prop · G803127 · 1984-12-31 00:00:00 — Bil- och oljeindustrin utarbetar f. n. en svenskstandard för blyfri bensin som avses i huvudsak överensstämma med deneuropeiska standard som tas fram inom EG. Jag har erfarit att man där arbetarmed inriktningen aU blyfri bensin skall hålla 95 oklan (). Igod lid före övergången till blyfri bensin bör bilägarna informeras om motivenför denna övergång och vilken bensinkvalitel olika bilmodeller bör utnyttja.Efter samråd med chefen för kan jag meddela atl jag kommeratt föreslå regeringen alt uppdra åt och atti samråd med bil- och oljebranscherna utforma och sprida en sådan information. Genomskärpningen av avgasreningskraven för personbilar räknar jag med atlkväveoxidutsläppen från dessa kommer att reduceras kraftigt. Denna minskningkommer emellertid att motverkas av ökade utsläpp från andra fordonskategorier,främsl lätta och tunga lastbilar samt bussar. har föreslagitatt de federala USA-kraven för tunga fordon införs . Iaktionsplanen föreslås vidare att ett införande av de s. k. kalifornienkravenför tunga fordon utreds. föreslog alt dessa avgaskrav införsfrivilligt för bussar. har avslyrkl ett införande avavgasreningskrav för tunga fordon med motiveringen alt förslag finns om ändringav de amerikanska kraven. För egen del vill jag framhålla all avgasutsläppenfrån lastbilar och bussar är betydande och förväntas öka ytleriigare om ingaåtgärder vidtas. Även dessa utsläpp bör därför begränsas. Den tekniskautvecklingen av miljövänligare motorer och drivsystem för tunga fordon börstimuleras. Jag vill särskilt framhålla vikten av alt avgasutsläppen frånbussarna kan minskas då dessa svarar för en belydande del av avgashalterna påvissa gator i tälorlerna. En rad skäl talar således för att skärplaavgasreningskrav bör införas på lunga fordon. bör ske i inlernationellsamverkan. Denna fråga las också upp i del internationella samarbete som jaglidigare har redovisat. Del är angelägel atl de erfarenheter som vunnits iandra länder, främsl , las till vara. Jag avser därför alt föreslåregeringen atl uppdra ål berörda myndigheter all. som underlag för Sverigesdellagande i del forl- 1984/85:127 40 sattainlernalionella samarbelet, utreda frågor om avgasrening för lätta och tungalastbilar samt bussar. Med hänvisning till den teknik som redan prövas iSverige och som kan minska avgasutsläppen från bussar i tätortstrafik avserjag dessutom att la upp överläggningar med bl. a. huvudmännen förkollektivtrafiken om möjligheterna till ålgärder . För att kväveoxidutsläppen och andra förorenandeutsläpp från biltrafiken skall kunna reduceras ytteriigare kan även vissaIrafikplaneringsåt-gärder vidtas. Sådana åtgärder kan på kort sikt förbättraluftkvaliteten i våra tätortsmiljöer. Det är därför angelägel allluftvårdsfrågorna uppmärksammas också i dessa sammanhang. Som ett underiag förden kommunala trafikplaneringen behövs riktlinjer för luftkvalitet.Bilavgaskommittén har föreslagit att riktlinjer för luftkvalitet införs medavseende på koloxid, kvävedioxid och ozon. arbetar f. n. medalt ta fram sådana riktlinjer. I aktionsplanen pekas på möjligheterna all reduceraavgasutsläppen från långväga godstransporter i dieselfordon genom alt överföragods lill järnväg. Efter samråd med chefen för kanjag meddela att han i prop. (1984/85: 14) om riktlinjer för järnvägspolilikenbehandlar bl. a. vissa förslag belräffande långväga godstransporter i syfte allfå ett ökat utnyttjande av järnvägen. Hastighelerna på våra vägar har belydelse bl. a.för utsläppen av kväveoxider. Dessa utsläpp ökar nämligen vid högrehasligheler. Från miljösynpunkt är det därför angelägel alt hastighelerna inteär alltför höga. Detla gäller inte minsl den lunga trafiken. Del är därförväsentligl all trafiksäkerhetsverkel vid beslut om hastighetsgränser ärobservant på denna fråga. I aklionsplanen föreslås också ett program förforskning och utveckling av miljövänligare teknik inom transportområdet. Jagvill efter samråd med chefen för kommunikalionsdeparlemenlel, chefen