prop · G80321 · 1984-12-31 00:00:00 — Nuvarande ordning harvisat sig vara ganska komplicerad. Den innebär att den normala påföljden förrattfylleri utan mildrande omständigheter är fängelse. Framför aUt i ett typfallanser man sig i praxis emellertid kunna frångå fängelse som påföljd, nämligennär det föreligger ett klart vårdbehov i förening med påtaglig risk för att ettfrihetsberövande skuUe försvåra en påbörjad återanpassning. Detär uppenbart att de principer som f n. är vägledande för praxis kan ställadomstolarna inför mycket svåra avgöranden i särskilda fall. Den avvägningmellan allmän- och individualpreventiva faktorer som fömtsätts är många gångerså vansklig att olika domare kommer till skilda resultat på ett faktisktunderlag som kan synas likartat. Detta kan i sin tur leda till att praxiskommer att variera mellan olika domstolar. Att sä är förhällandet har ocksåbelagts genom statistiska undersökningar. Vissalagändringar som har antagits kan väntas öka riskerna för ensplittring i rättstillämpningen på området. Här åsyftas bl.a. den nya 6 § lagen(1951:649) om straff för vissa trafikbrott som ger domstolarna möjlighet attvid bestämmande av påföljd för rattfylleri ta hänsyn till den körkortsåterkallelsesom enligt körkortslagen (1977:477) följer pä brottet samt sänkningen avminimum för fängelsestraff från en månad . Självfalletkan emellertid åtskilliga skäl åberopas mot tanken på en uppmjukning av dennuvarande principen att rattfylleri där omständigheterna inte är mildrandeskall bestraffas med fängelse, om särskilda skäl inte föreligger. Att en föraregenom alkoholförtäring nedsätter förarförmågan och ökar riskerna i trafiken ärju oförsvarligt, och många är säkerligen utan vidare beredda att säga attrattfylleribrottet - som fömtsätter en mycket hög alkoholkonsumtion - har ettstraffvärde som väl svarar mot den påföljd på en månads fängelse som f. n.bmkar dömas ut. Syftetmed lagstiftningen om trafiknykterhetsbrott är emellertid inte att ge möjlighettill någon form av vedergällning gentemot rattfylleristerna. I stället ärsyftet att motverka att trafikolyckor uppkommer på gmnd av attmolorfordonsförare är påverkade av alkohol eller andra medel. Den fråga man börställa är därför om frekvensen av rattfylleri - med åtföljandeolycksrisker skulle öka, för det fall att fängelse inte längre blevnormalpåföljden. Denregelbundna användningen av fängelsestraff har säkerligen haft mycket storbetydelse när det gällde att - i strid mot en tämligen 1984/85:21 60 utbreddallmän instäUning - inprägla vikten av nykterhet vid ratten. Till följd avkriminaliseringen liksom upplysning, trafiksäkerhetspropaganda och andrafaktorer har emellertid numera hos allmänheten den uppfattningenvunnit insteg att det är förkastligt att köra bil efter alkoholförtäring avnågon betydelse. Det har med hänvisning härtill hävdats att den i eUinternationellt perspektiv mycket stränga påföljdspraxis som tillämpas hos ossinte längre skulle ha någon avgörande betydelse för allmänhetens inställningtill trafiknykterhetsbroU. Vidare har framhållits att det främst är andrafaktorer än hotet om fängelsestraff - sådana som risken för trafikolycka ochupptäckt samt för körkortsåterkallelse - som verkar avhållande. ÅtskiUigaskäl synes därför enligt promemorian tala för att man inte behöver befara någonökning av trafiknykterhetsbrottsligheten, om man minskar tillämpningen avfängelse som påföljd för rattfylleri. Ett sådant antagande synes bli bestyrktav erfarenheter från och . I uppvisar den registreradetrafiknykterhetsbroUsligheten mycket stabila siffror . Siffrornaföljer i det närmaste helt och hållet utvecklingen i fråga om antaletmotorfordon. Den ingalunda oväsentliga uppmjukning i praxis som påpåföljdssidan har ägt rum sedan trädde 1965 har sålundainte gett utslag i brottsstatistiken på området. Klartär emellertid att trafiksäkerheten är en så viktig fråga att det nu aktuellaområdet inte lämpar sig för kriminalpolitiska experiment. AU genomföra enändrad ordning, som skulle innebära