil alt vem som helsl skulleha rätl all la upp sjunket eller ilandflulet virke. Föredraganden framhöll allen sådan lösning givelvis skulle vara ägnad att fä skadevållande virke snabbareavlägsnat. Han ansåg emellertid all, om möjlighet öppnades för alla alt la uppvirke, regler behövdes för l.ex. ilandlagning och uppläggning av virket påannans mark (prop. 1969:104 s. 45). I1969 års lagstiftningsärende ansågs sålunda sjunkvirket sakna störte ekonomisktvärde. I detla avseende har emellertid den allmänna uppfaltningen ändralsunder senare år. Sålunda har näringsulskotl uttalat all, med hänsyntill att det finns risk för en allvarlig brist på vedråvara , det ärangelägel alt alla möjligheter all ta lill vara virkesresurserna beaktas (NU1978/79:34 s. 12). Även i jordbruksutskottets belänkande 1979/80:20 harframhållits alt sjunklimmer represenlerar en råvarutillgång. Sjunktimretsekonomiska värde har berörls också i lagulskolleis belänkande 1983/84:7. Främslmed hänsyn lill sjunkvirkets allt slörre ekonomiska belydelse har fyndlagstiftningsutredningenföreslagil att den gällande begränsningen av kretsen bärgningsberättigadeupphävs i fråga om sjunkvirke i en avlyst floltled. Enligt utredningens förslagskall således var och en få la upp sådanl virke och fritt förfoga över del,under de förulsältningar som i övrigt gäller enligt 73 § andra stycket flottningslagen. Underremissbehandlingen av utredningens betänkande har vallenöverdomstolen lillslyrklden föreslagna ändringen medan har avstyrktändringen. har ifrågasatt om inle den privilegierademen begränsade personkrets som har rätl att tillvarata virket även ifortsättningen bör ha företrädesrätt lill virket. har anförtalt detta åtminslone bör gälla vattenområdets ägare och strandägaren. Om någonannan vill omhänderta virket, bör enligt samfundet föreskrifl meddelas altvattenområdets ägare och strand-ägaren först skall få skäligt rådrum attavlägsna del. Föregen del villjag anföra följande. Enligtnuiida uppfallning bör bärgning uppmunlras. 1984/85:7 23 nugällande begränsningen av kretsen bärgningsberättigade i fråga om sjunklimmer iavlyst floltled som otidsenlig. Advokatsamfundels förslag innebär visserligenen utvidgning av krelsen av bärgningsberättigade. Denna utvidgning är dockenligt min mening alltför begränsad för alt bärgning av sjunklimmer skall blimöjlig i önskvärd omfattning. Jag ansluter mig därför till utredningens förslagatl var och en skall få la upp virke som har sjunkit i en avlyst flottled underde förutsättningar som anges i flottningslagen. I defall då rätt har uppkommil för var och en all la hand om sjunklimmer, kan bärgarenbehöva använda annans mark för t. ex. ilandlagning och uppläggning av timret.Om bärgaren inte når en överenskommelse med slrandägaren om ulnyttjande avdennes mark, lorde bärgaren enligt utredningen under vissa förutsättningar ha möjlighelall få sirandägarens faslighel tagen i anspråk genom expropriation förnyttjanderätt enligt I kap. I § och 2 kap. 4 § expropriationslagen (1972:719). Vallenöverdomstolenhar i sill remissyttrande anförl all expropriation för ell sådanl ändamål knappaslryms inom de exproprialionsändamål som anges i expropriationslagen. Vattenöverdomstolenhar vidare anfört att, även om expropriation skulle vara möjlig, det framstårsom ett opraktiskt alternativ saml all frågan inle torde vara av sådanbetydelse atl den nu kräver särskild lagsliflning. Fråganom expropriation för del ändamål som har berörls ryms inom de ändamål somanges i expropriationslagen bör enligt min uppfallning överlämnas lillrättstillämpningen. För egen del villjag anslula mig lill vad vallenöverdomstoleni övrigt har anförl om behovel av särskild lagsliftning i den nu berördafrågan. I enlighelmed vad som har anförts har inom upprättats förslag lill 1. lag om ensamrätt till bärgning, 2. lag om ändring i lagen(1918:163) med vissa bestämmelser om sjöfynd, 3. lag om ändring i lagen(1919:426) om flollning i allmän floltled. Förslagen bör fogas till protokolleti della ärende som bilaga 2. 