prop · G803193 · 1984-12-31 00:00:00 — finner det angeläget att regler skapas förrealisationsvinstbeskattning av konvertibla skuldebrev, vinstandelslån ochskuldebrev med optionsrätt till nyteckning av aktier. - delarkommitténs uppfattning att regeringsrättens överprövade förhandsbesked (RA 83 1:77 I och 2) medfört orimliga skatteförmåner då avdrag medgivits för fiktivaförluster. Det får anses principiellt riktigt att utvidga aktievinstreglernatill alt omfatta också optionslänen och biträder därför förslageti denna del. Jämfört med vad som gäller nu uppnås störte enhetlighet iregelsystemet och tillämpningen blir enklare. Kommitténs förslag att beskatta försäljning avoptionsrätter, optionsskuldebrev och företrädesrätter enligl samma regler somgäller för aktier synes logiskt och riktigt. Accepterar man denna lösninggäller det att skapa en praktiskt tillämpbar metod för vinstberäkning somsamtidigt ger ett materiellt godtagbart resultat. anser attkommitténs förslag uppfyller dessa krav och tillstyrker därför förslaget. Kommunalskatlelagen saknar särskildarealisationsvinstregler för optionslån och konvertibla skuldebrev. Gällandepraxis leder inte till enhetlig vinstbeskattning. Därtill kommer att avdrag ivisst fall medges för fiktiva förluster. anser det därförangelägel att vinstbeskattningen regleras genom uttryckliga bestämmelser ikommunalskattelagen. - Kommitténs förslag innebär all nuvarande aktievinslregieri princip skall tillämpas på optionslån och konvertibla skuldebrev. Når avstegfrån nuvarande praxis föreslås såsom vid bestämmandet av anskaffningsvärde föroptionsrätt och företrädesrätt vid en emission betingas delta av en strävanatt nä enkelhet i tillämpningen. finner kommitténs förslag väl ägnatatt läggas till grund för lagstiftning. Kapitalvinstkommitlén konstaterar alt det iskattelagstiftningen saknas realisationsvinslregler för de nyafinansieringsformer som tillskapats . Beskattningen sker i dagpå grundval av praxis som i huvudsak Prop.1984/85:193 96 uppkommit genom ell par regeringsrättsdomar under år 1983.Kommitlén anser all denna praxis leder lill otillfredsställande resultat.Länsstyrelsen delar kommitténs uppfattning all nuvarande praxis i vissa fallleder lill ett icke önskvärt resultat. Härtill kommer alt flera frågor alltjämtär oklara. Del är därför bra att kommittén tagit upp beskatiningsfrågorna kringde nya finansieringsformerna och föreslagit lagreglering av desamma. - Envägledande tanke vid all skattelagstiftning måste dock vara all reglerna blirsä enkla och lätta alt tillämpa som möjligt. Det är tveksamt om de förslag somkommittén lägger fram i betänkandet uppfyller rimliga krav på enkelhet.Länsstyrelsen är medveten om alt del är ett komplicerat område att lagreglera.Men frågan är om inte kommittén gått väl långt pä vissa punkter. Man harsträvat efter en perfektionism som knappast torde vara möjlig att uppfylla vidtillämpningen ute i det praktiska taxeringsarbetet. Även för de skattskyldigatorde det i många fall bli svårt att följa de invecklade regler som föreslås.Enligt mening är den nuvarande praxis som används pä områdetavsevärt enklare att tillämpa och förstå än de regler som kommittén föreslår.Detta innebär dock inte att ställer sig avvisande lill deframlagda förslagen. En lagreglering är önskvärd och i vissa fall nödvändig.En avvägning bör dock ske mellan kravet pä teoretisk rättvisa och kravet päenkelhet, - Kommittén säger alt dess ställningstagande baseras pågrundinställningen alt de nya finansieringsformerna skall kunna utnyttjas avbolagen i enlighet med de syften som ligger till grund för den civilrätlsligaregleringen av låneformerna utan att be-skallningskonsekvenserna blir sådanaatt aktieägarna kan befaras inte vara beredda att delta i emissionen. Avsiktenär också att försöka komma fram till sådana regler i detta avseende som görbolagels val av låneform så litet beroende av beskaltningskonsekvenserna sommöjligt. Delta mål kan dock enligt kommitlén inte uppnås förrän vid den