prop · G803118 · 1984-12-31 00:00:00 — TiUsynen tordeockså bli effektivare om del i lagstitningen klargörs vem som harhuvudansvaret. Förslagetatt och mUjö- och hälsoskyddsnämnden skall ta ut avgtfl för sinliUsyn avstyrks av . En sådan avgift skuUe sannolikl få en negativeffekt på samarbetet meUan berörda tiUsynsmyndigheler och företag. Vidaretorde de tillsynsavgtfter som inflyter i en kommun eUer ett län inte bli avsådan storlek alt de står i rinUig propotion tiU de negativa effektema i formav försvårat samarbete och kostnader för administration. Länsstyrelsentillstyrker förslaget om att kommunemas renhållningsmonopol vad avsermUjöfarUgt avfall göres obligatoriskt. För att detta skall fungera i praktikenkrävs dock betydande engagemang från kommunemas sida. Erfarenhetema hittiUsfrån de kommuner i länet som redan har monopol visar nödvändigheten av detta. Förordningenom miljöfarligt avfall är regelmässigt inle tUlämplig på mUjöfarUgt avfall somomhändertas i anslutning tUl den anläggning där avfallet uppkommer. Tolkningenav denna beslämmelse, som är likalydande med nu gäUande, har i praktiken våUalproblem. Med sin vaga formulering innebär bestämmelsen inte någon garanti föratt miljöfarligt avfaU som uppstår vid vissa anläggningar verkligen tas om handpå ett tillfredsstäUande sätt. Därför bör bestämmelsen i detta hänseende utformaspå ett tydligare sätl. Utöverovannämnda synpunkter på den föreslagna lagsttftningen önskar länsstyrelsenframföra följande rörande information och rådgivning tiU regional och lokalnivå. Kommissionen har anfört atl de yrkesmedicinska klinikema bör utöka ochutveckla sin information och rådgivning tUl den som är verksamma i det lokalaarbetarskyddet. Detta torde medföra att det vid dessa kUniker kommer att finnasbl. a. toxikologisk expertis. tfrågasätter om inte klinikemaserfarenheter också borde kunna få UtnytQas av länsstyrelsema och mUjö- ochhälsoskyddsnämndema eftersom den kunskap om kemikalier som de yrkesmedicinskaklinikema besitter inom arbetarskyddets område kan bU till nytta förbedömningen även i frågor som rör den yttra miljön. 2.26Länsstyrelsen i : En översyn av lagstiftningen rörandekemikaliehanteringen i samhällel är befogad. ser därför positivtpå tillskapandet av en effektiv central myndighet. anser dock detmycket väsentligl all myndigheten hårt prioriterar sina insatser och successivtbearbetar olika produktgmpper efter angelägenhetsgrad. Det finns en stor riski att försöka täcka hela fältet av produkter särskUt som den nyalagen anses ha en vidare tillämpning än lagen om hälso- och miljöfarliga varor. Ledamötemai i , , Samzelius, Swartling och Walbergvar skUjaktiga och anförde: Somframgår av såväl ledamoten reservation som flera, av desärskUda yttrandena, har utredningsarbetet varit starkt forcerat och inte medgivitsådana ingående överväganden som vore naturliga inte minst med hänsyn tiUämnets komplicerade natur. Underden korta tid som stått ledamöter till buds för bedömning avärendet har vi inte haft möjlighet att göra en mera ingående prövning avbetänkandet och då med beaktande av innehåUet i det slora antal reservationeroch särskUda yttranden som finns fogade vid detta. Vi ser oss därför nödsakadeatl inskränka oss tiU att ansluta oss tUl Moléns reservation som i första handger uttryck åt kritik mot bristande noggrannhet och fuUständigbet ikommissionens arbete. Av särskUd vikt är därför också enligt vår mening att omregeringen avser att nu lägga fram propositionen i ärendet, en ingåendeprövning sker av de remissyttranden som avges av oUka myndigheter ochorganisationer så att föreliggande brister i betänkandet och majoriteten ilänsstyrelsen har visat en klar medvetenhet om vissa sådana brister tUIrättas före prövning. lillLänsstyrelsen i : ställer sig bakom den målsättningoch de grundsatser som kommissionen stäUt upp för kemikaliekontroUen. Länsstyrelsendelar även de sammanfattande synpunkter kommissionen franrfört beträffandebristema i nuvarande kemikaliekontroll. Motdenna bakgrund anser i likhet med kommissionen att det börställas störte krav på tUlverkare, importörer, handelsagenter ochkemikalieinspektionen i syfte alt förbättra produktinformationen. Kommissionensförslag angående undersökningar, produktinformation, kompetenskrav och tiUsynfår därmed anses befogade. 