7.1Förslaget till lag om ensamrätt till bärgning 1 §Länsstyrelsen får meddela ensamrätt för den som har ansökt därom atl och på närmare angivna ställen ta upp sjunket fartyg och gods som harövergetts av ägaren. Ensamrätt får ges bara till den som är lämplig med hänsyn tillallmänna och enskilda intressen. 1984/85:7 24 kommitin med ansökningar som avser samma område, skall också prövavilken av sökandena som från allmän synpunki bör ha företräde. Ensamrätteninnebär rätt för bärgaren att utan intrång av andra på de angivna ställenabärga sjunket fariyg eller gods under den föreskrivna liden. I beslulom ensamrätt skall meddela sådana föreskrifier som krävs för atlbärgningen inle skall medföra skada eller olägenhet för allmänna eller enskildainiressen. Orn en meddelad föreskrifl åsidosätts, får upphävabeslutet om ensamrätt. Detsamma gäller om bärgningen har avslutals innan denföreskrivna tiden har gåll ut. Enligt1841 års kungörelse får myndighel (eller regeringen) ge den ellerdem som först anmäler sig ensamräu all på närmare angivnaställen ta upp sjunket gods som ägaren har övergett. I enlighet med deöverväganden som har redovisals lidigare (avsnitt 5.2) bör en myndighet även ifortsättningen ha möjlighet alt upplåla en tidsbegränsad ensamrätt lillbärgning av fariyg och gods. Enligt den förevarande paragrafens Jörsla styckeskall besluten i dessa ärenden meddelas av (försia meningen). Föremåletför ensamrätten är egendom av visst slag. Avsikten med lagregleringen ärsåledes inte atl en bärgare skall kunna erhålla ensamrätt enbari för elt visstområde för att därefler, med utestängande av andra, kunna undersöka om delfinns något att bärga inom området. För alt undvika konkurrenssituationer bör iansökningarna om ensamrätt så noggrant som möjligt anges såväl den egendom somdet område som avses med ansökningen. Delsamma gäller givetvis också i fråga omlänsstyrelsens beslut. Enligt1841 års kungörelse får den företräde som först ansöker om ensamrätt tillbärgning. Del är inte givel att del är densamme som har funnit det sjunknagodset eller ens är förste bärgare. Ett beslul om ensamrätt kan således enligtgällande ordning innebära atl försie bärgares rätl åsidosätts, om denne inteansöker om ensamrätt eller om någon annan hinner före med sin ansökan. Närlänsstyrelsen prövar en ansökan om ensamrätt, skall göra enbedömning av sökandens lämplighet (andra meningen). Den som är uppenbariolämplig bör vägras ensamrätt. Om det finns flera ansökningar beträffande sammaområde (iredje meningen) och om någon av de sökande är en yrkesmässig bärgare,bör den bärgaren få förelräde i normalfallet. I sin prövning bör länsstyrelsenäven kunna väga in frågan om förste bärgares rätt. Detkan också finnas skäl alt ta hänsyn lill andra omständigheter än en sökandeslämplighet framför en annans. Som exempel kan nämnas del fallel atl endykarklubb har lokaliserat ell vrak, börjal bärga del och ansökt om ensamrättföre andra. .Att ge ensamrätten lill en yrkesmässig bärgare som har hunnit gein sin ansökan ull innan ärendel har 1984/85:7 25 slutbehandlatsskulle kunna framstå som stötande, om inle dykarklubben kan anses uppenbariolämplig all ulföra bärgningen. Syftet med lagstiftningen är ju atl uppmuntra tillbärgning. De inle yrkesmässiga bärgarna bör dä inte berövas möjlighelen alt drafördel av den efterforskning som de bedriver. Om yrkesmässiga bärgareregelmässigt ges förelräde, riskerar man alt den icke yrkesmässiga verksamhelenall lokalisera sjunket gods minskar eller försvinner. bör såledeseftersträva en så allsidig prövning som möjligt. Länsstyrelsenfår enligt kungörelse inte medge ensamrätt för längre lid än två år.Del är dock möjligt atl efler ansökan hos regeringen få tiden utsträckt. 