översynav hela regelsystemet för realisationsvinstbeskattning av värdepapper somkommittén enligt sina direktiv skall göra. Kommittén konstaterar att en sådanallmän översyn kan komma alt leda lill förslag som något avviker från de som kommitlénnu framför och tidigare lämnat. - Detla uttalande är ägnat all väcka oro.Enligt mening mäste det anses olämpligt att nu införa regler,som dessutom kraftigt avviker från tillämpad praxis på området, föratt inom en inte alltför lång tidsrymd göra ändringar i desamma. Enlagstiftning nu måste vara så väl genomtänkt att den inte behöver ändras inomöverskådlig tid. - har svårt alt bedöma om kommitténs förslagtillgodoser önskemålet alt lagstiftningen sä litet som möjligt skall påverkaföretagens låneformer. Det är inte uteslutet att de framlagda förslagen i vissadelar kan komma att fungera som en stopplagstifning. En sådan måste emellertidvara enkel. Att införa en omfattande och komplicerad lagstiftning, vars endasyfte är att stoppa ett visst förfarande, måste anses olämpligt. Lagstiftningenkompliceras med ett omfattande regelsystem, som det i praktiken aldrig bliraktuellt att tillämpa. Tyvärt finns det exempel på sådan lagstiftning frän desenaste åren. I propositionen 1984/85:97 föreslås en provisorisk lösningsom innebär att en realisationsförlust på grund av avyttring av opiionsskuldebrevinte blir avdragsgill. Härigenom blir del inte möjligt att emittera optionslånsom löper med ränta understigande marknadsräntan. Detla innebär i sin tur attmarknadsvärdet för ett sådant skuldebrev inte kommer att undersliga detnominella värdet. Någon underkurs uppkommer inte och följdaklligen inte hellernågon fiktiv realisationsförlust vid avyttring av opiionsskuldebrev. Hela denproblemalik som föranlett utredningens förslag skulle med andra 1984/85:193 V ,' 97 ord kunna lösas genom att det provisoriska förbudet motavdrag för realisationsförlust permanentas. Alternativt kan ett kviiiningsförbudinföras som innebär att realisationsförlust på optionsskuldebrev endast färkvittas mot realisationsvinst på samma slags värdepapper. Fullmäktige finner kommitténs förslag om beskattning avoptionslän väl motiverade. Det gäller framförallt förslaget omanskaffningskostnadens fördelning pä skuldebrev och optionsrätt. Det löserproblemet med den kvitlningsmöjlighet som enligt gällande praxis uppkommer vidomedelbar avyttring av enbart skuldebrev. En sådan utveckling ligger väl ilinje med begränsningen av kvittningsmöjligheterna på premiemarknadens område.Vidare anser fullmäktige att kommittén löst gränsdragningen mellan kapitalinkomstoch kapitalvinst på det enklaste och mest logiska sättet. Fullmäktigetillstyrker således kommitténs förslag. Akliefrämjandet delar kommitténs inkl reservanternas grunduppfallningalt företagens val av finansieringsformer inte skall behöva styras av skatteregler.Kommitténs förslag innebär dock inget steg i denna riktning. Företagfinansieras med eget och främmande kapital. Del egna kapitalet består dels avvinstmedel, dels av aktiekapital. skattediskri-mineras eget kapital iförhållande till främmande. Kostnaden för främmande kapital är en avdragsgillkostnad för rörelsen medan motsvarande kostnad för eget kapital, t.ex.aktieutdelning är belagd med bolagsskatt. Detta försvårar näringslivetskonsoliderings-, utvecklings- och investeringsmöjligheter. Den härda akliebeskattningen,såväl i företags- som pla-cerarledet har medfört att man utvecklat andra aktieliknandefinansieringsformer med lägre skatt. Kommitténs förslag innebär nu attskattereglerna för dessa skärps så alt de jämställs med aktier, vilket i ochför sig kan vara motiverat. Därmed har man dock bara åstadkommit likställdhetinom den mest värdefulla, men hårdast beskattade formen avföretagsfinansiering. har man totalt skärpt de stora olikheternamellan finansiering genom främmande och eget kapital. Föreningen auktoriserade revisorer anför: I likhet med kommittén anser FAR att ett aktiebolags valav finansieringsform bör vara så litet beroende av beskaltningskonsekvensernasom möjligt. LO anser att förslaget till skärpning av kapitalvinst- ochförmögenhetsbeskattningen av de s k oplionslänen är skattepolitiskt motiverad.Det är speciellt angeläget att skatteflykten i form av handel med fiktivaförluster på optionsrätter stoppas genom den föreslagna ändringen av reavinslreg-lerna.LO tillstyrker därför förslaget all i sin helhet tillämpa aktievinstreglernaför oplionslänen samt all opiionsrätler som omsätts på marknaden ifortsättningen förmögenhetsbeskattas. 