prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — Åven priset för Gänsten bör i tveksamma fall kunna få betydelse,i vart fall på del sället all ett särskilt högl pris får anses lala moljämkning. Vid tillämpningen av bestämmelsen måsle hänsyn självfallel också lastill konsumentens ekonomiska förhållanden. Har denne ell särskilt slorl slortbehov av full ersättning för sin skada, är det en omständighet som måsle anseslala myckel starkt mot jämkning. Med hänsyn lill de stränga krav som slälls för attjämkning över huvud taget skall komma i fråga och lill de närmasl socialtfärgade skäl som ligger bakom förevarande beslämmelse bör del normalt inleUllmäias någon särskild beiydelse, huruvida skadeståndsskyldigheten beror påalt näringsidkaren har åsidosatt en s. k. huvudförpliklelse eller en s. k.biförpliklelse i avtalsförhållandet med konsumenien. Det kan t.ex. inte ansesbefogat all skilja mellan det fallel att en villabrand med omfattande skadororsakas av all en elektriker vid installationsarbde gör en vårdslös felkopplingoch del fallet all branden orsakas av all en målare vårdslöst lämnar efler sigIrasor som självantänder. Del sagda ulesluler dock inle all den nu berördafrågan kan få viss betydelse i gränsfall, åtminstone så lill vida allbedömningen kan bli mildare mol den skadeslåndsskyldige, om denne har åsidosattendasl en mer underordnad biförpliklelse. Som nämndes inledningsvis bör jämkning enligi beslämmelsenkunna ske även i fall då näringsidkaren genom avtalet om en Gänsl har ålagilsig etl s. k. strikt skadeståndsansvar, dvs. etl ansvar oberoende av försummelsepå hans sida, för exempelvis skador på grund av fel eller dröjsmål. Det liggeremellertid i sakens natur atl del i elt sådani fall kan böra ställas slrängarekrav än annars för atl jämkning skall kunna ske. Bl.a. måste beaktas allnäringsidkaren genom sill åiagande kan anses ha accepterat en generellt settslörre skaderisk än som skulle följa av lagens beslämmelser och att åtagandelkan ha inverkal höjande på priset för Gänsten. Del är vidare självklart att deli denna situation inte kan åberopas till näringsidkarens fördel all han inlebär skulden till skadans uppkomsl. Om skadeslåndsskyldighelen grundas på elt fel hos Gänstenoch näringsidkaren har avhjälpi felet, bör vid bedömningen enligt förevarandebeslämmelse hänsyn kunna tas lill all avhjälpandel eventuelll har förorsakathonom betydande koslnader som han inte kan få ersättning för från annal håll. 1984/85:110 297 Omförulsältningama för jämkning enligt bestämmelsen föreligger, får 34 § KtjLjämkning ske efter vad som är skäligt. Härvid får givelvis beaktas bl.a. sådanaolika omständigheler som har berörts. Jämkning skall endasl ske i denutsträckning som behövs för att skadeståndet inte längre skall framstå som enoskälig belaslning på den skadeslåndsskyldige med hänsyn till hans ekonomiskaförhållanden. Idet föregående har frågan om jämkning behandlats främsl med utgångspunkt i skadeslåndsskyldige är den näringsidkare som är konsumentens motpart iavtalet om en Gänst. Som lidigare har sagls är förevarande beslämmelsetillämplig också när det gäller elt sådani skadeslånd som en Iredje man kanvara skyldig atl ulge enligt beslämmelserna i 33 8. 1 prakliken lorde det dockbli ytterst sällsynt all frågan om jämkning aklualiseras i sådana fall. Enannan grund för jämkning av skadestånd än den som regleras i förevarandeparagraf är medvållande pä den skadelidandes sida. Beslämmelser om jämkning pågrund av sådani medvållande lill sakskada eller ren förmögenhdsskada finns i 6kap. I 8 andra och tredje styckena skadeståndslagen. Dessa beslämmelser är iprincip tillämpliga även i kontraktsförhållanden (se I kap. I 8skadeståndslagen), och någol undantag bör härvidlag inte gälla förkonsumenlGänsternas del. Det bör framhållas atl utrymmet för jämkning på grundav medvållande i kontraktsförhållanden inte är lika begränsal som utrymmet förjämkning i sådana förhållanden med stöd av den allmänna jämkningsregeln i 6kap. 2 