prop · G803120 · 1984-12-31 00:00:00 — Bestämmelsen har utformats efter förebild i25 § miljöskyddslagen. 1984/85:120 343 Överlåtelse,frånträdande och ålerkallelse av koncession 15 § En koncession får överlåtas endast om medger det. Paragrafenmotsvaras av 11 § första stycket mineraliagen och till viss del 12 § iutredningens förslag. 16 §Anmäler koncessionshavaren till att han önskar från lräda sin rätt, upphör denna efter det sådan anmälan kom in, om ej annat följer av koncessionen. Önskarkoncessionshavaren avstå endasl från viss del av koncessionsområdet, skall hanansöka om detta. Ansökningen handläggs och prövas i den ordning somlänsstyrelsen bestämmer. Förstastycket motsvaras av 12 § första stycket minerallagen och överensstämmer med13 § första stycket utredningsförslaget. Andrastycket motsvaras av 12 § andra stycket minerallagen och överensslämmer med 13§ andra stycket utredningsförslaget. Till skillnad mot minerallagens bestämmelsehar enligt förslaget fria händer att pröva en ansökan omavstående av dei av koncessionsområde. Därigenom öppnas en möjlighet till ökadflexibilitet. Givetvis fömtsätts att vid sin handläggning integör avkall på rättssäkerheten. 17 §En koncession får återkallas av , om föreskrift eller villkor i koncessionen åsidosätts eller om andra synnerliga skäl finns. .Återkallas koncessionen utan alt koncessionshavaren åsidosatt någon fö reskrift eller något villkor i koncessionen, har han rält att få ersättning av staten för förluster till följd av åtgärder som han vidtagit med anledning av koncessionen. Paragrafenmotsvaras av 12 § tredje styckel minerallagen och 14 § utredningsförslaget. 18 §Behöver någon som förberedelse för en ansökan om koncession ulföra undersökning på annans mark, och medger inte markägaren detta, får i det län där marken eller större delen därav ligger på ansökan av den som önskar utföra undersökningen besluta att tillträde till marken skall lämnas . Undersökningenskall utföras så att minsta skada och inlrång vållas. Byggnader får uppförasoch vägar byggas endasl om markens ägare har samtyckt till det ellerlänsstyrelsen har lämnal tillstånd till åtgärden. Föranleder undersökningenskada eller intrång, skall ersättning lämnas. Vid tvist om ersättning får talanväckas hos den fastighetsdomstol inom vars område marken eller större delendärav ligger. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva attansökningsavgift skall betalas för ansökan som anges i första stycket. Paragrafenhar utformats med utgångspunkt i 15 § minerallagen och överensstämmer i alltväsenthgl med 15 § utredningsförslaget. 1984/85:120 344 Förstastycket motsvaras av 15 § första stycket i minerallagen. Enligt förarbetenatill minerallagen (prop. 1974:146 s. 92) måste sökanden kunna påvisa ett klartbehov av att utföra förberedande undersökning inom det avsedda området. Medtanke på att tillståndet endast skall ersätta markägarens medgivande tillåtgärder av myckt ringa omfattning bör behovsprövningen dock inte drivas förlångt. Det är tillräckligt atl det inle är osannolikt att brytvärd torv kankomma att påvisas inom området genom undersökningen och att det inte äruppenbart atl koncession för bearbetning är utesluten med hänsyn tillsökandens förhållanden eller förhållanden som hänför sig till områdetslokahsering. Andrastycket motsvarar 15 § andra och tredje styckena minerallagen. Undersökningav mark för att påvisa brytbar torv innebär som regel endast ett ringa ingrepp.Det kan inte helt uteslutas att åtgärder i samband med undersökningundantagsvis kan medföra större ingrepp och att skada och intrång vållas.Sådana åtgärder som kräver tillstånd eller medgivande enligt annan lagstiftningfår enligt 6 § inte utföras med stöd endast av tillståndet. Enligt minerallagenskall undersökningen utföras så att minsta skada och intrång vållas. Byggnadfår uppföras och väg byggas bara om markens ägare och innehavare avnyttjanderätt eller servitul samtyckt till det eller bergmästaren lämnaltillstånd till åtgärden. Torvundersökningar