prop · G803115 · 1984-12-31 00:00:00 — Länsstyrelseni anser att den nuvarande stödområdesindelningen ger en mycketsplittrad och svåröverskådlig bild av stödmöjlig-hetema i länets olika deleu*.Länsstyrelsen anser att en ny indelning bör göras utan delningar av kommuneroch helst omfallande hela länet. Minabedömningar: Den uppdelning som regionalpolitiska ulredningen gör meUanregional utveckling och mellanregional utjämning beskriver enhgt min mening tvåviktiga dimensioner i den geografiska inriktningen av det regionalpolitiskaarbelel. HärtiU kommer insatser för att molverka atl lokalt och regionaltkoncentrerade akula sysselsättningskriser i samband med slmklurförändringarinom näringslivet leder lill långsiktiga regionalpoliliska problem. Denseklorsövergripande planeringen och samordningen ulgör en viktig del iregionalpolitiken. Detta arbete tjänar flera syften. Ett syfte är att genomsamordning meUan olika samhällssektorer allmänt främja utvecklingen i alladelar av landet - vad regionalpolitiska utredningen kallar regional utveckling.Det är viktigt atl åtgärder inom skilda sektorer planeras och genomförs på ettsamordnat sätt - tidsmässigt, geografiskt osv. Därmed uppnås en ökadeffektivitet och hushållning med tillgängliga resurser. Den seklorsövergripanderegionalpoUtiska planeringen bUdar ock- Prop.1984/85:115 21 så- lillsammans med den översiktliga fysiska planeringen i länen - en viktig gmndför trafikplanering, vägplanering, bostadsplanering m. m. Allalän bör tillförsäkras vissa resurser från anslaget för regionala utvecklingsinsatserför denna typ av allmänl utvecklingsfrämjande insatser. Samordningsansvaret fördessa insalser ligger på länsstyrelsema. Den decentralisering av resurser ochbeslutsbefogenheter inom regionalpolitiken som sker till länsstyrelsemainnebär också ökade krav på samordning, uppföljning m. m. I detta sammanhangvUl Jag också betona viklen av att del inom länsstyrelsema finns en beredskapför att hanlera lokala och regionala stmkturkriser. En huvuduppgift för regionalpoUtikenär att åstadkomma regional balans och utjämning såväl inom som mellan länen av regionalpoliliska ulredningen benämnt mellanregional utjämning. Som enviktig del i della arbele ingår också att främja utvecklingen i länensglesbygdsområden. Problemens karaktär och omfattning i skilda regioner skallutgöra granden för de geografiska prioriteringarna när det gäller denna dei avde regionalpolitiska insatserna, t.ex. vid fördelningen tiU länen av medel frånanslaget för regionala utvecklingsinsatser liksom vid avgränsning avstödområden m. m. Sådana analyser skall också ligga till gmnd för degeografiska prioriteringarna inom länen. Faktorer som låg sysselsättningsgrad,långvarigt hög arbetslöshet och hög andel personer i arbetsmarknadspoliliskaålgärder liksom omfattande nettoutflyttning och befolkningsminskning bör härvidtiUmätas stor vikt. Hänsyn måste vidare tas till situationen inom störtesammanhängande områden och avstånd lill större orter och deras arbetsmarknad. Vissa typer av åtgärderbör förbehållas de delar av landel som har de största regionalpoliliskaproblemen. Även om ansvaret för genomförandet och den geografiska fördelningenav stödinsatserna i ökad ulslräckning delegeras till statens industriverk ochlänsstyrelserna bör av regering och riksdag fastlagda stödområdesindelnihgar m.m. också i fortsättningen vara vägledande för insalsemas omfattning ochinriktning i skilda delar av landet. Dessa indelningar och lill dessa knutnaregler om högsia slöd m. m. ger också en viss enhetlighet i behandlingen avlikartade områden i skilda län. Jag skall nu behandlastödområdesindelningen för det regionalpolitiska stödet, dock utan att gånärmare in på vilka stöd och regler som bör gälla i de olika stödområdena. Denredovisningen sker i anslutning till behand lingen av de olika stödformema(avsnitt 3). Områdesavgränsningen för nedsättningen av socialavgifter tar Jagupp senare (avsnitt 3.4.4), medan områdesindelningen för transportstödet kommeratt behandlas senare (bilaga 2) av chefen för . Engenomgång av den regionala problembilden och bedömning av ulvecklingen visaratl de stora och långsiktiga balansproblemen fortfarande ålerfinns i deregioner som omfattas av de nuvarande slödområdena. 