att fängelse inte längre ingår isanktionssystemet för rattfylleri, kan givetvis inte komma i fråga. Omemellertid fängelse fortfarande får ingå som ett väsentligt element i systemet,synes inte några avgörande betänkligheter kunna anföras mot att man skaparmöjlighet till en ökad nyansering på ett sådant sätt att de intressen av enminskad användning av fängelsestraff och av en förenkling av sanktionssystemetsom fömt har redovisats så långt möjligt tillgodoses. genomföra en förändring i fråga om sanktionssystemet vid raUfylleri mednyss angiven inriktning, är det emellertid mycket väsentligt att ändringen inteinnebär eller uppfattas som någon uppmjukning av samhällets inställninggentemot alkohol i trafiken. Det finns därför enligt promemorian skäl att idetta sammanhang behandla ett par andra frågor. Om man utgår från att fängelsefortfarande skall spela en betydelsefull roll i påföljdssystemet förtrafiknykterhetsbrott, kan det till en början ifrågasättas om det är rimligtatt fängelsestraff praktiskt taget aldrig tillämpas vid sådana kvalificeradefall av rattonykterhet där fråga är om återfall och blodalkoholhalten närmarsig rattfyllerigränsen. En annan fråga som har fått aktualitet pä senare tidoch som också tas upp i promemorian gäller en sänkning av den nedrepromillegränsen för straflbarhet. Slutiigen behandlas även spörsmålet omförverkande av fordon som har använts vid brott mot trafikbrottslagen. 1984/85:21 61 Ipromemorian föreslås en delvis förändrad konstmktion av trafikbrottslagensbestämmelser om trafiknykterhetsbrott. Den innebär både skärpningar ochmildringar i förhällande till nuvarande ordning. Dennya konstmktionen innebär att trafiknykterhetslagstiftningen i fortsättningenkommer att innehålla en brottstyp för normalfallen med böter som straff iflertalet situationer (rattfylleri) samt en grövre brottstyp med fängelse somnormalstraff (grovt rattfylleri). En stor del av de fall där föraren har haften alkoholhalt i blodet som uppgått till eller däröver skallhänföras till normalbrottet. En konsekvens av detta blir att 1,5 promiUegränseninte längre kommer att innebära någon avgörande skiljelinje mellan olikapromillebrott som inte är att betrakta som grova. Den nuvarande termenrattonykterhet som inte förekommer i lagstiftningen men som allmänt begagnasav domstolarna som beteckning på ett promillebrott där alkoholhaltenunderstiger - föreslås bli utmönstrad. Dennya bestämmelsen om rattfylleri (4 § trafikbrottslagen) innehåller till enböljan en föreskrift om straffansvar för den som framför motordrivet fordoneller spårvagn efter att ha förtärt alkoholdrycker i sådan mängd attalkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färden uppgår tUl 0,4promille eller däröver. Det innebär alltså en sänkning av den nedre gränsen förstraffbarhet från 0,5 till . En sådan sänkning är påkallad avforskningsresultat som har redovisats . får därigenom denlägsta promillegränsen i västvärlden. Dennya rattfylleriparagrafen föresläs också innehålla en bestämmelse som bygger påett allmänt påverkansrekvisit och som således föreskriver straff för det falletatt någon som framför motordrivet fordon eller spårvagn är så påverkad avalkohol eller annat medel att det kan antas att han inte på betryggande sättkan föra fordonet. Slutligeninnehåller den nya paragrafen om rattfylleri enligt förslaget vissa särskildabestämmelser om förare av motordrivna spårfordon och av fordon avsedda attföras av gående. Bestämmelserna har motsvarighet i nuvarande lagstiftning. Straffetför rattfylleri enligt den nya brottsbeskrivningen bör normalt vara böter.Straffskalan föreslås emellertid, i överensstämmelse med vad som f n. gäller ifråga om rattonykterhet, omfatta böter och fängelse . Fängelsebör kunna tillämpas i speciellt allvarliga fall som ändå inte kan bedömas somgrova. Exempel erbjuder situationer då en gärning av mera kvalificerat slag harförövats i kombination med olovlig körning eller Prop.1984/85:21 62 föramppgiften har varit speciellt ansvarsfuU. Som regelbör