prop · G80347 · 1984-12-31 00:00:00 — 1956:150 s. 315 f.angående tillvägagångssättet vid införandel av laxeringsförord-ning).Dock synes, menar kammarrätten, i allt fall en övergångsbestämmelse av sammatyp som punkt 3 e) övergångsbestämmelserna till nämnda förordning (1956:623)erforderlig, bl.a. för att det klart skall framgå all meningen ej är att isamma mål äldre bestämmelser skall tiUämpas i lägre men nya bestämmelser ihögre instans. RSV,kammarrätten i , i ochpunktskatteutredningen finner övergångsbestämmelser nödvändiga. Enligt derasmening bör de föreslagna ändringarna inte leda lill eftertaxering om sådan inteär möjlig enligl de äldre reglerna. Bl.a. RSV påtalar dessutom att om ingaövergångsbestämmelser tillskapas kan enligl förslagel skaltskyldig anförabesvär i särskild ordning beträffande taxeringsår för vilkainkomstdeklaralionerna inle längre finns bevarade. 1984/85:47 87 RSV föreslår att övergångsbestämmelserna i taxeringslagenkan ges följande lydelse. "Denna lag träder i kraft den mentillämpas dock, såvitt avser 100 och 115 §§, endasl i fråga om taxering ocheftertaxering för och senare år". Utredningenkonstaterar alt dess förslag medför möjligheter alt användaskalieadminislrativa sanktioner i form av skattetillägg o. dyl. i vissa silualioner,där della enligl gällande rält inle kan ske. Kammarrätten i ärtveksam till sädana retroaktiva effekter inle minst pä gmnd av de likheter somfinns mellan administrativa avgifter och straff Dessa retroaktiva effekler börenligt förhindras. Processtekniska eller andraformella svårigheter godtar samfundet inte som skäl alt inte särskilt regleradetla i övergångsbestämmelser. Bestämmelsen om preskriptionsavbrotl genom delgivning av skäligmisstanke om brott bör enligl RA och överåklagaren i uiformas eftermönster av 45 kap. 4 § och således la sikte på den brottsligagärningen med angivande av lid och plats för dess förövande och de övrigaomständigheter som erfordras för dess kännetecknande. Överåklagaren iStockholm anser vidare att underrättelse om brottsmisstanke bör förlora sinpreskriptionshindrande verkan även i fall då väckt åtal läggs ned underpåpekande att det i sådana fall inle blir något beslul att fömndersökningenläggs ner. RA,överåklagaren i och i anser att endaståklagare skall vara behörig att underrätta om misstanke på sätt som avses i denföreslagna 14 § skattebrollslagen. Enligt överåklagaren är della särskillviktigt med hänsyn till att den utformning misstanken får binder åklagareninför kommande åtal eftersom identitet skall föreligga mellan delgivenmisstanke och väckt åtal för att få preskriptionsavbrytande effekt. Frågan omgämingsidentitet har berörts också av bl.a. länsåklagaren i ochlänsstyrelsen i . Dessa instanser framhåller att högre krav påprecisering av misstanken inte bör ställas med hänsyn framför allt till attskallebrotten ofta är komplicerade. RSV anserall en delgivning av brollsmisslanke med stöd av 23 kap. 18 § rättegångsbalkenväl tillgodoser kraven på rättssäkerhet och ett klart angivande av när denpreskriplionsbrytande ålgärden vidtogs. Även i länhar varit inne på en sådan lösning. förklarar att man inte villutesluta all exempelvis en undertältelse om misstanke enligl 23 kap. 18 § RBskulle tilläggas preskriptionsavbrytande verkan, varvid detta lagmm möjligenborde ges en annan innebörd. 1984/85:47 88 styrelsen hänvisar till vissa överväganden rörande detlalagmm som har redovisals av en arbetsgrupp inom ipromemorian Ds Ju 1979: 15. framhåller också all en översyn avutrednings-förfarandet i brottmål och vidare bearbetning av dessa övervägandentorde komma all äga mm inom rältegångsuiredningen (Ju 1977:06). Hovrätten för föreslår all beslut omföriängning av preskriplionslid skall ske med elt år i sänder, dock med den avutredningen föreslagna yttersta gränsen . Som skäl härför anförhovrätten att den föreslagna beslämmelsen om att förlängningen inte får varalängre än vad som är erforderligt för all delgivning skall kunna ske ärobestämd och opraktisk. Det är