förinduslrideparlemen-tet och statsrådet anföra följande. Inomenergiforskningsprogrammet (prop. 1983/84: 107 bil.9, NU45, rskr407) studerasf.n. fömlsäUningarna för all utveckla och introducera alternativa drivmedel ochnya motorer, drivsystem etc. Inom delprogrammet Energianvändning i fordonstuderas bl.a. förutsättningarna för alt utveckla motorer som kan drivas medalkohol. viktigt mål är därvid all utveckla drivmedel och motorer somförenar högre effektivitet och flexibilitet vid drivmeddsutnytljande med godamiljöegenskaper. Miljöfrågorna ägnas således redan nu uppmärksamhet inom ramenför energiforskningsprogrammel. Det kan emeilerlid vara motiverat all ge STUell särskill uppdrag all samordnat med pågående verksamhet inomenergiforskningsprogrammet ularbela elt program för utveckling av miljövänligaalternativa drivsystem för fordon. Uppdraget bör genomföras i samråd medtransporlforskningsberedningen, och statens energiverk. Delär också angelägel alt miljövänliga transportsystem för kolleklivlra- Prop.1984/85:127 41 fiki tätorter och för godstrafik utvecklas. Även hithörande frågor behandlas inomenergiforskningsprogrammet. Sådana ulvecklingsprojekl bör även kunnagenomföras inom ramen för iransporlforskningsbe-redningens ordinarieprogramverksamhet. Ålgärderför atl minska kväveoxidulsläppen från förbränningsanläggningar 1 aktionsplanen ges en översiktlig redovisning aven rad lekniska ålgärder som bör övervägas för all kväveutsläppen frånförbränningsanläggningar skall kunna minskas så långt all målet om en30-procenlig lolalre-duktion uppnås. Åtgärderna befinner sig till stor delfortfarande på utvecklingsstadiet och är i vissa fall inte anpassade lillsvenska förhållanden. Mol bakgrund av den tekniska, ekonomiska och därmedmiljömässiga osäkerhet som ännu råder när del gäller de olika meloderna för altminska kväveoxidutsläpp från förbränningsanläggningar lämnas inte några konkretaförslag till krav på ulsläppsbegränsningar för olika anläggningar iaktionsplanen. I slällel föreslås all tillsammans medstålens energiverk skall få i uppdrag all lägga fram elt konkrel handlingsprogramför minskade kväveoxidulsläpp från förbränningsanläggningar fram tillår 1995, med utsläppen som utgångspunkt. Därvid bör beaktas pågåendearbele inlernaliondll bl.a. i . Del är enligi min mening nödvändigl med en kraftigminskning av kväveoxidulsläppen från förbränningsanläggningar om vi skallkunna uppnå den önskvärda reduktionen av de totala utsläppsmängderna till år1995. Jag kan också instämma i bedömningen all del nu inie är möjligl allfastlägga exakl vilka krav som bör gälla eller vilken leknik som är denlämpligasle vid olika lyper av anläggningar. Jag bilräder därför förslagen i aktionsplanen altfrågorna kring ulsläppsbegränsningar av kväveoxider från förbränningsanläggningarbör utredas vidare och all etl handlingsprogram bör ularbelas. Nalurvårdsverketoch statens energiverk bör med hänsyn härtill ges i uppdrag atl snarastutarbeta elt .sådant program. Som anges i aklionsplanen är del vidare angelägelall del tekniska utvecklingsarhelel inom detla område främjas och alt därvidockså slöd kan ges för ulprovning av den nya leknik för minskadekväveoxidulsläpp som ulvecklas genom del nu pågående forsknings- ochuivecklingsarbelel. Statsrådet har också i den framlagdapropositionen om den framlida energipoliliken föreslagil all den s. k.kolmiljöfonden ombildas till en bränslemiljöfond. Syflel med della förslag ärall skapa möjligheter till slöd till utveckling av ny miljövänligförbränningsteknik för flera slag av bränslen än kol och lill ålgärder för allminska bl. a. också kväveoxidutsläppen. Somanges i aklionsplanen är del angelägel atl berörda svenska organ 1984/85:127 42 viddet fortsatta arbetet med alt minska kväveoxidulsläppen beaktar det arbele somsker i andra länder och inom olika internationella organisationer, särskiltECE-samarbetet om långväga, gränsöverskridande luftföroreningar. På så sättkan vi dra nytta av andras arbete som vi genom vårt arbete kan lämnaett