torde endast undantagsvis kräva attbyggnad måste uppföras eller väg byggas. Det har dock ansetts motiverat att ihuvudsak bibehålla den nuvarande regleringen. Inte heller ett tillstånd attuppföra byggnad eller bygga väg kan ersätta prövning enligt annan lagstiftning. Förslagetinnebär att tillståndsområdets storlek liksom inte skall närmareprövas i ärendet. För att förhindra att områdel onödigtvis tas i överkanthar det öppnats en möjlighet för regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer att föreskriva att ansökningsavgift skall tas ut. Avsikten är sålundaatt avgiften skall vara beroende av det sökta områdets storlek. Somanförts i den allmänna motiveringen har det bedömts som mest ändamålsenligt attbehålla möjligheten till undersökningskoncession. I detta avsnitt finns reglerom det arbete som får utföras med stöd av en undersökningskoncession.Bestämmelserna är i väsentliga avseenden tagna från motsvarande avsnitt iminerallagen. Vissa förändringar har dock gjorts. a. är bestämmelserna oms. k. fredade områden borttagna. Skälen för detta har angetts i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.10). Vissa andra bestämmelser har också tagits bortfrämst av det skälet att det rör sig om föreskrifter som lämpligare bör - omdet behövs - tas med i koncessionsvillkoren. 19 §Den som innehar en undersökningskoncession får inom koncessionsområdet utföraundersökningsarbete för att utröna möjligheterna att utvinna torv. Prop.1984/85:120 345 Paragrafenmotsvarar 16 § minerallagen. Som nämns i 6 § är rätten att utföraundersökningsarbete inskränkt i olika hänseenden. I specialmotiveringen tiil 1§ har berörts vad som avses med undersökning. 20 §Undersökningsarbetet får omfatta endasl sådana åtgärder som be hövs för atl vinna närmare kännedom om lorvfyndighelens storlek, beskaf fenhet och utvinningsbarhet. Inom koncessionsområdetfår koncessionshavaren inte utan medgivande av markens ägare och innehavare avnyttjanderätt eller servitut avseende marken uppföra annan byggnad än sådansom är oundgängligen nödvändig för undersökningsarbetet. 1 den mån det behövsfår han bygga väg inom området eller begagna befintlig väg till och inomområdet. Efter tillstånd av får han också bygga nödvändig vägtill området. Åtgärdernaskall utföras så, att minsla skada och intrång vållas. Paragrafenhar sin motsvarighet i 22 § minerallagen. I första styckel slås den i och försig självklara principen fasl att i undersökningsarbetet endasl får ingå sådanaåtgärder som behövs för att få närmare kännedom om lorvfyndighelens sloriek ochbeskaffenhet m. m. Beträffandeandra och tredje styckena hänvisas till vad som anförts vid 18 §. 21 §Koncessionshavaren får använda torv som utvunnits under arbetet endast i den mån det behövs för undersökning av torvens beskaffenhet och lämplighet för bearbetning. Paragrafenmotsvarar i allt väsenthgl 23 § första stycket försia meningen minerallagen. 22 §Föranleder undersökningsarbetet skada eller intrång, skall ersätt ning lämnas för detta. Vid tvist om ersättning får talan väckas hos den fastighetsdomstol inom vars område marken eller slörre delen därav ligger. Innan arbetet påbörjasskall koncessionshavaren siälla säkerhet för sådan ersättning som avses iförsta stycket, om inle den ersättningsberätU-gade medger annat. Paragrafenmotsvarar 24 § första stycket och 20 § andra stycket minerallagen. Avsnittetinnehåller dels bestämmelser om koncessionshavarens befogenheter på grund avbearbelningskoncessionen, dels regler om hur dessa befogenheler konkretiserasgenom att mark tas i anspråk för ändamålet. Gentemot nuvarande bestämmelser iminerallagen innebär förslaget tre principiella nyheter. Den försia är altlänsstyrelsen och inte som bergmästaren meddelar beslut, varigenom markanvisas för bearbelning och därmed sammanhängande verksamhet. Den andra är attmarkanvisning inte är obligatorisk utan kan ersättas av överenskommelse mellankoncessionshavaren och markägaren eller hans rättshavare. 