2.28Länsstyrelsen i : Även om i detta yttrandeföredrar att koncentrera sig på frågor som direkt berör styrelsens verksamhetviU dock rent principiellt redovisa en posiliv gmndsyn tUlbetänkandets överväganden och förslag. Om utredningens förslag realiseras, omän i vissa avseenden i modifierad form, kommer detta otvivelaktigt att innebäraen förbättring beträffande kontroU och kemikaUehantering i dess olika formerjämfört med dagens situation. Prop.1984/85:118 90 2.29---------------------------- Länsstyrelseni : De förslag tUl ny och ändrad lagsttftningsamt myndighetsorganisalion som redovisas i huvudbetänkan del bedömer i huvudsak vara lämpliga och ägnade att medfö ra väsentiiga förbättringar inom delta mycket viktiga område. 2.30 : har på något producerat två betänkanden och visat en beundransvärd produktivitet. Tyvärr har det forcerade arbetet i Kommissionen uppenbarligen icke gett möjlighet tUl kritiska analyser av vilka reella problem som föreligger och hur dessa påverkas av fattade beslut om nytt klassnings- och märkningssystem, vaminformationsblad respektive det s. k. tredje steget i produktregislret. Kommissionen har i stort arbetat med historiska brister och inte på ett konkret sätt analyserat effektema av de senaste årens förändringar. Debrister som man anser sig kunna konstatera tror man sig kunna avhjälpa medsträngare och flera lagar och regler och mer kontroll från samhällets sida. Detär något förvånande att tvingas konstatera, att övertron på effektema av lagaroch regler tydUgen finns starkt förankrad i majoritet.Problem i samhäUet tror man sig uppenbarligen kunna åtgärda genom allnedteckna och insttfta nya och stramare lagparagrafer. Det torde väl ändå, avde erfarenheler vi har av aUa de lagar och regler som insttftades på70-talet, vara uppenbart för de flesta att lagar i sig icke löser några problem.Om, som också framgår av Kommissionens förslag, Lagen om Hälso- ochMiljöfarliga Veu-or, LHMV, icke fungerat tUtfredsställande, ändras inleförhåUandet genom en ändring av lagen och andra kosmetiska konstmktioner, utandet är sannolikt andra faktorer som man måste beakta. Det första man kanskeskulle fråga sig är om problemen med LHMV och dess tiUämpning kan ha berott påatt lagen, då den insttftades, var aUdeles för framåtsyftande ocb ambitiös ochatt det inte i samhället har funnits resurser, vare sig hos myndigheter eUer näringsliv,att uppfyUa lagens intentioner. Om så är faUet, vUket vi håller för troligt,gör man inte förhåUandet bättre genom en ännu mer verklighets-frånvändlagskrivning. Det finns i och för sig på en del håU ambitionen att ändraverkligheten efter kartan, men slutresultaten av sådana ingrepp bmkar sällanmotsvara förväntningarna. EnUgtvår uppfattning har bristema i produktkontroUen icke berott på brister ilagsttftningen. Lagsttftningen har varit nog så ambitiös, men man har av skildaskäl icke på ett praktiskt konkret sätt från myndighetemas sida tUIämpat den.Detta beror på många faktorer. Myndighetemas resurser kvalitativt har varitbristfäUiga. Man har inte utarbetat kortsUctiga/ långsiktiga mål förverksamheten och man har inte heUer på ett adekvat sätt informerat dem sompraktiskt har att arbela med produktkontroUen. Dessa brisier beror bl. a. påatt myndigheten tvingats ägna mycket tid åt att hantera skilda, mer eUer mindrevälgmndade larm och massmediastormar. Prop.1984/85:118 91 vUketryckt sönder möjligheterna lUl långtidsplanering och programarbete. Likaså harnågra större frågor av konlroversieU natur som nyll klassnings-ochmärkningssystem, såväl som produktregistret lagit lilomordentiigt atlarbela med och även tagh stora resurser i anspråk. Skälen lUl detta är, enligtvår uppfattning, att det urspmngsförslag som