prop · G803100 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag tänker då inte minst på brott somexempelvis villa- och lägenhetsinbrott. För de människor somdrabbas av traditionell brottslighet av angivet slag ter sig dessa vid sidan avde direkta skadeverkningarna ofta som allvarliga angrepp på den personligaintegriteten. De drabbade har rätt att kräva att samhället ger dem sitt stöd.Jag återkommer till den frågan 1984/85: 100 Bilaga 4 H Priorileringsfrågorna behandlas också i anslutning til anslagenför polisväsendet. Degrundläggande kriminalpoliliska prioriteringarna görs vid besluten om vad som skall vara straffbart och om hurstränga slraff som skall gällaför olika brott. Det är en viktig uppgift att arbeta för att anpassa strafflagstiftningentill nutida värderingar i dessa avseenden. Redan vikten av all straffbud efterlevstalar för att man är sparsam med dem, såatl människor inle vänjer sig vid att straffbestämmelser kan överträdasutan att något händer. Den enskilda människan skall inte heller behöva stämplas som brottslig vid varjeoönskat beteende. Vid all ny lagstiftning bör därför straffbestämmelserundvikas, om de inle är nödvändiga, och onödiga straffbestämmelser som redan finnsskall efterhand rensas bort. Straffet kan ibland ersättas av andra sanktionersom skadestånd, avgifter och viten. behövs ingen formell reaktion överhuvud laget. Å andra sidan kan nya förhållanden ochändrade värderingar medföra behov av straffskärpningar eller kriminaliseringav gärningar som tidigare lämnats ostraffade. Ett område där sådana behovfiinns är den ekonomiska brottsligheten. Den centrala lagen på straffrättensområde, , är visserligen men reformarbetet i fråga ombrottsbeskrivningarna hade då pågått och genomförts successivt.De flesta centrala regier i balken antogsunder och bygger till stordel på utredningar ända från 1910-och 20-talen. är sålundaegentligen till sitt innehåll en ganska gammal lag. Vi är också i full gång medbetydelsefulla förändringar av brottskatalog. Våren 1984beslutade om en total revision av sexualbrotten. Det var ettlångvarigt och mödosamt arbete som därmed fördes i hamn. Vi har på dettaområde fått en modern reglering som tillgodoser strävandena efter jämställdhetmellan kvinnor och män och som erbjuder det skydd för människornas sexuellaintegritet man kan begära att enstrafflagstiftning skall göra. Vad gäller de processuella reglerna harsom jag redan nämnt rättshjälpskommittén fått tilläggsdirektiv att se över formerna för biträde åt kvinnor somutsatts för övergrepp. Vidare har riksåklagaren och andra myndigheterfått i uppdrag att utarbeta lämpligt material för information och utbildningom det rättsliga förfarandet i sådana mål. Inom ramen för det arbete som bedrivitsav förmögenhetsbrottsutredningen och kommissionen mol ekonomisk brottslighethar det också lagts fram förslag om en total nygestaltning av brottsbalkensregler om förmögenhetsbrott. Förslagen har remissbehandlats. Jag räknar med att Prop.1984/85: 100 Bilaga 4 20 kunna presentera en lagrådsremiss med förslagtill vissa förenklingar ochutvidgningar av brottsbeskrivningarna för gäidenärsbrott under våren 1985.Detta arbete grundar sig på kommissionens betänkande (Ds Ju 1983:17) Gäidenärsbrott. Ett huvudsyfte åratt minska de bevis- och tillämpningsproblem som gör sig gällande vid denhär typen av brott. Förmögenhetsbrottsutredningenhar i sitt arbete behandlat övriga förmögenhelsbroll. Remissutfallet ger hårinle underlag för alt nu genomföra en så omfattande reform som utredningen harföreslagit. 