prop · G803118 · 1984-12-31 00:00:00 — 10.3.19 : Vi tiUstyrker förslaget till en frislående myndighet förkemikaUetillsynen vilket i praktiken innebär en frikoppling och utveckling avproduktkontrollbyrån. 10.4.1 : Ifråga om sammansättningen av kemiin-speklionens styrelse instämmer SÄI iförslaget att ledamötema bör ha kunskaper om kemi och/eUer kemiska mUjö- ochhälsorisker samt i förslaget att ordföranden bör vara fristående frånmyndigheten. Däremot tfrågasätter SÄI, av samma skäl, förslaget att depolitiska partierna skaU vara företrädda i styrelsen, eftersom kunskaper omverksamhetsområdet måste bedömas som viktigare vid en så utpräglat tekniskmyndighet som kemikaUeinspektionen. 10.4.2 : Föratl den samverkan som erfordras skaU bli så bra som möjlig anser vi detangeläget att importhandeln () beredes plats i styrelsen förKemikalieinspektionen. Importen svarar för 95 procenl av aUa de kemiska ämnensom hanteras i landet. Det torde därför vara praktiskt att importhandelntUlsammans med svensk industri () är representerad i den nyamyndighetens slyrelse. 10.4.3 i Sverige:Beträffande styrelsens sammansättning i den nya kenukaliemyndigheten vUl LOunderstryka vad som framförs av Letf KjeUstrand och i särskiltyttrande, att den fackliga representationen i slyrelsen bör vara av minst sammaontfattning som i den nuvarande produktkontrollnämnden. Prop.1984/85:118 11 10.4.4 Svenskaarbetsgivareförenuigen: föreslås få en slyrelse bestående av ledamöter med god sakkunskap om kemiska hälso- och mUjörisker. I styrelsen föreslås vidare representanter för nä ringslivet ingå. Om så skall vara faUet är det väsentligt att näringslivet representeras av ledamöter från såväl tiUverkare/leveranlörsledet som från bmkama för att en aUsidig bedömning om de kemiska produktemas risker och hantering skall kunna göras. 10.4.5----------------------------- : Förbundel yrkar därför på,att med hänsyn tiU näringens breda och varierande kulturspektmm och den mycketspecialiserade produktionsmetodik som tUlämpas samt tUl den mycket omfattandepreparatfloran, få vara direktrepresenterad i myndighetens slyrelse. Ävenbetänkandets betoning av att en ingående risk-nyttovärdering göres, talar tiUförmån för en direktrepresenlation från trädgårdsodlingen. 10.4.6 Sverigeskemiska industrikontor: För sammansättningen av Kemika lieinspektionens slyrelse bör gäUa gängse principer för verksstyrelser. har bedömt de krav på sakkunskap som bör finnas företrädda i inspektionens styrelse. Sålunda anföres att det behövs kun skap om den faktiska kemikaUehanteringen i samhället och om dess inver kan på arbetsmUjön och på den yttre miljön. Detta är självklart men det är en aUtför snäv bedömning av de krav som måste ställas. Med den ensidiga myndighelssyn på kemikaUekontroUen, som utredningen avspeglar är det av vikt för lagsttftningens tiUämpning atl näringshvets erfarenheter och synpunkter liUvaratages, bl. a. i styrelsen. Utredningenhar insett all eventueUa restriktioner för kemikaUehanteringen medförkonsekvenser för de kemikaliehanlerande företagen och därmed för samhället islort. Det är sådana konsekvenser som näringslivets företrädare också börkunna belysa. Med tanke på att ingrepp i näringsulövning framför allt kommeratt riklas mot tillverkare och importörer av kemiska ämnen och produkter bordeutredningen ha framhåUit, att i varje faU den svenska industrin genomIndustriförbundet - och den utländska induslrin och handeln (genomGrossistförbundel) skaU äga rätt att nominera en representant vardera. 