sålunda, menar hovrätten, mycket svårl all påförhand avgöra hur lång lid ddgivningen kan väntas la i anspråk. Domstolarnakan överväga olika delgivningssäli och erfarenheten visar all delgivning mångagånger sker försl vid andra eller iredje försöket. Hovrätten anför vidare alldetta inte kan medföra några betänkligheter från rätlssäkerhetssynpunkteftersom den totala föriängningstiden ofta blir densamma i båda fallen och dåsvårigheterna alt delge den misstänkte närmast bör befästa rätten i dess tidigauppfallning all den misstänkte avvikit eller eljest håller sig undan. Liknandesynpunkler utvecklas av överåklagaren i . Överåklagaren i framhåller alt enligtspecialmoliveringen rätten skall besluta om förlängning före ordinarie preskriptionstidensutgång. Enligt överåklagarens mening vore det lämpligare att låla tidpunktenför framställningens ingivande vara avgörande. I annal fall, anför överåklagaren,kan den situationen uppstå att domstolen anser sig tvingad att falla beslut påell material som den anser ofullständigt och egenlligen vill ha kompletterat.När del gäller förlängning av frister brukar endasl krävas alt framställningdärom skall ha inkommit före ordinarie fristens utgång. Kammarrätten i anser alt del klart bör framgå avlagtexlen att en framställning om förlängning av preskriptionstiden skall görasinnan brottet preskriberas. RSV anser all del kan vara motiverat att ilagtexten klart utsäga alt domstolens beslut måsle meddelas före det attbrottet preskriberats. Den föreslagna första meningen i 15 § skattebrollslagenskulle i så fall kunna ha följande lydelse." . . . eller på annal sätthåller sig undan får rätten inom den tid som anges i 35 kap. 1 § brottsbalkenoch 14 § första stycket denna lag på framställning av åklagaren besluta omförlängning av däri angiven lid." Kammarrätten i anser att rättssäkerhelshänsynkräver att domstolens prövning sker vid muntlig förhandling. Om yrkandetbifalls, bör särskild talan inte få föras ulan frågan om skäl för föriängningverkligen har förelegat får prövas i samband med huvudsaken. Prop.1984/85:47 89 Riksåklagaren, överåklagaren i . ,kammarrätten i och i anser att talanskall få föras mol beslut om preskriptionsförlängning. Därvid bör enligtöveråklagaren i som utgångspunkt för klagotiden gälla den tidpunktdå den misstänkte fick del av beslutet. och anser vidare all det börövervägas alt föra in de bestämmelser som rör handläggningen av ansökan omförlängd preskriplionslid i ärendelagen. Att avgörandet skall ske genom besluttorde enligt hovrätten för övrigt vara uppenbart. Hovrätten för anser all de föreslagna bestämmelsernai 16 § första slyckel, 17 och 18 §§ kan ulgå, då dessa förhällanden regleras avrältegångsbalken. Eventuellt kan en hänvisning lill denna balk göras ilagtexten på molsvarande säll som skell i II § ärendelagen. Kvarstående bestämmelser kan lämpligensammanföras i en paragraf Om denna ändring ej sker bör ordet ärende i 17 och18 §§ bytas ul mol ordet mål, eftersom fråga om förlängning avpreskriptionstiden - i likhel med exempelvis fråga om häktning och kvarstadsamt framställning om offenllig försvarare - ingår som ett förprocessuelllförfarande till broltmålsprocessen. Kammarrätten i finner del lämpligt all i 20 §taxeringslagen markera all den där föreslagna föreskriften går längre änbeståmmdserna i bokföringsförfatlningarna. - För de icke bokföringsskyldigalorde man inom gränsen för vad som är rimligl få nöja sig med en föreskrift allbevara deklaraiionsunderlag , kompletterad med en erinran attbe-stämmdserna om eftertaxering och besvär i särskild ordning kan utgöraanledning all bevara deklaralionsunderiagel under ytterligare fem år.Kammarrätten får därför föreslå all nuvarande iredje och fjärde slyckena i 20 §taxeringslagen ersätts med etl nytt iredje stycke av följande lydelse:"Skyldighet att sörja för all underlag finns och all bevara detta kvarstårunder efter utgången av del kalenderår underiaget avser. Oavseltbestämmelserna i 22 § bokföringslagen (1976: 125) och 18 § jordbruksbokföringslagen(1979: 141) är den, som är bokföringsskyldig enligl nägon av dessa lagar,skyldig all bevara allt räkenskapsmaterial samt handlingar av betydelse förbestämmande av skatter och avgifter under från utgången av detkalenderår då räkenskapsåret avslutades. Även för den som inte är bokföringsskyldigenligl någon av nämnda lagar kan gällande bestämmelser om eftertaxering och ombesvär i särskild ordning inom en tioårig frisl utgöra anledning att bevaradeklaraiionsunderlag under den i föregående mening angivna liden." Delskall inle förnekas alt kammarrättens förslag kan medföra elt sannolikl ringaanlal processer, i vilka pro-cessmaterialel är ofullständigt med åtföljandesvårigheter att avgöra om och i vad mån detta skall läggas den skaltskyldigelill last. 1984/85:47 90 torde emellertid enligt kammarrätten vara mindre ånnackdelarna av en föreskrift, som endasl elt fåtal av de berörda skulleuppfatta som allvarligt menad. påtalar att om de föreslagna ändringarna vadgäller besvärs-fristernas längd genomförs måsle 50 § 2 mom. taxeringslagen, 24och 25 §§ lagen om mervärdeskatt och 24a § mervärdeskattekungörelsen ändras.Etl liknande påpekande gör RSV som också kräver en reglering av den tid undervilken mikrofilm av deklarationshandlingar skall bevaras om utredningensförslag i detta avseende genomförs. I fråga om ultrycket "betydande belopp"framhåller många remissinstanser alt della ullryck bör ges samma begränsningsom i efterlaxerings-fallen. De närmare synpunkter som lämnats på innebörden avuttrycket lämnas i samband med genomgängen av 115 § taxeringslagen. Med ullrycket "särskilda skäl" vill utredningenfånga upp sådana fall, där en rättelse av ett felaktigt beslut visserligen intepåverkar beskattnings-resullalel för den period besvären avser men fårbetydelse för någon liggande eller därefter kommandebeskattningsperiod. Kammarrätten i och i Södermanlandslän påpekar att de exempel utredningen anför torde redan enligl gällande rättmotivera extraordinär besvärsrätl. Det senare ledet av lagtexten synes därförkunna utgå. Kammarrätten i delar uiredningens uppfattningatt det är lämpligt all tillskapa en möjlighel för den enskilde att genomextraordinära besvär få rättelse av ett tidigare meddelat beslut fastän deloriktigt påförda skattebeloppet för den aktuella beskatlningsperioden inteuppgår till betydande belopp. För alt markera att de fall denna möjlighet böravse är sådana där del skulle vara i hög grad stötande att låta en felaktigtaxering stå kvar vill kammarrätten emellertid byta ut ordet"särskilda" mol förslagsvis "synnerliga". Kritiska synpunkter förs fram av JK och kammarrätterna iStockholm och mol att de fall då eftertaxering får förekomma inte ärexakt angivna beloppsmässigt. JK och kammartällen i anser att delvore bättre att bdoppsfömtsättningen anges genom en uttrycklig anknytning lillbasbeloppet. Kammartällen föreslår därvid tre basbelopp. En högre beloppsgräns än vad utredningen föreslagilförordas även av kammarrätten i , som vill ha minst två basbelopp,RSV, punki-skatteutredningen och länsstyrelserna i och län. För alt anknytningen till de grova skaltebrotten skall kunna bibehållaskan enligt i uppfatining gränsen för den längreeftertaxeringsperioden inte sältas lägre än till tre basbelopp. 1984/85:47 91 Kritik riktas vidare mot alt utredningen synes ha lagt inannan innebörd i termen "belydande belopp" än vad som gäller enligt 5§ skattebroUslagen där den också förekommer. Kammarrätten i anser attom en skillnad i sak åsyftas måsle detta klart framgå av lagtexten.