prop · G80370 · 1984-12-31 00:00:00 — Reformen skall ses somen teknisk omläggning av innebörd att den hiltiUsvarande kommunalabeskattningen av vissa inkomster ersätts av statlig beskattning. EnUgt minmening bör således övriga juridiska personer i princip beskattas i oförändradomfattning. Garantibeskattningen av fastigheter m.m. Mittförslag: Garantibeskattningen av juridiska personers fastighetsinnehavavskaffas hell. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser är positiva till alt garantibeskattningen avjuridiska personer avskaffas. Länsstyrelserna i samt län pekar på risken för bolagskonstmktioner i syfte att undvika eneffektiv garantibeskattning och föreslår därför att en motsvarande beskattninginförs vid den statliga taxeringen. Andra efterlyser regler för beskattningeni de fall då en fastighet ägs gemensamt av fysiska och juridiska personer (sebil. 1, avsnitt 5). Skälenför mitt förslag: Som jag tidigare nämnt bör en utgångspunkt för reformen varaatt den inte skall medföra någon förändring av skatteuttaget hos de juridiskapersonerna. Någon allmän översyn av reglerna för beräkningen av denskattepUktiga inkomsten bör därför inte ske i detta sammanhang. Detbör dock konstateras att slopandet av den kommunala taxeringen automatisktmedför att skatteunderlaget förändras i två hänseenden. För det första kommerdet eftersläpande kommunalskatteavdraget att försvinna. Den taxerade inkomstenkommer därigenom att bättre avspegla företagets resultat för det aktuellabeskattningsåret. försvinner det höga skatteuttaget påinkomstökningar. Denandra konsekvensen gäller rätten att kvitta ett inom en viss kommun uppkommetöverskott mot underskott i en annan kommun. 1984/85:70 153 fullkvittningsrätl vid den statliga taxeringen men principielll kvittningsför-budvid den kommunala taxeringen. En slopad taxering medför att underskottkan kvittas mol överskott med verkan vid hela inkomsttaxeringen. Frågan omtill vilken eller vilka kommuner etl visst underskott är hänförligt kommersåledes all bli betydelselös. Därigenom blir de nuvarande mycket kompliceradereglerna om kvittning av kommunala underskott obehövliga. Enfråga som inte löses automatiskt ulan kräver ett uttryckligt ställningslagandeär däremot garantibeskattningen av fastigheter. Taxeringentill inkomstskatt skiljer sig från taxeringen till statiiginkomstskatt bl.a. därigenom all den kommunala inkomstskatten beräknas inleenbart på inkomst utan även på garanlibelopp för fastighet. Garantibeloppetutgör av fastighetens taxeringsvärde och utlöser i princip beskattningendast i den mån det överstiger nettointäkten av den förvärvskälla i vUken fastigheteningår. Denkommunala garantibeskattningen infördes för att kommunerna skulle tillförsäkraselt stabilt skatteunderlag. I och med alt kommunernas beskattningsrätt överjuridiska personer bortfaller föreligger inte längre detta skäl för all behålladenna del av garantibeskaltningen. Frågan uppkommer då om det finns anledningatt införa någon form av statlig garantibeskattning eller omgarantibeskattningen avseende juridiska personers fastigheter bör avskaffashelt. Det senare alternativet förordas i promemorian. Enligtmin mening kan åtskilliga argument anföras mot den nuvarande kombinationen avnettovinstbeskaltning och garantibeskattning. Denna ordning ger i synnerhet påföretagsbeskattningens område upphov till improduktiv skatteplanering från deskattskyldigas sida och administrativt merarbete för taxeringsmyndigheterna. mån fastigheters taxeringsvärde bedöms vara en lämplig bas för uttag avskatt synes det därför i dessa fall vara mer ändamålsenligt att använda sig aven skatleform som är frikopplad från inkomstbeskattningen (jfr avsnitt 2.4).Med hänsyn lill den dubbelbeskattning som i princip träffar aktiebolags ochekonomiska föreningars inkomster är del enligt min uppfatining motiverat attbortse från risken för att en slopad garanlibeskaltning leder till attfastigheter förs över från fysiska till juridiska personer. Jag föreslår motdenna bakgrund att garantibeskattningen av juridiska personer avskaffas.Inkomsttaxeringen av juridiska personer utom inhemska dödsbon - bör således baserasenbart på de faktiska inkomsterna av olika förvärvskällor. Den skattelindringsom detla innebär för skattskyldiga som träffas av effektivgarantibeskattning får beaktas i andra sammanhang. 