8 skadeståndslagen. Jämkningpå gmnd av medvållande på konsumenlens sida lorde vid konsumenttjänster huvudsakligenbli aktuell vid sådana sakskador som omfatlas av skadeståndsreglerna i 31 och32 88. Som ett exempel kan nämnas att det till en sakskada, för vilkennäringsidkaren i och för sig är ansvarig, har bidragit att konsumenienförsummat atl vidta vissa överenskomna skyddsåtgärder e.d. inför utförandet aven Gänst. Ett närliggande fall är att konsumenten, utan att det är fråga om etlåsidosättande av en överenskommelse om skyddsåtgärder e.d., av vårdslöshel harutsatt egendom för risken atl bli skadad i samband med utförandet av en Uänst.Konsumenten kan t. ex. ha låtit ell ömtåligt och dyrbart föremål slå kvar i dtrum där näringsidkaren skall utföra ell arbele som medför risk för allföremålel skadas. annat exempel är atl konsumenien vårdslösl lämnar kvarslöldbegäriig egendom i en bil som lämnas in för reparalion e.d. En lillämpningav reglerna om jämkning på grund av medvållande lorde däremol mera sällanaklualiseras i fall då konsumenien har underlåtit atl underrälla näringsidkarenom en särskild skaderisk, l.ex. om all ell föremål som överlämnas tillnäringsidkaren är avsevärt ömtåligare än näringsidkaren har anledning atträkna med och därför kräver exlra noggrann vård e.d. En underiålenhet attupplysa om sådana särskilda skaderisker lorde nämligen i många fall i ställetleda lill alt näringsidkaren kan visa atl en skada över huvud taget inle berorpå försummelse från hans sida och Prop.1984/85:110 298 därmed lill all han går hell fri frånskadesiåndsskyldighel Gfr specialmoU- 34 § KtJL veringen lill 32 8 förstaslyckel saml Benglsson. Om jämkning av skadestånd, 1982, s. 217-218). Självfallel kan även andra situationer länkas där del blirakiuelll atl jämka på grund av medvållande på konsumentens sida. Som ellexempel kan nämnas att konsumenien fortsäller all använda ell nyrepareral föremålirots att det bort stå klart för honom all reparalionen utförts felaktigt ochall fortsatt användning skulle förvärra en lill följd av felel uppkommen skadapå föremålel. Jämkning på grund av medvållande lorde endaslförhållandevis sällan aktualiseras när del är fråga om rena förmögenhelsskadorpå grund av fel eller dröjsmål e.d. Den form av "medverkan" lill enskada som här lorde vara den vanligast förekommande är, atl konsumenten ådrarsig en onödigi omfatlande skada genom posiiiva ålgärder eller genomunderlålenhel alt efler förmåga söka begränsa sin skada. Som framgår av vad somhar anförts i specialmotiveringen till 31 8 är detta emellertid omsländighelersom i princip skall beaklas redan när del gäller atl faslslälla del skadeståndsom den skadeståndsskyldige över huvud taget kan bli skyldig att utge. Enligt 6 kap. 1 8 andra stycket skadeståndslagen kanjämkning äga rum om vållande "på den skadelidandes sida" harmedverkat lill skadan. I förevarande sammanhang skall alltså beaktas inle baravållande av konsumenten personligen utan också vållande av någon annan förvilken han måste anses svara i förhållandel till den skadeståndsskyldige. Detkan här vara fråga om t. ex. medlemmar av hans hushåll, gäsler i hans hem elleren annan näringsidkare som konsumenten har anlitat för annal arbele Gfrspecialmotiveringen till 16 S försia slyckel). Vid sådana ijänster som omfatlas av konsumenttjänstlagenkan "den skadelidande" i vissa fall vara en medlem av konsumenlenshushåll (se 31-33 88). Vad som här lidigare har sagts om medvållande påkonsumenlens sida gäller i sådana fall i tillämpliga delar beträffandemedvållande på den skadelidande hushållsmedlemmens sida. Enligt 6 kap. 1 8 tredje styckel skadeståndslagen skall eneventuell jämkning på grund av medvållande ske efter vad som är skäligt medhänsyn till graden av vållande på ömse sidor och omständigheterna i övrigt. Ifråga om den närmare innebörden härav kan hänvisas till prop. 1975: 12 s.173-175. Av vad som där sägs framgår bl.a. atl bedömningen av i vilken månjämkning skall ske kan påverkas även av billighetshänsyn lill den skadelidande.Detta bör i princip gälla även i förevarande sammanhang, trols att det här ärfråga om avtalsförhållanden. Utrymmet för etl sådani hänsynstagande tillbillighet mol konsumenien måsle dock anses vara myckel begränsal när hansmedvållande har elt klart koniraklsrälls-ligt inslag, såsom då han på sin sidahar åsidosatt en avtalsförpliktelse eller har underlåtit atl lämnaupplysningar. 