prop · G803111 · 1984-12-31 00:00:00 — Föratt lagtexten skall få denna innebörd kan den nya bestämmelsen i 2 §förslagsvis formuleras så att däri anges att huvudmannen på grund av förbudeteller kravet på tillstånd inte själv kan förvärva eller behålla viss egendom. Jag instämmer i vad lagrådets majoritet under I §anfört angående bedömningen av om det föreligger ell kringgående av lagen omförvärv av hyresfastighet m.m. Med beaklande av vad Jag anfört i del föregåendeförordar Jag all den nya bestämmelsen i 2 § utformas på förslagsvis följandesätt: "Ett föl bud eller krav på tillstånd som avsesi 1 § kringgås genom ett bulvanförhållande, när någon (bulvanen) utåt framstårsom ägare av sådan egendom som förbudet eller kravet avser men han iverkligheten innehar egendomen huvudsakligen för en sådan annan persons(huvudmannens) räkning som på grund av förbudet eller kravet på tillstånd intesjälv kan förvärva eller behålla egendomen," Straffbestämmelsen som i lagrådsremissen finns i 2§ bör därefter - med en motsvarande förskjutning av övriga paragrafers nummer betecknas som 3 § eller om detta anses qlänkbart tas in som ett andra stycke i2 §, Om det senare alternativet väljs bör den formuleras på följande sätt: "Huvudman eller bulvan som uppsåtligen gör sigskyldig till sådant kringgående som avses i försia slycket döms till bölereller fängelse i högst . Detsamma gäller i fråga om den som är ihuvudmannens eller bulvanens ställe," Vad jag här föreslagil föranleder all hänvisningeni 3 och 6 §§ Justeras till att avse 2 § i stället för I §. Lagrådet(Pautsson, Jermsten): I specialmotiveringen till förevarande paragrafberör föredragande departementschefen den situation som uppkommer när ettbulvanförhållande gäller endast en del av en fastighet. Han anger därvid att entvångsförsäljning i sådant fall bör avse hela fasligheten. Enligt lagrådets mening kan det väl förekomma fall,särskilt då det är fräga om förtäckta arrenden, där den sålunda anvisadelösningen är den 1984/85:111 40 Förhållandena kan dock ibland vara annoriunda. l.ex, när ettbulvanförhållande avser en tomtplats eller endast en av flera byggnader på enhyresfastighet. Det är vidare tänkbart att vad som har undanlagils vid en"arrendeupplåtelse" ibland också kan utgöra egendom som i och för sigskulle kunna bli föremål för avstyckning. Ifrågavarande uttalande synes därförlämpligen böra kompletteras med en reservation för fall då den egendom sombulvanförhållandet avser kan avskiljas genom en fastighetsbildningsåtgärd , Allmän åklagares talan enligt förevarande paragrafskall, eftersom annat inte föreskrivits, i princip handläggas i den förtvistemål stadgade ordningen, därvid dock gäller de modifikationer som framgårav 20 § lagen (1946:804) om införande av nya . Handläggs sådantalan gemensamt med åtal enligt 2 § i förevarande lag torde däremot rättegångsbalkensregler om brottmål bli att tillämpa på målet i dess helhet (jfr nämnda 20 § ochGärde m,fl. : Nya s. 897 och 898). De skildahandläggningsreglema synes kunna leda fill missförstånd och de förefaller inteheller i övrigt innebära en praktisk ordning. Lagrådet ifrågasätter om intebeträffande utredningen och förfarandet i mål enligt 3 § kunde införas enbestämmelse av samma innebörd som enligt 199 d § konkurslagen gällerbeträffande talan om näringsförbud eller sålunda att i tillämpliga delar skallgälla vad som i allmänhet är föreskrivet om mål som rör allmänt åtal för brott,för vilket är stadgat fängelse i högst . Det bör observeras att enmotsvarande bestämmelse upptagits i det förslag fill lag om förbud motyrkesmässig rådgivning i vissa fall m.m., över vilket lagrådet avgivit yttrandeden . I specialmotiveringen till 3 § berörs den situationsom uppkommer när ett bulvanförhållande gäller endast ett visst område av enfastighet. Det föreslås att en tvångsförsäljning i sådant fall bör avse helafastigheten. Avsikten synes därvid vara att detta skall gälla oavsett omerforderlig fastighetsbildning skulle kunna ske om endast nämnda