10.5.1Lantbruksstyrelsen: Enligt 65 § kungörelsen om hälso- och miljöfarliga varorskall föreskrifl som meddelas enligt kungörelsen och som uppenbarligen harväsentlig ekonomisk betydelse faststäUas av regeringen. Kommissionens förslaginnebär härvidlag en belydande ändring såtillvida att man inom en vid ramhänskjuter detaljbestämmelser med okända men polentieUl belydandekostnadskonsekvenser för bl. Prop.1984/85:118 182 bmks-och trädgårdsnäringama tUl myndighetsförfauningar. Enligt lanlbmksstyrelsensmening bör även fortsättningsvis föreskrift som har väsentlig ekonomiskbetydelse meddelas av regeringen. En sådan föreskrift är förbud mot sådanspridning av bekämpningsmedel som kan avvaras utan betydande ekonomiskolägenhet. Med hänvisning tiU vad sagts om svårigheten altfömtbestämma bekämpningsbehovets storiek, kan fömtses lägen, där avsaknaden avmöjligheter att göra en insats kan få ekonomiskt förödande effekter för enskUdanäringsutövare. 11 Ansvarsfördelning mellan myndigheterna 11.1 Allmänna synpunkter 11.1.1 : I kapitel 16Ansvarsfördelning meUan myndigheterna föreslår kemikommissionen under 16.4"att övertar de av produktkontrollnämndens uppgtfler somgäUer effekter på den yllre miljön från kemikaliehantering. Det gäller bl. a.frågor om spridning av bekämpningsmedel och gödsehnedel. börsåledes utarbeta föreskrifter och svara för den centrala tUlsynen".Hitlills har ordningen varit den att i samråd mednaturvårdsverket utfårdat föreskrtfter och allmänna råd inom tfrågavarandeområde. Denna ordning har fungerat väl och bör bestå. I vart faU är detangeläget att fackmyndigheterna får goda möjligheter att tiUföra arbetet medföreskriftema sin specialkompetens saml även belysa den näringsekonomiskabetydelsen av föreskrifter som berör resp. näringsgren. anserdärför alt erforderUga föreskrtfter bör utarbetas i samråd med resp.fackmyndighet. 11.1.2 : Iavsnitt 16.1 föreslås att en kemikaliemyndighet bildas. Därvid viUlivsmedelsverket betona vikten av atl avgränsningarna mellan de berördamyndighetemas ansvarsområden klargörs samt att de uppgtfler, som skaU ankommapå den nya myndigheten, mycket klart definieras. har berörtdelta men inle lyckais klara dessa gränsdragningar, vUket t. ex. framgår avavsnitt 18.8 beträffande information. Den del av informationen tUlkonsumenter, som berör hälsorisker beroende på intag av livsmedel, inklusivedricksvatten, som innehåller olika slag av kemiska mUjöföroreningar (t. ex. PCBoch kvicksilver) måste även fortsättningsvis ankomma på livsmedelsverket. Detlorde också vara av största vikl att gränsdragningar mellan myndigheterna beträffandeöversUctiiga faroanalyser och prioriteringar av kemiska ämnen som börundersökas närmare bltf klara och entydiga. Sådana gränsdragningar lösestroligen bäsl i någon av de av kommissionen föreslagna samrådsgmppema. I avsnitt om tUlverkningoch import (16.3) diskuteras fördelningen av ansvaret för de oUka momenten vidbedömning av bekämpningsmedel. Prop.1984/85:118 183 Denbedömning, som gäller vilka rester av bekämpningsmedel som kan godtas i ellerpå livsmedel, måste del även i fortsättningen ankomma på Uvsmedelsverkel attutföra. Däremot bör föreskrtfter om karenstider mellan behandling och skörd avUvsmedelsproducerande gröda utföras av kemikaUemyndigheten, vUken därvid bör hatUlgång tUl lämplig kompetens för att bedöma betingelser som påverkarbekämpningsmedelsrestemas nedbrytningshastighet. 