prop · G803181 · 1984-12-31 00:00:00 — Fackföreningsrörelsen har varitpådrivande för utvecklingen av en arbelsmiljöpolilik som förbältrat folkhälsani det hänseendet. Det finns inom många av våra folkrörelser elt engagemangför en från hälsosynpunkt förbätlrad livsstil genom bältre kost, mer mofion ochbegränsningar av tobakskonsumtionen och alkoholbruket. Inom dagens hälso- och sjukvård pågår också ett angelägetulvecklingsarbete inom det förebyggande området, bl.a. inom primärvården, vidsamhällsmedicinska enheter och inom socialmedicin, hygien och miljömedicin,yrkesmedicin och företagshälsovård. Även inom läns- och regionsjukvården görsviktiga utvecklingsinsatser som är direkt inriktade på atl förebygga ohälsa. Karakteristiskt för detta arbete är alt det ofta baseraspå kartläggningar och analyser av hälsorisker och hälsoproblem i olikabefolkningsgrupper. Jag finner det angeläget att detta epidemiologisktinriktade arbete vidareutvecklas sä att de kunskaper om hälsorisker ochsjukdomar som finns inom hälso- och sjukvården bättre kan utnyttjas i detförebyggande arbelel. Det är dock inte tillräckligt att utveckla dennakunskapsbas. Kunskaperna måste också aktivt förmedlas till andrasamhällssektorer, politiker i kommuner och landsling, arbetsmarknadens parter,folkrörelser och fill enskilda, dvs. till dem som direkt har möjlighet attvidtaga åtgärder som minskar hälsorisker och befrämjar en god hälsa. Drivkraften och basen för detta samhällsinriktade arbeteär givetvis befolkningens engagemang och prioriteringar som de kommer tilluttryck i den demokratiska processen och i direkt lokalt samhällsarbete. En viktig uppgift för hälso- och sjukvärden är att bidramed kunskaper till medborgarna om "varför vi blir sjuka" och om vilkamöjligheter det finns alt förebygga ohälsa och skador t.ex. i närmiljön. Detsamarbete mellan hälso-och sjukvårdshuvudmännen, folkbildningsförbunden ochutbildningsradion som ulvecklats l.ex. i finner jag därförvara av stor betydelse. Det är min förhoppning alt denna typ av samverkanmellan professionella grupper inom hälso- och sjukvården och olika folkrörelseroch massmedia utvecklas över hela landel. Inom dagens hälso- och sjukvård är dock samspelet med andrasamhälls- 1984/85:181 22 sektorer relativt outvecklat. Jag vill därför särskiltbetona all hälso- och sj ukvården i ökad utsträckning bör utveckla arbetsformer- lokalt, regionall och nationellt - som säkerställer det erfarenhetsutbyte ochden dialog som krävs för elt konstruktivt och verklighetsförankrathälsopolitiskt arbete. Kunskaper om olika hälsorisker är också viktiga när vi somenskilda personer väljer t,ex, vad vi äter, dricker och gör på vår fritid. Jag vill särskilt betona att den offensiva hälsopolitikjag här förordar syfiar till att öka möjligheterna för medborgarna själva attpåverka faktorer som är av stor betydelse för deras hälsa, Erfarenheler från ulländska och svenska program riktademol bl,a, hjärt-kärlsjukdomar och olycksfall har visat att en framgångsrik vägalt åstadkomma mera hälsovänliga levnadsvanor och livsvillkor är alt skapakanaler för etl akiivt medborgardeltagande i elt brett samhälleligt förändringsarbele, mäste engagera inte bara hälso- och sjukvårdens personal, utan ävenskola, sociala institutioner, folkrörelseorganisalioner, intressegrupper,sludieförbund elc. En demokratiskt och lokalt förankrad hälsopolitik ökarmedborgarnas möjligheter - och därmed friheten - atl själva påverka livsvillkoroch livsstilsfaktorer av betydelse för den egna hälsan, 2.4 Hälso- och sjukvården och samhällsekonomin Hälso- och sjukvården har många samband medsamhällsekonomin. Genom hälso- och sjukvårdens insatser kan många sjuka ochskadade människor få tillbaka sin arbetsförmåga och därmed återgå lillproduktivt arbete. Genom förebyggande åtgärder kan sjukdomar och skador förhindras,vilka eljesl skulle krävl vårdresurser, Åven i ett sysselsättningspolitiskt perspektiv harsjukvården slor betydelse, I arbetar bortåt var tionde yrkesverksamperson inom hälso- och