bidrag till ett internationellt program för en minskning av de totalakväveoxidutsläppen. Genom de åtgärder jag nu har redovisat bedömer jagatt det skall vara möjligt att uppnå minskningar av kväveoxidulsläppen med ca30 % fram . Detta bör även innebära en avsevärd minskning av andrautsläpp. Härigenom kommer luftkvaliteten i bl. a. våra tätorter atl förbällrasväsentligt. Ålgärderför att minska utsläpp av andra försurande ämnen Förutom svavel- och kväveutsläppen förekommerutsläpp lill miljön av en rad andra ämnen, som via luft och vatten kan bidratill försurningen eller lill andra miljöskador. I aktionsplanen berörs främslulsläppen av klorväte från sopförbränningsanläggningar men också utsläppen av fluorväte,betydelsen av ökad stoftrening samt sambandet mellan försurningen ochförekomsten i mark och vatten av olika kemiska ämnen. Vidare las de problem uppsom sammanhänger med utsläpp av försurande ämnen från lagrat gruvavfall. När hushållsavfall, särskilt plaster, bränns,bildas betydande mängder klorväte. Enligt aktionsplanen uppgår de totalaklorväleutsläppen i till ca 5 000 lon . Av dennamängd svararsopförbränningen för . Efiersom sopförbränningen kan förväntasöka i framliden kan man också räkna med ökade klorväteutsläpp om inga ålgärdervidtas för att begränsa dem. Enligt aktionsplanen har klorväleutsläppen totaltsett inte någon slörre betydelse för försurningen, jämfört med svavel- ochkväveutsläppen. Lokalt kan effekterna emellertid vara slora, då ulsläppen avklorväle från en stor sopförbränningsanläggning beräknas kunna öka nedfallet avförsurande ämnen i närområdel med . Nedfallet kan påverkanäraliggande, särskill känsliga sjösystem och kan dessutom, efiersom klor-vätetär lältlösligl, bidra till direkta frätskador på vegetationen kring anläggningarna. Enligt aktionsplanen finns del leknik för atlminska klorväleutsläppen. Reningsgrader på är möjliga alt uppnå medrökgasskmbber eller genom kondensering av rökgaserna. I planen föreslås atlålgärder vidtas för att minska klorväleutsläppen från sopförbränning. Vilkakrav som skall ställas i del enskilda fallet bör på sedvanligt sätl tas upp isamband med prövningen enligt miljöskyddslagen av de olika anläggningarna. som stöder detålgärdsprogram som aktionsplanen innehåller framhåller all förslaget allminska klorväleutsläppen från avfallsförbränning bör kunna vara genomförbartvid större anläggningar men kan förorsaka problem vid de mindre. 1984/85:127 43 Utsläppen av fluorväte har enligt planen mindrebetydelse för försurningen allmänt sett. Utsläppen kan däremot ge upphov tillskador genom direkt giftverkan. Behovet av ulsläppsbegränsningar bör därförenligt planen bedömas mot bakgrund av de lokala effekterna. I aktionsplanen tas också upp frågan om betydelsenfrån försurningssynpunkt av ökad sloflrening. Stoft från t. ex. förbränningkan bl. a. innehålla vissa alkaliska ämnen som skulle kunna neutralisera suraämnen i nederbörden. I planen framhålls emellertid all utförda undersökningarvisar all utsläppen av stoft från förbränning av fasta bränslen har litenförmåga att motverka den allmänna försurningen. Sloftutsläppen leder däremotlill ökade metallutsläpp samt nedsmutsning och andra obehag för närboende ochbör därför enligt planen begränsas i den utsträckning som behövs för att dessaolägenheter skall undvikas. Försurningen av mark och vatten har enligtaktionsplanen i många fall betydelse för hur kemiska ämnen uppträder och hurstor deras giftverkan blir. När ställningstaganden görs till bl. a.tillåUigheten av olika kemiska ämnen behöver därför hänsyn tas till de suramiljöer till vilka dessa ämnen kan spridas. I planen föreslås attnalurvårdsverket skall ulreda om och hur bedömningen av kemiska substanserbehöver modifieras med hänsyn till den sura miljön i . Som jag har berört är del viktigt altluftförorenings- och försurningsproblemen inte bara ses som en fråga om atlbegränsa de totala svavel- och kväveoxidutsläppen. Alla utsläpp och faktorer iövrigt som kan bidra till att öka försurningsproblemen