7 1984/85. Prop.1984/85:193 98 vill till en början framhålla attföretagens möjlighet alt anskaffa riskvilligt kapitalär av avgörande betydelse för det samlade näringslivels utveckling ochtillväxt. Sett ur denna aspekt kan den nuvarande skattemässiga behandlingen avoptionslån sägas ha varil till gagn för företagen och säkeriigen starktbidragit lill den höga emissionsvolymen där opiionslån varit denhelt dominerande finansieringsformen. Del kan å andra sidan inte bestridas attneutraliteten i beskattningshänseende mellan olika finansieringsformer torde harubbats genom den nu rådande praxisen på skatteområdet ifråga om optionslån.Fondhandlareföreningen kan därför för sin del instämma i kommitténsprincipiella uttalande att ett aktiebolags val av finansieringsform bör varaså litet beroende av beskaltningskonsekvenserna som möjligt. - När det gällerden närmare utformningen av kommitténs förslag har uppmärksammats att vissaregeländringar verkar i skärpande riktning, t ex fördelningen avemissionspriset och beskattningen av värdestegringen på optionsskuldebrev medanandra åter kan sägas verka i lindrande riktning, t ex bestämning avanskaffningstidpunkt, användningen av schablonregeln och 3 000-kronorsavdraget samlregeln om avdrag för en värdelös optionsrätt. Den avvägning som inom kommitténskett i olika detaljfrågor synes lämplig. Skulle förändringar i skärpanderiktning vidtas kan det ifrågasättas om optionslån i fortsättningenöverhuvudtagel kan emitteras på marknaden. Redan de nu föreslagna reglernakommer säkerligen alt ha en stark återhållande effekt på företagens benägenhetalt emittera optionslån. Vi delar i alla väsentliga hänseenden kommitténsuppfattning och ställer oss därför bakom lagstiftning i enlighet med förslageni belänkandet. Då skatlelagslLftningen saknat regler vad gällerbeskattning av optionslån, optionsrätter och optioner, och då praxis inomområdet inte heller varil helt entydig, är det angelägel all skattelagstiftningenpå detta område kompletteras. anser dock inte att kapitalvinslkommitiénsförslag till alla delar bör ligga till grund för denna lagstiftning. -Kommitténs huvuduppgift kan sägas ha varit att hanlera frågan om de s k"fiktiva" reaförluster, som placerare kunnat tillgodogöra sig vid tecknadelav nyutgivna optionslån, i det fall placeraren därefter sålt förlagslånebevisetoch behållit optionsrätterna. Enligl kapilalvinstkommilténs förslag skall den erlagdateckningslikviden fördelas mellan förlagsbeviset och optionsrätterna på sådantsätt, att varken reaförlust eller reavinst uppkommer för placeraren iovannämnda situation. Förbundet anser att denna lösning är rimlig. Förbundetifrågasätter dock en del av de argument som i betänkandet framförs för dennalösning. påstår att nuvarande system "'uppmuntrarspekulation", och ger upphov lill "handel medrealisationsförluster". Man pekar vidare på den väldiga volym somutgivandet av optionslån fått . Kommitténs främsta argumentförefaller vara, att nuvarande syslem måste ändras därför att del ger bolagenoch placerarna alltför stora skattefördelar. Förbundet anser att man även börbeakta skattereglernas praktiska konsekvenser. Prop.1984/85:193 99 Faktum är att möjligheten att ge ut opiionslån enligthittillsvarande regler pä flera sätl medfört positiva effekter förriskkapitalmarknaden. En sådan positiv effekt är alt många investmentbolag, somtidigare på grund av den s k invesimentbolagsrabalten inte kunnat göra vanliganyemissioner, genom