11.1.3 : TrotskemUcommissionens förslag om ökade resurser kommer kemikalieinspektionensresurser att vara knappa i förhåUande tUI ansvarsområdets storlek. Inspektionenbör därför inte belastas med uppgifter som andra myndigheter kan utföra likabra - ev. bättre. Av intresse i det sammanhanget är bl.a. tiUsyn över kemiskakonsumentprodukter och föreskrtfter angående produktinformation om explosivaoch brandfarliga varor. 11.1.4 Arbetarskyddsstyrelsen: EnUgtde motivuttalanden, som gjordes vid tillkomsten av arbetsmUjölagen, skaUarbetarskyddsstyrelsen inte med stöd av lagen rikta sig med aUmännaföreskrifter mot tiUverkare, importör eller leverantör. Enligt kemikommissionenbör styrelsen även ha möjlighel att utfärda sådana genereUa föreskrtfter.Styrelsen delar uppfattningen att del kan finnas fall då detta är det meständamålsenliga sättet att komma tiU rätta med miljöproblem på arbetsplatsen.Samtidigt bör understrykas att det normala bör vara att föreskrifter riktademot tUlverknings- och leverantörsledet utfärdas av kemUcaUeinspektionen ochalt därvid även arbetsmU-jöaspekler vägs in. 11.1.5 Statskontoret: En del avkemikaliekontrollen som inte naturligt faller på någon specieU sektorsmyndighetär kontrollen av bekämpningsmedel. F. n. ligger detta inom produktkontroUnämndensansvarsområde. Kommissionen föreslår att den nya myndigheten skall ta överregistreringen av bekämpningsmedel medan ansvarei för föreskrifter ochinformation skaU ligga på försåvitt det inte gällerbekämpningsmedel som är avsedda för användning av hushåll och i parker m. m.För detta senare skuUe kemikaliemyndigheten ha ansvar. Statskontoretkan inte finna tiUräckliga motiv för att flytta nuvarande ansvar frånnaturvårdsverket. Inte heller finner statskontoret del rationellt att dela uppansvaret för bekämpningsmedel på två myndigheter. Statskontoret föreslårsåledes att registrering och kontroU av bekämpningsmedel skall ligga pånaturvårdsverket. Vad gäller föreskrtfter om märkning och information anserstatskontoret att respektive sektorsmyndighet skaU la ansvar för detta. Kommissionensförslag att även mUjöfarliga varor skall anmälas till produktregistret kan iförstone synas tala mot atl får 1984/85:118 184 ansvareienligt statskontorets förslag. EnUgt statskontorets mening är det dock intenödvändigl att hälso- resp. miljöfarliga varor samordnas i ett och sammaregister. Registren kan föras separal av arbetarskyddsstyrelsen resp.naturvårdsverket. Statskontoret vill i detta sammanhang erinra om att denurspmngliga tanken för produktregislret var att samordna edla kemiska produkteri ett system, dvs. även läkemedel och livsmedelstillsatser. Så är ju nu intefallet, utan varje sektorsmyndighet har lagt upp sitt eget regisler. Delstörsta problemet för , torde enligt statskontorets mening varainle hur szunordning skall kunna ske med produktregistret utan hur alla deprodukler som faUer utanför anmälningsplikten skaU kunna fångas upp och utanstörre besvär ingå i undersökningar för bedömning av eventueUa mUjörisker. föreslåräven atl ansvaret för produktregistret skall övergå tUl den nyakemikaliemyndighelen. Statskontoret har i det föregående pekat på denomständigheten att det är tUl övervägande delen inom arbetslivet kemiskaprodukter och ämnen hanteras. Det vore därför enligt statskontorets meningkonsekvent att låta ansvaret för produktregistret övergå tUlarbetarskyddsstyrelsen. Delta skulle även vara i linje med hur de övriganordiska ländema har sin produktkontroU organiserad. Statskontoretvill erinra om de undersökningar och bedömningar av kemiska ämnen, främstföroreningar, som utförs av statens miljömedicinska laboratorium. Vidlaboratoriet finns toxikologiska resurser. Det finns enligt statskontoretsmening skäl att överväga om inte den förhandsgranskning av nya ämnen ochprodukter som kommissionen föreslår skaU ingå i kemikaliekontroUen skulle kunnautföras av laboratoriet. 