dock fängelse inte tillämpas i sådana fall med mindre än attblodalkoholhalten har uppgått tUl . Vid återfall i trafiknykterhetsbrott bör emellertidfängelse kunna tillämpas även vid blodalkoholhalter som vidäterfallstillfället närmar sig 1,5. Detta innebär en skärpning i förhållandetill nuvarande ordning. F. n. döms i de nu avsedda situationerna praktiskttaget alltid till böter för rattonykterhet. Fängelse bör vidare kunna tillämpas i fall då föraren harvarit sä omtöcknad och oförmögen att fullgöra sin uppgift att det skulle tesig stötande att låta påföljden stanna vid böter. En särskild paragraf (4 a § trafikbrottslagen) om grovtrattfylleri föreslås. En gmndförutsättning för att ett rattfylleribrott skallanses vara grovt blir enligt förslaget att föraren antingen har haft enalkoholkoncentration i blodet av eUer också att han på andragrunder kan bedömas ha varit så påverkad att det kan antas att han inte påbetryggande sätt kunnat föra fordonet. Hämtöver krävs att en av två särskildaomständigheter föreligger. Den ena av de omständigheter som här avses är att brottetutgör återfall. Det bör enligt promemorian i detta hänseende krävas attgärningsmannen har dömts för det tidigare brottet och att det alltså står klartatt han inte har låtit sig rätta av den påföljd som han har erhåUit.Enbart den omständigheten att exempelvis två eller flera rattfyllerierföreligger till bedömning i samma mål bör sålunda inte vara tillräcklig för attkvalificera brotten som grova. Å andra sidan bör det inte krävas att dettidigare brottet har varit grovt eller ens att gärningsmannen vid dettiltfället haft en blodalkoholkoncentration på eller mer. Redandet förhållandet att han har brutit mottrafikonykterhetsbestämmelserna bör i princip vara tillfyllest. Den andra särskilda omständigheten som bör kunna föranledaatt ett rattfylleribrott bedöms som grovt är enligt förslaget att föraren viddet aktuella tillfället har gjort sig skyldig till vårdslöshet i trafik, dvs.brustit i "den omsorg och varsamhet som till förekommande av trafikolyckabetingats av omständigheterna", under förutsättning att oaktsamhet intevarit endast ringa (1 § trafikbrottslagen). Bestämmelsen föreslås bli så formulerad att domstolen fårmöjlighet att underlåta att kvalificera ett trafiknykterhetsbrott som grovtäven när någon av de särskilt nämnda försvårande omständigheterna föreligger.När fråga har varit om förande av moped kan exempelvis påföljden ofta stanna vidböter även om återfall skulle föreligga. Och generellt beträffande återfallgäller ju, att om har förflutit sedan det tidigare brottet - dååsyftas en tidrymd av - skälen för att på gmnd av återfalletbedöma brottet som grovt får anses ha fallit bort. Prop.1984/85:21 63 Bestämmelsen om grovt rattfylleri avslutas av dessa skälenligt förslaget med en allmän hänvisning till att brottet skall anses varasärskilt allvarligt med beaktande av samtliga omständigheter för att det skall klassificerassom grovt. Straffet för grovt rattfylleri bör enligt promemorian varafängelse. Böter föresläs alltså inte ingå i straffskalan. Maximitiden förfängelse bör i överensstämmelse med vad som f n. gäller för rattfylleri varaett år. 1 praktiken bör som fängelse en månad vara normalstraffet, men detkan givetvis inte sällan finnas skäl att bestämma ett strängare straff. När detföreligger särskilda skäl skall fängelsestraffet kunna bytas ut mot exempelvisskyddstiUsyn med föreskrifter om nykterhetsvårdande behandling. När frågan om att gä ifrån fängelse som normalstraff förrattfylleri har diskuterats, har i sammanhanget ofta spörsmålet tagitsupp om man bör göra det möjligt att förklara det fordon som har använts vidbrottet förverkat. Tanken torde därvid ha varit att en sådan sanktion skullekunna få en stark allmänpreventiv effekt både genom de kännbara ekonomiskaföljderna och genom den pedagogiska och psykologiska betydelsen av attsanktionen är anknuten tUl det föremål som är en direkt förutsättning förbrottet. Det visar sig dock att avsevärda svårigheter