prop · G803178 · 1984-12-31 00:00:00 — om domstolarna ocheko-brotten m. m.; Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag avregeringsprotokoll ovannämnda dag. Ipropositionen föreslås åtgärder för att förstärka de allmänna domstolarnaskompetens i mål om ekonomisk brottslighet. Åtgärderna bygger på förslag frånkommissionen (Ju 1982:05) mot ekonomisk brottslighet och frånrättegångsutredningen (Ju 1977:06). Vidlyftigaeller komplicerade brottmål, i vilka ekonomiska eller skatterätlsligaförhållanden har väsentlig betydelse för bedömningen, skall enligt förslagetföreträdesvis handläggas av vissa tingsrätter som särskilt utsetts avregeringen. Avsikten är att i princip en tingsrätt för var och en av de 13 åklagarregionersom landet delas in i fr.o.m. den skall utses. Dessa tingsrätterföreslås få möjlighet att i brottmål låta experter på ekonomiska ochskatterättsliga frågor ingå i rätten som särskilda ledamöter. De ekonomiskaexperterna skall utses av domstolen bland personer som i förväg förordnats avregeringen. Som ekonomiska experter skall främst kvalificerade revisoreranlitas. Som skatterättsliga experter skall tjänstgöra domare från främstlänsrätterna och kammarrätterna. Ävenhovrätterna får enligt förslaget möjlighet att anlita ekonomiska och skatterättsligaexperter. 1fråga om de allmänna domstolarnas handläggning av skattebrottmål föreslås enuttrycklig skyldighet för domstolen att i sådana mål samråda med en allmän förvallningsdornstoleller en förvaltningsmyndighet, där en fråga om skatt eller avgift som harsamband med skattebrottmålet är anhängig. I 1984/85. 1984/85:178 2 Ipropositionen tas också upp frågor om rätten att överklaga allmänna (Jomslolarsbeslut rörande avvisning av partsrepresentanter i rättegångar, t.ex. försvarare.Bl.a. föreslås att justitiekanslern skall få rätt att överklaga beslut som röravvisning av försvarare. Lagstiftningenföreslås träda i kralt den . Lagförslageni denna proposition har granskats av lagrådet. Propositionen innehåller därlörtre huvuddelar: lagrådsremissen (s. 9), lagrådels yttrande (s. 54) ochföredragande statsrådets ställningstaganden till lagrådets synpunkter (s. 59). Densom vill ta del av samtliga skäl för lagförslagen måste därför läsa alla tretexterna. 1984/85:178 3 Lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels attnuvarande 2 kap. 4 a §' skall betecknas 2 kap. 4 b §, dels att I kap. 8 § och49 kap. 4 § skall ha nedan angivna lydelse, dels att i balken skall införas trenya paragrafer, 1 kap. 7 §, 2 kap. 4 a § och 4 kap. 10 a §, av nedan angivnalydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Det ankommer företrädesvis på de tingsrätter somregeringen bestämmer alt pröva vidlyftiga eller annars särskilt krävande målom allmänl ålal i vilka bedömningen av ekonomiska eller skatterätlsligaförhållanden har väsentlig betydelse. Regeringen bestämmer dessa tingsrättersdomkretsar i fråga om sådana mål. När en tingsrätt handlägger mål med slöd av första slycketfår den som är nämndeman vid en annan tingsrätt där målel skulle ha kunnalhandläggas anlitas som nämndeman. Ulöver vad som följer av 3 §får i en tingsrätt, som avsesi 7 §, vid prövning av där avsedda mål såsom särskilda ledamöter ingå, var försig eller ullsammans, 1. en person som förordnals som ekonomisk expert enligt 4 kap. 10 a §, om del finns behov av sär skildfackkunskap inom rällen ifrå ga om ekonomiska förhållanden, 2. en person som är eller har va ril lagfaren domare i allmän för valtningsdomstol, om del finns be hov av särskild fackkunskap inom rälten i fråga om skalterällsliga förhållanden. ' Paragrafen införd genom 1976: 560. FörutvarandeI kap. 7 § upphävd genoni 1975: 502. ' Senastelydelse 1969:244. Prop.1984/85:178 4 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Dellar särskild ledamot vid hu-vudJÖrhandlingen, gäller ijrågaom anlalet nämndemän 3 § andra stycket andra och tredje meningarna. Om särskild sammansättning av Om särskild sammansättning av tingsrätt vid behandling av vissa tingsrätt vid behandling av vissa mål gäller vad därom är stadgat. målgäller i övrigt vad därom är Ulöver vad som följer av 4 § får i hovrätten som särskildaledamöter ingå, varför sig eller tillsammans, 1. en person som förordnals som ekonomisk experi enligt 4 kap. 10 a §, om det finns behov av sär- skUd fackkunskap inom hovrätten i fråga om ekonomiska förhållan den, 2. en person som är eller har va ril lagfaren domare i allmän för vallningsdomslol, 0111 del finns be hov av särskild fackkunskap inom hovrällen ifråga om skalterällsliga förhållanden. 