presenterats legat snett framföraUt sett ur intemationeUt perspektiv och faktiskt icke kunnat genomföras.Tyvärr har verklighetsanpassningen av förslagen på gmnd av låsningar varitsvåra att få tiU stånd och orsakal segdragna tidsutdräkter och bundit storaresurser. Dessutom har de höga ambition-ema i LHMV varit i otakt med omvärlden.Eftersom konsumtion av kemiska produkter utgör ca 1 procenl avvärldsmarknaden och landet dessutom är myckel importberoende är det nödvändigtatt utveckUngen på bl. a. mUjökontrollområdet i inte ligger i otakt medomvärlden. Vi är mycket beroende av informalion och kunskap från intemationeUaforskare, bl. a. hos kemiindustrin. Fömtsättningama för att deras resultatskaU kunna tiUämpas blir avsevärt bättre om lagar och regler är harmoniserademed omvärlden. Kemikommissionenshuvudbetänkande innehåUer en rad konkreta förslag tUl åtgärder, blandat medmycket text av mer övergripande natur. Dessa övergripande skrivningar, somsannolikt av den nya föreslagna Kemiinspektionen kan komma att åberopas somallmänna riktlinjer för kemikontroUen, är förenade med storatolkningssvårigheter. SkuUe vi här citera huvuddelen av dessa skrivningarskulle vårt remissvar få karaktären av en bok, varför vi väljer att Ulustreravåra synpunkier med ett exempel. "Densom tUlverkar eUer importerar kemiska produkter skaU vara skyldig att skaffasig tillgång tiU den kemiska och toxikologiska kompetens som behövs. Han skaUockså hålla sig underrättad om forskning och teknisk utveckling av betydelseför skyddet av hälsa och mUjö." Hurskall detla tolkas? En ordagrann tolkning innebär att ytterst få berördaföretag har resurser som kan tiltfredsställa de stäUda kraven. Det är dåhuvudsakUgen de stora intemationella kemikoncemema, med omfattande medicinska-och toxikologiska forsknings- och utvecklingslaboratorier, som har tUlgång tUlresurser som tUlfredsställer angivna krav. Mindre och medelstora företag skuUe,då det måste vara fuUständigt ogörligt att bygga upp egnaresurser, lösa detta med konsulthjälp. Tyvärr finns i hela ingenkapacitet på delta område för att göra sådan lösning möjlig. DessutomskuUe kostnadema, för att med hjälp av utomstående konsulter, följa forskningoch utveckling på större produktsortiment bU av en storleksordning somomöjliggjorde vidare verksamhet. Volymen vetenskapliga publUiationer inom etlsnävt område är i världen så stort att det inte är möjligt för enstakapersoner att överblicka onu-ådet. Kanskrivningen lolkas på annat sätt än det här beskrivna? Eftersomvi har svårt att tro att ovan beskrivna situation är den som 1984/85:118 92 avsetts,dvs. att Kommissionen viU avveckla alla mindre och medelslora tiUverkare ochimportörer av kemiska produkter, frestas vi tro alt tolkningen kan görasmjukare. Skrivningen skall kanske snarare uppfattas som en ambition än enkortsiktig målsättning. Vilketsom de faclo är den riktiga tolkningen kan vi inte bedöma, men det ärbeklagligt att många skrivningar i Kommissionens huvudbetänkande är av dennakaraktär. Förhållandel belyser de problem som systemet med diffusa skrivningari förarbetet tUl ramlagar ger upphov tiU, ett förhåUande som definitivt integagnar rättstryggheten. Vihar tidigare belyst den mycket dåliga bristanalys som gjorts i betänkandet.Intresse för att kvalitativt/kvantitativt belysa vilka brister man noterat haruppenbarligen inte förelegat. Lika ointresserad har man varil då det gäUtuppdraget i direktiven att kostnadsberäkna Kommissionens förslag.Kostnadseffektema för näringslivet klarar man av på knappt en sida, ocb deexempel på kostnadsindUtationer som ges är inte ens i nivå med kvalificeradegissningar. Vihar belyst en faktor ovan vad gäUer kravet på kemisk/toxikologisk kompetensresp. skyldigheten följa den velenskapliga forskningen. SkaU, som viiUustrerat, skrivningen las ordagrant kommer bara denna all förorsakakostnader i storleksordningen 100-tals mUjoner i konsultarvoden altemativtunderstöd till fristäUda. Det kan, enligt vår uppfattning, i nuvarande förlandet besvärliga ekonomiska situation inte accepleras att slörre åtgärder påreglerings/myndighetsområdet kan föreslås och genomföras utan betydandefaktaunderlag. Vi anser del därför nödvändigl alt, innan några beslut medanledning av betänkandet tas, tveksamma tolkningsavsnitt stramas upp ochrelevanta kostnadsberäkningar görs, så alt får ett beslutsunderlag,som möjliggör ett rinUigt ställningstagande. 