11.1.6 i Jönköpuigs län:Samordningen av tillsynsverksamheten meUan länsstyrelsema och yrkesinspektionbör utökas. En sådan åtgärd skulle gynna effektiviteten. 11.1.7 kemiskauidustrikontor: Beträffande kemiska produkter och yttre miljön föreslårKemikommissionen att tillsyns- och föreskriftsarbetet delas upp så attKemikalieinspektionen har ansvar för bedömningen av ämnens och produktersmiljöfarlighet i sig, medan får ansvar för hanteringen imiljön. Det innebär t. ex. för varor som bekämpningsmedel en klart olämpliguppdelning. Kemikalieinspektionen skall vid registering av bekämpningsmedeläven bedöma olika hanteringsrisker. När produktema sedan används i jordbmketetc, så flyttas ansvarei över på . Denna uppdelning avmyndighetemas tillsyns- och föreskriftsarbete synes Kemikontoret vara bådeologisk och föga lämplig. Ytterligare en praktisksynpunki talar emot att ännu en sektorsmyn-dighel ges rätt att utfärdaföreskrifter med hänvisning till lagen om kemiska produkter.För näringslivel är del önskvärt all man begränsar antalet myndigheter som ägerräll all utfärda föreskrifter med hänvisning lill den aktueUa lagen. a. ärdel en börda för näringslivel atl håUa reda på alla förekommande författningarfrån olika myndigheler på kemikaliekontroU-området. Även mot den bakgmnden ärdet önskvärt att endast Kemikalieinspektionen utfärdar cenirala föreskrifter,som dtfekt eller indirekl riktar sig tiU leverantörer med användning av lagenom kemiska produkter. bör därför inte ges rätt att medhänvisning tUl den aktueUa lagen utfärda tUlämpningsföreskrtfler vad belräffarden yttre miljön och kemikalier, såsom kadmium, freoner, gödselmedel,bekämpningsmedel eUer insatskemikalier i olika industriprocesser. I slälletbör KemUcaUeinspektionen i samråd med utge dessaföreskrtfter. Handläggningenav ärenden rörande registrering av bekämpningsmedel föreslår utredningen iallmänhel bli en kansltfråga. Endast principiella frågor skuUe understäUasKemikalieinspektionens styrelse. Med tanke på de många omständigheter som skaUbeaktas vid beslul om registrering är det anledning att hosKemikalieinspektionen inrätta ett särskilt organ för registrering avbekämpningsmedel - en bekämpningsmedelsnämnd. I denna borde bl. a. varaföreträdda myndigheter som Lantbmksstyrelsen, ,vid SLU, vidare LRF, LO och leveran-törema av bekämpningsmedelvia SBI samt någon fristående toxikolog. Nämnden kan inledningsvis vararådgivande, dvs. ha samma stäUning som i regislreringsfrågorrörande läkemedel. 11.2.1Konsumentverket: KOV viU framhåUa att en beaktansvärd del av verkets totalaarbete berör kemiska risker i en eUer annan form, t. ex. beträffande beklädnad,inredningsmaterial i bostäder, möbler, hushåUsap-parater, bilar, sport, hobbyoch leksaker. Det kan röra sig om färgning och annan behandling av lextUier,skivor eller lim som avger formaldehyd, gaser vid förbränning av plastmaterial,butangas i cigarettändare, bUvårds-medel, hobbyUm, färgpennor, tapeter ochstoppade möbler med brand-hämmande tUlsatsmedel etc. Ofr KOV: s remissyttrandeden . 