prop · G8033 · 1984-12-31 00:00:00 — Vadgäller trafikområdet bör otvivelaktigt etl inte oväsentligt utrymme finnas atlbegränsa antalet lagföringar. Frågan har särskilt uppmärksammats i samband medden tidigare nämnda utredning om begränsningar i straffrättenslillämpningsområde som RÅ f n. bedriver. Som jag fömt nämnde har RÅ nyligenavlämnat etl förslag lill avkriminalisering inom trafiklagstiftningen, bl.a.genom atl vissa fall hell las undan från det straffbara området. En sådanlösning lorde också vara bäst avpassad för trafikområdets speciella karaktär. Åtminstoneintill dess lagstiftningsåtgärder eventuellt har vidtagils på grundval avresultatet av RÅ: s utredning bör emellertid ålalsunderlåtelser i vissutsträckning kunna tillämpas även på trafikområdet. Somjag ser det blir dockutrymmet här rätt begränsat. Ålalsunderlåtelser bör kunna förekomma när detl.ex. gäller sådana överträdelser av delaljföreskrifter ivägtrafikförfattningarna som med hänsyn till siluationen i del särskilda fallelframslår som ursäktliga och inle har inneburil någon egenllig olägenhel ellerfara från trafiksäkerhelssynpunkt. Ifråga om narkotikaförseelser har narkolikakommissionen föreslagilvissa ändringar som bl. a. innebär atl möjligheterna lill åtalsunderlåtelsevid bötesbrottslighet skall få starkt minskad lillämpning på narkolikaområdel.Förslaget (kommissionens PM nr 8) remissbehandlas f. n. Intill dess ställninghar tagits till del förslagel bör enligt min mening praxis bibehållasoförändrad på det aktuella området. Allmäntsett villjag hämtöver framhålla följande. Den nuvarande regeln anses iväsentlig mån vara inriktad på fall som med hänsyn lill speciellaomständigheter framstår som ursäktliga eller som engångsföreteelser. Enligtmin mening bör sådana bedömningar inte ha lika stor belydelse i framliden. Detkan sålunda knappasl krävas all åklagaren gör en närmare undersökning av om denmisstänkte lidigare har begått liknande brott. Även om detla skulle vara känt,behöver den omständigheten i sig inte utgöra hinder mot åtalsunderlåtelse. 3.3Åtalsunderlåtelse vid brottskonkurrens och återfall Mittförslag: Möjligheterna alt underiåla ålal för en del av brottsligheten närnågon samiidigi misslänks för flera brott utvidgas. Ulrymmel föråtalsunderlåtelse beträffande brott som upptäcks eller begås sedan denmisstänkte har dömts för andra brott men innan han till fullo undergåttpåföljden bhr också störte. 1984/85:3 30 Åtalsrättskommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitl förslag. Kommittén föreslårdessutom atl del inte skall vara tillåtet för åklagaren atl återkalla etlbeslut om åtalsunderlåtelse och väcka åtal för ett broll som haråberopats som försvårande omständighet i samband med åtal för andra brott. Remissinstanserna:De flesta är positiva till kommitténs förslag om utvidgning av möjligheternatill åtalsunderlåtelse. Däremot är nästan alla remissinstanser negativa tillförslaget om hinder mot ålerkallelse av åtalsunderlåtelse och kommitténs tillgmnd för detta liggande uppfattning att ett brott som omfattas av åtalsunderlåtelseskall kunna åberopas som försvårande omständighet. Skälför mitt förslag: Nuvarande reglering om åtalsunderlåtelse vid brottskonkurtensoch återfall finns i 20 kap. 7 § första stycket 2 RB. Enligt denna bestämmelsefår åklagare underlåta åtal dels i s.k. samlidighetsfall, dels i s.k.successivfall. De förra kännetecknas av att någon misstänks för flerabrott och att han inte dömts för någol av dem. Del kan röra sig om flera brottav samma slag, l.ex. en serie av stölder eller bedrägerier men också om brottav olika slag, t.ex. etl grovt förskingringsbrott och en relativt lindrigförseelse. Successivfallen är av två slag. Den ena situationen är alt någondömts för ett broll och det sedan upptäcks all han har begått ännuett brott (nyupptäckt brott). Eller också har den misstänkte begått brottet(nytt brott) sedan han dömts för andra brott. I båda fallen förutsätts att denmisstänkte ännu ej hell undergått den ådömda påföljden. Avgörande tidpunkt