prop · G803108 · 1984-12-31 00:00:00 — Ullräckliga skäl alt utesluta dem från uppräkningen iparagrafens försia slycke. Med hänsyn härtill och då paragrafen vinner i överskådlighei,om samlliga ifrågakommande författningar anges i försia slyckel. föreslår lagrådelall paragrafen ges följande lydelse: "I S Avräkning enligt denna lag skall göras frånbelopp som ålerbelalas eller annars ulbelalas på grund av beslämmelse i 1. uppbördslagen(1953:272). 2. lagen(1958:295) om sjömansskatt, 3. lagen(1968:430) om mervärdeskatt med undantag av 76a S, 4. tullagen(1973:670). tullförordningen (1973:979) eller lagen (1973: 981) om frihei från införselavgifi, 5. lagen(1982:1006) om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersältningar, 6. lagen(1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen (1981:691) omsocialavgifter eller lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter frånarbetsgivare, 7. lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifier eller författning som anges iI kap. I S försia slyckel samma lag, i de fall då utbetalningen ankommer på riksskatteverkel,eller 8. lagen(1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt. Vad som sagls i försia slyckel 7 gäller inle ulbelalningenligt 13 S lagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon." I 2 § i förslagel regleras dels vilka lyper av motfordringarsom skall kunna avräknas dels själva avräkningen, medan 3 S innehåller vissaundantag från avräkning. I 4 S finns föreskrift angående molfordringar som ärpreskriberade och i 5 § om vilken kronofogdemyndighet som är lokalt behörig attgöra avräkning. 1 2 § anges att om ett belopp som avses i I S tillkommer någon molvilken del allmänna har en fordran, som är för indrivning regisirerad i utsökningsregistreloch drivs in enligt bestämmelserna i uppbördslagen, tullagen eller bötesverkställighetslagen.kronofogdemyndigheten skall, om inle annat följer av vad som sägs i detföljande, avräkna så myckel som kan gå lill beialning av fordringen saml all endaslvad som översiiger det allmännas fordran får utbetalas. 1 3 S föreskrivs i etl försiaslycke under Ivå särskilda punkter atl. enligt de närmare föreskrifter sommeddelas av regeringen eller myndighet som regeringen beslämmer, avräkning fårunderiåtas, om anstånd med betalningen av det allmännas fordran beviljals medanledning av besvär eller i avvaklan på rättelse eller om koslnaderna för avräkningsförfarandelkan antas bli större än som är förenligl med del allmännas ekonomiska inlressen.I ell andra stycke anges alt, om det föreligger särskilda skäl. kronofogdemyndighelenockså i andra fall får underlåta avräkning. Beslämmelserna synes vinna i överskådlighet. om vad 2 Sinnehåller om 1984/85:108 105 allprövningen av avräkningsfrågor skall åvila kronofogdemyndigheten bryts ut särskild beslämmelse, som las in i samma paragraf som föreskriften om lokaltbehörig kronofogdemyndighet. Dessa bestämmelser kan lämpligen las upp närmast efler2 §. Härav följer all beslämmelserna i 3 och 4 SS i förslaget bör betecknas 4 §respektive 5 §. Vadden föreslagna 3 S inledningsvis innehåller angående närmare föreskrifter sommeddelas av regeringen eller myndighet som regeringen beslämmer torde inteåsyfta elt sådani bemyndigande som avses i 8 kap. 7 § regeringsformen. Frågatorde endast vara om en erinran om verksiälligheisföreskrifter, som avsesskola meddelas. Då en sådan erinran knappast kan anses nödvändig, förordar lagrådelatt den får utgå. I samband härmed bör lämpligen bestämmelsen i andra styckelföras samman med övriga undantag från avräkning som en tredje punkt i första styckel. Oaktatfrågor om avräkning föreslås skola ankomma på kronofogdemyndigheten, avsesprövningen av undanlag enligt punkt 2 i 3 § försia stycket - då koslnaderna föravräkningsförfarandel blir för stora - inle komma atl göras av kronofogdemyndigheten.Meningen är i stället att den myndighet som har atl utbetala ett restitutionsbeloppinte skall underrätta kronofogdemyndigheten om resliluiionsfordringen i fallsom