1984/85:115 22 Bergslagen, norta samt . Del har i detla avseendeinte skell några slörre förändringar , då den nu gällandeindelningen beslulades av . De analyser som gjorts av denregionalpoliliska ulredningen och inom industridepartementet leder fram lillslulsalsen all den nuvarande stödområdesindelningen bör ligga fast. Det ärvidare viktigt atl inte ändra stödområdesindelningen för ofta utan låta denligga fast . Jag är mot denna bakgrund inte beredd atlföreslå några utökningar eller ändringar i övrigl. En beskrivning och analysav den regionala utvecklingen och problembilden redovisas i bUaga 1.1. Jagär inle heUer beredd att göra några ändringar i själva principema för stödområdesindelningenav det slag som i förordar. Del måste vara möjligtatt klara ut vilka stödvUlkor som gäUer i skilda delar av länet även vidnuvarande indelning. Genomde medel länsslyrelserna disponerar för regionala utvecklingsinsatser finnsmöjligheter atl vidta åtgärder också i orter och regioner med regionalpolitiskaproblem, även i de fall de inte ligger inom stödområdet. Detla gäller ävendirekla förelagsslöd, t. ex. i samband med investeringar i byggnader ochmaskiner. Avgörande för möjligheterna till åtgärder i denna typ avproblemorter/regioner belägna utanför stödområdet blir storleken på de medelför regionala utveckUngsinsatser som regeringen beslutar tilldela resp. län.Detta förhållande gäUer också för insatser inom slödområdena för projekt upplill en viss storlek, medan stöd till större projekt beslutas av SIND eUerregeringen. Jag viU i detta sammanhang peka på den möjlighel som regeringen haroch bör ha också att i särskUda fall besluta om lokaliseringsstödliU projekt även utanför stödområdet. Fördelningenav medel för regionala utveckUngsinsatser skall, som jag lidigare angivit,gmndas på problemens omfattning och karaktär i de skilda länen. Delta innebäratl även problem i orter/regioner utanför slödområdena bör beaktas vidregeringens fördelning av dessa medel, t. ex. i , ochSjuhäradsbygden. Delankommer sedan på länsstyrelsema att ange vilka delar av resp. län och vilkaändamål som bör prioriteras för olika typer av regionalpolitiska insalser. a. all avgränsa vilka områden som skall bli föremål för särskUdaglesbygdsinsalser. Somjaglidigare framhållil bör ökad vikl läggas på åtgärder som förbättrarnäringslivsmiljön i de regionalpoliliskt priorilerade delarna av landet. Jagkommer senare (avsnitt 3.3) föreslå atl regionalpolitiska medel får användas idessa områden för att initiera och främja kunskaps- och teknikspridning m. m.Del är viktigt att i vissa fall se denna typ av salsningar i elt läns- eUer landsdelsperspektivoch något som kommer hela länet/ landsdelen liU godo. Insalserför all förbättra infrastrukturen är en typ av åtgärder som Prop.1984/85:115 23 naturligtkan passas in i ell landsdels- och slödjepunktsresonemang av det slag somutredningen för. Jag kan i slort ansluta mig lill de principiella övervägandensom utredningen redovisar. Utredningen anser all de skillnader som finns iproblemens karaktär mellan olika landsdelar inom de regionalpolitisktprioriterade områdena innebär all åtgärdernas inrikining och sammansättning böranpassas med hänsyn härtiU. Detsamma gäller utredningens betoning av värdet atldet finns stödjepunkter som allmänt kan understödja ulvecklingen i dessaområden. anser jag, i likhei med utredningen, det inle vara möjligtatt tillämpa landsdels- och stödjepunktsperspektiven vid den regionalafördelningen av regionalpoliliska insatser. De geografiska prioriteringarna börsom hittUls komma lill uttryck genom fördelningen av medel lUl länen och genomområdesavgräns-ningar för olika typer av ålgärder. Ettviktigt inslag i den framtida regionala problembUden kommer, liksom under delsenaste årtiondet, med aU