möter om manpä detta område vill införa en förverkandesanktion i syfte att bestraffa.Framför allt gäller att sanktionen skuUe drabba slumpmässigt och ojämnt. Engenerell återhållsamhet när det gäller att använda förverkandeinstitutet isådant syfte har också anbefallts vid tillkomsten av nuvarandeförverkanderegler. Dessa betänkligheter möter emellertid inte, om man öppnarmöjlighet till fordonsförverkande som enbart tar sikte på fall dä det ärpåkallat till förebyggande av brott. En sådan möjlighet skulle kunna fylla enfunktion även vid andra trafikbrott än onykterhet i trafik, närmast då olovligkörning. Klart är emellertid att det praktiska utrymmet för entillämpning av fordonsförverkande i brottsförebyggande syfte är synnerligenbegränsat. Det är endast i helt speciella fall som återfallsrisken är till dengrad påtaglig att förverkande i detta syfte ter sig rimligt. Sådana specialfallinträffar emellertid enligt vad erfarenheten visar ibland, och det kan dä intesällan te sig närmast stötande att någon möjlighet att förklara fordonetförverkat inte finns. Vad som här åsyftas är exempelvis situationer då någonlagfors för ett stort antal upprepade trafiknykterhetsbrott ochdet står alldeles klart att det skulle vara vanskligt att låta honom fä behållafordonet. Motsvarande gäller kanske i ännu högre grad beträffande brottetolovlig körning, eftersom det inte sällan står klart att den tilltalade ärbilägare och avser att fortsätta bruka bilen. 1984/85:21 64 Isådana och liknande fall skulle en möjlighet till förverkande fylla ettomedelbart trafiksäkerhetsintresse som den skulle vara ägnad att ökarespekten för gällande regler. Påde skäl som har anförts nu föreslås i promemorian att det i trafikbrottslagentas in en tiy bestämmelse (7 §) av det innehållet att ett fordon som haranvänts vid brott enligt lagen får förklaras förverkat, om det av särskildaskäl är påkallat till förebyggande av brott enligt lagen och förverkande inteär uppenbart obilligt. Ipromemorian framhålls att ett mycket stort antal rattfyllerister kan antas varaalkoholmissbmkare eller alkoholproblematiker. Det måste därför fortfarandefinnas ett utrymme för att i särskilda fall döma tUl skyddstillsyn mednykterhetsvårdande föreskrifter eller överlämnande till vård enligt LVM. Ipromemorian understryks vidare det angelägna i att man söker komma till rättamed det mänga gånger dolda alkoholmissbmk som det kan vara fråga om när detgäller rattfylleriklientelet. De behandlings-och vårdfrågor som här kommer iblickpunkten får hanteras enligt de principer som gäller för socialtjänstensverksamhet. Avintresse i sammanhanget är emellertid att frivårdskommittén f. n. prövar fråganom möjligheterna att utforma en straffrättslig påföljd av typen kontrakts vård.Om det visar sig möjligt att införliva den påföljden med det svenskastraffsystemet ligger det mycket nära till hands att anta att den kan visa siglämplig även i en del rattfyllerifall. Frågan får bedömas när resultatet avkommitténs arbete föreligger. Lag om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissatrafikbrott Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1951:649) om straffför vissa trafikbrott dels att 4 § skall ha nedan angivna lydelse, delsatt i lagen skall införas tvä nya paragrafer. 4 a och 7 §§ av nedan angivnalydelse. Den som vid förande av motordrivet fordon ellerspårvagn varit så påverkad av starka drycker, att det kan antagas, att hanicke på betryggande sätt kunnat föra fordonet eller spårvagnen dömes förrattfylleri till fängelse i högst eller, där omständigheterna ärmildrande, till böter, dock lägst tjugofem dagsböter. Till samma straff dömes föraren, om han av annatberusningsmedel var så påverkad som sagts. Den som fört motordrivet fordon eller spårvagn efter attha förtärt starka drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blodunder eller efter färden uppgick till eller däröver, skall ansesha varit så påverkad av starka drycker underfärden, som iförs-ta stycket sägs. 2 mom. Är det ej styrkt, att förare av motordrivet fordoneller spårvagn var så påverkad, som i I mom. första stycket sägs, men har hanfört fordonet eller spårvagnen efter att ha förtärt starka drycker i sådanmängd att alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färden uppgicktill 0,5 men ej till , dömes till böter, dock ' Senaste lydelse 1982:302. 