4 kap. 10 a § Regeringen förordnar i sänder dem som skaUtjänstgöra som ekonomiska experter enligt I kap. 8 § och 2 kap. 4 a §. Undertreårsperioden får vid behov yllerligare personer förordnas för återståendedel av perioden. Inträffar medan en ekonomisk expert dellar i behandlingen av eltmål en omsländighel som medför atl förordnandet skaU upphöra atl gäUa, skaUförordnandet oberoende därav anses ha fortsatt gillighel såvitt avser delpågående målet. Den som skall tjänstgöra som ekonomisk experi skall varasvensk medborgare och får ej vara omyndig eller i konkurstUlslånd. 1984/85:178 5 Nuvarande lydelse Föreslagen Ivdelse 49 kap. 4 §* Talanmot underrätts beslut under rättegången skall föras särskilt, om rätten 1. avvisat ombud, biträde eller 1. avvisat ombud, biträde eller försvarare; försvarare ellerogillat ett yrkande 2. ogillat tredjemans yrkande att få som intervenient dellaga i rättegången; 3. förelagt enpart eller någon annan att förete skriftligt bevis eller att tillhandahållaföremål för syn eller besiktning eller också enligt 3 kap. 3 § 5tryckfrihetsförordningen, 9 § första stycket 5 radioansvarighetslagen(1966:756) eller 11 § 5 lagen (1982:521) om ansvarighet för radio- ochkassettidningar funnit det vara av synnerlig vikt att en uppgift som avses därlämnas vid vittnesförhör eller förhör med en part under sanningsförsäkran; 4. utlåtit sigangående ådömande av förelagt vite eller häkte eller om ansvar för förseelse irättegången eller angående skyldighet för någon, som ej är part eller intervenient,att gottgöra i rättegången vållad kostnad; 5. utlåtit sigangående ersättning eller förskott av allmänna medel till målsägande ellerangående ersättning eller förskott till biträde, försvarare, sakkunnig ellerannan, som ej är part eller intervenient; 6. utlåtit sig itvistemål angående kvarstad eller annan åtgärd enligt 15 kap. eller i brottmålangående häktning eller åtgärd, som avses i 25-28 kap.; 7. avslagitbegäran om biträde eller försvarare eller till sådant uppdrag förordnat annanän part föreslagit; 8. utlåtit sig iannat fall än som avses i 5 eller 7 i fråga som gäller allmän rättshjälp; eller 9. avslagitbegäran om rättshjälp åt misstänkt i brottmål eller om ersättning ellerförskott till part, som åtnjuter sådan förmån. Särskild talan skall föras genom besvär. Är fråga ombeslut, som avses i 1, 2, 3, 7, 8 eller 9, åligge den som vill föra talan atl,om beslutet meddelats vid sammanlräde för förhandling, genast och eljest inomen vecka från den dag, då han erhöll del därav, anmäla missnöje; försummas det,äge han ej vidare rätl till talan. Rätten pröve genast, om anmälan rätteligen gjorts. Ifråga om missnöjesanmälan av myndigheter, som enligt lageller förordnande med stöd av lag är behöriga atl överklaga beslut som avses iandra styckel, gäller följande. Har beslutet meddelats vid sammanträde förförhandling vid vilken myndigheten inte har varit företrädd, skall missnöjeanmälas senast för beslutet. Denna lag träder i kraft den . " 1984/85:178 6 Lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) Härigenom föreskrivs att 15 § skattebröttslagen(197l:69)skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 15 §' Har etl mål om brotl enligt denna lag samband med enfråga om skatl eller avgifl som är anhängig vid en förvaltningsdomstol eller enförvaltningsmyndighet, får handläggningen av brottmålet vila i avvaktan på utgångeni skatte- eller avgifisfrågan endast om det är av avgörande betydelse