1 en rad särskilda frågor - inte minst sådana som är av betydelseför kampen mot den ekonomiska brottsligheten - bör emellertid förslagen kunnaläggas till grund för omedelbara reformer. Jag tänker här främst på utredningensförslag rörande datorbedrågerier och ocker. Jag räknar med all kunna presenteraen remiss till lagrådel . Jag kan tillägga atl frågan om lagstiftning mol datorrelaterade brott äraktuell också i våra grannländer och att nordiska överläggningar pågår. Förhoppningsviskan vi i åstadkomma nationellaregleringar som nära överensstämmer med varandra. Många remissinslanser haremellertid framhållit att förmögenhets-brottsutredningens betänkande innehålleren mängd värdefulla synpunkler och uppslag som bör las tillvara i det fortsatta reformarbetet. Del har även pekats påandra angelägna reformbehov på detta område. Som ett exempel kan nämnas deproblem som den tekniska utvecklingen har medföri när det gällerförfalskningsbroiten. Jag överväger fin. vilkeninriktning och vilka former som bör väljas för ett eventuellt fortsattarbete på området. Ocksåijänsteansvarskommitléns betänkande (Ds Ju 1983:7) Tjänsteansvar i offenlligverksamhet har remissbehandlats. Betänkandet har allmänt betecknats som enförtjänstfull och klargörande genomgång av detta besvärliga rättsområde.Kommittén har inte funnit anledning alt gå ifrån de grundläggande motiv på vilka det nuvarande ansvarssyslemel byggerulan stannat för att de gränser som dragits i kring det straffbaraområdet bör lämnas i allt väsenlligloförändrade. Som jag redan nämnt avses ett förslag till vissa smärre ändringarsom kommiltén föreslagit på andra punkter bli remitterat till lagrådet. En fråga som har vissanknytning till strafflagstiftningenär den som gäller lagstiftningen om skydd för företagshemligheter.Industrispionage och illojalaförfaranden från den egna personalen eller samarbetspar-ler kan allvarligtskada ett företag. Användningen av ADB-teknik för många väsentliga uppgifterhar medföri att industrin ofta har blivitmer sårbar för sådana angrepp. Ett utredningsförslag till en ny lagstiftning pådetta område, (SOU 1983:52) Företagshemligheter, övervägs som jag redan harnämnt fin. 1984/85: 100 Bilaga 4 21 2.3 Narkotikabrottslighetoch ekonomisk brottslighet Det är tillfredsställande att kunna konstateraatt regeringens målmedvetna satsning på atl la fram underlag för åtgärder motnarkotikabrottsligheten och den ekonomiska brottsligheten nu har gettresultat. tillkallades tvåsärskilda kommissioner för atl snabbt arbeta fram förslag till samlade programpå dessa båda områden. Kommissionerna avslutade sitt arbete i början av år1984. Åtskilliga förslag frånkommissionerna har redan kunnal genomföras. Regeringen har i två särskilda propositioner presenteratsina program på dessa högt prioriterade områden. Vad särskilt gäller den ekonomiskabrottsligheten kommer att få ta ställning till åtskilligalagförslag som bygger pä det arbete som har utförts av kommisionen motekonomisk brottslig-hel. På mitt område gäller del bl.a. propositioner omkontroll av juridiska och ekonomiskarådgivare och om åtgärder för atl effeklivisera domslolsförfarandet videkonomisk brottslighet. Jag hänvisar i den delen till den redovisning somlämnades i prop. 1984/85:32. Regeringen genomför alltså fin. särskildaprogram mol narkotikabrottslighet och ekonomisk kriminalitet. De formerna av brottslighet har också från mångasynpunkter speciellt svåra skadeverkningar. Brottsnivån är emellertidoroande hög även när det gäller sådan mera traditionell kriminalitet somexempelvis våldsbrotlslighel, inbrollsstöl-der, bulikstillgrepp och olikaformer av vandalism. För de människor som drabbas av sådana brott har dessaofta allvarliga följder av både direkt och indirekt slag. Medborgarna har somjag lidigare nämnde rätl att kräva att effektiva åtgärder vidtas för attmotverka också denna form av brottslighet. Framför alll gäller naturligtvisdetta våldsbrotten. Det är därför angelägetatt - parallellt med de särskildasatsningar som fin. görs mot narkotikabrottslighet och ekonomisk brottslighet -överväga olika sätt att söka bedriva kampen mol den traditionella brottsligheten mer effektivt. måste detkonstateras alt man sedan lång lid har sökt efter metoder att begränsa dennabrottslighet. Del är knappast möjligt att finna några radikalt nya och oprövade grepp som skulle få klartgynnsamma verkningar på brotlsnivän. Till stor del blir del i slället fråga omatl arbeta vidare med kända metoder