markområdeöverläts (jfr 4 kap. 7 § Jordabalken). Detta uttalande i specialmotiveringen är knappastförenligt med den föreslagna lagtextens ord "sälja den egendom sombulvanförhållandet avser". Ett sådant uttryckssätt leder nämligen tankennärmast till den tolkningen att man avser endast den egendom sombulvanförhållandet faktiskt gäller. När bulvanförhållandet gäller eltmarkområde som utgör del av en fastighet är det alltså delta och ingenting mersom omfattas av begreppet "den egendom som bulvanförhållandet avser".Vill man möjliggöra att något mer än detta markområde skall kunnaivångsförsäljas på sätt som angetts i specialmotiveringen krävs all lagtextenförtydligas i enlighet därmed. Innanen sådan ändring sker, bör dock ytteriigare övervägas om del Prop.1984/85:111 41 verkligenfinns tillräckliga skäl för en så generellt utformad regel som förordas iuttalandet. Är det verkligen i alla situationer en rimlig avvägning mellanberörda skilda intressen att framtvinga en försäljning av hela fastighetentrots att bulvanförhållandet endast avser ett område av fastigheten? Denfrågan behandlas inte alls i lagrådsremissen. Jag saknar därför möjlighet atttaga slutlig ståndpunkt till den i specialmotiveringen förordade regeln. Motbakgmnd av den utredning som föreligger instämmer Jag i de synpunkterlagrådets majoritet anfört på denna punkt. I vad avser handläggningsordningen har Jag sammamening som lagrådets övriga ledamöter. I första stycket anges att tvångsförsäljning fårske tidigast efter det att rättens beslut därom har vunnit lagakraft. Av specialmotiveringen framgår att avsikten med denna bestämmelse äratt ge parterna en skälig tidsfrist att frivilligt avveckla bulvanförhållandet. Andra stycket innehåller bestämmelser om attkronofogdemyndigheten, i fall då det visas att egendomen har överlåtits elleratt bulvanförhållandet har upphört på något annat sätt, "får" meddelabeslut om att tvångsförsäljning inte skall ske. Av en jämförelse medföreskriftema i tredje stycket framgår att sådant beslut, t. ex. efter enanmäld försäljning, fömtsätts kunna bli meddelat redan innan en eventuell frågaom förvärvstillstånd, som skall prövas av annan myndighet, har avgjorts.Ordalagen i andra stycket i belysning av föreskrifterna i tredje stycket gerockså vid handen att den prövning som kronofogdemyndigheten skall göra i dettasammanhang egentligen endast skall innefatta en kontroll av attbulvanförhållandet har upphört. För alt kronofogdemyndigheten skall få vägraatt inställa försäljningen måste myndigheten således finna det vara utrett attöverlåtelsen skett till någon som därvid bara övertagit säljarens ställningsom bulvan. Det ligger i sakens natur attkronofogdemyndighetema här kommer att ställas inför myckel vanskliga ochkänsliga avgöranden. I prakliken gäller det Ju att på ett ofta förhållandevisknapphändigt maierial och utan de ytterligare utredningsmöjligheter som enrättegång ger söka göra en bedömning vilken skall motsvara den som enligt 3 §i huvudfallet ankommer på en allmän domstol. Med tanke på vilka verkningar eltbeslul att inte inställa försäljningen kan få för parterna i en anmäldöverlåtelse synes det enligt lagrådets mening tillrådligt all myndigheten såsnart ivekan föreligger föredrar alt inställa försäljningen och överlämnarfrågan humvida ett nytt bulvanförhållande föreligger atl utredas och prövas ivanlig ordning. Del bör t. ex. inle kunna komma i fråga att gmnda elt negativtbeslut på enbart den omständigheten att köparen slår i visstsläktskapsförhållande till säljaren. 