1 ulredningenslagförslag finns inle någon sådan tidsgräns. Eflersomden föreslagna lagen syflar lill atl uppmuntra till bärgning, bör engrundläggande utgångspunkt vara atl bärgningen skall ge resultat inom rimligtid. För all åsladkomma en önskad effeklivilel bör därför en bärgare inletillåtas all under en lång lid utestänga andra bärgare. Från den synpunktenkunde det vara motiverat atl också i den nya lagen begränsa ensamrätten till tvåår. Emellerlid kan vissa bärgningsföretag vara av sådan arl atl det redan frånbörjan kan förutses att de inle kan ge resultat eller slutföras inom två år.Det skulle för sådana fall vara opraktiskt all i lagen föreskriva en viss maximilid.Någon maximitid har därför inte i del förevarande lagrummet. I de fallsom nu avses bör i stället från början ensamrätt ges för den lid som ansesrimlig. I allmänhet bör dock liden för ensamrätt inle översliga . Om bärgarenönskar förlängning av liden, får han göra en ny ansökan hos . Iregeringsärenden angående förlängning av liden för ensamrätt har sjöfartsverketsåsom remissinstans anfört all förlängning bör medges bara om särskilda skälföreligger, dvs. att sökanden har påbörjat arbetet ochkan visa att ytterligare lid behövs för alt arbetet skall kunna sluiföras.Motsvarande bör gälla när en bärgare gör en ny ansökan om ensamrätt. I dellasammanhang bör påpekas all bärgning givelvis kan påbörjas och ulföras utan allnågot beslul om ensamrätt meddelas. 1 vissa fall kan dock t. ex. vattenlagen,miljöskyddslagen eller lagen om ålgärder mol vattenförorening från fariyg varatillämplig på elt bärgningsföretag. I sådana fall får myndighel eller domstol regleraverksamhelen med stöd av dessa lagar genom atl vägra tillstånd till den, genomatt förbjuda den eller genom att meddela villkor för den. Ensamrättenomfattar sjunket fartyg och gods. 1 praxis har kungörelse anseitstillämplig på virke som har sjunkit i en avlyst floltled, under fömtsättning atlminsl har gåll från avlysningen. Tillämpningsområdet årskungörelse är dock begränsat på grund av de andra förutsättningar som anges i73 § andra stycket flottningslagen. 174 § iredje slycket samma lag behandlasdel fall all virke i en allmän avlyst floltled har flutit i land. I sådana fallhar 73 § andra slycket motsvarande fillämpning. 1984/85:7 26 elttidigare lagstiftningsärende angående ändringar i flottningslagen uttaladeföredragande statsrådet beiräffande 73 och 74 §§ all, om någon önskade fåprioritet att bärga virket, han torde ha möjlighel fill del genom all göraansökan enligt kungörelse (prop. 1969: 104 s. 52). Altgods har övergetts av ägaren innebär att godset är herrelöst eller att ägaren inleavser all bärga del. Godset är sålunda inte i någons besittning. I utredningensförslag används uttrycket atl godset "inte är i någons besittning" iden paragraf som innehåller beslämmelser om ensamrätt till bärgning (12 § försiastycket förslaget fill hitlegodslag). Utredningens förslag genomförs dock intei denna del. Någon ändring görs inle heller i 1 § sjöfyndslagen, som rörövergivna fartyg och skeppsvrak. Del förevarande lagrummet har därför avfattatsefter mönsier av den nämnda paragrafen i sjöfyndslagen. Liksomenligt gällande rätt innebär ensamrätt lill bärgning enligt del förevarandelagrummet andra stycket atl bärgaren ulan intrång av andra kan utföra sillbärgningsarbete på den angivna plalsen och inom den föreskrivna liden. Deltainnebär också atl förste bärgares rält kan komma alt åsidosättas, om del är enannan bärgare som efler ansökan får ensamrätten. Inte heller i detla avseendeavviker lagförslaget från gällande rält. Del får emellertid förutsättas atl denförste bärgare som vill skydda sin rätl