avses i nämnda punkl utan kunna utan vidare utbetala beloppet till denberättigade. Detla bör komma till uttryck i lagtexten, lämpligen i ett andra slyckei paragrafen. Pågrund av det anförda och med ett par andra, mindre jämkningar kan 2-5 SS gesföljande lydelse; "2S Tillkommer ett belopp som avses i 1 8 någon mot vilken det allmänna har enfordran, som är för indrivning registrerad i utsökningsregistret och drivs inenligt bestämmelserna i uppbördslagen (1953:272), tullagen (1973:670) eller bötesverkställighetslagen(1979: 189), skall från beloppet, om inle annal följer av vad nedan sägs,avräknas så myckel som kan gå till betalning av fordringen. Endast vad somöverstiger det allmännas fordran får utbetalas. 3 § Fråga om avräkning prövas av kronofogdemyndighel. Den kronofogdemyndighelär behörig som enligt registreringen i utsökningsregistrel är tilldeladfordringen. 4 § Avräkning får underiåtas, 1. om anstånd med belalningen avdel allmännas fordran beviljals med anledning av besvär eller i avvaktan pårättelse. 2. om åtgärden inte är försvariigmed hänsyn till koslnaderna för avräkningsförfarandel eller 3. omdel i annal fall föreligger särskilda skäl all avslå från avräkning. Får avräkning underiåtas enligt försia stycket 2. behöver myndighel som haralt utbetala belopp som avses i I S inte underrätta kronofogdemyndigheten ombeloppet. 1984/85:108 106 5S Avräkning får inte göras till betalning av en fordran som är preskriberad." Dennaparagraf innehåller beslämmelser om underrättelse till gäldenären innan avräkningsker. 1 första slyckel anges atl till den mol vilken del allmänna har sinfordran skall kronofogdemyndighelen sända underrättelse om atl avräkning kangöras för betalning av fordringen, om den inle är belald senasl viss angivendag, samt att beslut om avräkning skall meddelas först sedan den angivnabetalningsdagen löpt ut. Andra stycket gör undantag för fall då gäldenärensaknar känd adress. Bestämmelsernakan knappast ges annan innebörd än att underrättelse skall sändas först sedanfråga om avräkning uppkommit, d\'s. sedan en restitutionsfordran uppstått ochkronofogdemyndigheten underrättats därom. Vid föredragningen i lagrådel haremellertid upplysts atl della inle är avsiklen. Tanken är i slället att i deunderrättelser som efter maskinell framställning utsänds i samband med målets regisireringi datasystemet uppgift skall rutinmässigt tas in även om att avräkning kan ägarum (se 4 kap. 12 § utsökningsbalken och 6 kap. I S utsökningsförordningen);motsvarande uppgifl lämnas f. ö. redan nu i sådana underrättelser. Fråga omavräkning från en restitutionsfordran kan emellertid aktualiseras försl på ettsenare sladium av indrivningsförfarandel, kanske först . Avsiklenär inte atl någon ny underrättelse då skall lämnas (jfr 6 kap. 2 S utsökningsförordningen).Särskild underrättelse med anledning av möjligheten till avräkning avses skolalämnas endasl i fall då någon underrättelse enligt 4 kap. 12 S utsökningsbalkeninte sänts. Hit hör enligt departementschefen fall dä utmälning inte får skepå grund av atl gäldenären är i konkurs och då gäldenären erhållilbetalningsanstånd innan fordringen registrerades hos kronofogdemyndigheten. Imotiven har i samband härmed också nämnts den situationen att avräkningaktualiseras före uigången av den lid inom vilken gäldenären i underrättelseenligt 4 kap. 12 S utsökningsbalken anmanals att betala sin skuld; bestämmelseni första styckel andra meningen lar sikle på del fallet. Densakliga innebörd som förslaget sålunda åsyftar skall :>es mot bakgrund avalt gäldenären, med hänsyn till atl det förekommer atl skalle-eller avgiflsfordranupplagils till för högt belopp i datasystemel. böra få lillfälle allgöra invändningar mol det allmännas fordringsanspråk innan avräkning sker,medan det bedömts inte föreligga skäl all bereda gäldenären möjlighet att yttrasig över frågan om avräkning från viss reslilulionsfordran. Mot den ståndpunktsom förslaget intar i sak har lagrådel inle någon erinran. Den avseddainnebörden bör emellertid komma lill ullryck på annal sätt än som skett i förslagel.Delta kan lämpligen ske på så säll all beslämmelsen om underrättelse begränsastill fall då del syfte som eftersträvas inte redan uppnåtts genom underrättelseenligt 1984/85:108 107 utsökningsbalken.