förprövningen av målet atl den frågan avgörs först. / mål som avses i första styckel skall rätten samråda medförvaltningsdomstolen eller förvaltningsmyndigheten rörande målets handläggning,om del inle är obehövligt. Denna lag träder i kraft . ' Paragrafen införd genom 1983:460. Lag om ändring i lagen (1976:600) om ofTentlig anställning Härigenomföreskrivs att 5 kap. 1 § lagen (1976:600) om offentlig anställning' skall hanedan angivna lydelse. Innehavareav ordinarie domar-tjänst är ej skyldig att utöva annan slallig tjänst änjämställd eller högre domartjänst vid den domstol han tillhör. Annan ordinarieunderrätts-domare än är dock skyldig atl dessutom tjänstgöra som ledamoti annan underrätt inom samma hovrättsområde vid handläggning, som kräver fleralagfarna domare än en. En ordinarie domare är skyldig att utöva en annan tjänstän sin egen bara om del gäller en jämställd eller högre domartjänst vid dendomstol som han tillhör. Dock föreligger dessulom skyldighet all tillfälligttjänstgöra i en annan domstol 1. för en rådman i tingsrätt: som ledamot i en annan tingsrätt inom samma hovrättsområde vid sådan handläggning som kräver flera lag farna domare än en, 2. för enrådman i länsrätt: som .särskild ledamot i en lingsräll eller cn hovrätt, 3. för ellkammarrättsråd: som särskild ledamot i en hovrätt. Denna lag Iräder i kraft den . Lagen omtryckt 1982: 100. 1984/85:178 8 Lagom behörighet för justitiekanslern att överklaga vissa beslut enligträttegångsbalken Harallmän domstol avvisat en försvarare eller ogillat en framslällning om attavvisa en försvarare, får justiliekanslern, vid sidan av den rätt till överklagandesom tillkommer annan, överklaga beslutet. Detsamma gäller beslut varigenomdomstolen har återkallat ett förordnande av offentlig försvarare eller ogillaten framslällning om att ett sådant förordnande skall återkallas. Dennalag träder i kraft den . 1984/85:178 9 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden 1. , , , , , ,, , , , , , R. Carisson, ,, Lagrådsremiss om domstolarna och eko-brotten m. m. 1 denna lagrådsremiss behandlas dels vissa frågor omdomstolarnas handläggning av mål om ekonomisk brottslighet, dels en fråga omvidgad rätt all överklaga ell beslut angående försvarare i vissa fall. Den ekonomiska brottsligheten har kommit attbli ell cenlralt kriminalpolitiskl problem. Angående innebörden av begreppetekonomisk brottslighet - eko-brottslighet - saml den aktuella brottslighetensomfattning och skadeverkningar får jag hänvisa till prop. 1984/85:32 (s. 5-10). Stora ansträngningar läggs f.n. ned på att komma tillrätta med ekobrottsligheten. Därvid har även de allmänna domstolarnas - dvs.tingsrätternas, hovrätternas och högsta domstolens - möjligheter att på ettändamålsenligt sätl handlägga mål om sådan brottslighet kommit att uppmärksammas.Frågan i vad män den nuvarande domstolsorganisationen kan garantera en effektivrättegång i mål om eko-brott har tagits upp lill behandling dels av kommissionen(Ju 1982:05) mol ekonomisk brottslighet' - i det följande kalladeko-kommissionen - i betänkandet (SOU 1984:3) Domstolar och eko-brott och delsav rättegångsutredningen (Ju 1977:06)' i betänkandet (Ds Ju 1984: 1)Domstolarna och deras sammansättning i mål om ekonomisk brottslighet. 1 båda betänkandenaföreslås åtgärder för all förbättra domslolsförfarandet i mål om ekonomisk brotts- ' Ledamöter: landshövdingen , regeringsrådet och riksdagsledamoten . Ledamöler: Landshövdingen ,ordförande, chefsrådmannen , länsåklagaren ,advokaten . föreståndaren och lantmästaren . Prop.1984/85:178 10 Förslagen är likartade men skiljer sig åt på någrapunkler. Bl.a. föreslår såväl eko-kommissionen som rätlegångsutredningen attexperter på ekonomiska och skatterältsliga frågor skall kunna ingå itingsrätterna och hovrätterna som särskilda ledamöter. Eko-kommissionenföreslår också att handläggningen av mål om eko-brott skall koncentreras tillvissa tingsrätter. En arbetsgrupp inom brottsförebyggande rådet (BRA) tog ipromemorian (1982: I) Skattebrottoch skattemål upp frågan om en samordning av förfarandet i elt mål om brolt motskattebrottslagen vid en allmän domstol och förfarandet i ett därmedsammanhängande mäl om fastställande av skatt eller avgifl vid en allmän förvaltningsdomstol.Efler vissa mer begränsade reformer på området (se prop. 1982/83: 134. JuU 36,rskr 378, SFS 1983:460-461) hänsköls frågan om en integration mellan dessaförfaranden till eko-kommissionen, som redovisal sina överväganden i det betänkandejag nämnde . Sammanfattningar av innehållet i kommissionens och rättegängsutred-ningensförslag bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga I och 2. Delagförslag som har lagts fram i betänkandena bör fogas till protokollet som bilaga3 och 4. Betänkandena har remissbehandlats gemensamt. Yttranden haravgetts av , hovrätten för Nedre , kammarrätten i ,kammarrätten i , (), riksåklagaren (), Sollentunatingsrätt, , , , , . Trollhällans tingsrätt, länsrätten i Stockholmslän, länsrätten i , statskontoret, (), riksskatteverkel(RSV), utredningen (Fi 1973:01) om säkerhetsåtgärder m.m. i skatteprocessen (USS),i , i ,juridiska fakultetsnämnden vid , ,. Föreningen auktoriseraderevisorer revisorssamfundel SRS, Föreningen . Centralorganisationen /SR,() samt Landsorganisalionen i (LO). RÅ har bifogal yttranden från åklagarmyndigheterna iStockholms och , frän länsåklagarmyndigheterna iBlekinge län och , län samt och frånlänsåklagaren för speciella mål . Centralorganisationen /SR har som sitl yllrandehänvisat till ett yttrande som avgivit till organisaiionen. En sammanfattning av remissyttrandena över de båda betänkandenabör fogas till protokollet i detla ärende som bilaga 5. Remissyttrandena finnstillgängliga i ärenden dnr 380-84 och 410-84. 1984/85:178 11 RÅ har i en skrivelse lill regeringenhemställt, att justitiekanslern () tilläggs rätl atl i förekommande fall föradet allmännas lalan i högre rält dä en offentlig försvarares agerandeifrågasätts och rätten har meddelal beslut att inte återkalla försvararförordnandet. Skrivelsen har remissbehandlals. Yttranden har avgetts avJK, DV, , och . Remissytlrandenafinns lillgängliga ijustitiedeparlementets ärende dnr 1145-83. 2 Domstolarna och eko-brotten 2.1 Allmänna synpunkter En avgörande faktor vid bekämpningen av den ekonomiskabrottsligheten är att de samhällsorgan som har lill uppgifl att upptäcka,utreda och beivra sådan brottslighet i första hand polis- och åklagarmyndigheternasamt de allmänna domstolarna - kan fullgöra dessa uppgifter på ett ändamålsenligtsätt. Kvalificerad eko-brottslighet är i många fall svår attupptäcka och utreda. Lagstifiningen mol ekonomisk brottslighet har blivit meromfattande och kommer att byggas ut ytterligare som en följd avdet reformarbele som pågår på detta område. a. har samhällets kontrollmöjligheterinom framför allt skatteadministrationen förbättrats avsevärt under senare lid.Samlidigt tillkommer emellertid nya och mer sofistikeradebrottstyper. De nu antydda faktorerna gör att det ställs höga krav päde organ som skall ulreda och beivra eko-brott. Inom polis- och åklagarväsendetär det en allmän erfarenhet atl en effekiiv brottsbekämpande verksamhel gynnasav att personalen har särskild utbildning och erfarenhel på framför alll detekonomiska området. Samhället har också satsat stora resurserpå att göra polis- och åklagarorganisationerna slagkraftiga när del gällerattbeivra den ekonomiska brottsligheten. Utredningsresurserna har förbättratsgenom bäde personalförstärkningar och utbildningsinsatser. Särskilda s. k.ekonomiska rotlar har inrättats inom polisväsendet. Genom den nya regionala organisaiionenav åklagarväsendet (prop. 1982/83:158) skapas slagkraftigare enheter vidbekämpning av eko-brott. Om samhällets salsningar för att bällre uppläcka, utredaoch beivra eko-brott skall få avsedd verkan, krävs emellertid att hela deträttsliga förfarandet i mål om sådana brotl är ändamålsenligt utformat. När delgäller domslolsförfarandet är det grundläggande kravet naturligtvis all