1984/85:110 299 Förevarande paragraf är, som förul har nämnts,lillämplig även 35 § KtjL på Uänsler som avser förvaring. Detla lorde intefordra några särskilda 36 § KtjL kommentarer. Åven vad som här har saglsbelräffande jämkning på grund av medvållande har tillämpning påförvaringsGänsler. Bestämmelserna i 31-34 88 gäller inle ersättning förpersonskada. (Jfr 4 kap. 3 8 i utredningens förslag) I överensslämmelse med vad utredningen har föreslagitfastslås genom förevarande beslämmelse alt skadeståndsreglerna i 31-34 88 inlegäller ersällning för personskador. motsvarande undantag finns i 19 8 konsumenlköplagen. I fråga om de närmare skälen för bestämmelsen får hänvisaslill vad utredningen har anfört (belänkandel s. 371-372, se även s. 379). Föreliggande avsnitt av lagen omfattar 36-41 88. Avsnittetinleds med två beslämmelser om priset (36 och 37 88). 1 den följande paragrafenregleras näringsidkarens räll lill pristillägg (38 8). Därefter följer en bestämmelseom betalning efter olyckshändelse m.m. (39 8). Den därpå följande paragrafenbehandlar näringsidkarens skyldighet all ställa ut en specificerad räkning (408)- Avsnittet avslulas med en beslämmelse om liden för beialning (41 8). I den mån priset inle följer av avlalel, skall konsumenienbelala vad som är skäligl med hänsyn lill Ijänsiens art, omfallning ochulförande, gängse pris eller prisberäkningssält för motsvarande Gänster vidavtalslillfällel saml omständigheterna i övrigt. Har näringsidkaren lämnat en ungefärlig prisuppgift fårdet uppgivna prisel dock inte överskridas med , såvida intenågon annan prisgräns har avialais eller näringsidkaren har räll lillprisiillägg enligi 38 8. (Jfr 2 kap. 11 5 i utredningens förslag) Paragrafen innehåller i försia stycket en utfyllandebestämmelse om prisel för Gänsien, vilken tillämpas i den mån prisel inleföljer av avtalet. Andra styckel innehåller en bestämmelse om verkan av allnäringsidkaren har lämnat en s. k. ungefärlig prisuppgift. Hilhörande frågorhar behandlals i den allmänna motiveringen i avsnitt 2.8.1. 1984/85:110 300 Utgångspunktenär att parierna frill kan aviala om priset för en Gänsl 36 § KtjL ochall såväl konsumenien som näringsidkaren är bunden av en överenskommelse ompriset. Om etl avtalsvillkor rörande prisel är oskäligl, kan del dock jämkasmed slöd av generalklausulen i 36 8 avtalslagen Gfr prop. 1975/76:81 s.137-139). Beslämmelseni första slycket är Ullämplig endasl i den mån prisel inle följer av avlalelmellan parterna. Bestämmelsen blir alltså inte lillämplig i det fallet attparterna har kommit överens om elt belopp i ell för alll som konsumenien skallbelala för Gänsien. Bestämmelsen gäller inle heller "i den mån"prisel har avtalals. Etl inle ovanligl fall är att parierna har avlalal omgrunderna för prisberäkningen. Man kan l.ex. ha kommil överens om ell visslpris per arbeisUmme eller annan beräkningsenhet. Detta pris är då givelvisbindande mellan parierna. Förevarande bestämmelse blir emellertid tillämpligbelräffande anlalel arbetstimmar eller molsvarande, dvs. belräffande denfaklor vid prisberäkningen som parierna inle har Iräffal avial om. Priselkan vara reglerat genom avlalel belräffande en del av Uänslen men ha lämnalsöppet beträffande andra delar. Ett avtal om uppförande av elt garage kan t.ex.innehålla ett fast pris belräffande själva byggnaden, medan arbetet medschaktning för infart och grund skall ske på löpande räkning ulan alt grundernaför prisberäkningen har avialais. Förevarande beslämmelse tillämpas i så fallnär del gäller de delar belräffande vilka prisel inle följer