måste uppmärksammas. Detär då naturligtvis viktigt att också lokala effekter beaktas. Mol dennabakgrund bör olika åtgärder vidtas för att begränsa också utsläppen av klorväteoch andra ämnen i enlighel med vad som anges i aktionsplanen. När det särskillgäller klorväleutsläppen vill jag peka på alt det nu sker en snabb tekniskutveckling när det gäller reningstekniken för avfallsförbränning. Enligt minmening kan övergång till förbränning som metod alt behandla hushållsavfalletaccepteras endasl om mycket långtgående krav ställs på rening av utsläppensåväl av försurande ämnen, som klorväte, som av andra miljöfarliga ämnen.Skärpta miljökrav har med denna utgångspunkt redan ställts vidprövningen enligt miljöskyddslagen av avfallsförbränningsanläggningar. Deförslag som läggs fram i aktionsplanen ligger väl i linje med den praxis somnu utvecklas. Gmvbrytning har bedrivits i i många hundraår. Denna verksamhet lämnar kvar slora mängder i naturen lagrat avfall. Totaltfinns , enligt aktionsplanen, calOkm gruvavfall i , varav ca hälften ärgammalt avfall. Beräkningar visar alt försurande ämnen från sådant lagratgruvavfall lokall kan vara den dominerande källan till främst vattenförsurningi ett område. Inom vissa områden har myckel allvarliga effekter kunnatkonstateras. Detfinns numera enligt planen teknik för att behandla avfallet. Prop.1984/85:127 44 avde avfallsupplag som är aktuella i detla sammanhang härrör från verksamhetersom inie prövats enligt miljöskyddslagen eller som har upphört och däringen ansvarig finns som kan åläggas skyldighet alt sanera upplagen. Enligtaklionsplanen bör lOmilj.kr. anvisas under den kommande treårsperiodenför alt behandla det gamla gruvavfallet. Med hänsyn till de problem som del gamlagruvavfallet kan ge upphov till är jag beredd alt biträda att vissa resurseranvisas för alt behandla avfallet. Jag vill dock framhålla alt huvudprincipenmåsle vara alt den som bedi;ivit den verksamhel som gett upphov lillavfallsupplagen i första hand skall ansvara för atl nödvändiga åtgärder vidtasför alt undanröja de olägenheter upplagen medför för miljön. 1 sådana fall därdet nu inte längre går all finna någon ansvarig när del gäller gamlaavfallsupplag, kan vissa statliga insatser dock vara motiverade inom områdendär försurningseffekterna är svårast. 7 Begränsning av markförsurning genom åtgärder inom skogs- och jordbruk Jordbruket och skogsbruket är för vår försörjningbetydelsefulla näringar. Två tredjedelar av landels yta utnyttjas för denproduktion som de aktuella näringarna svarar för. De från produktionssynpunktmest värdefulla markerna är belägna i de av försurningen mest drabbadeområdena. Del är mot denna bakgrund naturligt all del från jordbruks- ochskogs-bmkssynpunkl kan ställas starka krav på åtgärder för atl begränsa försurandeutsläpp. Även jordbrukel och skogsbmkel måsle emellertid medverka i kampen molförsurningen genom förändringar av verksamheten på sådanl säll au ölägenheternainte förstärks utan motverkas. Jordbrukel och skogsbrukel är sålunda beroende avgoda markförhållanden. Försurningen av marken påverkarproduklionsbelingelserna på olika sätt. Särskilt i jordbrukel har sedan längevidtagits åtgärder som motverkar effekterna av surt nedfall. Jag tänker dånärmast på kalkningen av . Men del finns även inslag i jordbrukel somverkar i motsatt riktning, l.ex. Gödsling av skogsmark kan ivissa fall också ge försurande effekter i marken. S.k. helträdsulnyttjande kanminska marktäckets möjligheter atl neutralisera effekterna äv surt nedfall.Valet av trädslag har även diskuterats i della sammanhang. Dessa frågorbehandlas särskill i aktionsplanen. Skogsgödslingen har sedan millen av 1970-laletminskat i omfattning från ca 190000 till ca 120000 ha . Gödslingen harstor betydelse för skogsproduktionen i och . Som gödselmedelanvänds huvudsakligen ammoniumnilral. Detla verkar försurande på marken. Prop.1984/85:127 45 Ennormalgiva, /ha, motsvarar 3-4års almosfäriskt nedfall i mellerstaSverige. Gödsling av skogen en gång