dettaskall mynna ut i ett avgörande som är materiellt riktigt. För genomslagskraftenav den straffrättsliga lagstiftningen är det vidare viktigt attdomstolsförfarandet leder fram till etl avgörande inom inte alltför lång tidefter det atl den åtalade gärningen begicks. Prop.1984/85:178 12 Mål om ekonomisk brottslighet handläggs, liksom mål omannan brottslighet, vid de allmänna domstolarna, alltså tingsrätterna,hovrätterna och högsta domslolen (HD). Handläggningen av mål om kvalificeradekobrottslighet ställer höga krav på domstolarna. Rälten måste mänga gångersälta sig in i komplicerade ekonomiska transaktioner. För delta kan krävas att rällenhar eller tillägnar sig ingående kunskaper om innehållet i skattelagstiftningenoch om t.ex. bokföring och revision. har domstolsorganisationen endast marginellt berörtsav samhällets reformsträvanden när det gäller bekämpandet av den ekonomiskabrottsligheten. Mål om sådan brottslighet handläggs av domstolarna i vanligsammansättning med jurister och nämndemän. Behöver rätten tillgång tillsakkunskap pä de aktuella ämnesområdena, kan man enligt gällande regler anlitaen sakkunnig, som avger ett utlåtande eller hörs i rättegången i stort sett eflerde regler som gäller för vittnen. Frågan om ett bättre domstolsförfarande i mål om ekonomiskbrottslighet har - som jag nämnde inledningsvis tagits upp till behandlingbåde av eko-kommissionen och av rättegängsutredningen. Kommissionen ochutredningen menar att del är angeläget att domstolsförfarandet i de aktuellafallen förbättras och lägger fram olika förslag i detla syfte. Jag återkommerstrax till de enskilda förslagen. Vid remissbehandlingen har många instanser vitsordat attdet finns ett behov av att öka de allmänna domstolarnas kompelens i mål omkvalificerad ekonomisk brottslighet. Man har också allmänl ställl sig positivtill åtgärder i detta syfte, även om det i viss utsträckning har rått delademeningar om metoderna för en kompetensförstärkning. Enligt min mening finns det visserligen inle fog för ettpåstående att domstolarnas avgöranden i mål om kvalificerade eko-brott hittillsinte fyllt befogade krav på säkerhet och riktighet. Mot bakgrund av den ökadegraden av komplexitet hos den kvalificerade ekonomiska brottsligheten kan manemellertid inte längre begära av alla juristdomare vid de allmänna domstolarnaatt de utan vidare skall behärska de ekonomiska och skatterältsliga områdenatillräckligt väl för att kunna fullgöra sina uppgifter i rättegångar om sådanbrottslighet på etl effektivt sätt. Domaren kan alltså behöva ägna mycket tidoch kraft ål alt före handläggningen av elt mål skaffa sig de specialkunskapersom behövs. Genom atl öka kompelensen hos de allmänna domstolarna imål om ekonomisk brottslighet kan man uppnå dels atl själva rättegångarna genomförssnabbare och dels att bättre garantier erhålls för alt avgörandena blirmateriellt riktiga. I likhet med rättegängsutredningen, kommissionen och majoritet av remissinstanserna ställer jag mig därför positiv tillåtgärder för atl öka domstolarnas kompetens i mål om kvalificerad ekonomiskbrottslighet. Det finns flera tänkbara metoder för att uppnå enkompetenshöjning. En metod är att förbättra kompelensen hos depersonalkategorier som 1984/85:178 13 handlägger eko-brott, främst de lagfarna domarna men ävennämndemännen. Detta kan ske genom utbildningsinsatser och genom att man kräversärskild erfarenhet av den personal som deltar i avgöranden i mål om eko-brott.I del sammanhanget blir frågan om koncentration av mäl om eko-brott till vissadomstolar aktuell. Ett annatsätt att förstärka de allmänna domstolarnas kompetens i mål om eko-brott är attge domstolarna tillgäng till särskilda ledamöler med fackkunskaper pä detområde som behandlas i det enskilda målet. Vad som därvid kan vara aktuellt föreko-målens del är expertis på de ekonomiska och skatterätlsliga områdena. En kombination av de nämnda metoderna för höjning avdomstolarnas kompetens är givetvis ocksä möjlig. Frågan om man i skattebroilmål bör ha