ärnär prövoliden efter villkorlig frigivning från fängelsestraff, villkorlig domeller dom på skyddstillsyn lar slut. En fömtsättning för atl åklagaren skallkunna underiåla åtal i dessa situationer är att del är uppenbart atl brottet ärutan nämnvärd betydelse med hänsyn till påföljden. Bestämmelsenom åtalsunderlåtelse skall vad gäller successivfall ses mot bakgmnd av reglemai 34 kap. BrB rörande sammanträffande av brott m. m. För åklagaren gäller det idessa fall alt göra en bedömning av hur domstolen i händelse av åtal skulle kommaatt tillämpa bestämmelserna i . Åtalsrättskommitténhar föreslagit alt möjligheterna att underlåta åtal skall utvidgas både isamtidighets- och successivfallen. Detta föreslås ske genom att de nuvaranderekvisiten mjukas upp. Enligt förslaget krävs endasl att ett annat brott"medfört eller kan antas medföra sådan påföljd atl någon påföljd därutöveri anledning av del föreliggande brottet ej finnes påkallad". Dämtöverskall gälla den allmänna begränsningen att del inle föreligger hinder motåtalsunderlåtelse med hänsyn till någol viktigt allmänt eller enskiltintresse. Kommitténsförslag om utvidgning av möjligheterna till åtalsunderlå- 1984/85:3 31 telsei konkurrens- och ålerfallssilualioner välkomnas i allmänhel av remissinstanserna.Det är endasl kommitténs överväganden när det gäller frågan om möjligheternaatt väcka ålal för elt brott som tidigare åberopats som försvårandeomständighet som medfört kritik. Narkotikakommissionensförslag om åtalsunderlåtelse i brottskonkur-rensfallen skiljer sig frånkommitténs förslag endast därigenom att hinder mol åtalsunderlåtelse skallföreligga när åtal krävs av "särskilda skäl". Kommitténsförslag innebär, liksom narkolikakommissionens, atl åklagaren får en betydligtstörte frihet än f. n. när det gäller att bedöma om ålal skall underlåtas i häravsedda fall. I likhei med flertalet remissinstanser finner jag förslagenvälgmndade. En avsevärd utvidgning av möjligheterna lill åtalsunderlåtelse ärbefogad bl. a. med hänsyn lill slarka processekonomiska skäl. Dessa skäl blirän siarkare om man beaktar möjligheterna lill fömndersökningsbegränsning. Iolika sammanhang, senast i prop. 1981/82:41 s. 13, har lagstiftaren understmkitvikten av atl den nuvarande regleringen utnyttjas av åklagarna fullt ut, särskiltvid seriebrottslighet. Dessa ullalanden synes dock inle ha fått genomslag ipraxis. Relativt setl har antalet personer som erhållil åtalsunderlåtelseenligt 20 kap. 7 § första stycket 2 RB inle undergått någon mera pålagligökning . Förklaringen till den förhållandevis restriktivatillämpningen är sannolikt de nuvarande uppenbarhels- ochnämnvärdhelsrekvisilen. Enutvidgad möjlighet till åtalsunderlåtelse framstår som särskilt angelägen vadgäller seriebroltsligheten och andra samtidighetsfall. Utvidgningen börmöjliggöra atl utredningen kan inriktas på vissa lypfall i en serie brott,vilka belyser brottsligheten i dess helhet. Äveni successivfallen talar processekonomiska skäl för en utvidgning. Jag länkerhär särskilt på sådana fall när det sedan någon dömts för brott upptäcks attdenne före domen begått ytterligare broll av samma karaklär. Iåterfallssilualionerna kan dock skälen för ålal väga tyngre. Narkotikakommissionenhar i sin promemoria visal alt en uividgning av möjligheterna tillåtalsunderlåtelse skulle vara av stort praktiskt värde vid utredningen avnarkotikabrott. En sådan reform skulle innebära bl.a. all inte alla fall avförsäljning i en serie narkotikabrott behöver utredas. Som kommissionen påpekarfår det anses mera angelägel all man genom all begränsa ulredningen kan fåutredningsresurserna atl räcka till för flera brottshärvor än att få fram enfullsländig ulredning av varje ärende. Narkotikabrottsligheten torde nämligenkunna stoppas lättare ju flera som polisen hinner angripa. Utöverde rent processekonomiska skälen kan framhållas atl del är elt siarkt inlressebåde från allmän synpunki och av hänsyn till den misstänkte att ensamhällsreaktion på den brottslighet som redan är