5 1984/85. Den somframför motordrivet fordon eller spårvagn efter att ha förtärt alkoholdrycker isådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färdenuppgår till eller däröver, döms för rattfylleri till böter ellerfängelse . Detsamma gäller om någon annars vid framförande avmotordrivet fordon eller spårvagn är så påverkad av alkoholdrycker att detkan antas, att han inte på betryggande sätt kan föra fordonet eller spårvagneneller om någon på motsvarande sätt är påverkad av annat medel. lägst tio dagsböter, eller fängelse . 3 mom. Vadsom sägs i 1 mom. tredje stycket och 2 mom. gäller ej förare av motordrivetfordon, som är avsett att föras av gående. 4 mom.Bestämmelserna i 1 och 2 mom. gäller även förare av motordrivet spårfordon påjärnväg eller tunnelbana. Första och andra styckena gäller även förare avmotordrivet spårfordon på järnväg eller tunnelbana. Första stycket gäller inteförare av motordrivet fordon som är avsett att föras av gående. 4 a §. Har, ifall som avses i 4 §, föraren haft enalkoholkoncentration i blodet, som uppgått till eller däröver,eller varit så påverkad som anges i 4 § andra stycket och har han 1. tidigare dömts för brott som avses i 4 § eller i denna paragraf, eller 2. framfört fordonet med sådan oaktsamhet som avses i I §. döms för grovt rattfylleri till fängelse i högst . För grovt rattfylleri skall dock inte dömas, såvida intebrottet med beaktande av samtliga omständigheter är att anse som särskilt allvarligt.§ Ett fordon som har använts vid brott enligt denna lag fårförklaras förverkat, om det av särskilda skäl är påkallat till förebyggande avbrott och förverkande inte är uppenbart obilligt. Denna lag träder i kraft den . Vad som sägs i 4 a § första stycket I gäller även brott enligt 4 § lagen (1951:649) om straffför vissa trafikbrott i dess äldre lydelse. Prop.1984/85:21 67 Lag om ändring i körkortslagen (1977:477) Härigenom föreskrivs att 16 och 21-23 §§ körkortslagen(1977:477) skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 16 §' Ett körkort skall återkallas 1. om körkortshavaren har brutit I. om körkortshavaren har brutit mot" 1 § andra stycket eller 4 § la- motI § andra stycket, 4 § eller gen (1951:649) om straff för vissa 4a § lagen (1951:649) om straff för trafikbrott, vissa trafikbrott, 2. omkörkortshavaren har bmtit mot 5 § samma lag och överträdelsen inte kan ansessom ringa, 3. omkörkortshavaren genom upprepade förseelser i väsentlig grad har visat bristandevilja eller förmåga att rätta sig efter de bestämmelser som gäller i trafikenseller trafiksäkerhetens intresse för förare av motordrivet fordon ellerspårvagn, 4. omkörkortshavaren i annat fall har bmtit mot en från trafiksäkerhetssynpunktväsentlig regel vid förande av ett motordrivet fordon eller en spårvagn ochöverträdelsen inte kan anses som ringa, 5. omkörkortshavaren på gmnd av opålitiighet i nykterhetshänseende ej bör hakörkort, 6. om det medhänsyn till brottslig gärning som körkortshavaren har gjort sig skyldig tillkan antagas att han ej kommer att respektera trafikreglerna och visa hänsyn,omdöme och ansvar i trafiken eller om han pä grund av sina personligaförhållanden i övrigt ej kan anses lämplig som förare av körkortspliktigtfordon. 7. omkörkortshavarens fömtsättningar för rätt att föra körkortspliktigt fordon är såväsentligt begränsade genom sjukdom, skada eller dylikt att han fräntrafiksäkerhetssynpunkt ej vidare bör ha körkort, 8. omkörkortshavaren ej följer föreläggande att ge in läkarintyg eller bevis omgodkänt förarprov, 9. omkörkortshavaren ej följer föreläggande att förnya körkort, 10. om körkortshavaren begär att körkortet skallåterkallas. 