också ansöker om ensamrätt. Nären viss bärgare genom beslut har fått ensamrätt till bärgning, kan fråganuppstå i vad mån en annan godtroende bärgare bör åtnjuta skydd eller om andra bärgareskall förutsättas känna till beslutet, dvs. ha en undersökningsplikt. enundersökningsplikt skulle bestämmelserna om ensamrätt lätl urholkas och syftetmed lagstiftningen förfelas. Del framslår inle heller som särskilt betungandeför en bärgare alt hos undersöka om någon ensamrätt har meddelals.När del gäller bärgning av sjunket fartyg eller gods föreligger det dessutom iallmänhet inte någon sådan tidsnöd atl en bärgare saknar möjlighel altundersöka om någon annan har företrädesrätt på grund av beslut.Det är därför rimligt atl en bärgare får antas känna lill etl sådanl beslut, ominle särskilda omständigheter föranleder till en annan bedömning. I1841 års kungörelse anges inle huruvida särskilda föreskrifier kan ulfärdasrörande bärgningen. Så har emellertid skelt i praxis. I den förevarandeparagrafens tredje stycke har det uttryckligen angetts att i besluten omensamrätt sådana föreskrifter skall meddelas som krävs för alt bärgningen inleskall medföra skada eller olägenhel för allmänna eller enskilda intressen (försiameningen). En sådan föreskrifl kan t. ex. avse förbud mot atl spränga sönder etllämligen väl bibehållet och i sig värdefullt fartygsskrov för alt komma ålsärskilt dyrbara detaljer. Med hänsyn till speciella lokala förhållanden inomett visst område kan särskilda föreskrifier bli nödvändiga. Även mer allmänna föreskrifierkan ges, l.ex. att bärgningen skall genomföras på elt sådant säll alt varkenbärgningsanordningar eller Prop.1984/85:7 ..g; 27 vraket eller delar av della blir lill hinder ellerförorsakar olägenheter för den sjötrafik som förekommer i området.Miljöskyddshänsyn kan göra särskilda föreskrifter nödvändiga, l.ex.föreskrifter om aU bärgningen skall utföras på etl sådanl sätt all oljeutsläppeller andra föroreningar inte sker. Del kan också bli nödvändigt alt beakla bestämmelserna it. ex. vattenlagen, miljöskyddslagen eller lagen om ålgärder molvallenförorening från fariyg. I regel lorde emellerlid inle vattenlagen varatillämplig på bärgningsföretag. Om miljöskyddslagens beslämmelser ommiljöfarlig verksamhet är lillämpliga på bärgningen, kan tillstånd enligt denlagen behövas. Enligt lagen om ålgärder mol vallenförorening från fariyg kansjöfartsverket och annan myndighel som regeringen utser meddela de förbud ochförelägganden som är nödvändiga för alt förebygga eller förhindra vattenförorening.Myndighelen kan också själv under vissa förutsättningar företa nödvändigaåtgärder. Föreskrifier som meddelas med slöd av denna paragraf ersätter inleden prövning som föreskrivs i de nämnda lagarna. Innan länsstyrelsenbeslutar om ensamrätt lill bärgning, bör den därför ha undersökt om annan lagsliflningkan medföra all särskilt tillstånd behövs på grund av bärgningsföretagetssärskilda karaktär. Eflersom etl beslut om ensamrätt utestänger andra bärgare,bör ensamrätt inte utan vidare medges den som avser all endast la upp enslakaföremål från l.ex. Med hänsyn lill den risk som finns altdyrbara detaljer plockas upp medan vraket i övrigl blir kvar. kanske lill hinderför sjöfarten, bör föreskrifier kunna ges även med avseende på omfattningen avbärgningen. Om en meddelad föreskrift åsidosätts, får länsstyrelsenupphäva beslutet om ensamrätt (andra meningen). Upphävs beslutet, innebär detlaendasl atl ensamrätten upphör och atl andra bärgare är utestängdafrån atl själva bärga eller ansöka om ensamrätt. Den bärgare som har förioraisin ensamrätt kan fortsätta bärgningen. Smärre och betydelselösa avvikelser från de meddelade föreskrifiernabör i regel inle föranleda alt beslulel om ensamrätt upphävs. kan av olika skäl komma alt avslulasinnan den föreskrivna fiden för ensamrätt går ut. För atl inte onödigtvisutestänga andra bärgare bör också kunna föreskriva alt anmälanskall ske lill om bärgningen avslutas före den föreskrivna lidensutgång. Beslutet om ensamrätt till bärgning kan då upphävas (tredje meningen).