utredd kommer till stånd inomrimlig tid och inle fördröjs av en utredning vars resultat endast i mindre månkan påverka påföljdsfrågan. Jagförordar sålunda en ny bestämmelse om åtalsunderlåtelse för kon- 1984/85:3 32 kurtens-och ålerfallssilualioner av innehåll alt ålal får underlåtas för brott, omannal broll har medfört eller kan antas medföra sådan påföljd att någon påföljddärutöver med anledning av del nya brottet inle är påkallad, I detta ligger attåtalsunderlåtelse far ske, om den förutsedda eller redan utdömda påföljdenframslår som en lillräcklig och adekvat påföljd även med beaktande av det nyabrottet. Somjaglidigare har förordat (avsnitt 3.1) bör däruiöver gälla alt åtalsunderlåtelseinle får meddelas, om någol vikligl allmänl eller enskilt inlresse kräver all ålalväcks. Vad della innebär i allmänhel har redan berörts. Vad gälleråtalsunderlåtelse enligt den föreslagna nya bestämmelsen i 20 kap. 7 § förstaslycket p. 2 bör de processekonomiska synpunkterna tillmätas stor betydelsesärskilt i fall av seriebrottslighet. I defall då någon återfallit i brott medan han är underkastad påföljd väger deprocessekonomiska hänsynen mindre tungt. Här kan i slället allmänpreventivaskäl föranleda åtal. Den nya bestämmelsen inrymmer i och för sig också sådanafall där brottet har begåtts efter det alt påföljden har upphört. Här torde detdock sällan finnas anledning lill åtalsunderlåtelse. Enligt34 kap. 1 § försia stycket 1 BrB har domstolen möjlighel alt förordna att entidigare ådömd påföljd skall omfatta etl nyupptäckt eller nylt broll. Som enföljd av sitt förslag i fråga om åtalsunderlåtelse föreslår kommittén också enändring av bestämmelsen i 34 kap. 3 § första stycket BrB. Där föreskrivs f.n.att domstolen, när någon har återfallit i brott innan en fängelsepåföljd upphört,l.ex. under prövoliden, får förordna alt fängelsepåföljden skall avse del nyabrottet endasl om det är uppenbart alt det nya brottet i jämförelse med detföiTa med hänsyn till påföljden är utan nämnvärd belydelse eller annarssynnerliga skäl föreligger. Ordalydelsen ansluter nära till den nuvarandebestämmelsen i 20 kap. 7 § första stycket 2 RB. Kommittén föreslår atl även densisinämnda bestämmelsen i 34 kap. 3 § BrB mjukas upp. Enligt den föreslagnalydelsen skall etl sådanl förordnande som avses i bestämmelsen få meddelasendast om någon påföljd utöver fängelsestraffet ej finnes påkallad eller annarssynnerliga skäl föreligger. Enligt kommillén är en parallellilet mellan debåda bestämmelserna önskvärd. Åtalsrättskommitténsförslag på denna punkl har inle mött någon kritik från remissinstanserna. Enöversyn av påföljdssyslemet företas emellertid av fängelsestraffkommitlén. Ävenreglerna i 34 kap. BrB berörs av denna översyn. Att i delta läge ändra 34 kap.3 § BrB är inte lämpligt. Något hinder alt genomföra förslaget omåtalsunderlåtelse i nu aktuella fall utan alt ändra 34 kap. 3 § BrBtorde inte finnas. Jag förordar därför atl kommilléns förslag på denna punklinte genomförs i delta sammanhang. Somjag lidigare har antyll har kommittén tagil upp frågan om del är möjligt föråklagaren att, när åtalsunderlåtelse har meddelals för en del avbrottsligheten, åberopa denna del i samband med åtalet för övriga broll i 1984/85:3 33 syfleatt visa all gärningsmannen förfarit vane- eller yrkesmässigt. Kommittén menaratt del inte är något som hindrar alt bevisning sker rörande den brottslighetsom avses med ålalsunderlålelsen och som åberopas enbart som försvårandeomständighet. Enligt kommittén kan de brott som åberopas som försvårande omsländighetinte anses omfatlade av rättskraften (30 kap. 9 § RB). Kommittén anser dockalt det vore otillfredsställande om åklagaren i etl nylt mål - efteräterkallelse av ålalsunderlålelsen -skulle kunna föra talan om ansvar för dessabrott, om dessa redan vunnii ett visst beaklande i det första målel. Kommitténföreslår som nämnls atl rätlen alt återkalla ell beslul om åtalsunderlåtelseförses med det undantaget atl ålerkallelse inte får ske i fråga om sådanabroll som har