optionslånen kunnat dra till sig nytt kapital. En annanpositiv effekt är, att en helt ny marknad dvs optionsrättsmarknaden, genomdessa stora opiionslån kunnat utvecklats betydligt både i omfattning ochfunktionsduglighet. Facit av optionslån är således stärktabalansräkningar hos börsföretagen och en bättre kapitalmarknad. Förbundet harsvårt att se delta som något "problem" som nödvändigtvis måste"korrigeras". Enligt SHIO-Familjeföretagens uppfattning bör ett företagsval av finansieringsform vara så lite beroende av beskatlningskonsekvenser sommöjligt. Det är viktigt att skattereglerna utformas så att de mindreförelagens finansieringsmöjligheter underlättas. Näringslivets skattedelegation anför: Hittillsvarande skatteregler för behandling av optionslånhar varit av utomordentligt stor betydelse för företagens kapitalanskaffning.Under 1984 har sålunda riskvilligt kapital i storleksordningen 7 miljarderkronor tillförts näringslivet i samband med utgivande av emissionslån. Genomalt antog förslaget i regeringens proposition 1984/85:97 att avdraginte skall medges för realisationsförluster vid avyttring av optionsskuldebrevom beslut om utgivning av skuldebrevet fattats efter harett myckel väsentligt incitament för att teckna skuldebrev försvunnit förpresumtiva längivare. Förelagens möjligheter att anskaffa riskvilligt kapitalgenom utgivande av opiionslån har därför starkt beskurits. Kapilalvinstkommilténsförslag innehåller åtgärder som ytterligare försämrar för företagen att dennaväg anskaffa erforderligt kapital. Trots detta anser sig skattedelegalionen i stort kunnainstämma i de grundläggande principer som varit vägledande förkapitalvinstkommitténs förslag. TCO tillstyrker utredningens förslag. Dessa ligger i linjemed TCOs principiella uppfattning om viklen av vidgade skattebaser ochrimligare fördelning av skatteuttaget mellan arbets- och kapitalinkomster. Kommitténs förslag att unitens emissionspris skallfördelas så alt skuldebrevet åsätts sitt marknadsvärde och optionsrättentillförs det resterande beloppet, (metod C), tillstyrks eller lämnas utanerinran av flertalet remissinstanser. Några remissinstanser förordar dock enproportionering Prop.1984/85:193 100 med ledning av skuldebrevels och optionsrättens resp,marknadsvärden (metod B). Tvä remissinstanser anser att nuvarande praxis (metodA) skall bibehållas. RSV och I förordar användningav metod B. RSV anför: Kommitlén har framfört tre olika metoder lill grund förfördelning av emissionspriset. Vid val av metod måste denna så nära som möjligtansluta sig lill marknadens bedömningar, eftersom det annars uppstår skevheteri relationen marknaden - teoretiskt pris med åtföljande inte önskvärdabeskattningskonsekvenser. Den av kommittén angivna metod A kan därför inteanses lämplig i detta sammanhang. - Enligl fast praxis inom skatterätten harvärdehandlingars anskaffningskostnad i samband med emission bestämts medutgångspunkt i värderelationerna mellan marknadsvärdena. Har sådana intefunnits har man utgått från de förstanoteringarna på börsen eller motsvarande. Den tidsperiod som kunnat förflytamellan emissionen och första noteringarna har i vissa fall uppgått till sexmånader eller mera. Det har dock då varit under andra omständigheter närbörskurserna inte varit så starkt fluktuerande som . Dådet här är frågan om en bevisvärdering har naturligen den nästkommandebörskursen sitt största värde om den ligger nära i liden och kursutvecklingenhar varit jämn. De rättsfall vari denna metod har tillämpats har varil av äldredatum och avsett andra förhållanden än de som råder nu och som kan förväntaskomma alt gälla med ell alltmer stigande intresse för kapitalmarknaden. Detbevisvärde som en sådan metod har måste därför antas bli lägre än vad som hittillsgällt. Metoden har dessutom den nackdelen att det kan komma att ta lång tidinnan den första marknadsnoteringen görs. Vid transaktioner runt ett årsskiftemåste ett värde fastställas oaktat notering inte skett. Problemetär dock inte nytt