i ljuset av de erfarenheter man har gjort. Som jag redan har varitinne på styrs brottsnivån väsentligen av vad som sker på andra områden ån delbegränsat kriminalpolitiska. Organ uianför rällsväsendel har därför viktiga uppgifier i det brottsförebyggandearbetet. Myndigheterna inom är naturligtvis av centralbetydelse. Men också insatser t.ex. inom bostads- och familjesek- Prop.1984/85: 100 Bilaga 4 22 torn, i skola, arbetsliv och fritidsverksamhethar stor betydelse för alt brottsligheten skall kunna begränsas. Etlframgångsrikt brottsförebyggande arbete förutsätter en nära samverkan mellanmånga myndigheter, organisationer och enskilda på central men kanske framförallt lokal nivå. För att stimulera arbetetpå del här områdel anordnade jag en konferens med en lång radmyndigheter och organisationer. Ett viktigt ändamål var att se om det går atlfiinna bättre former och rutiner för det brottsförebyggande samarbetet på lokalnivå än dem vi nu har. Ett annat var att stimulera till ell brett engagemang iden egna närmiljön. Till grund för överläggningarna låg en promemoria om del brottsförebyggande samarbetet på lokalnivå som utarbetats inom . 1 promemorian redovisasde regler och rutiner som gäller på detla område och det förslag ombrottsförebyggande nämnder som en utredning om brottsförebyggande rådet (BRÅ)lade fram i sitt betänkande (Ds Ju 1980:7) Ulveckling av BRÅ. Det konstaterasatt insikten om behovet av brottsförebyggande samarbete har lett tillåtskilliga initiativ under framförallt . Frågor med anknytning till sådan verksamhel har ocksåvaril föremål för fortlöpande uppmärksamhet, särskilt naturligtvis inom ramenför BRÅ:s verksamhet men också av ansvariga cenirala myndigheter somriksåklagaren, och . Också lokalt har detefter hand utvecklats livskraftiga samarbetsformer. Inte minsl intressanta årde kommunala samarbelsorgan som vuxit fram i samband med arbetet på lokalahandlingsprogram mot droger. På en betydelsefull punkthar underlag skapats för en förändring - och förbättring - av förutsättningarnaför det lokala brottsförebyggande arbetet. Genom den polisreform som är påväg att genomföras ökar del lokala infiytandet över polisens verksamhetväsentligt. Genom ett system med fria resurser över vilka de lokala och regionala ledningsorganen skall råda kanpolisiära resurser smidigare styras till ändamål som ter sig särskilt angelägnainom ett visst område. Efter ett resonemangkring exempel på ålgärder som kan vidtas lokalt behandlas i promemorian hursådana insatser kan utvecklas. Det framhålls att det är angelägel att finnalämpliga former för ett fördjupat lokalt engagemang på det brottsförebyggandeområdet. Etl framgångsrikt förebyggande arbete kräver naturligtvis en visssamordning av de lokala insatserna. Delta har också förutsatts i samband medatt den nya socialtjänst- och polislagstiftningen antogs. Klart är vidare attsträvanden från företags och organisationers sida att bidra till detbrottsförebyggande arbetet i samverkan med det allmänna bör tas tillvara. Detär över huvud taget mycket angeläget att handeln, företagarorganisationer,försäkringsbolagen, bostadskooperationer och Prop.1984/85: 100 Bilaga 4 23 övriga fastighetsägare m.fi. organ medverkar iarbetet på lokal nivå. Delta underlättas, om ett kontaktnät mellan del allmännasföreträdare finns utbyggt. Om så är fallet, ökar också förutsättningarna föratt de förslag och modeller på det brottsförebyggande områdel som tas fram avSvenska kommunförbundet och av centrala myndigheler - främst ,, och - skall kunna prövas på fältet. Slutligen måste intressetav samverkan pä della område ses mot bakgrund av den allmänna strävan moi enstörre effektivitet och en ökad lyhördhet för människors behov som numeragäller som målsättning för den offentliga sektorns utveckling. Verksamheten medlokala organ inom kommunerna och del påbörjade försöket med en friarekommunal nämndorganisation (se SFS 1984:382 och 644) är viktiga element i delarbetet. 