1984/85:120 346 äratl ersättningsfrågorna inte behandlas vid markanvisningen utan avgörs anlingengenom avtal mellan koncessionshavaren och de ersättningsberäl-Ugade eller eflerstämning vid fastighetsdomstol. Dessa nyheter medför i sin tur attbestämmelsema om ersättning, betalning, tillträde m. m. ändras. 23§ Den som innehar bearbetningskoncession får inom koncessionsområdetundersöka, bearbeta och tillgodogöra sig torv för energiulvinnning. Koncessionshavarenfår undersöka och bearbeta lorv för annat ändamål än energiutvinning i den måndet behövs för att arbetet skall kunna bedrivas på ett ändamålsenligt sätt. Koncessionshavarenfår även i övrigt tillgodogöra sig bearbetad torv som avses i andra stycket iden mån markägaren inte efter tillsägelse hämtar den ochersätter därpå nedlagda kostnader. Talan om sådan ersättning väcks vid denfastighetsdomstol, inom vars område marken eller större delen därav ligger.Väcks talan, räknas de sex månaderna för avhämiande från del altersättningsbeloppet slutligt beslämls. Bearbetningenfår ej påbörjas utan att markägaren har gett sitt tillstånd eller länsstyrelsenenligt 24 § har medgivit atl marken får tas i anspråk. Paragrafenöverensstämmer i sak med 16 § utredningsförslagel. Förstastycket moisvarar 30 § första stycket minerallagen. Formuleringen haranpassais för att omfatta alla metoder för att utvinna energi ur torv. Denmetod som skall användas bör anges i koncessionen. Andraoch tredje styckena motsvarar 31 § första stycket och delvis 31 § andra stycketminerallagen. Andrastycket syftar främst på del fallet atl det finns låghumifierad torv, dvs. torvsom inte är lämpad för energiutvinning, som måste skaffas undan för att manskall komma åt bränntorven. som bearbetas för annat ändamål änenergiutvinning är principiellt markägarens egendom. Med stöd av tredje stycketkan koncessionshavaren få rätt att tillgodogöra sig även sådan torv. Fjärdestycket motsvarar delvis 26 § minerallagen. Markanvisningen är dock som nysssagts ej obligatorisk utan erfordras endast då markägarens medgivande ej kanerhållas. 24§ Gäller inom samma område koncession för bearbetning av torv jämte en ellerflera sådana rättigheter som anges i 7 § får arbete som utförs med stöd avförst uppkommen rättighet inle hindras eller uppehållas av arbete som utförsmed stöd av en rättighet som tillkommit . Paragrafenmotsvarar 7 § andra stycket minerallagen och överensstämmer med 17 §utredningsförslaget. 25§ får medge att mark får tas i anspråk för att bearbeta torvoch bedriva därmed sammanhängande verksamhet såsom att uppföra byggnad elleranlägga väg, transportbana eller ledning eller lägga upp lorv elleravfallsprodukter. Har koncessionshavaren hos ställt säkerhet förden ersätt- 1984/85:120 347 ningsom kan komma att fastställas enligt 26 § jämte ränta, får marken genasltillträdas om inte förordnar annat. Paragrafensförsta stycke moisvarar delvis 26 § minerallagen. Bestämmelsen har anpassaisefter förhållanden som råder vid bearbetning av lorvfyndighet och till deavvikelser från minerallagens regler som lagförslagel i övrigt innebär.Avsiklen är alt mark liksom f. n. skall kunna anvisas såväl inom som utomkoncessionsområdet. Andrastycket motsvarar delvis 4 kap. 32 § tredje stycket gruvlagen, till vilkenhänvisas i 29 § minerallagen. Frågan om tillträde m. m. har berörts i avsnitt2.6 i den allmänna moliveringen. Paragrafenöverensstämmer i sak med 18 § i utredningsförslaget. Ersättningtillföljd av att mark tas i anspråk för bearbetning m. m. Somframgått av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6 och 2.7) har bestämmelsemaom ersättning för skada och intrång i vissa hänseenden gjorts om i förslaget.För del första har den nuvarande första instansen vid prövningen, nämligenbergmäslaren, tagits bort. För det andra har ersättningsfrågorna skiljts frånandra frågor som enligt gällande ordning behandlas vidmarkanvisningsförrättning. Ersättningsbestämmelserna när del gällerianspråktagande av mark har sammanförts till ett särskilt avsnitt. 