Överåklagaren i finner inte att uiredningens motivering för olikatolkningar av uttrycket "belydande belopp" i sä nära lagstiftningarär bärande. Om inle en avsevärd höjning sker av beloppsgränsen när det gällereftertaxering, anser kammarrätten i alt ell skålighetsrekvisil av detslag som gäller vid efterbeskatlning av mervärdeskattoch flertalet s. k. punktskatter införs i taxeringslagen. Föreningenauktoriserade revisorer kräver all ell sådant skålighetsrekvisil införs omeftertaxeringstiden förlängs. Sverigesadvokatsamfund föreslår alt lagtexlen ändras lill innebörd all tidsfristen föreftertaxering är om synnerliga skäl föreligger. Det bör enliglsamfundets mening överlämnas lill rättspraxis all fortlöpande bedöma vilkafall som skall anses vara så kvalificerade att eflertaxeringsfristenfördubblas. Därvid bör del från skatt undandragna beloppet endasl vara etlbedömningsmomenl bland flera. Länsstyrelseni anser del viktigt att del i förarbetena klargörs vilkenbeloppsgräns som skall gälla i de fall skatteundandragande föreligger under enföljd av år. Kammarrätten i uttalar att den av kammarrättenföreslagna gränsen om minst två basbelopp bör gälla också i dessa fall underfömtsättning all samband finns mellan de oriktiga uppgifterna och atteftertaxering för de skilda åren sker . Kammartällen anser vidare attkvittningsyrkanden som bifalls i eftertaxeringsprocessen bör tillgodoräknasden skattskyldige. Möjligen bör detta markeras, menar kammartällen, som vidareundrar hur gränsdragningen skall göras i fall då enbart förmögenhetsskatt eUersåväl inkomst- som förmögenhetsskatt undandragits och likaså ieflerbeskattningsfallen. Del är ingalunda givet all gränsen skall gå vid sammabelopp för inkomstskatt, för förmögenhetsskatt och för skilda former avindirekta skatter och avgifter. När detgäller författningsförslagen anser punktskatteutredningen att bestämmelsen omlängre frist för eftertaxering/efterbeskattning som tagits in i de berördaförfattningarna fått en mindre lämplig utformning (". . . om den skatt,som inle har fastställts, uppgår lill betydande belopp."). Regeln börformuleras om. RSV anseratt den föreslagna bestämmelsen i 116 § första stycket andra meningentaxeringslagen kan uttryckas i två meningar enligt följande. . . avser.Prövningen sker på framställning av taxeringsinlendenten. Kommun får ansöka omeftertaxering i fråga om inkomstskatt." 1 fråga omden redaktionella utformningen av lagtexten anmärker kammarrätten i Jönköpingatt ändringarna i samband med att bestämmelserna i första stycket av 1I6§taxeringslagen föreslås överflyttade till andra Prop.1984/85:47 92 stycket synes medföra den bristen att del inle längreframgår att man med målets avgörande avser dess avgörande i första instans. Länsstyrelseni ifrågasätter om del är motiverat att ge 115 och II6§§taxeringslagen ändrad språklig utformning. För det fall utredningen anser allordet ansökan inle bör användas i den betydelse ordet har i gällande lydelse avefterlaxeringsparagraferna lorde en rättelse inle kräva alt man inför ordvalet"väcka fråga om". Närmare till hands ligger då aU välja uUryckel"ansökan skall göras". Härigenom gör man mindre ingrepp i gällandelydelse i bestämmelserna om eftertaxering, som fick sin nuvarande språkligautformning genom lagstiftning , och vinner fördelen av ett enkelt ochmera lättbegripligt språk. Hovrätten för lar upp en fråga omparagrafindelning. - I konsekvens med paragrafindelningen i förslagen lill lagom ändring i uppbördslagen, till lag om ändring i lagen om sjömansskall ochlill lag om ändring i kupongskaildagen bör sista slyckel i envar av 34a § iförslag lill lag om ändring i lagen om prisreglering på jordbrukets område och21 § i förslag till lag om ändring i lagen om prisreglering på fiskels områdebrytas ut och bilda en särskild paragraf Belräffande förslagen på avgiftsområdet, 14 § AVGL, anserRFV del vara tveksamt att nu införa beslämmdser om efterdebitering vid oriktiguppgift i mål om arbetsgivaravgift. Skälet härtill är främst all någol fullständigttvåpartsförhållande inte införts på avgiftsområdet. RFV påpekar all vidöverprövning av RFV:s beslul i avgiflsärenden hos försäkringsrätten ägerombudsenheten, i motsats till då försäkringsrättens beslut överprövas iförsäkringsöverdomstolen, inte vara part i målel. RFV har i den prakliskatillämpningen av de regler som gäller för avgifisdebileringen inle hellerfunnit behov föreligga av sådan bestämmelse. Om denna införs, bör i så falläven en beslämmelse om