1 de allra fiesta kommunerfmns organ som har ett mer eller mindre formellt samarbete medbl.a. polisen för förebyggande verksamhel av olika slag. 1 allmänhet är skolansoch myndigheter engagerade i detta samarbete. Strukturen påsamarbetsorganen varierar dock åtskilligt. När det gäller de närmareformerna för det lokala arbetet framhålls i promemorian att man börvara beredd att pröva nya vägar för atl komma lill rätta med problem och att lakontakt med andra myndigheter och organisationer än dem som ursprungligeningått i samarbels-gruppen. Självfallet är det naturligt alt socialnämnden,polisen och skolan bildar själva kärnan i verksamheten. Del finns emellertidmånga andra organ som bör medverka, däribland naturligtvis fritidsnämnd, kulturnämnd,arbetsförmedling och kanske även . Vidare bör särskilt nämnasden psykiska barn- och ungdomsvården, alkohol- och narkomanvårdsklinikerna,den slutna psykiatriska vården, kriminalvården och arbetsvärden. Allfolkrörelser och arbelsmarknadspar-ter deltar i detta samarbete är naturligtvismyckel väsenlligt. Enligt promemorian är detav stor vikt att erfarenheterna av det arbete som BRÅ bedriver når ut tillfältet. Det är över huvud tagel önskvärt all förutsättningar skapas för att BRÅ:sarbete i ännu högre grad än skallkunna tas tillvara inom ramen för lokala - liksom naturligtvis i förekommandefall regionala - insatser på det brottsförebyggande området. I promemorian diskuterasavslutningsvis dels insatser mol butiksstölder, dels hur stödet till personersom har utsatts för brolt kan förbättras. Vid konferensen kunde enbetydande enighet uppnås i fråga om grundsynen på de aktuella problemen. Delinnebår att det i alll väsentligt bör ankomma på de lokala organen själva attfinna formerna för det intensifierade samarbete på lokal nivå medbrottsförebyggande frågor som allmänt ansågs önskvärt. Prop.1984/85: 100 Bilaga 4 24 även på de centrala instanserna bl.a. inomområdena för metodutveckling och erfarenhetsförmedling. Min avsikt är atl låtasammanställa en dokumentation från konferensen och sörja för att denna sprids.Inom departementet kommer vidareutvecklingen av de olika uppslag som kom framvid konferensen att bevakas särskilt. Jag avser också att ta de initiativ som behövs för atl intensifieraoch effektivisera den stödjande verksamheten från centrala myndigheter. 2.5 Begränsning av straffrättenstillämpningsområde Jag har berört de områden där regeringen fin.gör särskilda insatser. Inte minst i del nuvarande statsfinansiella läget måsteman emellertid vara beredd atl också ange vad som inte skall prioriteras. Om polisen och andra myndigheler skallkunna arbeta mer intensivt mot den grövre brottsligheten, måste de därföravlastas mindre angelägna uppgifter. För tilltrontill rättsväsendel på ärdel dessutom mycket väsentligt alt samhället inte upprätthållerstraffsanktioner på andra områden än där det är tillräckligt motiverat. har också en av huvudlinjerna vidreformarbetet på rättsväsendets område varit att rationalisera verksamheten.De rättsvårdande organens resurser kan därigenom i slörre utsträckning las ianspråk för lagföring av allvarligare brottslighet. Utvecklingen har följtolika linjer. Dels har lagföringen av mindre brott stegvis fiyttats över frånhandläggning vid domstol till summariska reaktionsformer som handhas avåklagare och polis. Dels har man genom kriminalpolitiska åtgärder sökt begränsautrymmet för straffrättsliga ingripanden. För att driva denna utveckling vidare beslutaderegeringen sommaren 1983 om ett särskilt programför alt utnyttja rättsväsendets begränsade resurser mera rationellt. Detta program har börjat ge resultat. Genom en systematiskgenomgång av olika straffbestämmelser skall onödiga regler efter hand tas bort.Riksåklagaren fick i uppdrag att genomföra den kartläggning som behövdes ochhar redovisat uppdraget i två etapper. I den första lade hanfram en rad förslag på trafikrältens område. Bl.a. föreslog han att gränsen förstraffbar vårdslöshet i trafik skall sättas högre än och att man skallavkriminalisera en del enklare överträdelser av bestämmelser ivägtrafikkungörelsen. Viss ytterligare kartläggning på detta område äger nurum inom där också riksåklagarens förslag övervägsnärmare. 