Även ulan en dylik föreskrifl kan beslulel upphävas, om får bekräftatalt bärgningsföretaget har upphört. I eller regeringens beslut om ensamrätttill bärgning har i allmänhet tagits in en erinran om den anmälningsskyldighetsom föreligger enligt sjöfyndslagen. En sådan erinran ulgör en värdefull påminnelselill den enskilde bärgaren. bör därför också i fortsättningen tain en sådan erinran i silt beslut, även om della inle uttryckligen sägs ilagtexten. Prop.1984/85:7 28 Vissa förfaranden av bärgaren är straffbelagda i 8 §sjöfyndslagen. Enligt samma lagrum kan även bärgarlönen i vissa fall förklarasförverkad eller sällas ned under vad som annars hade varit skäligl. Dessasanktioner, i förening med risken för skadeståndsansvar och etl upphävande av beslulelom ensamrätt, måste anses lillräckliga för atl tillgodose enskilda och allmännaintressen. 2 § Ansökan om ensamräu lill bärgning prövas avlänsstyrelsen i det län där det sjunkna fartyget eller godset finns. beslut får överklagas hos sjöfartsverketgenom besvär. Sjöfartsverkels beslul får inte överklagas. I överensstämmelse med vad som har anföris i den allmännamotiveringen (avsnill 5.2) föreskrivs i första stycket alt en ansökan omensamrätt lill bärgning prövas av i del län där del sjunkna farlygeleller godset finns. Om en sökande ger in sin ansökan till en annan länsstyrelseän den inom vars område vraket eller godset finns, bör denna länsstyrelse sändaansökningen lill den behöriga . Sökanden bör underrättas omdelta. Av del förevarande stycket framgår, att lagen ärtillämplig bara när det sjunkna fartyget eller godset finns inom ett visst län,dvs. inom Sveriges sjöterritorium. Lagen är däremoi inle tillämplig på fartygeller gods som finns utanför lerritorialhav (jfr lagen 1966:374 omSveriges sjöterritorium). I fråga om andra stycket hänvisas till avsnitt 5.2. 3 § För vissa skeppsvrak och vissa föremål gällerbestämmelserna i lagen (1942:350) om fornminnen. I denna paragraf erinras om all fornminneslagen gäller ivissa fall. Dess beslämmelser skall fillämpas på skeppsvrak, om minsl KX) årkan antas ha förflutil sedan skeppet blev vrak, samt på föremål som påträffas ieller i närheten av elt sådant vrak och har samband med della. På sådan egendomskall därför inle lagen om ensamrätt lill bärgning tillämpas. Ikraftträdande m. m. Denna lag träder i krafl den Ijanuari 1985, då kungörelsen(1841:44 s. 2) angående rättigheter och skyldigheter för dem, hwilka upptagasjunket gods, som af ägare blifwit öfwergifwel skall upphöra all gälla. Om deti lag eller annan författning förekommer hänvisning fill föreskrifter som harersatts av bestämmelser i denna lag, tillämpas i stället de nya bestämmelserna. Har ansökan om ensamrätt till bärgning gjorts före lagensikraftträdande , men har ansökningen då ännu inte slulligl prövats, tillämpasden nya lagen. Av ikraftträdandebeslämmelsens andra stycke följer atllänsstyrelsen kan medge ensamrätt än på grund av enansökan som har getts in före ikraftträdandet, om ansökningen då inte haravgjorts. 1984/85:7 29 ärvidare att märka atl vid sin prövning enligt den nya lagen skallgöra en lämplighetsprövning av den sökande, även om ansökningen har getts införe ikraftträdandet. 