26§ Ägare till mark som tas i anspråk för bearbetning eller därmed sammanhängandeverksamhet är berättigade att av koncessionshavaren få intrångsersättning ochannan ersättning för skada. Samma rätt till ersättning har innehavare avnytUanderätt eller annan särskild rätt till fastighet som berörs avianspråktagandel. Vidersättningens bestämmande gäller 4 kap. expropriationslagen (1972:719) itillämpliga delar. Vad som sägs i 4 kap. 3 § nämnda lag skall härvid tillämpasi fråga om värdeökning som ägt rum före det talanväcktes vid domstol. Förstastycket motsvarar 27 § första stycket minerallagen och 19 § utredningsförslaget.Ersättningsrätten gäller oavsett om mark tas i anspråk på gmnd av medgivande avmarkägaren eller med stöd av beslut. I förstnämnda faUet får detdock fömtsättas atl ersättningsfrågorna har klarats ut mellan parterna genomavtal. Skulle så inte vara fallet, skall ersättningsreglerna enligt de härföreslagna bestämmelserna tillämpas. Andrastycket motsvaras delvis av 27 § andra stycket minerallagen. Hänvisningen till desärskilda bestämmelserna i 5 kap. expropriationslagen har ingen motsvarighet iförslaget. I stället har i 31 § hänvisats till hela 5 kap. expropriationslagen. 27 §Uppstår till följd av att mark tas i anspråk synnerligt men för någon fastigheteller del därav, skall koncessionshavaren lösa det område som lider sådant menom ägaren begär det. 1984/85:120 348 Paragrafenmotsvaras av 20 § i utredningsförslaget. Minerallagensaknar bestämmelser om rätl för markägaren att begära inlösen. En sådan regelfinns bl. a. i 3 kap. 8 § expropriationslagen. Regeln innebär bl. a. att om dettill följd av exproprialion av servitul eller nyttjanderätt lill fastighetuppslår synnerligl men för fasligheien eller del av den skall denexproprierande lösa område som lider sådant men om ägaren begär del. arbete har frän experthåll framhållils att det i synnerhetbeträffande jord- och skogsbruksfastigheter kan uppkomma sådant men till följdav att mark tas i anspråk för bearbetning av lorvfyndighd. Kommittén hardärför ansett det moUverat alt införa en motsvarande bestämmelse ochdepartementsförslaget ansluler till denna uppfattning. Iuppenbara fall bör redan som villkor för koncession med stöd av12 § första styckel kunna föreskriva att visst område löses in. Etl sådantvillkor är bindande för fastighetsdomstolen i mål om ersättning. Att eltyrkande om sådant villkor har avslagits, medför självfallet inte att denberättigade är betagen atl yrka inlösen i fastighetsdomstolen. 28 §Har överenskommelse ej träffats om ersättning eller löseskiUing, får koncessionshavaren eller den som gör anspråk på ersättning eller fordrar inlösen väcka talan vid den fastighetsdomstol inom vars område marken eller större delen därav är belägen. Annan än koncessionshavaren får dock ej väcka talan innan tihträde har skett. Paragrafenöverensstämmer med 21 § i utredningens förslag. Iminerallagen och expropriationslagen saknas motsvarigheten till denna regeleftersom det i dessa lagar fömtsätts att ersättningen bestäms av myndighet vidmarkanvisningsförtättning respektive i exproprialionsmål. Enligt förslagetfordras emellertid beslut av myndighet bara när överenskommelse inte harträffats. Rätten att väcka talan måste därför regleras särskilt. Bestämmelsenhar utformats delvis efter förebild i 66 § väglagen. 29 §Ersättning enligt 26 § som ej avser personlig skada jämte ränta skall nedsättas hos , om fastigheten genom den omständighet som föranlett rätt till ersättning så minskat i värde, att den kan antas ej utgöra full säkerhet för borgenär, som när rätten till ersättning uppkom hade panträtt i fastigheten. överensstämmer paragrafen med 22 § utredningsförslaget. Enligt29 § minerallagen och 4 kap. 34 § gmvlagen är, liksom enligt 6 kap. 1 och 2 §§expropriationslagen nedsättning obligatorisk när fastigheten svarar för sådanfordran som sägs i bestämmelsen. När mark tas i anspråk för bearbetning av enlorvfyndighet blir det i regel fråga om bara en marginell värdesänkning.Nedsättning bör därför inte vara