sjukvård, 170 000 av de 321 000 arbeten som fillkommitunder 1970-lalel har gälll hälso- och sjukvård. Kvinnorna utgör 87 procenl avhälso- och sj uk vårdspersonalen. Den ökade sysselsättning som hälso- och sjukvårdssektornsexpansion skapat har hafl slor regionalpolitisk betydelse. Genomskatteutjämningsbidragen har det varil möjligl att åstadkomma en någorlundalikformig dimensionering av hälso- och sjukvården i olika delar av landet. Iregioner med relativt svagt näringsliv har detta inneburit en avsevärdsfimulans med återverkningar för hela den ekonomiska strukturen. Genom dendecentralisering av hälso- och sjukvården som sketl med utbyggnaden av lokalasjukhem och vårdcenlraler har denna effekt ytterligare förstärkts. Hälso- och sjukvården har stor näringspolitisk betydelse.Sektorn upphandlar för ca . från det svenskanäringslivet. Dess byggnads- och utmstningsinvesteringar är betydande. Sektornhar därför stor betydelse för att upprätthålla inhemsk efterfrågan och stödjanäringsli- Prop.1984/85:181 23 Hälso- och sjukvården innebär ett incitament och stöd förden lekniska utvecklingen. Viktiga utvecklingsprojekt beträffande t.ex.datautrustning och sjukvärdsteknisk utrustning har initierats genom hälso- ochsjukvårdssektorns behov. Detta har lett lill att sekiorn också har betydelseur exportsynpunkt. är neltoexportör av medicinsk-teknisk ulruslning.Svensk läkemedelsinduslri exporterar för mer än . har hälso- och sjukvården andel av BNPvarit i slorl sett (9,5-9,). Detta kan jämföras med t.ex. USAdär hälso-och sjukvårdens andel av BNP ökal från 9,5 procenl till 10.8 procenlmellan . Detta illuslrerar all elt mer marknadsorienterai hälso-och sjukvårdssystem kan vara mer kostnadsdrivande och svårare atl anpassa lilllillgängliga resurser än en hälso- och sjukvård som i huvudsak bedrivs inomramen för den gemensamma sektorn. En orsak fill della är all hälso- ochsjukvården i hög grad är utbudsstyrd. Del år i hög grad producentens beslut somslyr verksamheten. Etl finansieringssystem som bygger på prestationsersättningaroch som saknar en övre gräns för antalet preslalioner tenderar därför alt gynnaen expansion av verksamheten framför en effeklivisering. Antalet prestationerkommer i ett prestalionsrelaterat ersättningssystem att bli fler än i etlbehovsorienterat utan att ha ett direkt samband med de medicinska behoven. Hälso- och sjukvården utgör självfallet i elt finansielltperspektiv en kostnad. Samhällels kostnader för hälso- och sjukvärden äromkring , dvs. Drygl avde direkta skatterna på hushållen går till hälso- och sjukvård. varmotsvarande andel 25 procenl. Den senaste långtidsutredningen (LU 84) beräknar,under förutsättning av kraftigt dämpade pris- och löneökningar, låg inflationoch väsentligt reduceral statligt budgetunderskott så atl finansiell balans uppnås,att den lotala tillväxten under resten av 1980-talel kan bli 2-2,5 procenlårligen. Den kommunala konsumfionen kalkyleras enligt två alternativ med 1resp. 2 procenl ärlig ökning. Jag vill således peka på hälso- och sjukvårdssektornsstora samhällsekonomiska betydelse och dess roll för sysselsättningen och deregionalpoliliska målen. Den fortsatta reformeringen av hälso- och sjukvården måsterymmas inom de samhällsekonomiska ramar som den långsiktiga ekonomiskapolitiken förutsätter. Ekonomisk tillväxt och balans i samhällsekonomin med låginflation och full sysselsättning och återbetalning av utlandsskulder, somregeringens ekonomiska politik syfiar fill, är av avgörande betydelse för vilkaresurser som kan avsättas för hälso- och sjukvården. 1984/85:40 (FiU 6, rskr 58) och därmed givit rikthnjema för denekonomiska politiken till 1980-talels slut. De ekonomiska ramarna för landslingens verksamheterförutsätter jag kommer att i vanlig ordning behandlas vid överläggningar mellanregeringen och . 