2.31Sveriges industriförbund: framhåller som angeläget attSverige inom kemikaliekontrollen samarbetar intemationelll, i första hand medEG och de nordiska ländema. När det gäller EG, är vårt stora handelsutbyte engiven anledning, men även möjlighelema att ömsesidigt utnyttja varandrasriskvärderingar och allmänna erfarenheter gör sådanl samarbete attraktivt.Industriförbundet instämmer i dessa bedömningar. Däremot kan vi inle anslutaoss till kommissionens inställning, att skaU väma om sina möjlighetertiU självständiga beslut för skyddel av hälsa och miljö. Vi anser atterfarenheter och tUlämpning av kemUcaliekon-troU i många är så långtavancerade att kan och bör eftersträva en överenskommelse med EG omömsesidigt accepterande av granskning och godkännande av nya ämnen. Vi börvidare avstå från särbestämmelser såsom en särsymbol för Qärde riskgmppen ochbehovsprövning av bekämpningsmedel, vilket lätt kan uppfattas som tekniskahandelshinder. Prop.1984/85:118 93 2.32 : SBF är av den uppfattningen att del är betydelsefuUt med en noggrann kunskap om de risker som är förknippa de med användningen av kemiska ämnen. Vi har regelbundel publicerat åtgärdskort för hittUls 170 kemikalier. Avsikten är att dessa kort skall användas vid akutinsatser där kemikaUer kommit lös. Detta innebär att Qänsteman vid föreningen så gott som har kontakt med ak tuella problem med hantering av kemikalier. Eftergenomläsning av betänkandet kan vi konstatera att förslaget i sin nuvarandeutformning inte utgör gmnd för ändrad lagsttftning eUer för inrättande av nymyndighet för kemikaliekontroll. I belänkandet finns förslag tUl förbättringart. ex. om en enhetlig terminologi vid bedömning av risk och nytta. Dessaförslag anser vi dock kan genontföras inom ramen för nuvarande lagsttftning ochexisterande organisation. Vi delar de uppfattningar som framförts av ErikBrandt i hans särskUda yltrande vad avser sammanfattningen på sidoma 246247 ibetänkandet. 2.33 i förslag samman-faUer i huvudsak med de krav som LO hävdatsåväl sedan liUkomslen av den nuvarande organisationen för produktkontroll, somsenast i samband med remissbehandlingen av utredningen om produktkontrollensorganisation (Ds Jo 1980:24). 2.34 Svenska arbetsgivareföreningen:SAF har genom sina representanter i såväl kommissionen som i dess olikareferensgmpper vid upprepade tilUal-len efterlyst en gmndläggande analys avrisker och behov i dagens kenuka-Uehantering, främst på bmkarsidan. arbete har det ofta framhålUts alt en av utgångspunklema förutredningen har varit allmänhelens inbegripet de yrkesarbetandes oro för derisker som är förknippade med hanteringen av kemiska produkler och ämnen. Ävenom denna oro är riktig är det inte självklart att den bästa och effektivastemetoden all stilla oron är att tiUgripa lagsttftningsåtgärder, att ytteriigareutbygga produktregistret och atl införa förhandsanmälan m. m. behovsanalys, som kommissionen borde genomfört i ett initialskede, skuUeolika alternativa åtgärder ha kunnat studeras för att utröna hur man på bästasätt skaU kunna bemästra oron. Bmkaranpassad information och praktiska och förvarje process/hantering genomtänkta hante-ringsmtiner är betydligt effektivareoch koslnadsmässigi bUligare åtgärder för att möta oron. På så sätt når man medenklare och snabbare medel del gemensamma mål som alla eftersträvar, nämligen enså säker kemikaliehantering som möjligt. Kommissionenhar tyvärr vägrat att genomföra en behovsanalys. Detta är en katastrofal bristsom framtiden kan komma atl aUvarUgl drabba bl. a. våra stora exportindustriermen också hela vårt näringsliv som är beroende av kemikalieanvändning. 