avgiftstillägg vid oriklig uppgift i mål omarbeletsgivaravgift införas. Del skulle vara ologiskt anser RFV att kunnaeflerdebilera en arbetsgivaravgift på grund av oriktig uppgift i mål omarbetsgivaravgift men inte kunna påföra avgiftstillägg, när enursprungligen lämnad oriklig uppgift alltid medför avgiftstillägg, såvida inteeftergiftsbestämmelserna är tillämpliga. Vad avser ändringsförslagen i 14 § fjärde stycket AVGLanmärker RFV att hänvisningen till paragrafens första stycke rätteligen börvara tredje stycket och att det bör stå ". . . dom i målet vann lagakraft". Prop.1984/85:47 93 Lagom ändring i skattebrottslagen (1971:69) Härigenom föreskrivs i fråga om skattebrollslagen(1971:69) dels alt 14 § skall ha nedan angivna lydelse, dels att ilagen skall införas tre nya paragrafer, 14 a-14 c §§, av nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 14 § Utan hinder av 35 kap. I § får påföljdför brott enligt 3, 7, 8 eller 9 § ådömas, om den misstänkte häktats ellererhållit del av åtal för brottet från brottet. Har den misstänkte på det sätt som är föreskrivet omdelgivning av stämning i brottmål, vid förundersökning som lett till allmäntåtal mol honom för brott enligt denna lag, underrättats om att han är skäligenmisstänkt för brottet, skaU vad som föreskrivs i 35 kap. och iförsta stycket denna paragraf om åtal också gälla underrättelsen.Underrättelsen skall utfärdas av åklagaren och ange de omständigheter som utgörgrund för misstanken otn brott. På ansökan av åklagaren får rätten beslula om förlängningav den tid inom vilken påföljd får ådömas enligl 35 kap. I § och14 § denna lag. Beslut om förlängning får meddelas, om åtalet ellerunderrättelsen om brottsmisstanke inte har kunnat delges den misstänkte pågrund av att han 1. har saknat känt hemvist och detinte har kunnat klarläggas var han uppehållit sig, 2. inte harkunnat anträffas på känt hemvist inom riket och det inle har kunnal klarläggasvar han uppehållit sig samt det kan antas att han hållit sig undan eller 3. har stadigvarande vis tals utomlands. Föriängningstiden skall bestämmas med hänsyn till vad somkan antas behövas för att delgivning skall kunna ske med den misstänkte, docktill . Vf sar det sig att den bestämda liden är otillräcklig,får rätten på ansökan av åklagaren medge ytterligare förlängning. Förlängning enligt denna paragraffår inte omfatta längretid än sammanlagt . En ansökan enligt 14 a § skall ha kommit in tilltingsrätten innan möjligheten att ådöma påföljd för brottet har bortfallitenligt 35 kap. I § eller enligt 14 eller 14 a § denna lag. Har ansökningen getts in i rätt tid, bortfallermöjligheten att ådöma påföljd för brotlel tidigast när beslul på grund avansökningen föreUgger. Om ansökningen inle bi-faUs, skall i fråga ommöjligheten att ådöma påföljd anses som någon ansökan inte har gjorts. Tingsrättens handläggning av mål enligt 14 a § ärskriftlig. I handläggningen får ingå muntlig förhandling när det kan antasvara tiU fördel för utredningen. Den misstänkte och hans försvarare skall beredastillfälle att yttra sig över åklagarens ansökan om så kan ske. Beslut varigenom en domstol lämnat en ansökan enligt 14 a§ utan bifall får inte överklagas. Beslut av tingsrätt att medge förlängningenligl 14 a § överklagas genom besvär som skall ha kommu in inom två veckorfrån den dag då klaganden fick del av beslutet. 1 övrigt skall vad som är föreskrivet i rättegångsbalkenrörande brottmål gälla i tillämpliga delar. 