obligatorisk. Till skydd för panträttshavarebör emellertid en oskadlighetsprövning ske. Paragrafen har efter förebild i 67§ första styckel väglagen utformats i enlighet med del anförda. Prop.1984/85:120 349 30 §Om borgenär som avses i 29 § lider föriusi till följd av all nedsäll ning ej skell, är han berättigad all av koncessionshavaren få gottgörelse för förlusten mol avskrivning på fordringshandlingen. Delsamma gäller, om borgenären lider förlust därigenom att ersättning blivit för lågt beräknad och ersättningen lill följd av överenskommelse mellan koncessionshavaren och markägaren eller av annan anledning ej blivit prövad av domstol. Talanom gottgörelse får väckas vid fastighetsdomstol som anges i 28 §. Beslämmelsenmoisvarar delvis 4 kap. 34 § andra stycket gmvlagen och 68 § väglagen och 23 §utredningsförslaget. Den har språkligt utformats närmasl efler bestämmelsen iväglagen. 31 §I mål om ersällning enligt 26 § eller gottgörelse enligt 30 § gäller i tillämpliga delar 5 och 6 kap. expropriationslagen (1972; 719) samt bestäm melserna i 7 kap. expropriationslagen om rättegångskostnader och kostna der vid fördelning av ersättning, om ej annat är särskilt föreskrivet. Paragrafenöverensslämmer med 24 § i utredningsförslaget. Paragrafeninnebär att expropriationslagens bestämmelser om rättegången iexproprialionsmål, betalning av ersättning och fullbordande av expropriationsamt rättegångskostnader m.m. kommer att gälla i tillämpliga delar. 32 §I mål om inlösen gäller i tillämpliga delar expropriationslagen (1972:719), om ej annat är särskilt föreskrivet. 4 kap. 3 § expropriationsla gen skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt mm före det talan väcktes vid domstol. Paragrafenöverensstämmer med 25 § i utredningsförslagel. Bestämmelsen saknar motsvarigheti minerallagen eller gmvlagen. Den har utformats efter förebild av 69 § andrastycket väglagen. Verkanav att koncession upphör Bestämmelsernai minerallagen under denna rubrik reglerar frågor om äganderätten tillkvarliggande föremål efter torvbrytning. Sådana föremål kan snarare ansesinnebära en belaslning för ägaren än en förmån. Bestäm-mmelserna om äganderätthar därför ersatts med en skyldighel för den senaste koncessionshavaren att tabort anläggningar och eventuellt kvarliggande torvupplag. En sådan skyldighetsom prövas av , öppnar möjligheter att avtalsvägen lösa frågan omäganderätten mellan markägaren och koncessionshavaren. 33 §När en koncession upphör skall den som senast innehaft konces sionen ta bort anläggningar och vidta andra åtgärder om detta är motiverat från allmän eller enskild synpunkt. Fråganom skyldighet att vidta sådana åtgärder som inte har bestämts genom villkor ikoncessionen, skall prövas av i samband med att koncessionenupphör. 1984/85:120 350 Paragrafenär utformad efter förebild i 16 § första och andra styckena rörledningslagen. Paragrafenöverensstämmer med 26 § i utredningsförslaget. Frågorom efterbehandling av marken regleras f.n. i huvudsak genom villkor itäkttillständet enligt naturvårdslagen. Avsikten är att motsvarande regleringskall ske genom villkor i koncessionen enligt den nya lagen. Paragrafen blirdärför endast tillämplig på sådana förhållanden som inte reglerats pä dettasätt. Att koncessionshavaren förlorar rätten till marken när koncessionenupphör ligger i sakens natur. Vissasärskilda åligganden för koncessionshavaren Bestämmelsemaom upprättande av karta och förande av journal i 38 § och 39 § första styckelminerallagen lar sikle på gmvrättsliga förhållanden. Någon motsvarighet tilldessa regler har därför inte tagils med i förslaget. 34 §Sveriges geologiska undersökning eller annan myndighet som rege ringen bestämmer skall på begäran beredas tillfälle att följa koncessionsha varens arbete i geologiskt hänseende och ta del av de geologiska resultaten av arbetet. Paragrafenmotsvarar 39 § andra stycket minerallagen och 27 § i utredningens förslag. Tillsyn,handräckning, ansvar, m. m. Bestämmelseni minerallagen om möjlighet att inhibera fortsatt arbete som utgör uppenbarfara får bedömas inte ha någon tillämpning på torvbrytning. Den saknar därförmotsvarighet i förslaget. Avsnittetmotsvarar i övrigt med de följdändringar som är motiverade minerallagensavsnitt med samma mbrik samt besvärsbestämméiser. 