1980 över betänkandet "Ny produktkonlroUorganisation"). Detmycket vida tUlämpningsområdel för den föreslagna lagsttftningen medför enUgtKOV: s mening särskilt starka krav på att samordningen meUan KOV/KO: stUlämpning av MFL och kemikaliemyndighetens (KM) arbete med den nya LKPverkligen fungerar smidigl på en praktisk nivå. Dessa frågor bör därför ägnasfortsatt uppmärksamhet vid departementsberedningen av kemikommissionensbelänkande. Del är väsentUgt att KOV: s kännedom om konsumentemas beteende ochprakliska problem på den enskilda produktens nivå beaktas av KM dels vidriskbedömningen på produktnivå, dels vid frågor om produktförbud och vUseledandeeller otUlräckUg information. 1984/85:118 186 VidtUlämpningen av MFL avser man med termen produktinformation inte bara sådan information som förekommer på själva produkten eller i omedelbar anslutning tUl denna ulan all information - i alla olika reklam bärare, t. ex. annonser - vars innehåU är centrerat kring produktens egenskaper eUer användning. KOV fömtsätter atl KOV även i fortsätt ningen med stöd av 2 och 3 §§ MFL skall bevaka produktinformationen i denna vidare mening för kemiska produkter. Detta bör gälla oavsett om det rör sig om en enskUd produkt eller om riktiinjer för en hel bransch. KOVanser att kemikommissionens beskrivning av KOV:s framtida ansvarsområde äraUtför summarisk och kan inge föreställningen all KM skuUe överta en betydandedel av KOV: s nuvarande tiUämpning av MFL förkemiska produkter.--- KOV:s kännedom om konsumenternas hanteringav de enskUda produktema bör uppmärksammas mer än vad kemikommissionen har gettuttryck för i sitt betänkande. Dennuvarande arbetsfördelningen inom konsumentsektom mellan KOV/KO ochNaturvårdsverkets produklkontroUbyrå har erfarenheter antagitföljande former. De gmndläggande riskvärderingarna har gjorts avproduktkontrollbyrån, medan KOV svarat för de praktiska ålgärdema påproduktnivå, exempelvis för vissa maskindiskmedel. Härvid har KOV bl. a. kunnathänvisa liU vissa beslämmelser i lagsttftningen om hälso- och mUjöfarligavaror. T. ex. en förpackningsdekor som är oförenUg med kraven i den nuvarandelagen och kungörelsen om hälso- och mUjöfarUga varor måste därigenom ansesoförenlig även med marknadsföringslagen. Riskvärderingen av de kemiska ämnensom ingår i flera lika produktgmpper, t. ex. hemkemikalier, är endast enutgångspunkt för det arbele som krävs för att på produktgmppsnivå, t. ex.maskindiskmedel, vidta kompletterande riskvärderingar och åtgärder. I sistahand är det på den enskilda produktens nivå, t. ex. elt maskindiskmedel av ettvisst märke, som praktiska åtgärder måste vidlas för att komma tUlrätta med deaktuella konsumentproblemen. Dessasamarbetsformer har bl.a. föranletts av att det varit omöjligl förspecialmyndigheten att hinna med atl genomdriva åtgärder ända ner på denenskUda produktens nivå. Samarbetet har fungerat bra i praktiken, inte minstnär det gäller bamskyddande förslutningar tUl vissa gmpper av hemkemikaUer (t.ex. maskindiskmedel, avloppsrensningsmedel, toalett-rengöringsmedel). KOV hararbetat på produkt- och användningsnivån medan produktkontroUbyrån harkoncentrerat sig på de inneboende egenskapema hos produktema, dvs. ungefär såsom Arbelarskyddsstyrelsen bör fungera i förhåUande tUl KM enligt kommissionensförslag. På så sätt har specialmyndighetens kemiska och toxikologiska