åberopats som försvårande omständighet i samband med åtal förandra brott. Kommitténsöverväganden och förslag i denna del har blivit föremål för kraftigremisskritik. Ålskilliga remissinslanser ifrågasätter om det är tillåtet attsom försvårande omständighet åberopa ett brott som ligger utanförgärningsbeskrivningen enligt åtalet. Andra finner atl den ordning kommitténförordar är opraktisk eflersom ulredning kanske måsle föras in i målet angåendede brott som inte omfattas av åtalet. Vidare påpekas att det i ett senaresammanhang kan vara svårt att konstatera om etl visst brott åberopats somförsvårande omständighet i ett tidigare brottmål eller inle. Föregen del vill jag först framhålla att reglerna om åtalsunderlåtelse harbetydelse bl. a. för om fömndersökningsbegränsning skall ske. Har förundersökningenbegränsats till vissa av de brott misstanken avser, bör de brott som inteutretts inte ges någon betydelse i en senare rättegång rörande övrigbrottslighet. Förslagetom vidgad möjlighet lill åtalsunderlåtelse i nu avsedda fall innebär altåklagaren skall eftersträva all den misstänkte erhåller en adekvat påföljd. Omelt visst brott beiräffande vilkel fömndersökning ägl rum har avsevärdbetydelse i påföljdsfrågan, l.ex. som ell mått på den vanemässighel somutmärker brottsligheten, följer av detla all åtal skall väckas för brottet.Några störte processekonomiska nackdelar uppkommer i regel inte, eflersomåtalsunderlåtelse i princip endasl får ske när skuldfrågan är klarlagd. Skulleåklagaren i efterhand - dvs. när beslut om åtalsunderiåtelse har meddelatsresp. ålal väckls - vilja åberopa ett brott som omfattas av åtalsunderlåtelse,får han under de fömtsättningar som gäller för detla återkallaålalsunderlålelsen och utvidga åtalet enligt 45 kap. 5 § RB lill alt omfallaäven detla brott. Med tanke på aU fömndersökning ägl mm och au ett erkännandenormalt kan förutsättas föreligga lorde åklagaren oftast kunna räkna med atträtten tillåter utvidgningen. Medhänsyn till det anförda finner jag aU det inte finns behov av det av kommitténföreslagna förbudet mol ålerkallelse av åtalsunderiåtelse. Somframgåu av det tidigare anförda (avsnitt 3.1) behövs en särskild regel omfömndersökningsbegränsning i fråga om brott som begålls före elt beslul omåtalsunderlåtelse enligt LUL, när en ny åtalsunderiåtelse kan 3 1984185. 1984/85:3 34 ifrågakommaenligt denna lag. som har förordal en regel med sikle påsådana fall föreslår undantag för fall då åtal påkallas av särskilda skäl. Jaganser dock atl även för detta fall av förundersökningsbegränsning bör gälladel nya grundläggande rekvisitet. Fömndersökningsbegränsning får alltså inleske, om något hinder möter med hänsyn till någol viktigt allmänt eller enskiltintresse. I della fall torde det emellerlid sällan finnas sådana skäl medhänsyn lill den åtalsunderlåtelse som redan har meddelals enligt LUL och somkan antas ligga ganska nära i tiden. 3.4Åtalsunderlåtelse i resocialiseringsfall m. m. Mittförslag: Möjligheterna till åtalsunderlåtelse när ett brott har begåtts underinflytande av psykisk abnormitet utvidgas på det sättet att det inle längreskall krävas alt den misstänkte blir föremål för sluten psykiatrisk vård utanatt del skall räcka med all öppen vård kommer till stånd. Åtalsrättskommitténsförslag: Förslaget innebär att åtalsunderlåtelse skall kunna ske i storomfattning i s.k. resocialiseringsfall, dvs. i sådana fall där ett behov avvård eller andra hjälpålgärder föreligger. Till denna kategori hänför kommitténpsykiskt avvikande lagöverträdare, alkoholmissbrukare, narkolikamissbmkare ochsådana personer som utan alt orsaken till brottet är alt söka i psykisk sjukdomeller missbmk blir föremål för sociala vård- eller hjälpålgärder. Förålalsunderiåielse krävs enligt kommittéförslaget atl vård eller hjälpålgärderär ägnade alt främja den misstänktes anpassning i samhället. Åtalsunderlåtelseskall också kunna ske när den misstänkte i andra fall blir föremål för åtgärderfrån samhällets sida eller på annat sätl, om ålgärden