1984/85:47 95 Dennalag träder i kraft . Denya bestämmelserna i 14 § andra slyckel tillämpas endasl på underrättelser somdelges efter ikraftträdandet. Lag om ändring i taxeringslagen (1956:623) Härigenom föreskrivs att 115 § taxeringslagen (1956:623)'skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen Ivdelse Fråga om eftertaxering prövas av länsrätt efter ansökan avtaxeringsiniendent. Kommun får ansöka om eftertaxering i fråga om inkomstskall.Ansökan om eftertaxering upplages lill prövning av den länsrätt som har haftall upplaga besvär rörande den skattskyldiges taxering del år ansökan avser. Ansökan om eftertaxering skall ha kommil in lilllänsrätten , då taxeringen rätteligen bort verkställasi första instans. Ansökan om eftertaxering på grund av oriktigt meddelande ilaxeringsmål får dock upptagas till prövning, om den har kommit in inom etl årfrån utgången av den månad dä dom eller slutligt beslul i målel vann lagakraft. Har den skattskyldige avlidit, skall ansökan om eftertaxering av hansdödsbo ha kommit in efter utgången av del kalenderår, dåbouppteckning efter honom gavs in för registrering. Har skattskyldig åtalats för skattebrott som avser hans taxering, får ansökan om eftertaxering som brotlel avser upplagas lill prövning även efter utgången av den i andra slyckel angivna liden. Delsamma gäller, om eftertaxering medför att den skaltskyldige enligt 12 § skaltebrottslagen (1971:69) är fri från ansvar för sådani brott. Ansökan skall ifall som har sagts nu ha kommil in före utgången av kalenderåret efter del då åtalet väcktes eller åtgärd som avses i 12 § skattebrollslagen vidtogs. Har den skallskyldige avlidit, skall ansökan om eftertaxering av dödsboet ha kommit in från dödsfallet. Eftertaxering, som har åsatls efter åtal mot den skaltskyldige, skall undanröjas av länsrätten, om åtalet ej bifalls lill någon del. Detta gäller dock ej, om åtalet ogillas med slöd av 12 § skaltebrottslagen. Har den skaltskyldige enligt 14 § andra stycketskattebrottslagen (1971:69) delgetts misstanke om .skatlebroll som avser hanstaxering eller har han åtalals för sådant brott, får ansökan om eftertaxeringför det år som brottet avser upptas lill prövning även efter utgången av iandra stycket angiven tid. Detsamma gäller, om tiden för att ådöma denskaltskyldige påföljd för sådant brott har förlängts genom beslut enligt 14 a§ skattebrollslagen. Ansökan om eftertaxering får också upptas till prövningefter utgången av i andra stycket angiven tid. om eftertaxeringen medför attden skallskyldige enligl 12 § skaltebrottslagen är fri från ansvar förskattebrott. Ansökan enligt tredje stycket skall ha kommit in föreutgången av kalenderåret efter del då någon av de där angivna åtgärderna förslvidtogs. Ansökan enligt fiärde stycket skall ha kommit in före ut- ' Lagen omtryckt 1971:399. Senastelydelse av lagens rubrik 1974:773. - Senasle lydelse 1979:175. Tredje stycket skall tillämpas också ifall då den som harföreträtt juridisk person åtalats för skattebrott som avser denjuridiske personenstaxering eller är fri från ansvar för sådani broU på grund av 12 §skaltebrottslagen. gången avkalenderåret efter det då åtgärd som avses i 12 § skauebrouslagen vidtogs. skallskyldige avlidit, skall dock ansökan om eftertaxering av dödsboet hakommil in frän dödsfallet. Eftertaxering,som har åsatls efter ansökan enligl tredje stycket. skall undanröjas avlänsrätten, om åklagaren beslutar att inte väcka åtal på grundval av denförundersökning som föranlett ddgivningen av brottsmisstanke eller beslutet omtidsförlängning eller, om åtal har väckts, åtalet inle bifalls lill någon del.Vad som har sagls nu gäller dock inte, om den skaltskyldige är fri från ansvarmed slöd av 12 § skauebrouslagen. Iredie-själtestyckena skall också tillämpas om skattebrottet avser en juridisk personstaxering och åtgärd som avses i tredje stycket har vidtagits mot den som harföreträtt den juridiska personen eller om företrädaren är fri från ansvar försådant brott på grund av 12 § skattebrollslagen. Denna lag träder i kraft den . 7 1984/85. Prop.1984/85:47 98 Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272) Härigenom föreskrivs all 81 § uppbördslagen(I953:272)'skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Arbelsgivare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhetåsidosätter skyldighet all inbetala skatt som innehållits för annan dömes tillböler eller, om gärningen rör belydande belopp eller annan försvårandeomständighet föreligger, till fängelse i högsl . I ringa fall dömes ej lill ansvar enligl första stycket.