öm underrättelse av sistnämnda slag anses böra liksom r n. innehålla erinran omall även avräkning kan komma i fråga, kan detta anges iverkställighetsföreskrifter; det är dock måhända tillräckligt att fråganbeaktas av vid fastställande av de formulär som används förunderrättelse (se 6 kap. 1 § utsökningsförordningen). Den bestämmelse omunderrättelse som påkallas i avräkningslagen kan få förslagsvis följande lydelse; "6§ Om den mot vilken det allmänna har sin fordran inte Ullsänts underrättelsesom avses i 4 kap. 12 § utsökningsbalken, skall kronofogdemyndighelen sändaunderrättelse till honom om att fordringen efter viss angiven tid kan avräknasenligt denna lag. Underrättelse behövs dock inte, om den mot vilken delallmänna har sin fordran saknar för kronofogdemyndighelen känd adress." Detkan lilläggas all anledning saknas atl ta upp motsvarighet till beslämmelsen iförsta slyckel andra meningen i förslagel. Idenna paragraf ges bestämmelser om befogenhet för kronofogdemyndigheten atl ivissa fall själv rätta beslutad avräkning. I första stycket anges sålunda atlom kronofogdemyndigheten finner att för mycket lagils i anspråk genom avräkningpå grund av att en före avräkningen gjord betalning av det allmännas fordraninte beaklals eller på gmnd av atl fordringen genom elt uppenbart fel varilupptagen till för stort belopp, kronofogdemyndighelen skall beslula omrättelse. Delsislnämnda skälel för rättelse avser uppenbarligen det fallet att en motfordransom avräknats varit i kronofogdemyndighelens regisler upptagen till högrebelopp än del vilket moifordringen fastställts genom debitering eller påannat sätt. Alt rättelse kan göras av kronofogdemyndighelen själv i sådanafall synes välmotiverat. Den närmare anledningen lill att fordringen tagits upplill för högt belopp hos kronofogdemyndighelen synes dock vara ulan betydelse.Det bör vara tillräckligt atl det kan konstaleras all beloppei inle överensslämmermed faslställelsebeslulel. Vid föredragningen i lagrådel har upplysls all kravelpå atl felet skall ha varit uppenbart tillkommit för att beslämmelsen inleskall kunna lillämpas i fall då en motfordran som avräknats visar sig varapreskriberad. Denna situation får emellertid anses falla utanför bestämmelsenredan därför atl del då inle kan anses vara fråga om all fordringen varitupptagen till för slorl belopp. Lagrådel förordar därför all orden "genom elluppenbarl fel" får ulgå ur lagtexten. 1paragrafens andra stycke ges bestämmelser om att den som på grund av"rättelsen" skall få lillbaka ell belopp även skall erhålla ränla.Genom del cilerade ordel begränsas innehållet i andra stycket till de rältelsefallsom behandlas i första stycket. Såsom framhålls i den allmänna motiveringen lilldet remitterade förslaget kan emellertid rättelse ske även i vissa 1984/85:108 108 andrasituationer, nämligen med stöd av 19 S förvaltningslagen. Åven vid rättelse idenna ordning bör ränla utgå enligt förevarande stycke, och någol annal harinte heller varit åsyftat. Föreskriflenatt det ankommer på kronofogdemyndigheten aU göra utbetalningar som föranledsav beslut om rättelser kan lämpligen upptas i etl tredje stycke i paragrafen. Idenna bör också göras vissa redaktionella jämkningar. Pågrund av det anförda föreslår lagrådet, alt 9S avfallas på följande sätt: "9SFinner kronofogdemyndighelen atl för myckel tagils i anspråk genom avräkning pågmnd av all en före avräkningen gjord betalning av del allmännas fordran intebeaktats eller fordringen av annan orsak varil upptagen till ell för slortbelopp, skall kronofogdemyndighelen beslula om rättelse. Densom på gmnd av rättelse av avräkning skall få tillbaka etl belopp skall ävenerhålla ränta från utgången av den månad då beloppet kom kronofogdemyndighetentill hända lill och med