är så ingripande atllagföring inte är påkallad. Med denna hell nya gmnd för åtalsunderlåtelseåsyftar kommittén bl. a. sådana fall där brottet begåtts i anställning och leutill disciplinpåföljd eller avskedande eller där den misstänkte är en utländskmedborgare som skall utvisas. Åklagaren får enligt kommitiéförslagel befogenhelatt i resociali-seringsfallen förklara åtalsfrågan vilande i avvaktan påutfallet av en vidlagen åtgärd. Remissinstanserna:Remissutfallet är blandat men övervägande negaiivt i vad avseråtalsunderlåtelse i resocialiseringsfall. De flesta remissinstanser motsäftersig åtalsunderiåtelse i andra fall än där psykisk sjukdom eller missbrukföreligger. De huvudsakliga skälen härför är att det till skillnad från vad somgäller vid dom på skyddstillsyn saknas garanlier för aU vårdåtgärden inledseller blir varaktig, att förslaget är för diffust med hänsyn tillrättssäkerheten samt att förslaget skulle kunna leda till väsentligt ökatarbete för polis och åklagare. Vidare invändes all del vid tiden för 1984/85:3 ' > 35 betänkandetsavlämnande pågående utredningsarbetet pä socialvårdens omräde(socialtjänstreformen) borde avvaktas. Av de instanser som är negaliva tillförslaget om åtalsunderiåtelse vid värdåtgärder i allmänhel är några posilivatill vidgade möjligheter lill åtalsunderlälelse när sådan vård som avses i 31kap. 2-4 §§ BrB kommer till stånd medan andra endasl tillslyrker all delnuvarande kravel i gällande beslämmelse om åtalsunderlåtelse vid psykiskabnormitet på kausalitet mellan brottet och psykisk sjukdom utmönsiras. Ävenförslagel om åtalsunderlåtelse vid vissa andra samhällsåtgärder eller andraingripanden har i stort sett bemötts negativt. Förslagel anses av flerainstanser vara så oklart att dess verkningar inte kan bedömas. Vad gälleråtalsunderlåtelse vid avskedande m.m. påpekas bl.a. all det i här aktuella fallså gotl som alltid krävs ell beslul beträffande den straffrättsliga fråganinnan något disciplinförfarande inleds. När del gäller kommitténs avsikt attäven beakta utvisning m. m. anförs att möjligheterna för åklagaren alt fömtsesådana beslut kan vara små. Några remissinstanser påpekar alt det kan uppståoförutsedda hinder mot verkställighet sedan åtalsunderlåtelse meddelals. Enannan vanlig synpunki är alt intresset av en likformig behandling av svenskaoch utländska medborgare talar mot att införa särskilda möjligheter tillåtalsunderlåtelse i fråga om utlänningar. Förslaget om vilandeförklaring avåtalsfrågan avstyrks av en majoritet av de inslanser som yttral sig i frågan. Skälför mitt förslag: Enligt gällande räll får åklagare meddela åtalsunderlåtelsenär etl brott uppenbarligen har begåtts under inflylande av en djupgåendepsykisk abnormitet och antingen sluten psykiatrisk vård eller vård i vårdhemeller specialsjukhus för psykiskl ulvecklingsstörda kommer till slånd ulanlagföring saml åtal inle krävs av särskilda skäl (20 kap. 7 § försia Slycket 4RB). Kommitténsförslag innebär i fråga om psykiskl abnorma lagöverträdare den skillnaden ijämförelse med gällande rätl att det nuvarande kravel på atl brottet harbegåtts under inflylande av själslig abnormitet avskaffas och att det inleuppställs någol krav på atl sluten psykiatrisk vård (eller därmed jämställdvård) äger mm. Förslaget innebär också atl åtalsunderlåtelse skall kunna skenär vård kommer till slånd i fråga om alkohol- eller narkolikamissbmkare. Denstörsta nyheten i förhållande till gällande räll är emellertid förslaget altåtalsunderlåtelse skall kunna ske när vård-, hjälp- eller stödåtgärder äraktuella i andra fall. Dessa fall lorde i huvudsak vara sådana som medförskyddslillsyn. Som framgått har en majoritet av remissinstansema varil myckelkritisk mot förslaget i denna del. I övriga delar, främst uppmjukningen avnuvarande förutsättningar för åtalsunderlåtelse vid psykisk abnormitet, harremissopinionen varit mer positiv. Narkolikakommissionenhar i sin promemoria nr 5 förordal en ulvidg- 1984/85:3 36 ningav den nuvarande möjligheten lill åtalsunderlälelse