1984/85:111 42 Enligt första stycket skall i fråga om försäljningså anses och så förfaras som om egendomen hade utmätts för fordran med bästaförmånsrätt däri efter vissa närmare angivna rättigheter. Bestämmelsen hardirekt motsvarighet lag (2 § andra meningen). I övrigt innehållerförevarande paragraf vissa bestämmelser rörande försäljningen, som i huvudsaköverensstämmer med reglerna i 1925 och lagar. lag finns dessutom, i anslutning till denregel som överförs till första stycket, en bestämmelse av innehåll att omdet vid auktionen avges bud, som får antas enligt de tidigare angivna reglema,försäljning skall ske även om innhavare av fordran bestrider det (2 § fjärde meningen).Någon motsvarighet till denna bestämmelse har emellertid inte tagits upp i detremitterade lagförslaget. Den närmare betydelsen av den åsyftade regeln attförsäljning skall ske även om innehavare av fordran bestrider det torde hängasamman med innebörden av uttrycket "fordran med bästa förmånsrätt".Avses därmed en befintlig fordran skulle, om inte annat stadgas,fordringsägaren som alltså då skall anses som utmätningssökande - med stöd avbestämmelsen i 12 kap. 40 § tredje stycket utsökningsbalken kunna hindraförsäljningen om han inte får full täckning för sin fordran. En sådantillämpning, som inte är avsedd, undviks genom den här aktuella regeln attförsäljning skall ske även mot fordringsägares bestridande. Om med nämndafordran i stället åsyftas en tänkt fordran med förmånsrätt före alla befintligafordringar blir en tillämpning av 12 kap. 40 § tredje stycket utsökningsbalkeninte aktuell och någon särskild regel att fordringsägare inte får hindraförsäljningen behövs alltså inte. I anslutning härtill bör uppmärksammas att de häraktuella reglerna lag har motsvarighet i lagen om förvärv avhyresfastighet m.m. (7§), Jordförvärvslagen (17§) och lagen om utländskaförvärv av fast egendom m. m. (3 kap. 3 §)i fråga om där föreskriven tvångsförsäljningav fast egendom efter förvärv på exekutiv auktion. Den i första stycket avförevarande paragraf upptagna bestämmelsen förekommer sålunda i nu relevanthänseende ordagrant även i nämnda tre lagar, och i samtliga fall finns också enuttrycklig regel som i princip motsvarar bestämmelsen att försäljning skall skeäven om innehavare av fordran bestrider det. Denna sistnämnda bestämmelseskulle alltså vara obehövlig om "fordran med bästa förmånsrätt"åsyftade en tänkt fordran. Den i första stycket av förevarande paragrafupptagna bestämmelsen kan rimligen i nu aktuell del inte tilläggas annaninnebörd än den som får anses gälla beträffande motsvarande regler i de trenämnda förvärvslagarna. Då dessa lagar upptar en uttrycklig regel som fåranses syfta till att bestämmelsen i 12 kap. 40 § tredje stycketutsökningsbalken inte skall kunna tillämpas, skulle missförstånd om innebördenav den aktuella be- 1984/85:111 43 stämmeiseni förevarande paragraf lätt kunna uppstå om inte en uttrycklig spärr avmotsvarande slag införs även här. Lagrådet förordar en sådan ordning.Bestämmelse härom kan lättast åstadkommas genom en komplettering av de itredje stycket uppräknade lagmm i utsökningsbalken, som inte skall tillämpasvid försäljningen. Med hänsyn till att första stycket av förevarande paragrafomfattar alla slag av egendom synes en sådan komplettering behöva avse 9 kap.4§ andra stycket, 10 kap. 19 § tredje stycket och 12 kap. 40 § tredje stycketutsökningsbalken. Enligt6§ får rätten förordna om kvarstad på den egendom som bulvanförhållandetavser. Rätten far också förbjuda huvudmannen, bulvanen ellernyttjanderättshavare att vidta vissa åtgärder m. m. Som fömtsättning för sådantförordnande anges i lagtexten endast att det visas sannolika skäl för att detföreligger ett sådant kringgående genom ett bulvanförhållande som avses i 1 §.Det ligger i sakens natur och framgår även av specialmotiveringen att sådanaförordnanden inte bör ges i alla ärenden om tvångsförsäljning utan endast närdet föreligger en risk för att avvecklingen av bulvanförhållandet annars kankomma att försvåras. Det är enligt lagrådets mening angeläget att detta ocksåframgår av lagtexten på ett sätt som motsvarar utformningen av reglema omkvarstad i . Ensådan komplettering av lagtexten kan ske förslagsvis genom att denna utformas på följandesätt: "Visas i 1 §, och kan det skäligen befarasatt en försäljning enligt 3 § annars kommer att försvåras far rätten ---- om egendomen." nuvarande bulvanlagstiftningen förekommer straffbestämmelse