sannolikhet atl vara lokalt och regionaltkoncentrerade sysselsättningskriser förorsakade av slmklurförändringar inomnäringslivet och då främst industrin. Den svenska ortsstmkturen ärförhållandevis gles och många orter och regioner är starki beroende av någoneller några få branscher, många av något enda företag. Omfattandenedläggningar eller personalminskningar i sådana orter och regioner kan ledatill allvarliga sysselsättningsproblem, såväl kort- som långsiktigl. Behovetoch inriktningen av åtgärder i sådana situationer får bedömas utifrånproblemens omfattning och karaktär i det enskilda fallet. Självfallel måsteortens/regionens storlek, geografiska läge och situation i övrigl vägas in i enbedömning. I vissa fall kan det vara nödvändigt all vidta särskilda insatser -ofta med en kombination av arbetsmarknads-, industri- och regionalpolitiskaåtgärder. Exempelpå regioner där siaten gjort omfattande insatser i samband medstörre slmklurförändringar inom näringslivel är . Bergslagenoch senast UddevaUaregionen. Problemen har i dessa regioner varil avvarierande art och omfattning. Gemensamt har dock varit atlstmklurförändringarna berört ett stort anlal anställda. Skilda lösningar haranvänts både vad gäller beslutsorganisation och medel. Jag skall senare(avsnitt 4) översiktligt redogöra för insalsema i dessa tre områden. Jag skalldärvid också redovisa min syn på del fortsatta arbetet i Malmfälten medutgångspunki från malmfalisutredningens belänkande (Ds I 1984:9) Framtid iMalmfälten. Detär vikligl alt utnyttja de erfarenheter som vunnits från de senaste årens insatseri orter/regioner som drabbats av i förhållande lill regionens storlek mycketomfattande straklurproblem. En erfarenhet är att det är svårt alt peka ut engenerell modell för hur arbetet bör organiseras och för vilka insatser ochmedel som bör användas i denna lyp av situationer. Såväl organisation sominsatsernas inriktning måste anpassas tUl de förhål- 1984/85:115 24 landensom gäller i varje enskUd region. Några allmänna slutsatser kan dock enligt minmening dras från senare års arbete med dessa frågor. Enviktig slutsals är att det är angeläget att redan från början inriklaansträngningama på att långsiktigt få fram ny verksamhet och sysselsättningsom kan ersälta de arbelstUlfallen som försvinner vid en straklurför-ändring.En annan är vikten av att beslutsorganisationen görs klar och enkel och atl ide faU där särskilda delegationer eller arbelsgrapper tillsätts, dessa far enklart angiven beslutskompetens i förhållande lill ordinarie organ vad gälleromfattning, tidsperiod för arbetet m. m. Erfarenhelerna visar också vikten aven stark lokal och regional förankring av arbelet och att skUda organsamarbetar och samordnar sina resurser på ett effektivt sätt. Möjligheternaatt nå resultat ligger således i ett effektivt utnyttjande av tiUgängligamedel och i en samverkan mellan olika sektorsområden. Jaghar redogjort för viUca fakiorer som skall beaktas i analysen av deregionalpolitiska problemen och ligga tiU grund för de geografiskaprioriteringama inom och mellan länen. Regionalpolitiska problem i anslutningtiU lokala och regionala sysselsättningskriser inom näringslivet skall vägas invid fördelningen av medel tiU länen för regionala utvecklingsinsatser. Deskall likaså beaktas vid den geografiska fördelningen av de regionalpoUtiskainsalsema inom länen. Regeringenbör som kunna peka ut orter/regioner som drabbas av regionalpolitiskaproblem i samband med omfattande slmklurförändringar inom näringslivel somlillfälliga stödområden. Ett sådant utpekande innebär att lokaliseringsstödkan påräknas även för större projekt och atl beslut om sådant stöd kan fattasav industriverket. Regeringen bör, Uksom , ha möjlighet all besluta om stödtill företag utanför stödområdet och om synnerliga skäl föreligger också kunnalämna högre bidrag än normalt. Stor restriktivitet bör gäUa för såväl utpekandeav tillfälliga stödområden som slöd till företag utanför stödområdena. Jagåterkommer tUl detta (avsnitt