kompetenslagits bäst tiUvara som KOV: s särskilda kompetens utnytQats när delgäller uppfångning av konsumentproblem, kunskap om konsumentbeteende vidanvändning och hantering, förhandlingar med stöd av 2, 3 och 4 §§ MFL etc. Prop.1984/85:118 187 EnligtKOV:s mening bör de ovan nämnda samarbetsformema gäUa även . Det ärvärdefuUt atl den föreslagna 33 § FKP ålägger en tillsynsmyndighet inomkemikalieområdet atl göra anmälan lill KO beträffande tfrågasatt otiUböriigmarknadsföring inte bara liU näringsidkare utan även lUl konsumenter. Även ifaU där en lillsynsmyndighel anser atl marknadsföringen inte är tUlräckligtinformativ (3 § MFL), bör det vara självklart för myndigheten att fästa KOV/KO:s uppmärksamhet på detta. Vid vissa frågor om förbud mot saluhållande, börfackmyndigheten håUa konlakt med KOV/KO för att i det enskilda fallet avgöravUka regler -lagstiftningen om kemiska produkter eUer 4 § MFL - som skaUtiUämpas. 11.2.2 : Tillsyn över kemiska konsumentprodukter skall enUgt kemikommissionens förslag höra tiU kemikalieinspektionens ansvarsområde. Kommissionen menar att det inte är lämpligt atl lägga ansvaret på eftersom inte har kompe tens på området. KonsumentverketstUlämpning av marknadsföringslagen har i fråga om kemiska produkter näraanknytning tiU tUlämpningen av lagen om hälso-och mUjöfarliga varor (LHMV).Under senare år har en praxis vuxit fram för att samordna tUlämpningen av debåda lagama: I enskilda ärenden angående hälso- och miljöfarliga varorkonsulterar under hand SNV vad gäUer hälsorisker.Marknadsföring som strider mot principer som faststäUls avproduktkontroUnämnden anses otiUböriig eUer OlUlräcklig och kan föranledaingripande med stöd av marknadsföringslagen (2 eUer 3 §). I konsumentverketsarbete med att utforma rikllinjer kan SNV; s produklkontroUbyrå deltaga medrepresentanter i referensgmpper och genom att ta del av planerade riktinjer. Påså vis svarar produktkontrollbyrån för gmndläggande riskvärderingar ochkonsumentverket för praktiska åtgärder i fråga om produkter. Härigenom harproduktkontrollbyrån kunnat avlastas ett stort antal ärenden som tidigare ladehinder i vägen för att behandla frågor av större principiell betydelse. Dennapraxis har visat sig fungera väl och ingenting talar för att den inte skuUegöra det meUan och kemikalieinspektionen också. 11.2.3 har i sitt huvudbetänkande före slagit att inte skall få annat ansvar än att utfärda rikt linjer om barnskyddande förpackningar för konsumentvaror. I övrigt skaU enligt kommissionens förslag den föreslagna kemikaliemyndigheten ta an svar för all kontroll i konsumentledet. Statskontoret menar i delta sam manhang att som ett naturligt led i övrig seklorisering bör få ett utvidgat ansvar för kontroU och tUlsyn av kemiska produkter avsedda för konsumenter. Kommissionen aitför som skäl för sitt förslag att inte besitter toxikologisk och kemisk kompetens för att bU tiUsynsmyndighet. Statskontoret menar att denna kompetens kan tUl- Prop.1984/85:118 188 föraskonsumeniverkel uttfrån genom anlilande av extem expertis. Statskontoretföreslår sålunda att bemyndigas atl utfärda föreskrifter förmärkning och hantering av kemiska produkter avsedda för konsumenter. Vidare börkonsumentverket åläggas tillsynsansvaret att föreskriftema följs. I denpraktiska hanleringen av tiUsynen menar statskontoret att ett samarbete meUanyrkesinspektionen och skuUe kunna upprättas. Samarbetet skuUeinnebära atl yrkesinspektionen uppmärksammar om ev. nya riskermed produkter som hanteras i arbetslivet. 