endast i 1 § av1934 års lag. Straffregeln i den nya lagen (2 §) kommer att få ett väsentligtstörre tillämpningsområde. Den kommer sålunda att gälla i fråga om samtligabulvanförhållanden enligt den nya lagen, och straffansvaret vidgas till attavse inte bara bulvanen utan även huvudmannen. Såsom övergångsbestämmelsema utformats blir den nyalagen - däribland straffregeln - tillämplig även på kringgåenden genombulvanförhållanden som uppkommit före ikraftträdandet. En underlåtenhet attavveckla ett bulvanförhållande av sistnämnt slag blir således straffbar enligtden nya 2 § fr. o. m. dagen för ikraftträdandet. Häremot synes inte vara någotatt erinra under fömtsättning att straff i det aktuella fallet kunnat ådömasäven enligt nu gällande lagstiftning. Den nya straffregeln kommer emellertidatt bli tillämplig även på sådana före ikraftträdandet uppkomna, därefteralltjämt bestående bulvanförhållanden, för vilka straff inte kunnat ådömasenligt den äldre lagstiftningen eller kunnat ådömas endast bul- 1984/85:111 44 vanen.En sådan ordning är enligt lagrådets mening inte godtagbar. Jämför vad somanfördes vid tillkomsten av lag (NJA II 1934 s. 307-309). För sådanafall bör genom en särskild föreskrift i övergångsbestämmelserna lämnas rådmmför den därav berörde att , förslagsvis efterikraftträdandet, avveckla bulvanförhållandet. En sådan föreskrift kan lämpligentas in som en ny punkt mellan punktema 1 och 2 i det remitterade förslaget ochformuleras på följande sätt: "Har ett bulvanförhållande inträtt föreikraftträdandet men avvecklas det före utgången av 1985, får dock straff enligtden nya lagen ådömas endast den som kunde bestraffas enligt äldre lag." Lagenom ändring i jordabalken Lagrådet:7 kap. 31 § Vid andrahandsupplåtelser av arrende eller hyraförvärvar underarren-datom/andrahandshyresgästen inte någon självständig rätt iförhållande till fastighetsägaren utan endast gentemothuvudartendatorn/förslahandshy-resgästen. Detta medför att om den sistnämndesavtal med fastighetsägaren upphör att gälla till följd av uppsägning eller avannat skäl, underarren-datom/andrahandshyresgästen inte har någon rätt att fåha kvar den upplåtna nyttjanderätten. Förevarande paragraf syftar till att geunderarrenda-tom/andrahandshyresgästen en förbättrad ställning i sådana fall dåpartema i förstahandsupplåtelsen kan antas avsiktligt missbmka detta rättsförhållandetill nackdel för underarrendatom/andrahandshyresgäslen, exempelvis genom attde i samråd låter förstahandsupplåtelsen upphöra för att därigenom få bortunderarrendatorn/andrahandshyresgästen. För att paragrafen skall få tillämpasfömtsätts enligt lagtexten all "intressegemenskap" föreligger mellanfastighetsägaren och den till vilken han upplåtit nyttjanderätt. Om det medhänsyn till sådan intressegemenskap kan antas att rättsförhållandet utnyttjasför att kringgå någon bestämmelse i lag, som är till förmån förnyttjanderättshavare, får underartendatorn/ andrahandshyresgästen enligtparagrafen samma rätt i förhållande till fastighetsägaren som han skulle hahaft om denne själv upplåtit nyttjanderätten. Departementschefen betonar iremissprotokollet att paragrafen inte syftar till att fullständigt reglera densituationen att vid andrahandsupplåtelser den till vilken fastighetsägarenupplåtit nyttjanderätt i själva verket är bulvan för fastighetsägaren. Denordning som föreslås i förevarande paragraf anknyter emellertid enligtdepartementschefen till en, i vart fall beträffande hyresförhållanden,utvecklad praxis av innebörd att om bulvanförhållande förehggerunderartendatom/andrahandshyresgäslen anses ha samma räll i förhållande tillfastighetsägaren som han skulle ha haft om fastighetsägaren själv hade gjortupplåtelsen. Somframgår av det föregående reglerar paragrafen endast del fallel att Prop.1984/85:111 45 parternai förstahandsupplåtelsen i samråd utnyttjar detta rättsförhållande för attkringgå en lagbestämmelse, som är till förmån för nyttjanderättshavare. Föratt de avsedda rättsverkningäma skall