FöljandesammansläUning visar vUka kommuner och delar av kommuner som tillhörslödområdena A, B och C samt vUka kommuner och delar av kommuner som genomregeringens beslut f n. tillhör tillfälliga stödområden. Prop.1984/85:115 25 Kommuneroch delar av kommuner som f. n. är inplacerade i stödområdena A, B och C. Prop.1984/85:115 26 Holms och Lidens församlingar Anundsjö, BJöma, och Trehörningsjö , Näskotts, Rödöns och Ås församlingar Fällfors, Jöms och församlingar Prop.1984/85:115 27 Kommuneroch delar av kommuner i vilka f n. regionalpolitiskt slöd tillfäUigl kan lämnas. Områden med möjligheltiU högst lokaliseringsbidrag Områdenmed möjlighet till högst lokaliseringsbidrag Jaghar tidigare (avsnill 2) översiktligt redovisat min syn på de regionalpolitiskamedlens inriktning, utformning och hantering. Jag skaU nu närmare utvecklamina bedömningar och förslag angående de olika medlen. Jagtar först upp formema och ansvarsfördelningen för saml inrikiningen av detregionalpolitiska utvecklingsarbetet på central och regional nivå (avsnitt3.2). Jag redogör sedan för mina förslag och bedömningar beträffande åtgärderför att stärka teknisk forskning och utveckling i de regional- 1984/85:115 28 politisktprioriterade delarna av landet liksom åtgärder för att främja spridningen av nykunskap och leknik (avsnitt 3.3). Därefter går Jag in på utformningen ochhanteringen av det regionalpolitiska siödet till förelagen och av ålgärder iövrigt för atl siödja förelagens utveckling (avsnitt 3.4). Avslulningsvisredovisar jag mina förslag och bedömningar vad gäller glesbygdsstödetsutformning och hantering samt arbetet i övrigt med gles-bygdsfrågoma (avsnitt3.5). Jagkommer i detta avsnitt alt, för information, redovisa vissabedömningar dels om organisalion och ansvarsfördelning på del regionalpolitiskaområdel, dels om inriktningen av det regionalpoliliska utvecklingsarbetet. Sammanfattningav mina bedömningar: oMål och riktlinjer inom regionalpolitiken bör vägas in vid genomförandet avålgärder inom regionalpoliliskl belydelsefulla samhällssektorer. oLänsstyrelsema bör besluta om mål och riktlinjer för regionalpoUtiken i länen.Därvid bör bl. a. en precisering göras av mål och riktlinjer för en inomregionalutjämning. Utgångspunkter bör vara statsmakternas beslut om regionalpolitiken,analyser av utvecklingen samt de medel som anvisas. oLänsstyrelsema bör samverka med och anlita de regionala utvecklingsfondernaför att genomföra regionalpoliliskt motiverade åtgärder för nyföreiagande ochföretagsutveckling. oStatens industriverk har samordningsuppgifter på central myndighetsnivå förfrågor om induslri- och regionalpolitiskt stöd samt genomför vissregionalpolitisk projektverksamhet. bör följa den regionalautvecklingen och det regionalpolitiska arbete som bedrivs regionall ochcentralt. Utredningsförslag:Regionalpoliliska utredningen anser att de samhällsproblem som skall lösas imånga faU är komplexa och att det därför är en fömtsättning att fleraseklorsmyndigheler deltar i arbetet. Glesbygdsdelegationen menar attsektorspoliliken måste ulformas så att offensiva glesbygdsinsalser intemotverkas utan tvärtom understöds. Regeringenssamordningsansvar på central nivå och på regional nivå betonasav regionalpoliliska utredningen. Statens industriverks roll bör enligtutredningen vara atl dels hantera större engagemang i företag, dels utvecklasamspelet mellan induslri- och regionalpolitik. Deregionala utvecklingsfondema föreslås av utredningen få ökat ansvar Prop.1984/85:115 29 förolika företagsulvecklande insalser. Medel som länsstyrelserna skaU kunnaavsätta lUl utvecklingskapital föreslås överföras till fondema efter enöverläggning om hur medlen bör användas i resp. län. Andra företagsutvecklandemedel bör enligt ulredningen fördelas av regeringen direkt till berördaulvecklingsfonder. För alt belysa delstatiiga resursflödets regionalpoUtiska konsekvenser föreslås expertgmppen förforskning om regional utveckling (ERU) få i uppdrag alt utveckla meloder för enregional konsekvensanalys av