1984/85:70 154 Mittförslag: Skyldigheten att betala skogsvårdsavgift kopplas direkt tillfaslighetsinnehavel och inte, som , lill den som skaU la upp garantibeloppetför fastigheten. Motsvarande skall gälla i fråga om den föreslagna statligafastighelsskatten. Samtliga kategorier fasfighetsägare omfattas avskogsvårdsavgiften och fastighetsskatten. Promemoriansförslag: Överensstämmer i princip med mitt bortsett från att stal och kommungenerellt undantagits från skogsvårdsavgift. Hyreshus-avgiften/fastighelsskattenbehandlas inte. Remissinstanserna:Endasl elt fåtal remissinstanser har kommenterat förslaget rörandeskogsvårdsavgiflerna. och lanlbruksslyrelsen tillstyrker medhänvisning till de administrativa vinsterna medan avstyrkerförslaget (se bil. 1, avsnitt 5). Skälenför mitt förslag: Skogsvårdsavgift skall erläggas för jordbmksfastighet somvid fastighetstaxeringen åsätts delvärdet skogsbmksvärde. av den som vid taxeringen till inkomstskatt har att redovisagarantibelopp för fastigheten. Vid taxering är avgiften 0,avskogsbmksvärdet. Regeringenhar lagt fram ell förslag om statlig fastighelsskatt (prop.1984/85:18). Faslighetsskatten, som träffar hyreshus, småhus och bostadsbyggnaderpå lantbruk, ersätter den nuvarande hyreshusavgiften. Fastighetsskatt betalasav den som skall ta upp garantibelopp för fastighet. I likhel medskogsvårdsavgiften avses således fastighelsskatten bli kopplad lillgarantibeskaltningen. Avskaffandetav garantibeskaltningen av de juridiska personernas fastighetsinnehav bör iprincip inte inverka på dessa fastighetsägares skyldighel att betalaskogsvårdsavgift och den föreslagna statliga faslighetsskatten. Del kantvärtom hävdas att denna avgift och skatt växer i betydelse i och med attgarantibeskaltningen bortfaller. Tekniskt sett måste dock skyldigheten attbetala skogsvårdsavgifl och fastighetsskall kopplas fri frångarantibeskattningen och i stället knytas direkt till själva innehavet av enskattepliktig fastighet. Jag föreslår därför att den som innehar jordbmksfastighetsom åsatls delvärdet skogsbmksvärde skall betala skogsvårdsavgifl. Påmotsvarande sätt bör skyldigheten att erlägga statlig fastighetsskatt baseraspå innehavet av hyreshus, småhus och bostadsbyggnad på lantbmk. Någon ändringi sak innebär detta inte. Statenoch kommunerna betalar f.n. skogsvårdsavgift och hyreshusavgift enligt sammaregler som övriga fastighetsägare. I promemorian föreslås attskogsvårdsavgiften skall bortfalla för dessa ägargmpper. Promemorianinnehåller däremot inget förslag beträffande hyreshusavgiften. 1984/85:70 155 Somframgått av det föregående anser jag att stat och kommun bör befrias från allinkomstbeskattning. Skäl kan åberopas för all denna befrielse utvidgas tillskogsvårdsavgiflen och fastighetsskatten. Del är nämligen uppenbart att en delav den administrativa vinst som inkomstskattebefrielsen leder till kommer attgå föriorad om staten och kommunerna skall betala skogsvårdsavgift ochfastighetsskatt. Etl antal statliga förvaltningar, exempelvis domänverket ochstatens vattenfallsverk, skulle därmed liksom flertalet kommuner bli tvungnaalt åriigen lämna uppgifter till taxeringsnämnderna om faslighetsinnehav m.m.Mot delta kan anföras att etl slopande av skogsvårdsavgiflen ochfastighetsskatten torde snedvrida konkurrenssituationen lill det offentligasförmån i långl högre grad än friheten från inkomstskatt. TiU bilden hör ocksåatt ett bortfaU av avgifterna från offentliga skogsägare rubbar grunderna fördet bidragssystem som finansieras genom skogsvårdsavgifterna. Enligl minmening bör stat och kommun eriägga skogsvärdsavgift i oförändrad omfattning.Någol generellt undantag för dessa ägarkalegorier bör inte heller göras i denföreslagna slatliga fastighetsskatten. Mittförslag: De nuvarande statliga skaltesalserna höjs så att de motsvarar i stortsett det nuvarande genomsnittliga skatteultaget. Skattesatsen blir förbl.a. aktiebolag, ekonomiska föreningar och familjestiftelser och förövriga juridiska personer. Promemoriansförslag: För de juridiska personer som f.n. endast är skattskyldiga tillkommunal inkomstskatt sätts skattesatsen lill . Överensslämmer i övrigi medmitt. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser godtar de föreslagna skattesatserna. motsätter sig dock all beskatlningen avlivförsäkringsbolagen skärps och föreslår en skallesats om vilket motsvararden nuvarande faktiska skattesatsen för livförsäkringsbolagen. RSV anserskattesatserna om 30 resp. bör ersättas av en skattesats. Lanlbmksstyrelsenföreslår att skattesatsen för gemen-samhetsskogarna bestäms till i ställetför föreslagna . Kammarkollegiet anser att skattesatsen för sådana kyrkorsom avses i 53 6 1 mom. första styckete KL bör bestämmas till eftersomderas inkomster i praktiken endasl härrör från fastigheter (se bil. 1, avsnitt6). Skälenför mitt förslag: Den nuvarande faktiska skattesatsen för juridiska personervarierar med den kommunala utdebiteringen. Del skulle i och för sig varamöjligt att behålla detta samband genom att dela upp skattesat- 1984/85:70 156 sernapå en fast del och en rörlig del. Den rörliga delen skulle t.ex. motsvara denkommunala utdebiteringen i hemortskommunen eller den genomsnittligautdebiteringen i rikel. Med en slopad beskattningsrätt finns det dockinte någol skäl för en koppling mellan skattesatser för juridiska personer ochkommunal utdebitering. Skatteuttagets höjd får i ett längre perspektivbestämmas under beaktande av bl.a. internationella förhållanden och önskemåletalt uppnå en rimlig beskattning av olika skallesubjekt och produktionsfaktorer. Päkort sikt bör, som jag tidigare framhållit, den principiella målsättningenvara att skatteuttaget inte skall förändras. Den kommunala utdebiteringenuppgår för till i genomsnitt 30,av den beskattningsbara inkomsten.Med beaktande av all kommunalskallen är avdragsgill vid laxeringen till statliginkomstskatt kan den totala skattesatsen för aktiebolagen, de ekonomiskaföreningarna och övriga skattskyldiga som f n. beskattas statiigt efter enskattesats av beräknas till i genomsnitt 52,. Beroende på olikheter iden kommunala utdebiteringen varierar* emellertid skattesatsen mellan omkring50 och . Med hänsyn tUl önskemålet att undvika mer påtagliga skattehöjningari kommuner med låg utdebitering synes den nya skattesatsen lämpligen kunnabestämmas lill . är en stiftelse som enligt sina stadgar har till huvudsakligtändamål att tillgodose viss familjs, vissa familjers eller bestämda personersekonomiska intressen. Familjestiftelser är obegränsat skattskyldiga förinkomst och förmögenhet och betalar statlig inkomst- och förmögenhetsskattenligt samma tabeller som fysiska personer. För utdelning från stiftelsen ärmottagaren skaltskyldig såsom för periodiskt understöd medan stiftelsen harrätt till avdrag med molsvarande belopp. Något krav pä periodicitel av utbetalningamaanses inte gäUa. Däremol får stiftelsen inte avdrag för belopp som betalats uttill någon som genomgår utbildning eller uppfostran. I gengäld lorde en sådanutbetalning vara skattefri hos mottagaren. Jaghar i del föregående föreslagit att den kommunala taxeringen skall avskaffasför alla slags stiftelser, dvs. även för familjestiftelser. Fråga uppkommer dåom vilken skatteskala som skall gälla för sistnämnda skattesubjekt. Somframgått av det anförda beskattas en familjestiftelses avkastning ofta inte hosstiftelsen utan hos den som uppbär utdelning från stiftelsen. Stiftelsen självbeskattas endast för inkomster som inte delas ut eller för inkomster som delasul till någon som genomgår utbildning eller uppfostran. Syftetmed beskattningen av familjestiftelser är främst att förhindra attstiftelsebildningen ger