den månad då beloppet utbetalas. Räntan beräknas enligten räntesats som motsvarar det av fastställda, vid varje tidgällande diskonlol. Örelal som uppkommer vid ränleberäkningen bortfaller. Ränlasom undersliger skall inte utbetalas. Utbetalningmed anledning av rättelse görs av kronofogdemyndigheten." Om 9Sutformas i enlighel med lagrådels förslag, bör i 12S anges all bestämmelserna i"9S andra och tredje slyckena" skall tillämpas på belopp som avsesdär. Enligtförslaget skall talan mot kronofogdemyndighetens beslut, i den mån inle förbud moltalan gäller, föras i hovrätten, vars beslut skall kunna överklagas lill högsladomslolen. har i förslagel kommil lill ullryck genom alt det i 10 §hänvisas lill utsökningsbalkens bestämmelser om besvär över utmätning iallmänhet. Det kan emellerlid ifrågasättas om den valda lösningen är denlämpligaste. Såsom framhållils i moliven bör valet av överinstans stå mellanhovrätten och kammarrätten. Ienlighet med vad departementschefen anfört kan lill slöd för all väljakammarrätten anföras att talan mot avräkning enligt andra författningar än avräkningslagensom regel förs i kammarrällen och alt del kan förekomma atl en gäldenär haranledning att föra talan mol såväl beslut om sådan avräkning som beslut omavräkning enligt avräkningslagen. Vad deparle-mentschefen som skäl för molsall slåndpunklanförl om all gäldenären kan vilja överklaga dels beslui varigenom reslilulionsfordranlagils i anspråk genom avräkning dels beslut varigenom samma reslilulionsfordranblivii föremål för utmätning synes inte avse någol mera praktiskt fall. 1984/85:108 109 utmätningsborgenär erhåller rätl alt föra talan mot beslutom avräkning (se nedan), kommer frågan dock i ell någol annal läge. Avbetydelse i sammanhanget är givetvis vad överinstansens prövning skall avse.Någon materiell prövning av resiiiuUonsfordringens eller mol-fordringensbestånd kan inte äga rum i denna ordning. I den mån del blir aktuellt kan däremolkontrolleras all reslitulionsfordringens eller molford-ringens belopp överensslämmermed vad som faslställts därom. 1 övrigl synes en överprövning av avräkningsfrågannärmast kunna avse huruvida resliluiionsfordringen eller moifordringen är sådansom avses i I S respeklive 2§ i förslaget, huruvida skäl till undanlag frånavräkning föreligger enligt 3 §, huruvida moifordringen är preskriberad ellerhuruvida avräkning skett i rätl ordning när konkurrerande molfordringarföreligger. Dessa frågor har inte något närmare samband med mål eller ärendensom f. n. ankommer på hovrättens prövning ulan har mera beröring med frågor somprövas av kammarrällen. Vad nu saglslalar närmasl för all kammarrätten bör bli överinstans i avräkningsfrågor. Åandra sidan bör beaklas all lalan mol andra beslui av kronofogdemyndighel, ävenuianför uisökningsbalkens område, i prakiiskl tagel samlliga fall förs ihovrätten. Del kan medföra vissa problem all för viss lyp av ärenden införa en hellannan besvärsordning. Denna skulle bl.a. innebära alt besvärsinlagan skall gesin direkl till kammarrätten, som har all pröva humvida besvären anförts i rälltid (se 12 S förvaltningslagen). Förulom all della avviker från vad som gällernär beslui överklagas lill hovrätten, skulle del vara mindre lämpligt medhänsyn lill den befogenhet alt under vissa förulsällningar själv rälla eltbeslut om avräkning som kronofogdemyndighelen har enligt 9§ i förslagel.Härtill kommer att besvär över beslui enligi avräkningslagen inle kan väntasförekomma ofta saml all anförda besvär inle torde medföra någol mera krävande arbeleför överinstansen. Mol bakgrund härav anser lagrådel all den föreslagna besvärsordningenkan godias. Enligtförsta slyckel försia meningen i 10 § får kronofogdemyndighelens beslui allavslå begäran om rättelse av avräkning inie överklagas. Av beslämmelsen lordeavses moisällningsvis följa all lalan får föras mol beslui varigenom rättelseav avräkning sker. Sådan lalan kan knappast länkas bli förd av någon annan ån represenianlför del allmänna. I andra meningen i samma slycke