1984/85:181 24 2.5 Samspelet mellan stat och landsting i hälso- ochsjukvården Den ansvarsfördelning mellan stat och landsting somfastställdes vid behandling av propositionen om hälso- och sjukvårdslagm.m. (1981/82:97, SoU 51, rskr 381) innebär - som jag lidigare redovisal - altstaten har ett övergripande ansvar för hälso- och sjukvårdens omfattning ochinriktning. Detta ansvar förutsätter alt riksdag och regering pä olika områdenanger mål och rikllinjer för den landstingskommunala hälso- ochsjukvårdsverksamheten pä sätt som anges i kapilel 8. 5 § i regeringsformen.Samtidigt har landslingen genom kommunallagen och HSL det demokratiskaansvaret för att en god hälso- och sjukvård skall erbjudas åt dem som ärbosatta inom landstingskommunen. Planeringen skall därvid även avse den hälso-och sjukvård som erbjuds av annan än landstingskommunen. Landstingen ges storfrihet all utforma hälso- och sjukvårdens insalser utifrån lokala och regionalaförutsättningar och behov. Många uppgifter har decentraliserats och denkommunala självstyrelsen stärkts. Medborgarna utkräver politiskl ansvar när del gällerrätten till en god hälso- och sjukvård av sina förtroendevalda i första hand ilandslingen men även i . Medborgarna har också befogade krav på atl man inom depolitiska partierna redovisar och står för en sammanhållen hälso- ochsjukvårdspolitik. Det är viktigt för den demokratiska processen attmedborgarna får klarhet i ansvarsfördelning och samverkansformer mellan olikabeslutsnivåer. Mot denna bakgrund redovisar jag i det följande någrainstrument som är viktiga i samspelet mellan staten och landstingen när detgäller hälso- och sjukvårdens utveckling. Lagar och andra författningar Den statliga regleringen av landstingskommunernasverksamhet sker genom lagar, förordningar och statliga myndighetersföreskrifter m.m. Regleringen kan uppdelas på beslämmelser i regeringsformen, ikommunallagen samt olika specialförfattningar såsom hälso- och sjukvårdslagen,tandvårdslagen och den s.k. tillsynslagen. Hälso- och sjukvårdslagen innehåller i huvudsak allmännabestämmelser om mål och riktlinjer för hälso- och sjukvården. Denna ramlagkompletteras enligt bemyndigande i lagen av bestämmelser meddelade avregeringen eller . Vidare kan den statliga tillsynsmyndighetenutfärda allmänna råd till ledning för tillämpningen. Mot bakgrund av de allmänt hållna bestämmelserna i ochbegränsningarna i de statliga myndigheternas normgivning m.m. finner jag detangeläget att regelbundet informeras om utvecklingen inom hälso-ochsjukvårdssektorn. Detta arbetssätt utgör ett viktigt inslag i det demokratiskasamspelet mellan och landstingen. 1984/85:181 25 Överläggningar på politisk nivå mellan företrädare förstat och landsting Överläggningar om hälso- och sjukvårdens utvecklingslaktsker återkommande med syftet atl anpassa volymförändringen till de ramarsamhällsekonomin ger. När det gäller hälso- och sjukvårdens innehåll,utveckling och arbetssätt ger arbetet i hälso- och sjukvårdsberedningenmöjligheter till övergripande politiska diskussioner. Jag anser att dessaöverläggningar är ell instrument som ger en god bas för atl skapa en gemensampolitisk grundsyn på hälso- och sjukvårdens utveckling. Statsbidragen och ersättningarna lill landstingskommunernaär sedan läng lid lillbaka ell instrument för alt finansiera och påverkalandslingskommunala verksamheler. Bidragen, som totalt inom landstingen uppgårlill , har genomgått väsentliga förändringar. beslöt ufifrån förslag i propositionen om vissaersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m (1983/84:190) att huvuddelen avdessa bidrag och ersättningar till de offentliga sjukvårdshuvudmännen skallutgå som en samlad ersättning per invånare. En utveckling mot etl förenklat ersättningssystem av dettaslag ställer krav pä lämplig uppföljning och analys av utvecklingen inom hälso-och sjukvärden. Mot denna bakgrund har - i enlighet med beslut- regeringen uppdragit åt alt i samarbete medLandstingsförbundet och Spri klarlägga planerad och faktisk utveckling vadavser primärvårdens utveckling, de individ- och samhällsinriktade förebyggandeinsalsernas omfattning och inriktning samt den psykiatriska vårdens utvecklingmot öppnare vårdformer. Jag