omotiverade fördelar i skattehänseende. Detta syftetillgodoses enligt min mening i de allra flesta fall bättre genom en proportionellbeskattning än en progressiv beskattning. Del skatteuttag som jag i detföregående föreslagit för bl.a. aktiebolag och ekonomiska föreningar 1984/85:70 157 synesdärvid utgöra en lämplig nivå. Jag föreslår därför att familjestiftelserna iframtiden beskattas endast statligt och efter en proportionell skattesats på52%. Förmögenhetsbeskattningen bör dock inte ändras utan liksom varaprogressiv. Flertaletskattesubjekt vid sidan av aktiebolag, ekonomiska föreningar ochfamiljestiftelser beskattas f.n. statligt efter en skattesats pä . Med engenomsnittlig utdebitering på blir - med beaktande av avdraget förpåförd kommunalskatt den sammanlagda skattesatsen . I enlighel medvad som föreslagils i promemorian bör den nya statiiga skattesatsen för dessaskattskyldiga beslämmas tUl . Detta gäller också den gmpp - huvudsakligenallmännyttiga stiftelser (inkl. kyrkor) och ideella föreningar - som i dagbeskattas statiigt endast för inkomst av rörelse. Vadgäller livförsäkringsbolagen skall deras nuvarande statiiga skattesats, ,ses mot bakgmnd av alt de beskattas i försäkringstagarnas ställe och altskattesatsen därför urspmngligen bestämdes så att den motsvarade vadförsäkringstagaren skulle ha haft att erlägga om denne varit skaltskyldig. Enviss höjning av skattesatsen framstår därför som motiverad. Jag föreslår attskattesatsen även för livförsäkringsbolagen bestäms till och inte till 37%som en ren matematisk omräkning ger. Blandde juridiska personerna finns en liten gmpp som f.n. är helt befriade från statliginkomstskatt och som taxeras kommunalt endast för inkomst av jordbmksfastighetoch annan fastighet. Jag syftar på akademier och andra i 53 6 1 mom. förstastycket d KL uppräknade subjekt. Med oförändrade regler för beräkning avbeskattningsunderlaget vore det naturligt att sälta den nya statligaskattesatsen tUl . Slopandet av garanti-beskattningen i förening med denfulla kvittningsrätlen även om verksamheten bedrivs i olika kommuner tordedock leda till en väsentlig minskning av skatteunderlaget. Med hänsyn tilldetta och till önskemålet om en enhetlig skattesats i den s.k. C-längden(innehållande andra proportionellt beskattade skattskyldiga än akliebolag ochekonomiska föreningar) föreslår jag att även denna kategori skattskyldigabeskattas statligt efter . Jag vill tillägga att endast ett fåtal av de nubehandlade subjekten har sådana inkomster att beskattning över huvud tagetkommer i fråga. Somframhållits vid remissbehandlingen är det inte uteslutet att den nuvarandeskattesatsen för gemensamhetsskogar och andra marksamfäl-ligheter minskarintresset för sådana samarbetsformer. Delta talar för att skattesatsen börjämkas nedåt. Jag är emellertid inte beredd att nu lägga fram ett förslag i denriktningen. Min avsikt är dock att återkomma i saken. 1984/85:70 158 2.6./Beskattningsorten och det kommunala inflytandet Mittförslag: En juridisk person skall taxeras av en enda taxeringsnämnd.Taxeringsnämndernas sammansättning ändras inte. De särskildasjälvdeklarationerna bortfaller. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Allmänt godtas att den nuvarande hemortskommunen för juridiska personer blirbeskattningsort även i del nya systemet. Bland det fåtal remissinstanser somberört frågan om det kommunala inflytandet råder delade meningar. Några anserett sådant inflytande är omotiverat medan andra pekar på att den skatt som drasin från de juridiska personerna via skatteuQämningsbidragssystemet skalltillgodose även kommunala behov (se bU. 1, avsnitt 7). Skälenför mitt förslag: Etl avskaffande av den kommunala beskattningen av juridiskapersoner aktualiserar frågor av bl.a. organisatorisk natur. En sådan fråga ärreglerna rörande de juridiska personernas beskattningsort. En annan rör detkommunala inflytandet i arbetet med taxeringen av de juridiska personerna. DentiUtänkta reformen är även betydelsefull för verksamhelen