särskilda förjärandereglerhar blivit akluell framför allt genom BRÅ:s inledningsvis nämnda förslag om ensamordning av handläggningen i skattemål och skattebrottmål, ett förslag somvidareutvecklats av eko-kommissionen. Jag kommer strax att gå närmare in på de frågor jag nämntnu. skall jag emellertid uppehålla mig vid spörsmålen i vilka lyperav mål det kan finnas behov av en kompetenshöjning jämfört med dagsläget ochhur vanligt del kan tänkas bli att särskild kompetens behövs. Svaret på dessafrågor är nämligen delvis styrande för vilka metoder man bör välja. Det finns ingen exakt definition av begreppet ekonomiskbrottslighet. Som framhållits i regeringens proposition om riktlinjer för detframtida arbetet mot ekonomisk brottslighet (prop. 1984/85:32 s. 5) råder detemellertid en betydande enighet om begreppets kärnområde. Enligt justitieul-skottetsdefinition /(JuU 1980/81:21 s. 62) avses med begreppetsådan kriminalitet som har ekonomisk som direkt motiv, och som dessutomhar en kontinuerlig karaktär, bedrivs på ett systematiskt sätt och förövas inomramen för en näringsverksamhet som i sig inte är kriminaliserad men som i detenskilda fallet utgör själva grunden för de kriminella handlingarna.Föredragande statsrådet framhöll i den proposition jag nämnde att dennadefinition i stort sett bör kunna tjäna som vägledning när det gällerreformarbetet mot ekonomisk brottslighet. framhölls dock attdefinitionen inte är heltäckande; det är t.ex. vanligt att skatte- ochvalutabrott, i varje fall när det gäller större belopp, räknas som ekonomiska broltäven när de inte förövas inom ramen för en etablerad affärsverksamhet. Det nu sagda innebär att som mäl om eko-brott vid entingsrätt kan komma att räknas t.ex. mäl om gäidenärsbrott, skattebrott,valutabrott, trolöshetsbrotl och bedrägeribrott men att mål av dessaslag ingalunda alltid faller in under beteckningen ekonomisk brottslighet. I frågaom t. ex. bedrägeribrotten kan detta t. o. m. höra till undantagen. Det har vid remissbehandlingen av eko-kommissionens ochrättegångsutredningens betänkanden rått en bred enighet om att del finns behovav 1984/85:178 14 enkompetenshöjning i fräga om vissa av de mäl som i enlighet med det sagda börräknas till kaiegorin eko-brottmål. Samiidigi är del en allmän uppfattning altmånga mål inom denna kategori - kanske de flesta - är så föga kompliceradejämfört med andra mål som de allmänna domstolarna har att handlägga att detinte finns behov av några särskilda ålgärder. Vidare sägs det frän många hållatt ett behov av förslärkningsåtgärder ibland kan föreligga även inom andramålkategorier. Rättegångsutredningenhar ett allmänt uppdrag att se över frågor om domstolarnas sammansättning och atldärvid överväga om del är lämpligt att låta experter på del i måletaktuella ämnesområdet ingå i rätten. Några mer generella överväganden om enkompetenshöjning i olika typer av mål bör därför inte göras i det nu aktuellasammanhanget. I linje med samhällets strävanden i övrigt när det gäller attbekämpa eko-brottsligheten bör emellertid åtgärder nu vidias för de mål somkan räknas till den kategorien brottmål. Vad det gäller är atl söka komma tillrätta med de särskilda svårigheter som kan uppkomma vid handläggningen avsådana mål. 1 första hand är det de ekonomiska och skatterättsliga frågorna somkan skapa problem för domstolen. Omman företar ålgärder i de hänseenden jag nu nämnt är det naturligtvis avgrundläggande betydelse att åtgärderna träffar de mål där det föreligger ettverkligt behov av en kompetenshöjning. är det med hänsyn tillkostnadsaspekterna inte försvarligt att kostsamma åtgärder vidias i andra fallän där behovet är mera påtagligt. Vad som har förekommit underremissbehandlingen har övertygat mig om atl de kvalificerade mål där enkompetenshöjning behövs inte låter sig inringas genom en formell gränsdragningsom utgår från det åtalade brottets rubricering, även om en sådan gräns i ochför sig skulle vara till fördel bl. a. med hänsyn till intresset av enkla ochklara regler.