inträda isyhes dock inte på vanligt sättbehöva visas att sådant missbmk föreligger. Paragrafen är i stället närmast attbetrakta som en regel, som i en viss situation kan tillåta en presumtion föratt ett sådant missbmk föreligger, nämligen då det visas råda "intressegemenskap"mellan parterna i förstahandsupplåtelsen. Den närmare innebörden av uttrycket"intressegemenskap" har inte preciserats i lagtexten eller i motiven.Departementschefen uttalar emellertid i detta hänseende bland annat att vissledning kan hämtas av de uppräkningar som innefattas i artendelagskommitténsoch hyresrättsutredningens lagförslag i ämnet (8 kap. 19a§ och 12 kap. 48 §Jordabalken). Hänvisningen torde innebära att med "intressegemenskap"i förevarande paragraf åsyftas inte bara intressegemenskap i ekonomiskthänseende utan även exempelvis nära släktskap. Tydligen är det avsett attuttrycket skall kunna ges en vidsträckt innebörd. I vilken utsträckning en konstateradintressegemenskap bör kunna föranleda antagande att missbmk åsyftas eller föreligger,torde bli att avgöra med hänsyn till omständigheterna i varje särskilt fall.Rimligen kan man inte vara berättigad att såsom vissa uttalanden ispecialmotiveringen kan tyckas tyda på generellt dra slutsatser imissbmksfrågan enbart av del förhållandet att intressegemenskap föreligger.Därtill kan situalionema vara alltför växlande och skälen förandrahandsupplåtelserna allt för varierande. Av betydelse för bedömningentorde ofta bli den motivering kontrahenterna i förstahandsavtalet kan lämnaför andrahandsupplåtelsen. Även arten och graden av den aktuellaintressegemenskapen bör vara av betydelse. Allmänt sett torde vidare kunnaförutsättas att antaganden om kringgåendeavsikl ter sig svårare atl göra i ensituation då någon för underartendatorn/andrahandshyresgästen negativ följd avandrahandsupplåtelsen ännu inte uppkommit än i ett fall då så redan skett.Lagrådet -som inte har någon erinran mot en lagreglering i huvudsak i enlighetmed förslaget i förevarande paragraf - vill med hänsyn till nu anförda synpunkterförorda att lagtexten förtydligas på det sättet att däri anges att eltanlagande om kringgående skall grundas inle bara på den rådande intressegemenskapenutan även på omständigheterna i övrigt. Biträdes detta kan andra meningen iparagrafen, med vissa redaktionella Jämkningar, utformas sålunda: "Råderintressegemenskap mellan fastighetsägaren och upplåtaren och kan det medhänsyn härtill och till omständigheterna i övrigt antas alt rättsförhållandetutnyttjas för att kringgå någon bestämmelse i lag, som är till förmånför nyttjanderättshavare, har arrendatorn Härutöver må tilläggas. Innebörden av detremitterade förslaget är atl det i de åsyftade fallen uppkommer ellnyttjanderättsavtal direkt mellan fastighetsägaren ochunderarrendatorn/andrahandshyresgästen. 1984/85:111 46 verkandetta far på de tidigare nyttjanderättsavtalen, i den mån dessa fortfarandeexisterar, anges inte i remissprotokollet. Denna fråga torde lämpligen böraöverlämnas till rättstillämpningen. 1984/85:111 47 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , ,, R. , , , , Propositionmed forslag till lag om vissa bulvanförhållanden m. m. 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till 1. lag om vissabulvanförhållanden, 2. lag om ändring i Jordabalken. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Förslagettill lag om vissa bulvanförhållanden 1 och 2 §§ Liksom 1925 och lagar vilar detremitterade förslaget på tanken att ett kringgående genom ett bulvanförhållandefortgår till dess att bulvanförhållandet har upplösts. Det sagda innebär bl.a. att preskriptionstiden för brott mot 2 § inte börjar löpa förtänbulvanförhållandet har upplösts. Med hänsyn till att lagrådets ledamöter harifrågasatt om detta framgår tillräckligt tydligt av lagtexten förordar Jag attutformningen av 1 och 2 §§ Jämkas så att någon tvekan inte kan råda omförslagets innebörd på denna punkt. Jämkningen bör enligt min mening lämpligenutformas huvudsakligen på det sätt som lagrådets majoritet har föreslagit. Jagkan även i övrigt ansluta mig till majoritetens förslag till omarbetning av 1§. Vad lagrådets ledamöter har anfört om kringgående av lagen (1975:1132) omförvärv av hyresfastigheter m. m. föranleder ingen erinran från min sida. Jag förordar följaktligen att 1 och 2 §§ omarbetashuvudsakligen på del sätt som lagrådets majoritet har föreslagit. Omarbetningenav I § föranleder att hänvisningen i 7 § till I § andra stycket ändras till I§ första stycket. 'Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . 1984/85:111 48 När det gäller bulvanförhållanden som avser bara endel av en fastighet har lagrådet tagit upp frågan humvida tvångsförsäljningenalltid behöver avse hela fastigheten. Enligt lagrådet kan det tänkas fall dåbulvanförhållandet avser bara en sådan fastighetsdel som skulle kunnaavskiljas som egen fastighet. För sådana fall förordar lagrådet att det börfinnas utrymme för att sälja den avskiljbara delen särskilt. Enligt min mening bör en tvångsförsäljning intekompliceras med frågor om ny fastighetsbildning på det sättet. Om ettbulvanförhållande berör en fastighet och det blir aktuellt att förordna omtvångsförsäljning, bör förordnandet sålunda enligt min mening alltid omfattafastigheten i dess helhet. Denna ordning innebär dock inte nödvändigtvis attdet behöver bli en försäljning av hela fastigheten. kansålunda enligt 4 § inställa försäljningen, om bulvanförhållandet har upphört.Ett skäl att inställa försäljningen kan givetvis vara att det område sombulvanförhållandet har avsett sedermera har försålts för att avskiljas. Kommeravskiljandet sedan inte till stånd får frågan om försäljning tas upp på nyttenligt 4 § tredje stycket. synes vidare böra försäljaendasl en sådan fastighet som berörs av bulvanförhållandet, om en fastighethar delats efter tingsrättens beslut om tvångsförsäljning. Det remitterade förslaget innebär att allmänåklagares talan enligt förevarande paragraf i princip skall handläggas i denför tvistemål stadgade ordningen, med de modifikationer som framgår av 20 §lagen (1946:804) om införande av nya . Handläggs talangemensamt med åtal enligt 2 § torde dock, som lagrådet har anfört,regler om brottmål bli att tillämpa på målel i dess helhet. Den föreslagna ordningen motsvarar vad som gällerenligt 1925 och lagar. En motsvarande ordning gäller också på andraområden. Som lagrådet har framhållit kan det i och för sig ifrågasättas om detinte på detta område kunde införas samma regler beträffande åklagarens talansom enligt 199 d § konkurslagen (1921:225) gäller vid talan om näringsförbud.Sådana regler skulle innebära att även en separat talan om tvångsförsäljningskulle föras som brottmålstalan. Jag är emellertid inte beredd att nu föreslåen sådan ändring. Den skulle föra med sig åtskilliga omarbetningar ilagtexten. En sådan omarbetning kan inte anses befogad med hänsyn till att detinte torde bli något praktiskt vanligt fall att talan om tvångsförsäljning försseparat från ansvarstalan. Jag vidhåller därför det remitterade förslaget äveni denna del. Jagansluter mig till vad lagrådet har anfört vid förevarande paragraf Enligtdet remitterade förslaget skall i fråga om försäljning så anses och 1984/85:111 49 t' så förfaras som omegendomen hade utmätts för fordran med bästa förmånsrätt däri efter sådanarättigheter som besvärade egendomen redan innan bulvanförhållandet inträdde ochsöm har förmånsrätt före alla befintliga fordringar. Enligt min mening ger denföreslagna lagtexten vid handen att det är fråga om en tänkt fordran somplaceras in i ett visst förmånsläge och icke om en befintlig fordran. Jag hardärför vid utarbetandet av det remitterade förslaget inle ansett det behövligtmed en utirycklig regel om att försäljning skall ske även om innehavare avfordran bestrider det. Med hänsyn till vad lagrådet har anfört om risken för aUlagtexten annars missförstås villjag emellertid inte motsätta mig att textenkompletteras på det sätt lagrådet har föreslagit.