1984/85:118 94 SAFvUl därför siarkt tfrågasätta om ett belänkande med en så fundamental bristsom ovan anförts, över huvud taget kan läggas tiU gmnd förlagsttftningsåtgärder. 2.35Trädgårdsnäringens riksförbund: Förbundet ser i betänkandet "KemikaliekontroU"en i gmnden positiv och bestämd vUja från samhällets sida att tfrågasätta ochom möjligt ytterligare minska samhäUets kemika-Ueanvändning. Förbundet harförståelse för att kemikalieanvändningen inom vissa sektorer av samhäUet, somtidigare legat utanför en kemikaUekontroU, motiverar en översyn av det slagsom här skett. Utredningens mycket ospecifika och generaliserande uttryckssättinnebär emeUertid att även sådana samhäUssektorer som hittiUs varit strängtreglerade och kontroUerade, exempelvis den yrkesmässiga trädgårdsproduktionen,okritiskt och på ett olyckligt sätl drabbas av utredningens ambitioner. Förbundethade gäma sett atl utredningen istäUet för att överbetona behovet av attreducera kemikaUeanvändningen, mer hade inriktat sig på att bl. a. analyserabakgmnden tiU allmänhetens oro inför dessa frågor och i vilken mån en utökadsaklig information hade kunnat skapa en bättre förståelse för bmkel avkemikalier och därigenom undanröja mycket av denna oro. Även hanteringsfrågomaanser förbundet ytterligare hade kunnat analyseras med hänsyn till atthanteringen oftast är gmnden för den reella risken men också för hur den avaUmänheten upplevda risken uppkommer. Motden bakgmnd som här redovisats har förbundet med oro reagerat på att en del av förslagen i belänkandet har en uppläggning och utformning, som om den schablonmässigt och okänsligt genomförs, skulle ställa den yrkesmässiga trädgårdsodlingen i en mycket besvärlig konkurrenssituation och äventyra en fortsalt produktion i många svenska företag. 2.36Sveriges kemiska industrikontor: - delar utredningens uppfallningatt det finns brister i våra kunskaper om kemiska ämnens och produktersegenskaper från hälso- och miljösynpunkt. - framhåller dock att förekommandekunskapsluckor icke kan fyUas tiU den nya lagen träder i kraft. - delar utredningens uppfattningatt kemikaliekontrollen behöver förbättras, både förelagens egenkontroll ochmyndighetskontroUen. Den senare måste dock vara meningsfull, effektiv och merinriktad på samarbete med och råd åt företagen än rent polisiära uppgtfler - enuppfattning som tyvärr inte återspeglas i betänkandet. - konstaterar all del råderallvarliga brister i den analys av kemikaliekontrollen som Kemikommissionenpresenterar. Sålundahar Kommissionen i vissa avseenden överbetonat riskaspekten för kemiska ämnenoch produkter, särskilt för bekämpningsmedel, till men Prop.1984/85:118 95 församhällets olUta insalser för all söka förebygga att människors hälsa eUermUjön skadas. Enannan brist är att ej nöjaktigt uppmärksammat behovet avprioritering av åtgärder med hänsyn tUI arten och graden av olika risker ochtUlgängliga resurser. Entredje brist är att betänkandet ej avspeglar de svårigheter som företagen möterför att uppfyUa krav i en långtgående kemikaliekontroU och behovet av hjälp ochråd från myndighelen. EnQärde brist är att utredningen i sina praktiska förslag ej tUh-äckUgt beaktatbehovet av intemationeU samordning främst med vår största handelspartner av de framlagda förslagen både i delbetänkandet och i huvudbetänkandetkommer därför att kunna uppfattas som tekniska handelshinder. Enfemte brist är att Kommissionen ej ägnat uppmärksamhel åt frågan om huraUmänhetens oro för kemiska ämnens och produkters ev. inverkan på hälsa ochmUjön uppkommer, och informationens betydelse för liUkomslen av denna oro. Ensjätte brist är kommissionens riskfilosofi beträffande bekämpningsmedel - därutredningen driver den argumentationen att aUmänheten är oroad, alltså måstesamhäUel skära ned användningen av dessa produkter. Ett sådant synsätt ärovelenskapUgt och olämpUgt som gmnd för kemikaliekontroU. Ensjunde brist är avsaknaden av förslag tUl rationalisering av de myndighetersom berörs av utredningen. Ej heller redovisas acceptabla kostnadskalkyleröver de föreslagna åtgärdemas effekt på näringslivet. Kemikontoretanser således att det föreligger allvarliga brister i analysen av förkemikaUekontroUen väsentiiga problem. Detta förhåUande understryker betydelsenav all de framlagda förslagen gmndUgt bör omarbetas och att stor hänsyn därvidtas till synpunkter som presenteras i remissomgången. 