under dess omloppslid beräknas motsvaraca3% av del ackumulerade atmosfäriska nedfallet. har i samråd med naturvårdsverketutfärdat allmänna råd till ledning för användningen av kvävegödselmedel påskogsmark (SKSFS 1984:3). Syftet är bl.a. att undvika ökad markförsurning ochsådan utlakning av ämnen som kan leda lill försämrat marktillstånd ellerförorening av vatten. Råden innebär bl. a. en begränsning av skogsmarksgödslingeni Nord- och saml av användningen av försurande gödselmedel. I aktionsplanen konstateras att de begränsningarsom anges i allmänna råd är tillräckliga för atl nå deförbättringar som är angelägna för att motverka markförsurningen lill följd avskogsgödsling. Jag delar denna uppfattning. Jag vill emellertid framhålla attdet är viktigt att och noga följer utvecklingenpå området och fortlöpande prövar om ytterligare åtgärder kan behöva vidtas. har intresset ökat för etttillvaratagande av hela träd, s. k. helträdsulnyttjande, i samband medskogsavverkning. Slamvirkel utnyttjas därvid som för skogsindustrienförädling medan grenar, loppar och barr blir bränsle. En avverkning av dettaslag innebär att större delen av trädens biomassa förs bort från skogen. Dettaleder lill att markens produktionsförmåga minskar. Markens förmåga atlneutralisera surt nedfall minskar också. utarbetar f. n. rekommendationer föranvändning av hel-irädsutnylljandet. Rekomrriendationerna avses vara klara förtillämpning . Bedömningar lyder på att cahälften av de arealer somavverkas kommer alt undantas från helträdsulnyttjande bl. a. med hänsyn lilldessa arealers känslighet för försurning. Enligt aktionsplanen bör de kommanderekommendationerna i tillräcklig grad kunna ta hänsyn till kraven påbegränsningar av hellrädsutnytljandet av försurningsskäl. För egen del vill jag framhålla behovel avförsiktighet med helträdsulnyttjande. I och för sig kan helträdsulnytljandelöka lönsamheten i skogsbrukel och därmed stimulera till ökad röjning ochgallring. Hänsyn måsle emellertid tas till de långsiktiga effektersom en ökad markförsurning och minskad produktionsförmåga leder till. Det ärangeläget att rekommendationer färdigställs och all defortlöpande anpassas till nya rön. är det nödvändigt att prognosernaför skogsbränsleanvändning justeras med hänsyn till risken för markförsurningi samband med ökat tillvaratagande av trädens biomassa. 5 1984/85. Prop.1984/85:127 46 har det i den allmänna debattenförts fram krav på mer inblandning av lövträd, främsl björk, i de svenskaskogarna. Del har bl. a. ansetts all lövskogen skulle ge marken slörremotståndskraft mot försurning. I aklionsplanen redovisas vissa forskningsresultatsom rör denna fråga. Enligt planen räcker kunskapsunderlaget emellertid inteför all man skall kunna rekommendera en allmänt ökad andel björk- eller lövskogi del svenska skogsbrukel. Lövträdens markvårdande fördelar bör enligt planenavvägas mot de produktivitetsfördelar som barrträden har. Vidare bör redaninitierad forskning om hur lövträd påverkar och påverkas av luflföroreningssilualionenförstärkas. Det faktamaterial som kommer fram bör ulgöra underlag för denutredning om skötsel av lövskog som utförs av i samråd mednaturvårdsverket och som bör slutföras . Jag kan för egen del konstatera att de brister somenligt aklionsplanen föreligger när del gäller våra kunskaper om lövträdensmarkförbättrande förmåga innebär att del inte nu är möjligl alt ta ställninglill frågan om behovel av förändringar av skogsskölselns inriktning. Som angesi aklionsplanen behövs mer forskning på området. Del är emellertid angelägelalt den s. k. lövskogspolicy som f. n. arbetar med inte fördröjspå grund härav ulan alt arbetet härmed slutförs så snarl del är möjligt. Deresultat som forskningen ger får därefter bilda underlag för fortsatta överväganden. I aklionsplanen diskuteras även vikten av enallmänt god skogsvård för att bibehålla skogarna vitala och växtkrafliga.Plant- och ungskogsröjning samt förstagallring anses som särskill vikligaåtgärder när skogen till följd . av