hos två myndigheter,nämligen mellankommunala skatterätten, MKSR, och aUmänna ombudet förmellankommunala mål, Aö. Idetta avsnitt behandlas frågan om beskattningsorten och det kommunalainflytandet. Därefter las reformens följder för bl.a. MKSR upp (avsnitt2.6.2). Juridiskapersoner laxeras f n. till både statiig och inkomstskatt i hemortskommunen.Dämtöver taxeras de till inkomstskatt för inkomst av rörelse i varjekommun där verksamhei från fast driftställe bedrivs och för inkomst avjordbmksfastighet, annan fastighet samt realisationsvinst på fastighet därfastigheten är belägen. För juridiska personer är hemortskommunen i regel denkommun där styrelsen eUer förvaltningen har sitt säte andra åretföre taxeringsåret. Aktiebolag, ekonomiska föreningar m.fl. juridiska personer(B- och C-längdens skattskyldiga) skall avge allmän självdeklaration avseendeden statiiga taxeringen och taxeringen tUl inkomstskatt i hemortskommunen.För inkomst i övriga kommuner där sådana företag skall taxeras kommunaltavlämnas särskild självdeklaration. Taxeringeni första instans bygger på medverkan av både lekmän och tjänstemän.Taxeringsbesluten fattas sålunda av en lekmannanämnd, taxeringsnämnden.Granskningen av deklarationerna utförs emellerlid i första hand av Qänstemänhos lokal skattemyndighet och länsstyrelse. 1984/85:70 159 munfår dock förordna en Qänstemän hos kommunen som godkänner attgranska deklarationer och andra handlingar. En bestämmelse om detta finns i 136 taxeringslagen (1956:623, TL). som laxerar exempelvis elt aktiebolag till statlig inkomstskatttaxerar också bolaget kommunalt i hemortskommunen och i eventuella utbokommunerinom samma län. Skall bolaget taxeras kommunalt i andra län ombesörjstaxeringen i varje "utbolän" - även om verksamheten bedrivs i flerakommuner - av en särskild taxeringsnämnd. skall vid sidan av ordföranden finnas valda ledamöter.Bestämmelser om della finns i 6 och 7 88 TL. De innebär i huvudsak följande. förordnas av för ett taxeringsår. Ledamöler ochsuppleanter i taxeringsnämnd skall väljas för tre laxeringsår. Valet förrättasi fråga om lokal nämnd av fuUmäklige i vederbörande kommun. Kommunfullmäktigeväljer också ledamöter i särskild nämnd om taxeringsdistriktet omfattar högsten kommun. förrättar valet till övriga särskilda nämnder. Antaletvalda ledamöter i taxeringsnämnd skall vara minst fem och högst åtta. Kommunsbesvärsrätt i taxeringsfrågor regleras i 74 8 TL. Enligt paragrafen får kommunanföra besvär i fråga om taxering till inkomstskatt. Somen naturlig konsekvens av den slopade kommunala taxeringen föreslås ipromemorian att taxeringsnämnden i hemortskommunen skall pröva taxeringen intebara i hemortslänet utan även i andra län. Jag delar denna uppfatining. Därmedbortfaller också behovet av särskilda självdeklarationer för juridiskapersoner. Jag viU här erinra om att fattat beslut omavskaffande av den särskilda självdeklarationen för fysiska personer (prop.1983/84:193, SkU 48, rskr 361, SFS 1984: 360 och 361). Denslopade kommunala taxeringen väcker vidare frågan om det föreligger skäl attbehålla det kommunala inflytandet i arbetet med taxeringen av juridiskapersoner. Med en renl statiig skatt kan argument anföras för att kommunemasansvar borde bortfalla. Av vikt i detta sammanhang är dock att granskningen ärintegrerad i många taxeringsnämnder, dvs. nämnden taxerar såväl ett aktiebolagsom dess delägare. Delägarna taxeras både statiigt och kommunalt. tiU delta anser jag att de nuvarande reglema för utseende av ledamöter itaxeringsnämnd bör behållas. Inte heller i övrigi bör enligt min mening TL: sregler om det kommunala inflytandet ändras. Jag vill dock framhålla att denkommunala besvärsrätlen enligt 74 8 TL och granskningsrätten enligt 13 6 TLgivetvis kommer att minska i betydelse. 1984/85:70 160 2.6.2Mellankommunala skatterätten och allmänna ombudet Mittförslag: Taxeringslagens regler om mellankommunala skatterätten och allmännaombudet lämnas t.v. oförändrade. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Remissinslanserna betonar över lag vikten av att MKSR: s framtida roll iskatteprocessen ses över med anledning av att de mellankommunala frågoma kommeratt minska i betydelse. Några remissinstanser beklagar att en översyn inte harskett redan i det här sammanhangel (se bil. 1, avsnitt 8). Skälenför mitt förslag: Gmndläggande bestämmelser om den mellankommunalaskatterätten (MKSR) finns i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar.Domstolen har fram t.o.m. varil administrativt knuten till RSV därden haft sitt kansli. är det en helt frislående domstol med säte iStockholm. Ordföranden, som utses av regeringen, har uppdraget som bisyssla.Även nämndemännen utses av regeringen. De allmänna behörighetsvillkoren förnämndemän som anges i lagen om allmänna förvaltningsdomstolar gäller. MKSRprövar vissa mål enligt skatte- och taxeringsförfatlningarna. Enligt 73 8 TLprövar domstolen bl.a. mål där den skattskyldige har en förvärvskälla som ifråga om beskattningsorten är alt hänföra till flera län eller där del rådertvekan om i vilket län en skattskyldig skall taxeras. Vidare prövasskattefrågor i samband med in- och utflyttning i och ur rikel och i vissa falltaxering av äkta makar som är bosatta i skilda län. MKSR prövar också sedan år1971 - då den s.k. koncernbolagsregeln infördes -besvär rörande taxering av ettaktiebolag som tillsammans med annat sådant bolag utgör koncernbolag enligl 1kap. 2 8 aktiebolagslagen (1975: 1385), om bolagen avlämnat eller skulle haavlämnat självdeklaration inom skilda län. Genom tiUkomsten av dennakoncernbolagsregel ökade antalet mellankommunala juridiska personer från 1500lill mellan 11 800 och 12 000. På något undantag när är samtliga börsbolag ochderas dotterbolag mellankommunala. DärtiU kommer ett stort antal mindre ochmedelstora förelag jämte dotterbolag. MKSRföregicks av en mellankommunal prövningsnämnd som inrättades . Tillkomstenav en mellankommunal instans hängde samman med svårigheterna att uppnå enenhetlig taxering i de fall dä inkomsten av en förvärvskälla skulle fördelastill beskattning mellan kommuner i skilda län. I sådana fall kunde, ombeskatlningsnämnderna och i sista hand prövningsnämnderna hade olikauppfattning om inkomstens storiek och fördelning, den skattskyldige tidigare fårättelse och enhetlig taxering först i kammarrätten. Detla innebar inte baralidsutdräkt utan även ekonomiskt 1984/85:70 161 obehageftersom de förfallna skatterna skulle betalas i avvaktan på kammarrättensutslag (prop. 1927:210 s. 133-135). Del ansågs också olämpligt att enlänsprövningsnämnd avgjorde taxeringarna när det förelåg konkurrens ombeskattningsunderlaget mellan två eller flera län. MKSR:s målområde bestäms av besvärsreglema i 73 och 105 88 TL. På grund avdomstolens funktion som en mellankommunal prövningsinstans byggerbesvärsreglerna på bestämmelserna i om beskattningsort. Ettavskaffande av den kommunala taxeringen av juridiska personer leder - om TL: sregler inte ändras - till att MKSR förlorar den största delen av sinaarbetsuppgifter. Det är emellertid i och för sig möjligt att behålla domstolensmålområde oförändrat. Nuvarande regler i KL om beskattningsort kan exempelvisöverföras lill TL och ligga till gmnd för fastställandet av rättbesvärsinstans. Etl annat alternativ är att MKSR: s arbetsuppgifter förs övertill de olika länsrätterna. För en sådan lösning lalar enligl min mening bl.a.länsrätternas ökade kompetens och att flera typer av komplicerade besvärsmål,exempelvis frågor rörande återläggning av koncernbidrag, heltförsvinner med den slopade kommunala taxeringen. Somframhållits i promemorian är det inle nödvändigl att nu ta ställning tiU MKSR:s framtida roll i taxeringsprocessen. Besvär över taxering enligt den nyastatliga taxeringen kommer att anföras tidigast . Den tidsom står till buds bör ulnylQas för en grundligare översyn av MKSR: s ställningän vad som varit möjligt i della sammanhang. TL: s regler om MKSR: s behörighetbör därför nu lämnas oförändrade.