1 en avslutande rapport som överlämnades tillregeringen 1984 har riksåklagaren förtfram vissa ytterligare förslag. Dessa rör bl.a. särskild åtalsprövning vid vissa brott och avkriminalisering av några mindre förseelser. Dessutom diskuteras möjligheten att minska antalet utvisningar av nordbor pä grund av brott och att ge åtalsunderiätelse vid nordbors olovliga vistelse i efter utvisning. 1984/85: 100 Bilaga 4 25 håller vidare att det är angeläget aU detnordiska samarbetet leder till att utvisning av nordiska medborgareavskaffas. En annan del avprogrammet var det regeringsförslag om vidgade möjligheter tillåialsunderlålelse som har antagit på grundval av prop.1984/85:3. Genom dessa lagändringar blir det möjligt att ge åtalsunderiätelseockså vid förväntad villkorlig dom.Dessutom har möjligheterna till åialsunderlålelse ökat bl.a. vidseriebrottslighet. Genom den koppling som finns mellan reglerna omåialsunderlålelse och reglerna om förundersökningsbegränsning innebär dennareform arbetsbesparingar också för polisen. Programmet för atlbegränsa straffrättens tillämpningsområde och utnyttja rättsväsendets resurserbättre har också andra inslag. Jag kan här särskilt nämna att polisensmöjligheter att ge rapporteftergift har utvidgats genom lagstiftning som träddei kraft . 2.6 Polis- och åklagarväsendet fattade ett principbeslut ompolisens uppgifter, utbildning och organisation. Till grund för beslutet låg1975 års polisutrednings betänkande (SOU 1979:6) Polisen. 1 enlighet medriksdagsbeslutet anförtroddes det åt en särskilt kommitté 1981 årspolisberedning att utarbeta de mera detaljerade förslag som behövs förreformens praktiska genomförande.Reformfrågorna inom polisväsendet har därefter behandlats i två olika propositioner. 1983/84:89 ompolisens organisation, m.m. som lämnades till ijanuari 1984 lades ielt första sleg i reformarbetet fram förslag om ett förstärktmedborgarinfiytande på lokal nivå, en ändrad organisation och ändradeuppgifter för och för vissa län en ny regionalpolisorganisation länspolismäslarallernalivel. Slutligen föreslogs en ändradorganisation av rekryterings- och utbildningsverksamheten. Förslagen godtogsav (JuU 1983/84:16, rskr 182) och har genomförts den 1 oktober 1984.Samtidigt med de organisatoriska förändringarna inom polisväsendet trädde enny polislag i kraft (prop. 1983/84:111,JuU 27, rskr 331, SFS 1984:387).Polislagen innehåller de grundläggande bestämmelserna för polisverksamheten. Regeringen har iprop. 1984/85:81 om polisens arbetsformer på lokal och regional nivå,utbildning, m.m. lagt fram förslag om en fortsatt reform av polisväsendet.Förslagen som syftar till en demokratisering och en decentralisering av polisväsendetinnebär i korthet följande. De lokala och regionalapolismyndigheterna ges en väsentligt ökad frihet och ett avgörande inflytandeöver verksamhetens inriktning och fördelningen av ekonomiska och personellaresurser med utgångspunkt från de allmänna riktlinjer för verksamheten somriksdagen har beslutat. Prop.1984/85: 100 Bilaga 4 26 Elt system införs med en basorganisation, sombeslutas av regeringen, och i övrigt fria resurser, som den tekniska termenlyder. Detta förutsätter också en ny utbildningsordning för polispersonalen.Vidare behandlas frågan om en närmare anknytning mellan och denallmänna högskolan. En satsning på polisforskning föreslås också. Slutligentas frågan upp om hur medborgarinfiytandet skall stärkas även på regional nivåinom polisväsendet. Enligt förslaget skall förändringarna genomföras den Ijuli1985. Propositionen har ännu inte slutligt behandlats av . harpolisberedningen överlämnat betänkandet (Ds Ju 1984:9) Tjänsteförslagsnämndinom polisväsendet. Betänkandet har remissbehandlats. Jag avser alt i ettsenare sammanhang återkomma till regeringen med en redovisning av mininställning till de förslag som polisberedningen har lämnat.Jag vill i sammanhanget slutligen också nämnaalt polisberedningen har överlämnat betänkandet (Ds Ju 1984:10)Anmälningar mot polismän. 