anser atl denna form av uppföjning av centrala delarinom hälso- och sjukvården är av stor betydelse för regeringens och riksdagensöverväganden vad avser den nationella hälso- och sjukvårdspolitiken. Det nya ersättningssystem som fastlades vid riksdagensbehandling av propositionen (1983/84:190) om vissa ersällningar tillsjukvårdshuvdmän-nen, m.m. innebär ocksä en övergång frän etl prestalionsrelateratlill ett mer behovsbaserat ersättningssystem. ochsocialulskotlet angav därvid atl ett fortsatt utvecklingsarbete i dennariktning borde ske års överläggningar. Detta arbete pågår inomregeringskansliet i nära samverkan med den översyn som f.n. görs av detkommunalekonomiska skalleutjämningssystemet. Utöver denna typ av allmänna bidrag och ersättningar tillmycket breda verksamhetsområden kan statligt stöd ges som bidrag för atlförändra och utveckla olika verksamheler. 1984/85:181 26 Jag pekar i denna proposilion på flera områden där ettfortsatt och intensifierat utvecklingsarbele är angeläget. Del gäller vissaförebyggande insalser, förändringar inom långtidssjukvården och denpsykiatriska vården saml samverkansformer mellan landstingskommuner,primärkommuner och folkrörelser. Det fortsatta behovet och ulformningen av bidrag ochersättningar till hälso- och sjukvårdshuvudmännen får prövas i kommandeöverläggningar mellan staten och huvudmännen. Landstingen har en lagsladgad skyldighel att planerahälso- och sjukvården utifrån de mäl och intentioner som anges i hälso- ochsjukvårdslagen. Däremot finns ingen lagreglering av vilka lyper av planer somskall utarbetas. Utgångspunkt för denna planering är i försia handförutsättningar och behov inom de enskilda landstingen. måsle dockbeaktas statsmakternas behov av underlag för alt bedöma hur de övergripandemålen uppfylls saml de underlag som krävs för bl.a. utbildningsplanering ochsamhällsekonomiska överväganden. Jag kommer all aktualisera vissa av dessaplaneringsfrågor i avsnill 6.1 i denna proposilion. uiövar den statliga tillsynen av hälso-och sjukvården och dess personal. I lillsynen ligger främsl atl följa ochslödja verksamheten. Styrelsen skall se lill all gällande beslämmelser bl.a. omsäkerheten i medicinskt, socialt och rättsligt hänseende följs. I dessa syftenkan styrelsen också vid behov inspektera verksamhelen. Tillsynsansvaret omfattar såväl planering som genomförandeav förebyggande, behandlande och rehabiliterande insatser. Frågor om hälso- och sjukvårdsverksamhetens måluppfyllelsebör också ingå i socialslyrelsens tillsyn av hälso- och sjukvårdshuvudmännen. Det kan finnas anledning alt utvecklalillsynsinstrumentets innehåll, form och inriktning. Av särskild vikl är atlfinna samarbelsformer med huvudmännen så atl den statliga myndighetens arbeteblir elt konkret och konstruktivt bidrag lill huvudmännens demokratiska beslutsfattande. För atl i hela landel säkerställa en god och effektivhälso- och sjukvård har en viktig roll alt bilräda huvudmännennär det gäller värdering av medicinsk diagnostik och behandling. Påverkan genom kunskapsunderlag m.m. Slalen stödjer landstingskommunernas arbete genom atl lafram kunskapsunderlag, förmedla erfarenheler och sprida information om utred- 1984/85:181 27 Samverkan sker i de flesta fall medhuvudmännen. Exempel på kunskapsunderlag av denna karakiär är de fakta ocherfarenheter som redovisas i de HS 90-rapporter och i cancerkommitiénsbetänkande som ulgör underlag för denna min redovisning. Gemensamt med huvudmännen driver staten också Spri, somsvarar för olika utvecklingsinsalser för hälso- och sjukvårdens planering,organisalion och arbetsformer. Jag ser sådana insatser som myckel vikliga som slöd tilllandslingens långsiktiga planering och som underlag för överväganden pånationell nivå. Staten har ett ansvar för läkarutbildningen och en dei avutbildningen av andra personalkategorier inom hälso- och sjukvården. Omfattningen av och innehållel i utbildningen haravgörande betydelse för hälso- och sjukvårdshuvudmännens möjligheter atlförverkliga