35 §Länsstyrelsen uiövar Ullsyn över undersökning och bearbetning som utförs enligt denna lag. Densom utövar verksamhet enligt denna lag skall på begäran lämna deupplysningar och handlingar som behövs för tillsynen eller för planeringen avnaturvården. får meddela bestämmelser för att undersökning ochbearbetning utförs enligt denna lag. Länsstyrelsenhar rätt till Ullträde till arbetsplats och därtill hörande anläggningar föratt inspektera verksamhet som omfattas av denna lag. Paragrafenhar sin motsvarighet i 40 § minerallagen saml 18 a § och 18 b § naturvårdslagensamt i 28 § utredningsförslaget. Tillsynöver minerallagens efterlevnad utövas enligt gällande ordning av bergmästaren.Beträffande naturvårdslagen har länsstyrelserna vissa tillsynsuppgifter. Dennatillsyn kan länsstyrelserna enligt 18 b § naturvårdslagen delegera tillkommunal nämnd i vad avser täktverksamhet. Del framstår som ändamålsenligt attlänsstyrelsen skall vara tillsynsmyndighet. Med hänsyn till att kommunerna kanha ställning som part i aren- 1984/85:120 351 denom bearbetning av torvfyndigheter har det ej ansetts lämpligt med en möjlighettill delegation motsvarande den i 18 b § naturvårdslagen för dessa ärenden. 36 §För tvister som uppslår i fall som avses i 24 S skall reglerna om tvister i 41 § lagen (1974; 890) om vissa mineralfyndigheter gälla. Paragrafenmoisvarar 29 § utredningsförslagel. 125 § regleras hur arbete får utföras när olika rättigheter enligt minerallageneller gruvlagen finns inom samma område. Tvist i sådana frågor avgörs enligt 41§ minerallagen av bergmästaren. Det har bedömts ändamålsenligt att dennaordning får gälla även vid tvist mellan den som har koncession för bearbetningav lorvfyndighet och den som har rättighd som grundar sig på mineral- ellergruvlagen. 37 §Påbörjas undersökning utan att säkerhet ställs enligt vad som före skrivs i 22 § andra stycket eller utförs anläggning i slrid med 18 § andra stycket eller 20 § andra stycket får tingsrätten på ansökan av den som äger eller innehar marken förordna att arbetet skall inställas eller att anläggning en skall tas bort på undersökarens bekostnad. 1fråga om sådan åtgärd finns bestämmelser i 17 § handräckningslagen (1981:847). Paragrafenmotsvarar 42 § minerallagen. 38 §Iakttar en koncessionshavare inte föreskrifter som meddelats med stöd av 12 § eller efterkommer han inle vad som föreskrivs eller begärs med stöd av 34 § eller 35 § andra stycket, får vid vite föreläg ga honom att fullgöra sina skyldigheter. Sådant föreläggande skall delges. Tingsrättenfår också på ansökan av eller, i fall som avses i 34 §, myndighetsom anges där meddela handräckning för att åstadkomma rättelse på bekostnad avden som är skyldig att iaktta föreskrifterna. Paragrafen,som överensstämmer med 31 § utredningsförslagel motsvarar 43 § första stycketminerallagen och delvis 39 § första styckel naturvårdslagen. 39 §Till böter eller fängelse döms den som uppsåtli gen eller av oaktsamhet 1. påbörjar undersökningsarbeleutan att iaktta vad som i 22 § andra styckel föreskrivs om ställande avsäkerhet, 2. bearbetar en lorvfyndighet utanatt ha erhållit bearbetningskoncession om sådan krävs. Tillsådan påföljd döms också den som vid fullgörande av uppgiftsskyldighel som ärförbunden med koncessionen eller som avses i 34 § andra stycket lämnar orikliguppgift, om detta sker uppsåtligen eller av grov oaktsamhel. 1fall som anges i första stycket kan torv som bearbetas förklaras förverkad. Densom har gjort sig skyldig till gärning som anges i försia slycket 2. kanförpliktas att ersätta kostnad som föranleds därav. 1984/85:120 352 Ombrott som anges i första styckel I. inkräktar enbart på enskild rätt, fåråklagare väcka ålal endasl om målsägande anger brottet till åtal.