av avtalet. Priselkan "följa av avlalel" ulan all parterna uttryckligen har kommilöverens om ell visst pris eller om grunderna för prisberäkningen. Enprisöverenskommelse kan nämligen ibland framgå av en vanlig tolkning avavtalet. Som exempel kan nämnas att näringsidkaren tillämpar en fast prislistaoch atl konsumenien känner lill della. I ell sådani fall lorde avlalel i regelfå anses innebära alt konsumenien skall belala enligi den prislista som gällervid avtalslillfällel. annal exempel är atl näringsidkaren har marknadsförtGänsten genom annonsering e.d. och därvid angett vad Gänsten koslar samt allkonsumenien i anslulning härtill har beställt den ifrågavarande Gänsten. I såfall måsle avtalet ofta anses innebära all det pris som har angetts imarknadsföringen skall gälla, om inte parterna särskilt har kommil överens om ellannal pris eller konsumenten annars har fått klart för sig all del angivnaprisel inle skall gälla. Åvenom dd är klarl atl ett vissl pris är avtalat, kan det uppkomma tvist om vaddetta pris omfattar. Parterna kan t. ex. vara oense i frågan huruvida eltavtalat pris omfattar endast arbetskostnad eller om del också inkluderarersättning för material m. m. Det avgörande blir då naturligtvis en vanligtolkning av avtalet. Vad särskilt angår frågan huruvida ell avlalal prisomfaltar även ersättning för malerial bör erinras om all del enligt 4 8 andra 1984/85:110 301 slyckel, om inle annal visas, "ingår i Gänsien"all näringsidkaren skall 36 § KtJL Ullhandahålla behövligt malerial. Som harframhållits i specialmotiveringen lill den beslämmelsen bör elt avnäringsidkaren angivel pris därför i Iveksamma fall anses inkluderamalerialkoslnaderna. Även i övrigt bör ulgängspunklen vara atl elt avnäringsidkaren angivel pris inkluderar allt vad denne enligt avlalel om Gänstenhar åtagit sig, såvida inle annal särskilt framgår. Om näringsidkaren t. ex.enligt avtalet skall ombesöGa en transport av föremålet för Gänsten tillkonsumenien, bör sålunda - om inte annat visas ha varit avsett av parterna -kostnaderna för transporten anses inkluderade i ett pris som näringsidkaren harangett. Konsumenten bör vidare, om inle annal har gjorls klart, vara berättigadall ulgå från alt de priser som en näringsidkare anger inkluderar mervärdeskatt(moms) saml andra offenlliga avgifter som skall erläggas av näringsidkaren (sebelänkandel s. 443). 1 den mån prisel inle följer av avlalel, är delnaturligtvis näringsidkarens sak all avgöra vilkel pris han vill begära. Enligtförevarande beslämmelse är konsumenien dock inte skyldig alt belala mer än vadsom är ell med hänsyn lill omständigheterna skäligl pris. Bakgrunden lill dennaulformning av bestämmelsen har utföriigt berörts i avsnitt 2.8.1, vartill fårhänvisas. Vid bedömningen av om etl av näringsidkaren begärt pris ärskäligl är ulgängspunklen nalurliglvis ijänsiens arl, omfallning och utförande,eller med andra ord beskaffenheten av näringsidkarens prestation eller den deldärav som det begärda priset avser Gfr ovan). Detla lorde inle fordra någrasärskilda kommenlarer. Det bör dock framhållas att den omständigheten attGänsten lill äventyrs är felaklig (se bl. 9 8) i princip inle skall påverkabedömningen av prisels skälighel enligt förevarande bestämmelse. En annan sakär all konsumenten i ett sådant fall kan bli berättigad till ell prisavdrag, omfelel inle avhjälps (se 22 8). Vid bedömningen av prisels skälighel skall hänsyn vidarelas lill vad som kan ulrönas om gängse pris för molsvarande Ijänster. Medgängse pris avses del pris som i allmänhel tillämpas för molsvarande Uänsler,t.ex. etl marknadspris inom branschen eller motsvarande. Skulle marknadsprisetvariera mellan olika orter, blir del avgörande i första hand gängse pris inomorten. Det är givel att ell pris som ej alltför obetydligt översiiger gängsepris i regel inle kan betraktas som skäligt vid tillämpningen av förevarandebeslämmelse Gfr , Om köp och byte av lös egendom, 1960, s. 73). Ofta går det inle att närmare bestämma vad som