de mål och intentioner som anges i bl.a. hälso- och sjukvårdslagen. Del är därför myckel angeläget att personal- ochutbildningsplaneringen pä nationell nivä inom hälso- och sjukvärden står i godsamklang med de hälso- och sjukvårdspolitiska målen. Jag kommer i ett senareavsnill all utveckla detta närmare. Staten har på motsvarande sätt ett ansvar för medicinskforskning och annal forsknings- och utvecklingsarbele av betydelse för hälso-och sjukvårdens utveckling. Jag anser - som vidareutvecklas närmare i etlsenare avsnitt - att del är angeläget alt löpande följa utvecklingen vad avserforsknings- och utvecklingsarbetet. Värdering av medicinsk teknologi m.m. Inom hälso- och sjukvården sker en snabb ulveckling avolika medicinska teknologier för preveniion, diagnostik och behandling. Denteknologi som tillämpas har inle bara stor betydelse för behandlingen avpatienten ulan har också långtgående ekonomiska och sociala konsekvenser. Föratl få en rationell användning av hälso- och sjukvårdens resurser krävs ökadekunskaper och mer allmänt tillgänglig information om de medicinskateknologiernas samlade betydelse för människors hälsa och livskvalitet iförhällande till anspråken på resurser för sådan teknologi. Det finns mot denna bakgrund ell behov av prövningar ellerbedömningar på nationell nivå som kan tjäna som underlag för de enskildahuvudmännens beslut i dessa frågor. Olika insalser har redan initierals av slalen ochhuvudmännen i samverkan bl.a. genom Spri. Inom har vidareinitierats ell ulvecklingsarbete som syfiar till atl belysa meloder förulvärdering av olika lyper av medicinska teknologier. Prop.1984/85:181 28 frågeställningar har fått en alltmer framskjutenplats i den hälso-och sjukvårdspolitiska debatten. Det gäller t.ex. frågorkring fosterdiagnostik, genforskning, dödsbegrepp och befruktning utanförmänniskokroppen. Inom detla område är del ofta nödvändigt med en enhelligbedömning på nationell nivå. Det är angelägel att såväl landsting somregering och riksdag på ett tidigt stadium är väl informerade om utvecklingenoch den pågående forskningen. Som framgår av riksdagsskrivelse (rskr 1984/85:23) har också bifallit socialutskottels hemställan ibelänkandel SoU 1984/85:4 att regeringen skyndsamt bör överväga lämplig formför kontinuerligt informations- och åsiktsutbyte i fråga om sådan medicinskforskning och behandling som kan anses känslig för den mänskliga integriteteneller påverka respekten för människovärdet. Regeringen har mot denna bakgrund beslutat att inrätta ettsärskilt organ knutet till för medicinskt-etiska frågor medföreträdare för parlamentariker, sjukvårdsansvariga och forskare. Översyn av formerna för samspelet mellan staten ochsjukvårdshuvudmännen vad avser hälso- och sjukvården Det har skett stora förändringar iförutsättningarna för statens samverkan med hälso- och sjukvårdshuvudmännen.Del räcker med att nämna ramlagstiftningen inom hälso- och sjukvårdens område,ändrade regler för statliga bidrag och ersättningar, förändringarna isocialstyrelsens roll och inrättandet av hälso- och sjukvårdsberedningen.Samtidigt pågår ett fortsatt arbele som syftar till ytterligaredecentralisering och minskad detaljstyrning bl.a. inom ramen för försöken medökad självstyrelse. Det finns mot denna bakgrund ett behov av att analysera denya förutsättningarna för statens samverkan med hälso- och sjukvårdens huvudmäni enlighet med hälso- och sjukvårdslagens mål och intenfioner. Jag har därför samrått med chefen för civildepartementetsom informerat mig om att han avser att efter samråd med Landstingsförbundetföreslå regeringen en komplettering av direktiven fill stat- ochkommunberedningen. Härigenom skapas en särskild arbetsgrupp inom beredningenför överväganden om samspelet mellan staten och landsfingen när det gällerhälso- och sjukvården. 