föreskrivs emellerlid all kronofogdemyndighelensövriga beslui enligi avräkningslagen - dvs. andra beslui än beslui all avslåbegäran om rättelse - får överklagas genom besvär "av den som besluieigäller". Med sislnämnda ullryck åsyftas gäldenären (den resiiiu-UonsberätUgade).Av beslämmelsen följer all kronofogdemyndighelens beslui över huvud inte fåröverklagas av del allmänna. Eflersom detla får anses gälla även beslut omrättelse, har lydelsen av första meningen blivit missvisande. Denna bör därförjämkas på så säll alt det där föreskrivna 1984/85:108 110 taleförbudetblir tillämpligt på alla beslut i ärenden om rättelse av avräkning. Iförsta styckel andra meningen i 10 § anges som nämnts att kronofogdemyndighetensbeslut enligt avräkningslagen, frånsett beslut som avses i första meningen, fåröverklagas genom besvär av den som beslutet gäller. Vidare föreskrivs i tredjemeningen att bestämmelserna i utsökningsbalken om besvär över utmätning iallmänhet skall tillämpas i fråga om sådana besvär, i den mån inte annat följerav 11 §. I anslutning härtill har i motiven gjorts uttalanden av innebörd attbestämmelser i 18 kap. utsökningsbalken om förbud att föra talan mot vissabeslut blir, i den mån de kan få praktisk betydelse, tillämpliga även i frågaom beslut enligt avräkningslagen. Där nämns särskilt bestämmelsen i 18 kap. 4 §första styckel utsökningsbalken, enligt vilken klagan inte får föras över att kronofogdemyndighelenhar funnii sig behörig att uppta ansökan om verkställighet. Genom den föreslagnabestämmelsen om att kronofogdemyndighetens "övriga" beslut fåröverklagas följer emellertid att något taleförbud utöver vad som anges i försiameningen inle kommer att gälla. Detta kan inte anses mbbas av hänvisningen tillutsökningsbalkens besvärsregler. Det synes emellertid lämpligt att utsökningsbalkensbestämmelser om taleförbud görs tillämpliga även beträffande beslut enligt avräkningslagen.Lagtexten bör jämkas i enlighet härmed. Avden föreslagna bestämmelsen om att, frånsett visst fall, kronofogdemyndighelensbeslut enligt avräkningslagen får överklagas av den som beslutet gäller lorde,som nämnts i det föregående, följa atl del allmänna genom sin företrädare intefår föra talan mol kronofogdemyndighetens beslut att avräkning inte skall ske.Mot denna ordning finns inie anledning till erinran. Beslämmelsen måste vidareanses innebära atl en ulmälnings-borgenär inte är behörig att överklaga kronofogdemyndighelensbeslut om avräkning för viss fordran. Den situation som här avses är atl någonsökt utmätning mot en gäldenär, som är berättigad till restitutionsfordran, ochatt utmälning på grund av särskild begäran eller eljesl (jfr 2 kap. 9 S uisökningsförordningen)avses skola ske av resliluiionsfordringen i den mån den blir tillgänglig för utmälning.Innan utmätning kan ske tas emellertid resliluiionsfordringen helt ellerdelvis i anspråk genom avräkning för en det allmännas fordran, varefteringenting eller endast en mindre del återstår för utmätningsborgenären. Atldenne ansetts inte böra ha laleräll synes ha sin grund i den principiella synpå avräkningsinstitulet som förslaget utgår från. Denna innebär att avräkninginte är en exekutiv åtgärd utan ulgör ett clearingförfarande mellan en skatt-eller avgiftssikyldigs olika konton hos myndigheter. Frågan om talerätt böremellertid enligt lagrådets mening inle avgöras enbart på grund av ett sådantprincipiellt synsätt ulan även andra omständigheter måste beaktas. Lagrådetvill härom anföra följande. Prop.1984/85:108 Hl Oaktat avräkning enligt den föreslagna avräkningslageninte kan anses utgöra en exekutiv åigärd i den mening som avses i utsökningsbalkenoch därtill anslutande författningar, har sådan avräkning nära samband medutmätning. Som tidigare nämnts går avräkning före och vid sidan av utmätning. Endaslvad som kan återslå efter avräkningen kan las i anspråk genom utmätning. Elt beslutom avräkning har därför omedelbar betydelse för en utmätningsborgenär. Irealiteten är del ofta han som i första hand berörs