2.37Kemisk-tekniska leverantörförbundet: Vi fömtsätter all innan förslagenöverhuvudtaget framläggs som proposition en gmndlig ekonomisk konsekvensanalysutföres. Ensådan analys skall naturligtvis ses ur del perspektivet all EG i allt väsentUgthar eUer kommer atl genomföra motsvarande reformer samt vad en utbredd nationeUsärteglering skuUe innebära för den fria handeln i första hand i . Vihar i färskt minne ell överilat svenskl kadmiumförbud som har dömts ut av enenig intemationeU expertis och statskontoret i . Ensådan väsentlig fråga som den framtida kemikaliekontrollen får under inga omständigheterhetsas fram eftersom det visat sig vara svårt att korrigera felaktiga beslut. KTFhåller med kommissionen om att det finns brister i kunskap 1984/85:118 96 ochkontroll både hos företagen och myndigheter. Vi har i själva verkel ännu inlelevt upp tiU LHMVs ambitioner och har en dåligt fungerandemyndighel. Det hade därför varil naturligare att bygga vidare på nuvarandelagsttftning. Videlar utredningens uppfattning atl fömtsättningen för en fungerandekemikaliekontroll är att kunskapsnivån är tilh'äcklig i kemikaliehanteringensaUa led och hos ansvarig myndighet. Utredningen säger vidare alt"IntemationeUt samarbete är nödvändigt för att lösa många av problemen medkemiska hälso- och mUjörisker". Vimenar att "intemationeUt samarbete" är själva nyckeln tiU att få enbättre fungerande kemikaliekontroU och hur annorlunda hade inte kemikommissionensförslag sett ut om detta hade lagts liU gmnd för kommissionens arbete. 2.38Miljöförbundet: Mot bakgmnd av kemisamhällets risker för människa och mUjötiUsattes - ett utlovat "flaggskepp" i regeringensmiljöpolitik. Du-ektiven andades också en insikt i kemikalieproblematiken ochdess orsaker. Som vanUgt fanns även brasklappen om de goda firamtidsutsiktemaför kemibranschen, samt dess betydelse för vår ekonomi. Viär aUa mer eUer mindre exponerade för kemisamhällets risker. Man kan säga attvi alla är försökskaniner i ett fullskaleexperiment. Mot den bakgmnden erbjuderKemikommissionens betänkanden inte några avgörande förslag på vägar ut urexperimentet. Snarare tyder förslagen på en anpassning till fortsattexperimenterande på kemibranschens villkor och med skenbara kontroUmöjligheler. Direktivenhar inte uppfyllts vad gäller: degmndläggande kraven på hänsyn tiU hälsa och miljö. godlagbarkontroU över kemikalieflödet i natur och samhälle. Vidaresaknas den nödvändiga analysen av erfarenhetema från dryga 15 årsmiljövårdsarbete i landet, samt en analys av kemtföretagens agerande isammanhanget. Kemikommissionenbygger på och stärker en expertväldessyn på kemikaliefrågoma. Experterisolerade från folkets oro skulle enligt förslagen komma att sitta fast i ettändlöst sökande efter farliga egenskaper och verkningar för tusentals ämnen ochalla deras kombinationer ett förfarande lika tröstlöst som forna lidersalkemisters sökande efter "den vises sten". Isammanhanget skall dock nämnas atl exempel på hänsyn till folkels oro finns.Det gäller nuvarande lagen om förbud mot spridning av bekämpningsmedel iskogen (SFS 1983:428) och den av föreslagna nya lagen omspridning av bekänpningsmedel. Där ingår bl. a. ell förbud mot spridning frånluften, vdket uppskattas av , då vi ser det som ett andra steg motavgiflningen av våra areeUa näringar. 1984/85:118 97 Likasåhoppas vi all förslagel till förordning om miljöfarligt avfall är ett förstasteg mol en allmän sortering av soporna vid källan. (Detta i sin tur kan räddaoss från dioxinet, om stalsmaklema har mod nog att erkänna det problemet?) Huvudbetänkandetsbeskrivning av kemiska risker är korrekt men missvisande.