statsbudgeten. Vidare föreslås att ERU ochdelegationen för arbetsmarknads-politisk forskning (EFA) ges i uppdrag attanalysera och bedöma vUka effekter en överföring av medel frånarbetsmarknadspolitik till regionalpolitik skulle ha för berörda individer ochorter i Nortlands inland. Remissinstanserna:En bred samstämmighet råder bland remissinstansema om behovel av en välfungerande samordning av insatser inom olika samhällssektorer för atl deregionalpolitiska målen skall kunna nås. Regeringens samordningsansvar påcenlral nivå underslryks och i , , och Svenskahandelskammarförbundel m. fl. anser att regeringens roll bör stärkas. regionalpoliliska roll accepteras i allmänhel, men vissaremissinslanser hyser en viss skepsis till ett centralt verks möjligheter attverka inom regionalpolitikens vida område. Länsstyrelsemassamordningsroll betonas slarki från de flesta remissinstanser. Fleralänsslyrelser, bl.a. de i och , påpekar att en viktigfömtsättning för att man skall nå bra resultat är att länsorganen harbefogenheter atl fatta beslul men också har tillgång till resurser.Länsstyrelsen i anser att möjligheter lillpåverkan för alt uppnå regional sektorssamverkan överdrivs av utredningen ochatl en övertro på frivillig samverkan uppvisas. VadgäUer relationen mellan länsstyrelse och utvecklingsfond förordar en majorilelav de remissinstanser som behandlat frågan att medel fördelas tilllänsstyrelserna som sedan anlitar utvecklingsfonderna för företagsutvecklandeinsatser i länen. liksom landslingen ochutvecklingsfonderna förordar dock alt de regionalpolitiska medlen för utvecklingskapitaloch övriga företagsutvecklande åtgärder fördelas direkt av regeringen tillutvecklingsfonderna. Fleracentrala myndigheler, t. ex. AMS, och statens vägverk, påpekaratl man i silt arbete verkar för de regionalpoliliska målen. Vägverkelserfarenheler av sektorssamverkan är goda, inte minsl på den regionala nivån därtyngdpunkten i verksamhelen ligger. Verkel framhåller dock all de regionalpoUtiskaaspekterna måsle anges tydligare. Ävenlantbmksstyrelsen framför liknande synpunkter. Man påpekar att lantbmksnämndemaendast undantagsvis har haft tillgång till etl lokalt Prop.1984/85:115 30 ellerregionall underlag för vad som från allmän synpunkt skall vara atl anse som enönskvärd utveckling i olika områden. Det bör enligt lantbruksstyrelsen åliggalänsslyrelser och kommuner att i den ulslräckning dessa anser det önskvärtförse lantbmksnämnderna med sådana målformuleringar. Utredningensförslag om atl uppdra ål ERU att utveckla meloder för en regionalkonsekvensanalys av statsbudgeten får stöd av ett slort anlal remissinstanser.Landsorganisationen menar att detta stämmer väl med utredningens slutsals altregionalpoUlisk sektorspåverkan på central nivå måste vara en regeringsuppgiftoch tUlägger alt det möjligen är ulredningens viktigaste förslag. Ävenförslagel alt uppdra tUl ERU och EFA att analysera effektema av överföringar avmedel från arbetsmarknadspolitik till regionalpolitik fär stöd av mångaremissinstanser. AMS, EFA och TCO anmäler dock viss tveksamhet till förslagetoch menar alt frågan om dimensionering av oUka poUtikområden inte är enforskningsuppgift utan främsl en politisk fråga som bör utredas av enparlamentarisk kommitté. Minabedömningar: I arbelet med all nå de mål som gäller för regionalpolitikenkrävs beslut och insatser inom en rad samhällssektorer. Aktörerna i form avstatliga myndigheler på central och regional nivå, kommuner, företag,organisationer m.fl. blir därför många. För att den politik som riksdagenbeslular om skall kunna genomföras på ell effeklivl sätt krävs samverkan mellansektorema. De organisaloriska förhållandena inom och utom den statligaförvallningen påverkar i hög grad detta arbete. Ettantal uiredningar har behandlat en rad organisatoriska frågor avbetydelse för regionalpolilikens genomförande. Främsl gäller dettamyndigheterna på den regionala nivån. I delta sammanhang kan bl.a. följandenämnas Norrbottensprojektel,där statskontoret på regeringens