och RSV har i tidigare anvisningar om beskattningskonsekvenseri samband med utbyte av aktier utgått från ett beräknat marknadsvärde. Isynpunkterna på val av värderingsmetod har RSV även vägt in de praktiskaförutsättningarna för tillämpning av dessa. - Vid val mellan metod B och C kanmot bakgrund av det tidigare anförda inte entydigt anges all den ena i allalägen kan anses ha fördelar framför den andra. Metod C har fördelen av altsnabbi kunna tillämpas och alt man relativt säkert kan fastställa ett beräknatmarknadsvärde. Metoden ger också ell marknadsvärde som ligger rätt i tiden.Fördelarna med metod B ligger främst däri alt den bygger på ett etableratsystem och att det finns en fast praxis att falla tillbaka på. Dessutom kan -vid emission av flera komponenter - man annars komma att tillämpa olikametoder. En för fastställande av anskaffningsvärdet på skuldebrevet medutgångspunkt i marknadsvärdet och en annan som tar sikte på värderelationernavid första noleringslillfället. Vad som talar starkt för metod B är att den ärfast etablerad även inom andra områden inom skatterätten, fröts att metod C kananses mer rättvisande, vill RSV understryka principen om enhetlighet inom beskatlningsområdeloch anser därför alt övervägande skäl lalar för metod B. Prop.1984/85:193 101 Metod A ( = nuvarande rättsläge) har avvisats av kommitténdå del inte kan anses vara riktigt all hävda att optionsrätten förvärvats utankostnad. ansluter sig till detta ställningslagande dä nuvaranderättspraxis att medge avdrag för fiktiva realisationsförluster vid avyttringav skuldebrevet måste anses slötande. - Kommitlén har lämnat en redogörelseför fördelar och nackdelar med metoderna B och C samt slutligen stannat för attföreslå att emissionspriset fördelas enligt metod C, finner inteatt kommitténs argument för metod C är övertygande. -Metod B innebär altanskaffningskostnaden fördelas pä skuldebrevet och optionsrätten med ledning avvärderelationen mellan dessa papper när de kommit ul i marknaden. Inomskatterätten används denna metod vid fördelning av gemensam köpeskilling påolika delvärden. De skalterättsliga reglerna är sammantagna mycketkomplicerade. anser att man inte inom skatterätten ulan mycketstarka skäl bör införa ytterligare en fördelningsmetod vid gemensamköpeskilling. Kommitlén kan inte anses ha anfört sådant skäl för sillställningstagande. Kommitlén har anfört alt emissionspriset vanligtvis sättsunder marknadsvärdet för uniten (skuldebrev -i- optionsrätt). Kommittén anseratt underpriset i sin helhet skall hänföras till optionsrätlen. Länsstyrelsenanser att detta ställningstagande är tveksamt. En emission lill underkurs avskuldebrev innebär i princip att aktieägaren erhåller utdelningsinkomsl medskillnad mellan marknadsvärdet och emissionspriset. Kommitténs förslag skulle iflertalet fall innebära att underpriset endast beskattas lill dä del kanförutsättas att innehavstiden för optionsrätten i normalfallet överstiger tväär. Schablonregeln vid beräkning av anskaffningsvärde kan även medföra attunderpriset inte beskattas. Om opiionslån emilleras till underkurs anserlänsstyrelsen det vara mera riktigt att underkursen fördelas mellan skuldebrevetoch optionsrätten. - Vid bedömning av fördelar och nackdelar mellan metoderna Boch C anser alt metod B är att föredra i förhållande lill metodC. ger även förslag till en alternativ regeloch anför: 1984/85: 97 föreslås som provisorisk lösning attavdrag ej medges för realisationsförlust vid avytlring av ett opiionsskuldebrev.Optionslånet består av skuldebrev och optionsrätt. är värdemässigtden dominerande delen. Om räntesatsen på skuldebrevet ligger under gällandemarknadsränta vid emissionstillfället blir marknadsvärdet på skuldebrevet lägreän skuldebrevets nominella värde. ifrågasätter om sakliga marknadsmässigaeller företagsekonomiska skäl finns för att utge skuldebrev till lägre ränta ängällande marknadsränta. Sådana emissioner synes huvudsakligen ha skett avskatteskäl. Med hänsyn härtill kan