1 betänkandet behandlas frågor som rör handläggningenav anmälningar mol polismän om brott och av disciplinärenden. Även åklagarväsendet ärsedan en tid tillbaka föremål för översyn i organisatoriskt hänseende.Riksdagen har tidigare beslutat om riktlinjerna för en ändrad regionalorganisation (prop. 1982/83:158, JuU 1983/ 84:6, rskr 35). Jag kommer strax att ta upp vissa frågor som har samband medgenomförandet av den nya organisationen. harsetts över av en särskild utredare, som har överlämnat belänkandet (Ds Ju1983:19) Riksåklagaren och hans kansli. Jag kommer i det följande också attbehandla förslagen i det betänkandet. Som etl sista steg iöversynen av åklagarväsendet har en ny kommitté, åklagarkommittén (Ju 1984:04),påbörjat en översyn av åklagarväsendets lokala organisation. Jag har tidigare (avsnitt 1.5) redogjort fördelaktuella läget när det gäller reformer beträffande rättegångsförfarandet. 1detta sammanhang vill jag i all korthet ta upp några särskilda frägor medanknytning till domstolarnas viktiga roll i kampen mol brottsligheten. 1 den av riksdagenantagna prop. l982/83:134om snabbarehandläggning av skattebrottmål föreslogs på föredragning av min företrädareåtgärder för att påskynda avgörandena av skattebrotlmålen. Till följd av dennya lagstiftningen behöver tingsrätten endast i undantagsfall avvaktaskattedomstolens prövning av skallefrågan innan den dömer i brottmålet. 1 defall där tingsrätten ändå måste invänta ett avgörande av skattefrågan är detsjälvfallet angeläget att detta kommer så snart som 1984/85: 100 Bilaga 4 27 Jag räknar med att arbetsläget i defiesta av länsrätterna skall vara tillfredsställande vid ingången av det nyabudgetåret. Bl.a. de utvidgademöjligheterna att använda strafföreläggande har lett till att antalet brottmåli tingsrätterna har minskat både och 1984. Såväl åklagarnas somdomstolarnas resurser kan härigenom mer än tidigare inriktas på prövningen avde kvalificerade brottmålen. Som jag har redovisat måste emellertid dennautveckling drivas vidare. Avsikten är att ienlighet med förslag från kommissionen mot ekonomisk brottslighetjuristdomarna skall få en bällre utbildning i fråga om ekonomisk brottslighet.En första insats är avsedd att göras kommande budgetår. Jag har redan nämnt atlmin avsikt är att på grundval av förslag från kommissionen ochrättegångsutredningen ta upp frågorna om möjlighet för tingsrätterna att knytaekonomisk och skatterättslig expertis till sig som ledamöter i mål som kräversärskild sakkunskap. Har man väl bestämt sig för atl straffbelägga enviss handling måsle man också vara beredd att döma ul påföljder när förbudetöverträds. Annars mister kriminaliseringen sin trovärdighet och kriminalpolitiken sin genomslagskraft.Rättsväsendets brottsförebyggande effekter blir också mindre. Däremot skallinte betydelsen av stränga straff överdrivas, särskilt inte för broll sombegåtts ulan närmare kalkylerande. Det är också viktigt atl bruket av straffbringas alt överensstämma med de värderingar som bör styra straffiagstiftningenoch alt straffen uppfattas som rättvisa av medborgarna. En viktig utvecklingslinje inomkriminalpolitiken är att minska bruket av fängelse när del kan ske utan faraför den allmänna laglydnaden. Det är en inriktning som det råder bred politiskenighet om, även om meningarna ibland kan vara mer delade om vilka vägar sombör väljas. Man är också överens om att frihetsstraff inle år ägnade alt hanågra positiva effekter för de personer som utsätts för dem. tillsattes tvåkommittéer för att arbeta med påföljdsfrågor, frivårdskommillén ochfängelsestraffkommittén. De fick tillsammans som uppgift alt i princip se överhela vårt påföljdssyslem. Båda kommittéerna harlagt fram delbetänkanden som lett lill lagstiftning. Frivårdskommillénslutförde sitt uppdrag och fängel-seslraffkommittén beräknas avgesitt slutbetänkande .