uppdrag bl.a. har utarbetat ett förslag tiUsamordnad länsförvaltning, enarbetsgrupp inom som har undersökt möjligheterna att gelänsstyrelsema rätt all i störte utsträckning själva beslämma sin organisation, a. har behandlat olika frågor som gäller samverkan mellan slatliga ochkommunala verksamhetsområden. Dessa utredningar är en del av underlaget för delsamlade program för denoffentliga sektorns omvandUng och utveckling som aviseras i prop. 1984/85:100bU.15. Chefen för framhåller där bl.a. alt han avser altbehandla statskontorets förslag om samordnad länsförvaltning i idet aviserade programmet. Han framhåller vidare all han, i avvaktan påremissbehandlingen av ovan nämnda arbetsgrupps förslag, är beredd all i posilivanda behandla framslällningar från olika Prop.1984/85:115 31 länsslyrelsersom försöksvis vUl pröva en annan intern organisation av planeringsavdelningenän den nuvarande. Motdenna bakgmnd finner Jag del inte motiverat ått i delta sammanhang närmare gåin på den regionalpoliliska myndighetsorganisationen. Jag kommer dock i detföljande att redovisa vissa allmänna överväganden dels om organisation ochansvarsfördelning på del regionalpoiitiska området, dels om inriktningen av detregionalpoliliska arbetet. I likhet med regionalpoliliska utredningen anserJag atl berörda myndigheler bör kunna utföra de föreslagna arbetsuppgifternautan att ytterligare administrativa resurser anvisas. Regionalpolitisktplanerings- och programarbete på länsnivå Eneffektiv regionalpolitik fömtsätter god informalion om den regionalautvecklingen och ett väl fungerande planerings- och programarbete. Tyngdpunkteni det regionalpolitiska planerings- och programarbetet har lagts på länsnivån.Länsstyrelsema har i dessa frågor liksom i fråga om regionalpolitikensgenomförande i länen givits en samordningsroU. Med utgångspunkt frånstatsmakternas beslut om regionalpolitiken skall länsstyrelsema precisera ochlägga fast mål och riktlinjer för arbelet inom det egna länel. Häri ingår attange regionalpolitiska riktlinjer för såväl egen verksamhet somför verksamheten hos andra slatliga länsorgan och andra statliga myndighetersom arbetar i länet. I det löpande regionala utvecklingsarbetet skalllänsstyrelsema sedan verka för atl statlig, och landstingskommunalverksamhet slår i samklang med målen för länets utveckling. Fömtsättningarnaför länsstyrelsernas samordningsuppgifter ges främsl i länssiyrelseinstmktionen(1971:460) och förordningen (1982:877) om regionalt utvecklingsarbete.Länsstyrelserna ges här befogenheter på en rad områden som är betydelsefullaför länens utveckling. åläggs andra statiiga länsorgan och andramyndigheter att efler sina fömtsättningar verka för att de regionalpoUtiskamålen uppnås och att lägga resullatet av länsplaneringen till gmnd för sin egenplanering av sådan verksamhet. Iförordningen (1982:877) om regionall utvecklingsarbete föreskrivs atllänsstyrelsen för samverkan i sysselsättningsfrågor mellan ,länsarbelsnämnden och den regionala utvecklingsfonden skall utse en beredningsgrupp.Jag ser arbetet i denna grupp som en viktig del av den eftersträvadesamordningen som är nödvändig för atl åstadkomma en effektiv användning av deresurser som de berörda länsorganen förfogar över. I gmppen bör därför, utöverberedningen av enskilda ärenden, även sysselsättnings- och näringslivsfrågor ividare mening kunna tas upp. Delta gäller även uppföljning av olika insalser ilänet etc. Länsslyrelsernagavs genom riksdagsbeslul ansvar atl själva bestämma när och på vilkelsäll mål och rikllinjer för det regionala utvecklingsarbetet tas fram. Dettaligger i linje med den decentraliserade inrikt- 1984/85:115 32 ningsom jag anser atl regionalpoliliken bör ha. Det föreskrivs dock attlänsplaneringen skaU utgå från kommunemas översiktiiga planering och att övrigastatliga myndigheler skall lämna länsstyrelsema den hjälp som behövs. Iflera län ulgör fortfarande analyser samt målsättningar och riktlinjer somlades fast länsprogram gmnden för det regionalpolitiska arbetet.