ifrågasättas om inte den kommandelagstiftningen kan utvecklas från den i prop. 1984/85:97 föreslagnaprovisoriska "stoppregeln". Den föreslagna "stoppregien"kan ändras på så sätt att avdrag ej medges för realisationsförluster vidavyttring av ett optionsskuldebrev om optionsskuldebrevel utgetts till lägreränta än marknadsräntan vid emissionstillfället. Någon svårighet att fastställamarknadsräntan torde inte föreligga. En sådan "stoppregel" skulletroligtvis hindra utgivning av optionslän till lägre ränta än marknadsränta. Prop.1984/85:193 102 Kommittén har visat på tre metoder för beräkning av värdetpå optionsskuldebrev och optionsrätten. anser att ur principiell synpunkten fördelning av emissionspriset mellan komponenterna efter deras verkligavärde vore en rikligare lösning. Med hänsyn emellertid lill svårigheter attfastställa ett rättvisande marknadsvärde på optionsrätlen anser denföreslagna lösningen fullt godtagbar. Del är vidare väsentligt all den på optionsskuldebrevelbelöpande delen av emissionspriset fastställs förhållandevis snabbt. Denna deltorde i flertalet fall kunna beräknas med hänsyn till ränta och löplid, dådessa faktorer torde vara vägledande även för marknaden. Enligl : s meningär del värdefullt om beloppet kan fastställas bindande genom en föreskrift avRSV. Endast en remissinstans, i län, förordar direkt att nuvarande praxis skall kodifieras. Kommittén redovisar tre olika metoder för fördelning avanskaffningskostnaden mellan skuldebrevet och optionsrätlen. Metod A sominnebär alt hela likviden läggs på skuldebrevet och all opiionsbeviset ansesförvärvat utan kostnad har, som kommittén anfört, den fördelen att den ärenkel att tillämpa. Den överensstämmer också med den praxis som regeringsrättentillämpat i de aktuella domarna . Den leder emellertid till ickeönskvärda skallefördelar. Som visal kan man emellertid komma lillrätta härmed genom en enkel regel om kviiiningsförbud liknande den somföresläs i proposition 1984/85:97 som en provisorisk lösning. Om ell permanent kviiiningsförbudinföres, kan metod A tillåtas även i fortsättningen. Den är överlägsen övrigametoder när det gäller enkelhet. förordar en sådan lösning föreinförandet av fördelningsregler enligl någon av metoderna B eller C. -Kommittén förordar för sin del metod C som innebär alt så stor del avanskaffningskostnaden får anses belöpa på skuldebrevet som del värde dettapapper kommer alt åsätias då ett rättvisande värde finns i marknaden.Skillnaden mellan anskaffningskostnaden och skuldebrevets marknadsvärde ansesdå belöpa på optionsrätten. Denna metod garanterar att skuldebrevet inte kansäljas med avdragsgill realisationsförlust. Från denna synpunkt är den attföredraga framför de andra metoderna. anser dock att metod B, sominnebär en fördelning av anskaffningskostnaden på skuldebrevet och optionsrättenmed ledning av värderelationen mellan dessa papper när de kommit ul påmarknaden, som mera rättvis. Metoden används inom skatterätten vid fördelningav gemensam köpeskilling på olika delvärden. Förenklingsskäl lalar för att manså långt möjligt bör anknyta lill regler som redan finns inom skatterätten.Enligt mening bör man inte utan mycket starka skäl införa ännuen metod för fördelning av gemensam köpeskilling. Kommitlén har inte visat attsädana skäl finns. Man säger endast alt man vid "en samlad bedömning"stannat för att emissionspriset bör fördelas enligt metod C. Vilken metod manväljer är för övrigt i första hand beroende på vilket resultat man vill uppnåmed lagstiftningen. anser alt metod B ger ett från laxeringssynpunktgodtagbart resultat. Metoderna B och C leder emellertid till en onödigtkomplicerad Prop.1984/85:193 103 Den enklaste lösningen är metod A ikombination med ett kviiiningsförbud. Frågan om hur skuldebrevets marknadsvärde skall bestämmaskommenteras av två remissinstanser. Enligt den föreslagna lagtexten skall somanskaffningskostnad för optionsskuldebrev förvärvat genom teckning upptasskuldebrevets marknadsvärde vid förvärvet.