21 § Om det vid prövningen av en an- Om det vidprövningen av en an sökan om förhandsbesked eller kör- sökanom förhandsbesked eller kör kortstillstånd finns hinder mot att kortstillståndfinns hinder mot att meddela körkortstillstånd på gmnd meddelakörkortstillstånd på gmnd av sökandens personliga förhällan- avsökandens personliga förhållan den eller om ett körkort eller ett deneller om ett körkort eller ett körkortstillständ återkallas med körkortstillstånd återkallas med Senaste lydelse 1980:977. ' Senaste lydelse 1980:977. stöd av 16 § 1-6, skall en spärrtid på lägst en månad ochhögst bestämmas. Vid brott som avses i I § andra stycket eller 4 § Imom. lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott skall spärrtiden bestämmastill lägst . stöd av 16 § 1-6, skall en spärrtid på lägst en månad ochhögst tre är bestämmas. Vid brott som avses i I § andra stycket, 4 § andrastycket eller 4a§ lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott skallspärrtiden bestämmas till lägst ett är. Detsamma skall gälla vid brott somavses i 4 § första stycket nämnda lag. körkortshavarenföre färdens slut förtärt alkoholdrycker i sådan mängd attalkoholkoncentrationen i hans blod uppgick till . 22 §I stället för att körkortet återkallas skall körkortshavaren meddelas varning isådana faU som avses i 16 § 26, om varningen av särskilda skäl kan anses varaen tillräcklig åtgärd. Omkörkortshavaren har brutit mot 4§ 2 mom. lagen (1951:649) om straff för vissatrafikbrott men inte före färdens slut hade förtärt starka drycker i sådanmängd att alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färden uppgicktill , får varning meddelas honom i stället för återkallelse omomständigheterna är mildrande. Omkörkortshavaren har brutit mot 4 § första stycket lagen (1951:649) om straffför vissa trafikbrott men inte före färdens slut hade förtärt starka drycker isådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färdenuppgick till , får varning meddelas honom i stället för återkallelseom omständigheterna är mildrande. Om körkortshavaren vid förande av ett motordrivet fordoneller en spårvagn har gjort sig skyldig till grov vårdslöshet eller visatuppenbar likgiltighet för andra människors liv eller egendom eller företetttydliga tecken pä påverkan av starka drycker eller annat ämne, eller om hantill följd av sjukdom, skada eller dylikt saknar förutsättningar att föra körkortspliktigtfordon pä ett trafiksäkert sätt, skall körkortet omhändertas. Misstänks att körkortshavaren vid förande av ett motordrivet fordon eller en spårvagn har brutit mot 4 § eller 4 a § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, och hade han före färdens slut förtärt starka drycker i sådan mängd att alkohol- Misstänks att körkortshavaren vid förande av ettmotordrivet fordon eller en spårvagn har bmtit mot 4 § lagen (1951:649) omstraff för vissa trafikbrott, och hade han före färdens slut förtärt starkadrycker i sådan mängd att alkoholkoncentra- ' Senaste lydelse 1980:977. " tionen i hans blod uppgick till undereller efter färden, skall körkortet omhändertas sedan analysbeviset harerhållits. Är det fråga om ett brott mot 4 S 2 mom. nämnda lag, men uppgick alkoholkoncentrationeninte till , skall körkortet inte omhändertas om omständigheternavid brottet kan anses mildrande. koncentrationen i hans blod uppgick till minst 0.4promille under eller efter färden, skall körkortet omhändertas sedananalysbevisel har erhållits. Är det fråga om ett brott mot 4 § nämnda lag, menuppgick alkoholkoncentrationen inte till , skall körkortet inteomhändertas om omständigheterna vid brottet kan anses mildrande. Bestämmelserna i andra stycket gäller även vid förande avett motordrivet spärfordon på järnväg eller tunnlbana. Denna lag träder i kraft den . I fråga om brott som har begåtts före ikraftträdandet gäller dock 23 § i dess äldre lydelse.Äldre bestämmelser tillämpas också i övrigt, om någon efter ikraftträdandet dömsmed tillämpning av 4 § lagen (1951; 649) om straff för vissa trafikbrott idess före den gällande lydelse.