enligt 20 kap. 7 § förstaslycket 4 RB på så sätt atl åtalsunderlåtelse skall kunna meddelas, om brottetkan antas vara begånget under inflytande av en djupgående psykisk abnormitetoch åklagaren finner alt lagföring är utan betydelse för den misstänktes lillrättaförandesaml atl ålal inle krävs av särskilda skäl. Kommissionens förslag innebäralltså alt det nuvarande vårdkravel utmönstras. Bedömerman kommilléns förslag från renl processekonomisk synpunki lorde knappasl någrastörte fördelar stå all vinna med förslaget. Tvärtom synes, som elt storl anlalremissinslanser påpekal, förslaget leda till merarbete för polisoch åklagare genom att ibland omfattande utredningar måste göras rörande denmisstänktes behov av vård. En utvidgning av möjligheterna tillåtalsunderlåtelse i dessa fall skulle dessulom i praktiken knappasl medföraökade möjligheter all begränsa förundersökningen. Frånkriminalpolilisk synpunkt däremoi har förslaget vissa fördelar. Det ärbetydelsefullt att vård- och slödålgärder sätts in . Rentstraffrättsliga ålgärder kan vara lill skada när andra åtgärderredan har satts in. Självär jag emellertid iveksam lill kommilléns förslag i den del del i realitetenskulle medföra atl skyddstillsyn i etl slort anlal fall ersätls medåtalsunderlåtelse. Från allmänprevenliva synpunkier skall domstolsförfa-randelsbetydelse inte underskattas. En annan svaghet är alt det knappast finnslillräckliga garanlier för all den vård som ålalsunderlålelsen grundas på inledseller blir varaklig. Tilldelta kommer alt utformningen av socialljänsllagsiifiningen är av grundläggandebetydelse för hur regler om åtalsunderlåtelse i här aktuella fall skulle kunnatänkas bli konslruerade. Som förul berörls ulvärderas f n. den år 1980genomförda socialljänstreformen av socialberedningen (S 1980:07, dir 1980:45,1981:55 och 1982: 106). Bl.a. ingår del i beredningens uppdrag all följa upptillämpningen av LVM saml att göra en fullständig översyn av den psykiatriskatvångslagsiiftningen. Medhänsyn lill del uppföljnings- och utredningsarbete som pågår anser jag atllidpunkten nu inte är lämplig all ta slutlig ställning lill kommitténs förslagi hela dess vidd när del gäller åtalsunderlåtelse i s.k. resocialiseringsfall. Detsynes dock vara möjligt atl redan nu genomföra mindre ändringar i den nuvaranderegeln om åtalsunderlåtelse vid psykisk abnormitet. Här har remissinslanserna iregel tillstyrkt de utvidgade möjligheter till åtalsunderlåtelse somkommiltéförslagel innebär. För egen del är jag dock med hänsyn till detpågående utredningsarbetet inle beredd att gå så långl som kommillén. Detnuvarande kausalilelskravet bör sålunda l.v. Däremotfinns det anledning att överväga om inle del obligatoriska kravel på atl slutenpsykiatrisk eller därmed jämställd vård kommer lill 1984/85:3 37 slåndborde kunna ulgå. vill för sin del gå etl steg längre ochanser alt någon vård inle alls behöver komma lill slånd. Kommissionen påpekaralt del förekommer åtskilliga fall där brott begås under inflytande av psykiskabnormitet utan all sjukvården finner anledning till ingripande. När gärningeninle avser något allvarligt brott och del är klart atl gärningsmannen ärpsykiskt abnorm borde åtal enligt kommissionens mening kunna underlåtas. Förmin del vill jag först erinra om atl ulvecklingen när del gäller psykiatriskvård alltmera går i riklning mol öppna vårdformer. Det synes därför naturligtatt möjlighet till åtalsunderlåtelse införs även när mindre ingripande vård änsluten vård äger rum. Jag tänker här på sådana fall där öppen psykiatrisk vårdeller öppen vård enligt lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykisklulvecklingsstörda (omsorgslagen) kommer till stånd. Ett åtal skulle när sådanvård övervägs i vissa fall kunna vara till skada från vårdsynpunkt. 1 fall därdet kan råda tvekan om lämplig vårdform kan vidare den nuvarande ordningenockså på etl olämpligt sätt styra valet av vårdform. Även processekonomiskaskäl motiverar en utvidgning av möjligheterna lill åtalsunderlåtelse i dessafall.