11.2.4 : Utredningen föreslår, att en fristående myndighet bUdas med namnet Kemikalieinspektionen. Den skall tUtföras den expertkunskap som fordras för att kemikaliehanteringen i de olika affarsleden samt konsumentledet skaU fungera på elt tillfredsstäUande sätt. nämns också som ansvarig myndighet för i första hand marknadsföringen. Ansvarsfördelningen meUan dessa två myndigheter sy nes oss dock inte helt klar. För detaljhandeln är det viktigt, all kompelens- och ansvarsområdena formuleras på ett entydigt sätt. Den principen bör då gälla, att , innan ingrepp med hjälp av de konsumentpoli tiska lagama görs, underställer Kenukalieinspektionen sakfrågoma för yttrande. Vianser därför i Ukhet med utredningen att del skuUe vara ändamålsen-Ugt omkemikaliemyndigheten fick en mUjösektorsansvarig inom konsumentområdet inomramen för den föreslagna resursnivån. 11.2.5 Sverigeskemiska industrikontor: Med hänsyn tUl att bedömningen av ämnen och produkter bör baseras på en kombination av hanteringen och egenskapema vore det skäl atl förvänta sig alt förslag beträffande tiUsyns- och föreskriftsarbete för Kemikalieinspek tionen resp. seklorsmyndigheler snarare skuUe gå i riktning mot en centra- Usering tUl en myndighet, KemikaUeinspektionen. Så sker beträffande konsumentvaror, där kommissionen föreslår att ansvaret helt ligger hos Kemikalieinspektionen. KemUconloret tUlstyrker detta. 11.3.1Socialstyrelsen: Det är med tiUfredsställelse som konstateraratt kemikommissionen har föreslagtf att även de kosmetiska och hygieniskamedlen helt avses ontfattas av den nya kemUagen. I enlighet med styrelsensönskemål föreslår även kemUcommissionen som tiUsynsmyndighetför kosmetiska och hygieniska medel enligt den nya kemUagen. Socialstyrelsenhar även getts bemyndigande enUgl den nya lagen att utfärda beslämmelser ochutöva tillsyn för de kosmetiska och hygieniska medlen. Prop.1984/85:118 189 Kemikommissionenföreslår vidare atl övertar den granskning avhudrengöringsmedel som f n. bedrivs vid arbelarskyddsstyrelsen. Dennagranskning innebär atl saluföraren (tUlverkaren eller importören) av sådanahudrengöringsmedel som avses användas yrkesmässigt skaU anmäla sina produktertUl arbetarskyddsstyrelsen som sedan granskar innehållsdeklarationen urhudirritation- och allergisynpunkt. Granskningen har i flera sammanhang kommiiatt uppfattas som ett myndighels-godkännande av produkterna och flera störreinköpare av hygienprodukter kräver en granskning av arbetarskyddsstyrelseninnan upphandling sker. Ifrågavarande granskning strider mot de avkemikommissionen uppsatta målen nämligen att tiUverkaren och importören självskaU göra sin oskad-Ughelsbedömning av medlen. har vidare inteförordat en fortsalt tiUämpning av responsaförfarandet just med hänvisning tUlatt ansvaret för bedömning av produkl och ämnen åvilar tiUverkare och importör. Motdenna bakgmnd är mycket tveksam till att överta dennagranskning. Styrelsen är dock postfiv tUl att prioritera tUlsynen avyrkesmässigt använda hudrengöringsmedel inom ramen för den av kemikommissionenföreslagna kemilagen och i enlighet med de principer som angivits isocialstyrelsens egen ulredning om kosmetiska och hygieniska medel. Enligtpunkt 16.6 förslår kemikommissionen att får det fuUa ansvaretför kosmetiska och hygieniska preparat. Som ett ytteriigare argument för dennaordning kan nämnas samordningsfördelar.