är gängsepris för en viss Gänsl. Del år etl välbekant faktum alt t. ex. priserna för etloch samma slags Gänsler kan variera avsevärt. Däremol kan del finnas ett gängsesätl atl beräkna prisel, l.ex. eller per kvadratmeter plusmaterialkostnader med vissl påslag. Hänsyn skall i så fall tas lill gängse sällför prisberäkningen. Prop.1984/85:110 302 Det bör påpekas atl det, även om etl begärt pris grundarsig på vad som 36 S KtjL inom branschen är gängse pris per arbetstimmee.d., kan förhålla sig så all prisel med hänsyn lill andra omsländigheler inteär skäligt. Delta gäller t. ex. om näringsidkaren begär ell pris som grundarsig på en onormalt och i det enskilda fallel omotiverat slor tidsåtgång. Det är gängse pris vid avtalslillfällel som skall beaktasvid bedömningen av om etl begärt pris är skäligl. Del innebär all del i principär näringsidkaren som bär risken för atl prisnivån stiger mellanavtalsUllfället och tidpunkten för uppdragets avslutande, även när priset inieär avtalat. Vid bedömningen av prisels skälighel skall hänsyn ocksåtas till omständigheterna i övrigt. Hänsyn kan l.ex. böra las lill attnäringsidkaren är specialisl och alt Uänsten har krävt hans särskilda kompelenseller lill all Gänsten krävt arbete på övertid. Om det efler avlalstillfällelhar inträffat en ofömtsedd och påtaglig höjning av den allmänna prisnivån somavsevärt har ökal näringsidkarens koslnader för ijänslen, kan hänsynundanlagsvis böra tas också lill en sådan omsländighel trots det som harsagts om gängse pris vid avlalstillfällel. Det kan också förekommaomsländigheler som lalar i motsatt riktning. Om t. ex. konsumenten har besparatnäringsidkaren kostnader som denne vanligen har för motsvarande Uänster, kanhänsyn böra tas till detta. Detsamma gäller om gängse pris vid liden förutförandet är betydligt lägre än vid avtalslillfällel och detla har medföri attnäringsidkaren haft lägre koslnader för Uänsten än han från början haftanledning att förutsätta. En särskild fråga är i vad mån näringsidkaren kan garderasig mot oväntade kostnadsökningar genom särskilda prishöjningsklausuler e.d. Eftersomutgångspunkten är att det råder avtalsfrihet i fråga om prisel för Gänsten ärdetta i och för sig möjligt. Som har framhållils i den allmänna moliveringen(avsnitt 2.8.1)finns det emellerlidanledning all vara restrik-tiv när del gäller all ge sådana klausulertillämpning i förhållande till konsumenter. Alltför generelll hållna ellerannars långtgående prishöjningsklausuler torde i vissa fall kunna bedömas somoskäligl tyngande för konsumenten och därför kunna åsidosättas eller jämkas medslöd av 36 8 avtalslagen. Ledning bör här kunna hämlas bl.a. frånmarknadsdomstolens praxis vid tillämpningen av avialsvillkorslag påklausuler av nu berört slag. Förevarande beslämmelse aktualiserar flera frågor ombevisbördan, av vilka åtminstone två har slörre praklisk betydelse. Den ena avdessa frågor gäller vem som har bevisbördan i fall då näringsidkaren, underpåstående att prisel inte har avtalats, begär dt pris som näringsidkaren anservara skäligl medan konsumenien påstår all ell vissl lägre pris har avtalats. 1enlighet med lidigare rällspraxis bör del i elt sådant fall normall ansesåligga näringsidkaren all visa all någol besläml pris inle har avialais (se NJA1951 s. 1 och 1975 s. 280). Gmnden för delta är att del i princip bör ankommapå näringsidkaren all dokumentera avtalets innebörd i fråga om priset förGänsten. 