7,2 Förslaget till lag om ändring i lagen med vissa bestämmelser om sjöfynd Pågrund av alt ansvarei för sjöfyndsärendena flyttats från tullen till polisenhar i ingressen fill ändringsförslaget föreskrivits aU orden "distriktetstullförvallning" och "tullförvaltning" i olika böjningsformerskall bytas ut mol "polismyndighel" i motsvarande form. 3§ En polismyndighet som har underrättats om bärgning enligt 1 § eller 2 § försiastycket skall låla besiktiga fyndet och därefler låta kungöra bärgningen i deav sjöfartsverkei utgivna Undertättelser för sjöfarande. Om särskilda skälföreligger, får fyndel kungöras även på någol annat lämpligl säll. Kungörelsenskall innehålla föreläggande för ägaren till det bärgade godset atl anmäla sighos polismyndigheten från kungörandet i Underrättelser försjöfarande eller inom den längre lid från kungörandet, dock högsl , som rikspolisslyrelsenbestämmer i det särskilda fallet. Omdet bärgade godset inte kan vårdas utan fara för försämring, skall det säljaspå offenllig auktion. Om della inle är lämpligl, skall del säljas på någotannat sätt som är betryggande för den som har rätt till godset. Efter utgångenav den lid som anges i försia slycket skall del influlna beloppel överlämnas lillbärgaren. Idenna paragraf görs de ändringar som föranleds av atl ansvarei försjöfyndsärenden har flyttats över lill polisen. Dessutom görs den sakliga ändringenall kungörande inle längre behöver ske i Post- och (förstastycket). Däremoi skall sjöfynd även i fortsättningen kungöras i de avsjöfartsverket utgivna Underrättelser för sjöfarande (UFS). Denna kungörandeformanses vara bäst ägnad att nå den målgrupp som i försia hand avses medkungörelseförfarandet. Fyndel kan dessutom kungöras på någol annat lämpliglsätt, l.ex. genom anslag eller i en eller flera ortstidningar, om särskildaskäl ger anledning till del. Pågrund av paragrafens ändrade lydelse - kungörande behöver inle längre ske iPost- och - är lagen (1977:654) om kungörande i mål ochärenden hos myndighel m. m. (kungörandelagen) inle längre lillämplig påsjöfyndsärenden. Detta innebär bl.a. all kungörandelagens bestämmelse om närkungörande skall anses ha skett (5 §) är tillämplig. Eftersomsjöfynd kan kungöras på mer än etl sätt, har i paragrafen lagls till all del ärkungörandet i UFS som bildar ulgångspunkl för den frist inom vilken ägarenskall anmäla sig. Densom lill en myndighet anmäler all viss egendom av sjöfyndskaraktär harförlorats bör upplysas om atl bärgning av egendomen kan komma all kungöras i UFS. 1984/85:7 30 Iöverensstämmelse med vad som har anförts i den allmänna moliveringen (avsnitt5.3) har i andra stycket införts en möjlighet atl sälja visst gods på elt annatsätt än på offentlig auktion. Om det bärgade godset löper risk att snabbiförsämras, kan en försäljning under hand vara lämpligare. Dennu gällande föreskriften atl influtna medel skall nedsättas i har uleslulils.Det får anses onödigt alt ange hur polismyndigheten skall placera de medel somflyter in vid försäljning av sjöfynd. 4 §Om kungörande har sketl och ägaren anmäler sig inom förelagd tid samt visar sin rätl, skall fyndel eller del influtna beloppet överlämnas till honom mol alt han belalar koslnaden för kungörandet och vården av fyndel lill den som har hafl kostnaden saml bärgarlön. I händelse av tvist bestämmer domslol bärgarlönens belopp. Omägaren inte anmäler sig, lillfaller fyndel bärgaren mot all han belalar dekostnader som avses i försia stycket. 1paragrafens/ö«fa siycke har ett förtydligande gjorls beiräffande kostnadsfördelningen. Omägaren till sjöfynd inte anmäler sig inom viss lid efler det alt fyndel harkungjorts, skall enligt andra stycket i dess nu gällande lydelse bollenfyndoch flylfynd tillfalla bärgaren medan slrandfynd skall tillfalla staten. Dennaskillnad mellan olika slag av sjöfynd har tagits bort. I fråga om skälel lilldenna ändring hänvisas lill den allmänna moliveringen (avsnitt 5.3). Enligt dennya lydelsen kommer således alla sjöfynd att tillfalla bärgaren, om ägaren inleblir känd. Innanfyndel lämnas ul skall bärgaren beiala de kostnader som polismyndigheten har haflför kungörandet och vården av fyndet.