omfatlande luftföroreningar utsätts förökad belastning. En god skogsvård innebär också all skogen inte lika lättdrabbas av snöbroll, slormfäll-ning och allmän försvagning av iräden. Enligtplanen bör de regler som redan finns om beståndsvård och skogsskydd tillämpasbättre genom all rådgivningen och informationen intensifieras.Skogsvårdsslyrelsernas personal bör också utbildas i frågor om möjligheternaatl begränsa skogsskadorna. Vidare förordas forskning om vilalitetsgödsling avskogsmark. För egen del vill jag betona vikten av en aktivskogsvård som medel i kampen mot skogsskadorna. Åtgärder såsom röjning,gallring m.m. leder inte bara lill en hög och värdefull skogsproduktion ulankan också bidra till atl stärka skogens motståndskraft. En aktiv information,rådgivning och utbildning på detta område och en förbättrad tillämpning avskogsvårdslag-sliftningens bestämmelser är viktig. Jag kan i sammanhanget nämnaall frågan om vilalitetsgödsling av skogsbestånd har tagits upp särskill i delavtal som har ingåtts mellan staten och skogsbruket om gemensam finansieringav forskning om skogslrädsförädling och gödsling. 1984/85:127 47 Som jag lidigare har redovisat, föreligger ettkalkningsunderskott i svenska åkerjordar. Åkermarkskalkning bedrivs inte i denomfallning som skulle behövas för att motverka försurningseffekterna avgödsling, skördeuttag, utiakning av växtnäringsämnen samt surt nedfall. Enligtde beräkningar som redovisas i aklionsplanen skulle kalkningen i stort settbehöva fördubblas för att täcka landets totala behov. Kalkningen är enligtplanen i regel lönsam för jordbrukarna. Iaktionsplanen tas också upp frågan om en övergång från dagens am-moniumbaserade och försurande - gödselmedel fill gårdagens nitratba-serade gödselmedel. Ensådan övergång är dock enligt planen inte problemfri. Användning av desistnämnda medlen kan medföra en så hög nivå av nitralkväve i marken att ökadnitratutlakning och högre nilrathalter i grödan kan befaras. Redan i dagförekommer problem med utlakning av nilrat till vatten i jordbmksbygder i södraSverige och eutrofieringspro-blem vid kusterna. Mot bakgmnd av detta kan enligtplanen ett generellt byte till icke-försurande gödselmedel inom jordbruket intenu förordas. Miljömässiga samt teknisk-ekonomiska konsekvenser av en sådan övergångbör däremot utredas. I aklionsplanen konstateras vidare att storamiljövinster går att göra genom en bättre anpassad gödsling inom jordbruket.Utiakningen av kalcium, magnesium och kalium ur marken ökar vid ökadnitratuUakning. Detta medför ökat behov av kompletterande kalkning för attmotverka markens försurning. I aktionsplanen föreslås ökade insatser förinformation och rådgivning om ålgärder som kan bidra till att elimineramiljöeffekter av försurning och växtnäringsläckage. Lanlbmksslyrelsen harberäknat att det behövs en förstärkning av rådgivningsverksamheten i de mestutsatta länen på totalt 20 tjänster. Enligt aktionsplanen behövs också ettbättre underlag i form av markkarteringar som grund för kalkningsrådgivning m.m. Enligt planen bör lanlbmksslyrelsen intensifiera sitt arbete medmarkkarteringsfrågor. Målet bör därvid vara att få till stånd en heltäckandekartering som kan bli styrande för den enskilde lantbmkaren så att han kalkaroch gödslar på ett optimalt sätl. Som etl led i denna intensifierademarkkarteringsverksamhet föreslås att försök inleds med ökad markkartering ifyra län. Kostnaden för denna verksamhet, som lanlbmksslyrelsen bör ansvaraför, beräknas uppgå lill 800000kr. Jag instämmer för egen del i vad som sägs iaktionsplanen om behovet av ökad kalkning inom jordbruket dels för attkompensera för de försurande gödselmedlens effekt, dels för att motverkanedfallet av sura ämnen från atmosfären. Det är också angeläget att denföreslagna utredningen om konsekvenserna av en ökad användning av ickeförsurande gödselmedel genomförs. Såsom anges i planen behövs vidare särskildainsatser för en förbättrad markkartering. Jag återkommer härtill vid minbehandling av Prop.1984/85:127 48