1984/85:110 303 Den andra frågan av slörre praklisk betydelse gäller vemsom har bevis- 36 S KtjL bördan i fråga om prisels skälighet. Som harframhållits redan i den allmänna moUveringen innebär förevarande bestämmelsealt det är näringsidkaren som har bevisbördan i delta hänseende. Han skall medandra ord kunna visa all del av honom begärda priset är skäligl med hänsyn lillolika relevanta omsländigheler. Del bör framhållas att detla också ligger ilinje med beslämmelsen i 40 8 om näringsidkarens skyldighet atl på konsumentensbegäran ställa ul en specificerad räkning. Bestämmelsen i andra slycket reglerar den praktisktvikliga frågan om verkan av atl näringsidkaren har lämnat en s.k. ungefärligprisuppgift. Beslämmelsen är tillämplig bara i den mån del inte kan anses allprisel följer av avlalel. Frågan om verkan av en ungefärlig prisuppgift harutförligl behandlals i avsnitt 2.8.1 i den allmänna motiveringen. Som harframhållits där bör kraven inte ställas alltför lågl när del gäller att avgöraom näringsidkaren verkligen har lämnat en ungefärlig prisuppgift. Del måsle iprincip fordras all etl uttalande från näringsidkarens sida om priset förUänsten har en sådan konkretion att del framstår som en reell prisuppgift, låtvara alt prisel har betecknats som "ungefärligt" eller angetts med enliknande reservation. Den uppgifl som näringsidkaren lämnar behöver inle direklla sikle på själva priset ulan kan också gälla den arbetstid som kan beräknasåtgå och som har direkl beiydelse för beräkningen av prisel. Om näringsidkaren har lämnal en ungefärlig prisuppgift,gäller enligt förevarande beslämmelse som huvudregel atl del uppgivna priselfår överskridas med högst . Denna regel innebär en begränsning iförhållande till vad som enligt försia slyckel gäller i fall då prisel inleföljer av avlalel. När en ungefärlig prisuppgift har lämnals, får del slutligaprisel sålunda inte överstiga prisuppgiften med även om ellskäligt pris enligt försia slyckel skulle ligga högre. Del bör emellerlidunderstrykas atl den omständigheten all en ungefärlig prisuppgift har lämnatsinte innebär alt del föreligger ett avtal om ett vissl pris. Åven om en ungefäriigprisuppgift har lämnals, är konsumenien alliså inle skyldig atl belala mer änvad som är ell skäligt pris enligt försia stycket. Konsumenten kan därför iprincip inle komma i ell sämre läge då han har fått en ungefärlig prisuppgiftän då prisel skal! besiämmas enbari enligt första slyckel, låt vara all denungefärliga prisuppgiften nalurliglvis får beaktas när man lar slällning lillvad som skall anses vara skäligl pris. Bestämmelsen om all en ungefärlig prisuppgift fåröverskridas med högst kan modereras genom all parterna avtalar om enannan prisgräns. Genom avtal kan alltså bestämmas atl en ungefärlig prisuppgiftfår överskridas med högsl t.ex. . Härigenom kan enbranschanpassning åstadkommas. Det torde kunna förutsättas all frågan Prop.1984/85:110 304 blir föremål för uppmärksamhel i samband medöverläggningar om stan- 37 § KtjL dardavtal mellan ocholika branschorganisationer eller motsvarande. Paragrafen är lillämplig även på tjänster somavser förvaring. Konsumenten är inle skyldig atl betala för en förberedandeundersökning som näringsidkaren har ulfört för att utreda omfattningen aveller kostnaden för en Gänst, om konsumenten på gmnd av sedvana inom branscheneller i övrigt har skäl alt anla atl undersökningen skall göras utanersättning. (Jfr 2 kap. 15 8 i utredningens förslag) Paragrafen behandlar frågan om konsumenlens skyldighet allbelala för en förberedande undersökning. När en konsument överväger att beslälla en Uänst vill hanofta alt en förberedande undersökning skall företas för alt han skall få enrimlig uppfatlning om vad ijänsten kommer att kosla eller hur myckel arbele sombehöver göras. Som exempel kan nämnas undersökningar för alt avgöra vad som ärorsaken till ell vailenläckage eller till all en bilmotor eller en diskmaskininte fungerar. Förberedande undersökningar av delta slag förutsätter ofta eninte obelydlig insals av tid, arbele och kunnande från näringsidkarens sida.Del kan l.ex. vara fråga om lidsspillan med anledning av hembesök, arbele mednedmonlering av en maskin eller lekniska beräkningar av olika slag. Den nalurliga ulgängspunklen är atl konsumenien skallbetala för en förberedande undersökning även om den inte leder lill all hanbesläller den Gänsl som undersökningen avsett. Med en sådan princip blir detekonomiska utfallet i allt väsenlligl detsamma oavsett om konsumenien förstber om en förberedande undersökning l.ex.