1984/85:181 29 3 Det förebyggande arbetet 3.1 Inledning Det förebyggande arbelel är såväl individ- som samhällsinriklal.Utgångspunkter bör vara å ena sidan olika befolkningsgruppers livsvillkor ochlivsstil samt å den andra deras hälsotillstånd. Perspektivet omfattar såvälkemiska, fysikaliska och biologiska som ekonomiska och sociala riskfaktorersbetydelse för folkhälsan. Det ankommer på de verksamma inom hälso- ochsjukvården att aktivt medverka till att uppspåra sådana hälsorisker samt altinformera såväl patienter, allmänhet som ansvariga inom andra samhällssektorerom de samhälls- och miljöförhållanden som orsakar hälsoproblem. I ett internationellt perspektiv har inomvärldshälsoorganisationen (WHO) utarbetats en hälsopolitisk strategi förEuroparegionen som antogs av medlemsstaterna - och således även - år1984. Denna har redan i flera andra länder presenlerats för landets parlament. WHO:s slralegi "Hälsa 2000" ulgårfrån följande huvudelement: jämlikhet ihälsa och levnadsvillkor, hälsofrämjandeoch förebyggande arbete, aktivtengagemang hos medborgarna, hälso- ochsjukvård med inriktning mot primärvård och Grundläggande för är: att uppnåjämlikhet i hälsa mellan och inom länderna genom att minska skillnader ihälsotillstånd mellan länder och mellan befolkningsgrupper i länderna , att lägga livtill åren genom att människor fullt ut skall kunna utnyttja sina egna fysiskaoch psykiska resurser för att hantera den egna livssituationen på etl hälsosamtsätt, att lägga hälsatill livet genom att öka antalet år som människor lever fria från sjukdom ochhandikapp med lill och att lägga ärtill livet, bl.a. genom fortsatt minskning av spädbarns- och mödradödlighet ochför lidig död lill följd av hjärl- och kärlsjukdomar, olycksfallsskador ochcancer m.m. Vissa stora folkhälsoproblem i bedöms kunnareduceras . Dödsfall till följd av olyckorbedöms t.ex. kunna minskas med minst 25 procenl under den akluella perioden.Hjärt- och kärlsjukdomar och cancer bland barn, ungdomar och personer iyrkesverksam ålder anges kunna minskas med 15 procenl. av de hälsopolitiska målen är är atllobakskonsumtionen bör kunna 1984/85:181 30 minskas med 50 procenl och alkoholkonsumtionen med 25procenl lill . Insatser för atl förbättra livsvillkor, miljö och påverkanav olika livsslilsfaktorer krävs för all dessa mäl skall kunna förverkligas.Mol denna bakgrund betonas starkt behovet av en tvärsektoriell hälsopolitik påsåväl nationell, regional som lokal nivå. Vikliga instrument för alt främja och genomföra dennahälsopolilik är hälsoupplysning, skärpt kontroll av hälsorisker i l.ex.arbets-, trafik- och boendemiljöer samt ulveckling av former för ell akiivtengagemang hos medborgarna. Såväl HS 90 som cancerkommillén framhåller attförbättringar av folkhälsan i hög grad förutsätter alt man kan påvisa ochreducera orsakerna lill ohälsa. Man framhåller atl det i regel inle är möjligtatl begränsa sig till en s.k. högrisksiralegi, dvs. åtgärder riktade lill enmindre grupp med särskilt stora hälsorisker. När det gäller hälsorisker som harslor utbredning i befolkningen är det nödvändigt att arbeta med enbefolkningssiralegi. Mera belydande framtida folkhälsovinsler genomsenareläggning av sjukdomar, höjning av den allmänna livslängden och minskaddödlighet och sjuklighel, i försia hand bland barn och vuxna i yrkesverksamålder, är slarkl beroende av att vi lyckas få genomslag för det förebyggandearbetet. I likhet med flertalet remissinslanser anser jag alt vi måste läggaslor vikt vid atl utveckla innehållet i och formerna för de förebyggandeinsatserna. Del förebyggande arbetet för en god hälsa och mol ohälsamåsle bedrivas pä många fronter. Del är en uppgifl för hela samhället, ochmåsle engagera dels de enskilda medborgarna, dels folkrörelser och andraideella organisationer liksom myndigheter som på olika sätt kan medverka tillatt minska hälsorisker och främja goda livsvillkor. Grunden för del förebyggande arbelel är den allmännavälfärds-, miljö-och socialpolitikens inriktning. Del konkreta förebyggandearbetet inriklas pä alt molverka mera specifika hälsorisker i den sociala,psykiska och fysiska miljön, t.ex. genom kontroll av hälsoskadliga faktorer iarbetsmiljön och i den yttre miljön.