av beslutet.Utmätningsborgenären kan inle vinna framgång belräffande avräknat belopp genomatl föra lalan enbart mot kronofogdemyndighelens beslut i uimåtningsmålel; delavräknade beloppet kan inte bli tillgängligt för utmätning så länge avräkningsbeslulelstår fasl. Detta beslut kan visserligen överklagas av gäldenären. Det är dockinte säkert all denne, som i den åsyftade silualionen under alla förhållandenblir av med resUiuUonsbeloppet. finner anledning all föra lalan mol ell felakliglbeslui. Det förtjänar härvid nämnas att den som hos kronofogdemyndighelen söklviss verkställighet i princip lorde vara berättigad atl överklaga beslutrörande annan verkställighet genom vilkel han anser sig lida skada (se prop.1980/81:8 s. 851 ff och NJA 1983 s. 277). Av skäl som anförts framsiår delsom moliveral alt ulmälningsborgenär ges räll atl föra lalan mot beslut omavräkning, oaktat sådan talan endasl sällan torde komma all aktualiseras.Skälen för sådan laleräll understryks av det förhållandel att prövningen av avräkningsfrågorskall ankomma på kronofogdemyndighelen. Vad som här sagls om ulmälningsborgenärgäller även kvarsiadsbor-genär. Härtill kommer följande. Avräkning enligt den föreslagnalagen föreler - oavsett hur förfarandet karaktäriseras - likheter med denkvittning som kan äga rum på det civilrättsliga området. Huruvida kvittningsförklaringav en utmätningsgäldenärs motpart varil berättigad kan komma under bedömandeav domstol som ell led i uimäiningsförtarandei (jfr 4 kap. 23 S uisökningsbalken)eller på lalan av den som förvärval uimäll fordran vid exekuliv försäljning.Delsamma gäller om olika posler avräknals mol varandra i eit och sammaekonomiska mellanhavande, l.ex. Av nu anförda skäl förordar lagrådel alt 10 S jämkas påsådant säll au även ulmälnings- eller kvarsladsborgenär tillerkänns laleräll. Dellakan ske genom en generell hänvisning uisökningsbalkens beslämmelser ombesvär över uimälning i allmänhel. En sådan hänvisning kommer all omfalla även18 kap. 2 S, vari bl.a. stadgas all lalan mot kronofogdemyndighetens besluifår föras av den som besluiei angår, om del har gåll honom emol. Undantag bördock göras för fall då del allmänna eljesl skulle kunna föra lalan, dvs. besluisom innebär alt avräkning inle skell. Anmärkas kan att ell avräkningsbeslutinte kan anses angå en ulmälnings- eller kvarsladsborgenär all hansansökan var anhängig hos kronofogdemyndighelen vid liden för avräkningsbeslulel. 1984/85:108 112 Pågrund av det sagda och med etl par andra, mindre jämkningar föreslås paragrafenfå följande lydelse: "10§ beslut i ärende om rättelse av avräkning får inteöverklagas. Talan får ej heller föras mot kronofogdemyndighetens beslut i denmån det innebär att avräkning inle skall ske. I övrigt tillämpas i fråga ombeslut av kronofogdemyndighel enligt denna lag bestämmelserna i utsökningsbalkenom besvär över utmätning i allmänhel, i den mån inte annat följer av 11 §. Imål som avses i försia stycket förs det allmännas talan av riksskalteverket." Lagrådetlämnar förslagen utan erinran. Prop.1984/85:108 113 , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , ,, , , R. Carisson, , Thunborg Propositionom avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, m. m. 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till 1. lagom avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, 2. lag om ändring i lagen (1968;430) om mervärdeskatt, 3. lag om ändring i bölesverkställighetslagen(1979: 189), 4. lag om ändring i uppbördslagen(1953:272), 5. lag om ändring i lagen(1958:295) om sjömansskatt, 6. lag om ändring i tullagen(1973:670), 7. lag om ändring i lagen (1982:1006) om avdrags-och uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar, 8. lag om ändring i lagen (1984;151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 9. lag om ändring i lagen(1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare. Föredragandenredogör för lagrådels yttrande och anför. Förslagettill lag om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter