prop · G803107 · 1984-12-31 00:00:00 — Detla kankomma alt leda lill all handläggande organ överhopas av ärenden som faller uianförersällningsgrunderna och som försenar handläggningen av de ärenden därersättning kommer att utgå. 2.36 : 1 avsnitt3 redogörs för omfattande åtgärder i fråga om ersättningsprinciperna. STF haringa invändningar mot föreslagna åtgärder i avsnitten 3.2-3.3. 2.37 : Den som äger en skär-gårdsfaslighel eller fiskevatten på annat sällhar i sitt taxeringsvärde ingående även fiskels värde. Han har alltså köpt,ärvt eller på annat sätt blivit innehavare av en fiskerätt som har ettbetydande värde även om del delas upp på olika slags fiskesält och fiskarter. Värdelär självfallet oberoende av om vederbörande utnyttjar valtnel för egen del, förularrendering eller kortupplålelser. Införande av fritt handredskapsfiske ulan ersällningeller otillräcklig sådan är därför en konfiskation. Om regering och riksdagskulle gå ifrån denna princip kommer med all säkerhet alt få enmängd ärenden från fiskerällsägare efter berörda kuslsträckor.-------------------- 2.38 : Ulredningen fördelar ersäitningsberäliigade på tre kalegorier -yrkesfiskare,husbehovsfiskare, fiskerätlsinnehavare - som upplåler lill andra. anserhärvid all fiskerällsägare som bedriver yrkesfiske särskili skall beaklas.Framför allt gäller del då fiskei är inriktal på attraktiva arter såsom lax,kräfta m.fl. Härvid bör särskilt påpekas all yrkesfisket bekostar inplanleringsålgärderpå dessa vatten, vilka i första hand lidigare kommer yrkesfiskaren tillgodo. 2.41 : Förbundet delarden i departementspromemorian framförda uppfattningen att ersättningarna lill fiskerättsägarnaskall grundas på samma principer som gäller enligt nalurvårdslagen, nämligenså all ersällning inle skall lämnas för annat än intrång i ell pågåendeutnyttjande av för fiske. Vidare all ersättningen härvid uppskattas medutgångspunkt i det fakiiska inkomstbortfall som den enskilde fiskerätlsägarenfår vidkännas lill följd av elt frisläppande av handredskapsfiskel. 1984/85:107 116 3 Handläggningen av ersättningsfrågor. 3.7 Fiskeristyrelsen:Enligt promemorian bör ersättningsfrågorna i första hand lösasförhandlingsvägen. delar denna principiella uppfatlning.Styrelsen är beredd att efter samråd med berörda organisationer utarbetavägledande rekommendationer som kan ligga till grund för ersätiningslörhandlingarna.Fiskeristyrelsen vill emellertid, liksom några fiskenämnder ifrågasätta om detär lämpligt att styrelsen, eller nämnderna, genomför förhandlingarna och iräffaröverenskommelser med ersättningsberättigade fiskerällsägare. Slyrelsenstveksamhet grundar sig på följande skäl. För vidkommande kan detuppfattas som mindre lämpligt att dels kan meddelaföreskrifter om fiskets vård och bedrivande och dels skulle bli beslutande iersättningsfrågor. Även om styrelsen ovan avvisat tanken på att användafiskeregleringar i förhandlingsverksamheten kan det föreligga en risk allersättningsförhandlingarna inie uppfattas som fristående frånregleringsverksamheten. Somett alternativ till promemorieförslaget vill föreslå attförhandlingarna om ersättning bedrivs av någol från friståendeorgan. Verket bör dock finnas företrätt i della förhandlingsorgan för atthänsyn på så sätt skall kunna tas till den förutsatta avvägningen mellanersättning i pengar och fiskevårdande ålgärder. De fiskevårdande ålgärder somkan sättas in måsle naiurligen stå i överensstämmelse med de fiskevårdsprogramsom uppdragit åt fiskenämnderna att ulföra. Förhandlingsulrymmetvid konlanla ersättningar kommer, om de i promemorian angivnaersättningsprinciperna faslslällas. alt bli ganska snävt. Om sökanden visar sinfiskeräii och styrker sill inkomstbortfall skall ersättning utgå om inlebeloppen är alltför ringa. En förhandlingsfråga kan exempelvis vara hur slora omkosinadsavdragsom kan godtas. Styrelsen kommer att behandla frågor om t.ex. omkostnadsavdragoch andra principer i sina vägledande rekommendationer för att på så säti underlältaförhandlingsarbetet. Vad förhandlingarna ofta kan komma alt gälla är om kontantersättningskall utgå eller om fiskevårdande ålgärder i stället skall bekostas av slaten. Åvenövrigt grundläggande malerial som ertbrdras vid förhandlingarna kan lagas framinom . Kunskap och erfarenhet från likande arbete finns inom intendeniorganisationen,vars personal lill övervägande del arbetar med uppdragsverksamheli vattenmål. Denya uppgifterna för kan enligt promemorian kräva en visstillfällig personalförstärkning. Styrelsen vill mycket bestäml stryka underbehovet av personalförstärkning och därvid peka på del slora antalet enskilda fiskerällsägare,nedan uppskattat lill 90000! Åven med den av styrelsen förordade alternativalösningen krävs en förslärkning dels då de vägledande rekommendationernautformas dels under förhandlingsskedena. Personalbehovet kommer att påverkasbl. a. av vilka ersiiiiningsprin-ciper som skall gälla. 1984/85:107 !I7 Fiskeristyrelsentillstyrker att ersättningfrågor som inte löses förhandlingsvägen prövas avfastighetsdomstol. Styrelsen vill ifrågasätta om inte domstolen bör kunna gåunder de ersättningar som bjudils och avvisats under förhandlingarna. Omexempelvis beslut om fiskevårdande åtgärder, t.ex. utsättning av öring, harfattals under förhandlingarna med andra fiskerällsägare inom samma ellerangränsande vattenområden bör de fördelar delta kan ge samtliga fiskerättsägarebeaktas vid domstolsprövningen. Möjlighetenatt begära ersättning föreslås bli tidsbegränsad under en femårspersiod. Detkan emellertid la innan mönslret för ulnylljandel av del fria handredskapsfiskethar ulbildats. Om fiskevårdande åtgärder helt eller delvis skall ulgöraalternativ till kontanta ersällningar kommer delta tillsammans med den tröghetsom ligger i del biologiska syslemet innan del ändrade fiskelryckel ev. fårgenomslag på fiskbestånden atl medföra all del behövs längre lid innanersättningsfrågorna kan vara hell avklarade. Styrelsen föreslår därför atlliden sålts till . Ansökanskall kunna göras av enskilda fiskerätt.sägare. Enligt en myckel grovuppskattning, byggd på underhandsuppgifter från fiskenämnderna i de akluellalänen, skulle del lolala antalet fiskebärande fasligheler som berörs avreformen kunna uppgå till storleksordningen 90000. Alt hanlera en sådan mängdärenden skulle dra betydande koslnader genom regisirering hos fiskenämnderna,beredning och expediering hos nämnderna, fortsall handläggning hos styrelseneller ett frislående organ, expediering av ersällningsbeslui och utbelalning avbeslulade ersättningar. 3.9Statens lantmäteriverk: Enligi LMV:s uppfallning är ett förrättnings-förfarandehos fastighetsbildningsmyndigheten den mest rationella och kostnadsbesparandeformen för alt handlägga ersättningsfrågorna. Förrättningsförfarandet skullelämpligen kunna initieras såväl av fiskeräushavarna som av fiskerimyndighelerna.Förrättningar skulle alltså kunna undvaras i fall då fiskerimyndighelerna Iräffaröverenskommelse med fiskerätlshavarna om ersättningarna. Vid handläggningen avförrättning för ersättning skulle gode män kunna della på motsvarande säll somi vissa fall skall ske vid fastighetsbildningsförrättningar. Vid behov skullepå molsvarande sätt som vid fastighetsbildning biträde av särskild sakkunnigkunna beslutas. Förrätlningslösningenär lämplig bl.a. med hänsyn till all det torde bli ofrånkomligt auersättningsfrågorna i betydande ulslräckning aktualiserar frågor om vilkafiskerättsförhållanden som föreligger. Del vanligasle är atl fisket i ell visslvallenområde är samfälll. Del måste oftasl ske någol slag av ulredning för altkonstatera om fiskei är delat eller samfällt och för vilken krets avfastigheter fisket i förekommande fall är samfällt. Om fiskevårdsområde finns lordefiskevårdsområdesföreningen kunna behandlas som företrädare för fiskerällsägarnavilkel självfallel skulle under- Prop.1984/85:107 118 lätta handläggningen i hög grad. Också med avseende påförutsättningarna för cn rationell behandling av själva ersättningsfrågan är cnförrättnings-lösning den mest ändamålsenliga. 3.11 Kammarkollegiet: 1 andra satsen i 2§ ersättningslagenföreslås att, om del är lämpligl, ersättning skall utgå i form av bidrag tillden ersäitningsberäliigade för fiskevård och andra ålgärder.Specialmotiveringen (s 47-48) anger som exempel på sådana ålgärder bl. a.fiskevårdsåtgärder som främjar fritidsfisket och serviceanläggningar förfritidsfiskets behov. Sådana åtgärder torde knappast kunna anses som ersättningför den föriust som intrånget innebär. Den som utsatts för sådan förlust kanefter reformens genomförande knappast ha något ekonomiskt intresse av attfrämja frilidsfisket på eget vatten. Atl en fiskerällsägare genomåtgärder främjar fritidsfisket synes helt bero på möjligheten att säljafiskekort eller på annat sätt få ekonomiskt utbyte av åtgärderna. Det bördärför klart framgå av lagtexten atl bidrag får användas endast till ålgärdersom i sin helhel kommer den ersäitningsberäliigade till godo. Det finns i och för sig inget atl erinra mot uttalandet i specialmoliveringentill 3§ (s48) att på ett lidigl sladium bör avslå ettersättningsanspråk som uppenbarligen saknar grund. Däremot är det överflödigtatt i lagtexten speciellt markera detta (jfr 29 S naturvårdslörordning-en). Formuleringen av den föreslagna texten förefaller inleheller vara ett träffande uttryck för vad som är avsett. Del finns inte någonklar gräns mellan förhandlingar och andra muntliga eller skriftliga kontakterför att utreda ersättningsanspråk och deras grunder. Kontakler bör självfalletskötas på mest ändamålsenliga sätl för all ge myndighetenunderlag för ell beslut. Kollegiet föreslår därför all bisatsen "när ettersättningsanspråk framstår som grundat" utgår i tredje satsen. Kollegiet tillstyrker atl stålens talan i ersättningsmålenligt lagförslaget utförs av kollegiet. I specialmotiveringen 4§ (s 49)sägs att kollegiet vid talans utförande får anses bundet av fiskerimyndighetensbeslui såtillvida all anspråkel måsle medges lill den del det godkänts avmyndigheten. Denna tanke - som inte lorde kunna genomföras enbart genom ellmotiv-uttalande - strider mot vad som gäller i andra sammanhang. Beträffande ersättningsmålenligt naturvårdslagen, där kollegiel för statens talan, är kollegiel sålunda inlebundet av ersätlningserhjudande till den skadelidande. Kollegielkan inle finna .skäl all andra regler i delta avseende skall gälla i den nuföreslagna lagen. Utredningen har i 5 S föreslagil all fiskeristyrelsentillsammans med berörda fiskeorganisalioner skall utarbeta vägledanderekommendationer för atl underiätta ersällningsförhandlingarna. Trots dettaföreligger en betydande risk för oenheilighel i ersättningsbeslulen mellan fiskeristyrelsenoch nämnderna. Eftersom vallenägar- och yrkesfiskeintressena har Prop.1984/85:107 119 olika slarkt inflytande i nämnderna i förhållande lill fritidsfiskcinlrcssc.kan befaras att ersättningsbeslulen iiven mellan nämnderna blir oenhetliga.Därtill kommer atl nämnderna saknar juridisk kompetens. Ersättningsfrågornakan komma alt rymma ytterst komplicerade rättsfrågor och röra betydande belopp.Sökandena kan antas ofta ha kvalificerat biträde i ersältningsärendena. För denfortsatta handläggningen av sådana iirenden där uppgörelse inte Iriiffas är detangeläget med cn kvalificerad handläggning redan på förhandlinpsstadiet.Kollegiet föreslår därför all ensam får beslutanderätt. Dettahindrar inte all styrelsen uppdrar åt fiskenämnd all göra utredningar ellerlämna upplysningar om lokala förhållanden som har betydelse för ersättningsfrågan. 3.13 Riksrevisionsverkel: Ulredningengör ingen bedömning av del merarbete som förslaget kommer atl medföra för den statligafiskeriadministrationen. Avgörande därvidlag torde i första hand inte vara de lotalaersättningsbeloppen, utan antalet sakägare och deras benägenhet att anmälakrav på ersättning. Som framgått har utredningen gjort en grov bedömning av deförväntade ersättningsbeloppen. Någon motsvarande bedömning a\ den förväntadeärendemängden har inle redovisats. Utifrån del underlag ulredningen redovisarkan RRV inte bedöma huruvida ärendebelaslningen kan komma att medföra problem,t.ex. i form av en orimligt utdragen genomförandefas eller genom att andraarbetsuppgifter måste åsidosättas inom fiskeriadministrationen. 1 dettasammanhang bör beaktas att fiskeriadministrationen. genom sin ringa storlek ochuppdelning på flera geografiska och funktionella enheter, är förhållandeviskänslig för slörre förändringar i arbetsbelastningen. 3.14 : Det synes hovrätten olämpligt atl fiskeristyrelsenpå säll i promemorian föreslagits tilläggs rättslig befogenhet atl avslå en ansökan om ersättning eller fastställa ersättning lill lägre än yrkat belopp. som får förutsättas tillvarata statens fiskala intresse av atl ersättningarna begränsas så mycket som möjligl och alltså har ställning av part i målet, skulle med en sådan ordning komma att framstå som en första instans beträffande mål om fiskerättsersällning. Hovrätten föreslår i stället alt fiskerislyrelsens ställning av förhandlingsorgan betonas. Som påbyggnad härtill bör sedan anges atl. därest överenskommelse om ersäll ning inte kan nås med . fiskerätlsägaren skall äga väcka talan mot staten vid fastighetsdomstol inom den tid som föreskrives i 3S lagförslaget för att få sina ersättningsanspråk prövade. - Under alla för hållanden vill hovrätten erinra om att den föreslagna regeln all lalan mol fiskerislyrelsens beslut skall väckas genom stämning hos fasiighetsdom- stol från beslutet måsle komma klart ullryck i styrelsens beslut till undvikande av rättsförlust för den som inle vill ålnöjas med beslutet. Prop.1984/85:107 120 Vad angår föreslagen möjlighet atl erhålla ersättning förrättegångskostnader (6 §) vill hovrätten erinra om vad den tidigare uttalatunder 2. ovan, nämligen att ersättningsreglerna till alla delar bör utformas i en,lighetmed expropriationslagens regler. 3.15 : I förslaget har inle någolförsök gjorts all uppskatta det antal ersättningsärenden som kan tänkasuppstå. Givetvis är del minsl lika vanskligl all ställa någon prognos över ettsådant antal som atl uppskatta reformens sammanlagda kostnader för det allmännasåvitt gäller ersättningar. För tingsrätten framstår det emellertid somsannolikt att ärendena kommer all bli många och arbelskråvande. Över huvudlaget synes vid reformens utarbetande icke tillräckligt beaktats alt enbartutredningen vem som enligt gällande regler har fiskerätt kan vara en :;ynneriigenkomplicerad och tidskrävande åtgärd, som t.o.m. kan kräva sludier av handlingarlångt tillbaka i tiden. Enligt reformförslaget är det tänkt att ersättningsfrågori slörsla möjliga utsträckning skall lösas genom förhandlingar och frivilligaöverenskommelser. Det skall ankomma på eller fiskenämndemaatt ansvara för verksamhelen med förhandlingar och frivilliga överenskommelser.För närvarande synes resurser inle finnas hos vare sig ellerfiskenämnderna atl ta hand om denna uppgifl. Frågan har behandlats synnerligenytligt i promemorian. För tingsrätten framstår del som mycket troligt attreformen kommer att förutsätta att åtskillig specialutbildad personal ställestill och fiskenämndernas förfogande, däribland jurister medkunnighet på del faslighetsrättsliga områdel. Tydligen mot bakgrunden av att ersättningsreglerna blivitså vagt utformade har man i förslaget utgått ifrån att skallutfärda rekommendationer rörande ersättningsbestämmelsernas tillämpning. Givetviskan icke en administrativ myndighet utfärda normer förde dömande instanserna.Emellertid är del dock ganska troligt atl dessa av utfärdaderekommendationer kommer atl få stor betydelse eflersom varken de föreslagnalagbestämmelserna eller av promemorian atl döma - förarbetena till dessa innehållernågra klargörande uttalanden. Att en administrativ myndighet kommer alt få ensådan beiydelse för hur ersättningsbestämmelserna bör tillämpas ter sigolustigt. I den mån överenskommelse inte kan nås på frivillighelensväg är det enligt förslaget tänkt att part skall få instämma slaten vidfastighetsdomstol med yrkande om ersättning. I och för sig vill inletingsrätten motsätta sig ett sådani arrangemang, men uppenbart är att defastighetsdomstolar som berörs av reformen på goda grunder kan antagas blimycket hårt belastade av sådana ersättningsmål. Jämförelsen med 1950 årsfiskerättsreform avskräcker. Del bör även understrykas att enfastighetsdomstol normall har en sammansättning av två juristdomare, eltfastighetsråd och två nämndemän. Jämfört med 1950 ärs fiskevärderingsnämnder,som bestod av en 1984/85:107 121 jurisldomareoch två ledamöler synes fastighetsdomstolens sammansättning för dessaersättningsmål bli tämligen personalkrävande. 1 promemorian har över huvudlaget dylika frågor icke uppmärksammats. Tingsrätten befarar för egen del att,om reformen genomförs, domstolen måste i väsentlig grad erhållapersonalförstärkning för att klara de ersättningsmål som reformen kommer altföranleda. Enfråga som uppkommer, när det gäller handläggningen av ersättningsfrågor, är ominte föreskrift bör ges att den som fordrar ersättning bör styrka sinbehörighet därtill, dvs. styrka att han äger fiskerätt. Såsom redan framhållitsi det föregående kan det vara tämligen vanskligl för den som skall prövaersättningsfrågan alt fastställa atl saklegilimation föreligger. Ett krav isådan riktning kommer att medföra svårigheter för den som vill göra anspråk påersättning. Öm emellertid icke ell sådani krav upprätthälles är väl riskenstor att myndighelen nödgas godta saklegitimation såvida inte det framkommeromständigheter som motsäger påståendet härom. Denna ur praktisk synpunkt såbetydelsefulla bevisbördefråga har över huvud tagel icke berörts i denremitterade promemorian. Frågan bör uppmärksammas vid ärendets fortsattabehandling. Närdet gäller den enskildes kostnader för att få sitt ersättningsanspråk prövathar man i promemorian icke ingått på frågan huruvida rättshjälp enligt rätlshjälpslagenskall kunna beredas sökanden vid ärendets handläggning hos fiskeristyrelseneller fiskenämnderna. Denna fråga bör dock behandlas vid ärendets fortsattahandläggning eftersom rättshjälpslagen i så fall måste erhålla förtydligande. -När det gäller förslaget rörande rättegångskostnader i fastighetsdomstolåterkommer tingsrätten till denna fråga i samband med behandlingen avförfattningstexten. Isin behandling av promemorians avsnill 3.2.3. har tingsrätten ställt fråganhuruvida avsikten är att rättshjälpslagen skall vara tillämplig icke blott iärenden som behandlas av fastighetsdomstol utan även i ärenden som handläggs avfiskeristyrelse eller fiskenämnd. Vadgäller reglerna om rättegångskostnaderna i fastighetsdomstolen synes del varaskäl att i början av dessa reglers tillämpning bereda ersäll-ningskrävandestörre möjligheter att få sina rättegångskostnader ersatta av staten till dessen någoriunda fast praxis utbildat sig rörande ersättningsbestämmelsernastillämpning. De koslnader som kommer att belasta staten med anledning av deföreslagna rättegångskostnadsreglerna kan bli beaktansvärda i den månärendenas antal blir stort och frågorna, som tingsrätten befarat, blirkomplicerade. 3.17Länsstyrelsen i län: Del i promemorian föreslagna systemet förhandläggning av ersättningsfrågor synes ändamålsenligt och föranleder intenågon erinran från sida. De föreslagna reglerna om fördelning avrättegångskostnaderna vid en domsslolsprövning lorde innebära en viss garantiför atl domstolsväsendet inle belaslas med ersättningsanspråk som är bagatellartadeeller obefogade. Prop.1984/85:107 122 3.19 i : De synpunkler somhar lagls fram i 2.19 leder lill flera och belydande inslag av regelrättvärdering än vad promemorieförslaget gör. Det torde därmed knappasl varalämpligt alt lösa handläggningsfrågan på föreslaget sätl. De alternativ som börövervägas är omedelbar domstolsprövning eller förslahandsprövning i förrättningsformgenom en myndighel med erfarenhel av sådan handläggning och kunnande ivärderings- och ersätlningsfrågor. Enskild fiskeräii i enskill vallenområde får som enhuvudregel utövas endast av jordägaren. Åtskilliga, bl.a. territorielltavgränsade undanlag finns dock mol denna huvudregel. Det värde som en sådanfiskerätt kan ha kommer alt inverka på marknadsvärdet av en fasUghel med vilkenfiskerätten är förenad. Promemorians förslag lill lag om ersällning förintrång i enskild fiskerätt har över huvudtagel inte beaktat denna koppling. Denlalar endast om "fiskerätlsinnehavare". Förslaget måste därförkompletteras med ett regelsystem som också tillgodoser den rätt som intecknings-havarem.fl. kan ha i en faslighet. skydd kan lämpligen byggas upp påmotsvarande säll som i naturvårdslagen eller i fastighetsbildningslagen,beroende på vilka handläggningsformer som väljs för att hanlera ersättningsfrågorna. 3.21 i län: Länsstyrelsentillstyrker förslaget rörande betalning och fördelning av rällegångskosinaderna.Fastighelsdomsto-len bör vidare i varje enskilt fall ex officio behandla dennafråga. 3.22 i har i sitt ytliande ställt sig tvekande att handläggaersättningsfrågor och föreslår i stället en fiskevärderingsnämnd. Länsstyrelsenvill som etl alternativ peka på möjligheten att använda lantmäteriet. Lanlmäteriethar erfarenhel av såväl äganderättsutredningar som värderingar men också avförhandlingar. Med ett förrätlningsförfarande enligt fastighetsbildninglagensmodell skulle lantmäteriet även kunna svara för ärenden i vilka överenskommelseinle kan nås. En överprövning i faslighetsdomslol skulle därigenom få en medordinarie fastighetsmål likartad prövning. 3.24 i : I lagförslaget har angettsall - i likhel med tillämpning av naturvårdslagen - ersättningsfrågor skall lasupp vid förhandling med den som framslälll anspråk på ersällning. Del ärangeläget alt domstolar inle belaslas med mål om ersättningsanspråk som kanlösas förhandlingsvägen. ifrågasätter dock om inte länsstyrelsenkan anses som en lämpligare förhandlare än fiskeristyrelse och fiskenämnd.Länsstyrelsen har tillgång lill juridisk och förhandlingserfaren expertisvilken ju ulnylljas i förhandlingar enligi nalurvårdslagen. Härigenom kan denföreslagna personalförslärkningen undvikas. Det kan givetvis för länsstyrelsenuppslå vissa problem om kontant ersättning skall ersättas Prop.1984/85:107 123 med bidrag för fiskevårdande uppgifter. På detta områdehar personal inom större kunskaper. Problemet bör dock kunnalösas genom att fiskeriljänsteman kan biträda i enlighet med instruktionenför fiskenämnd (1977:464). 3.25 Länssiyrelsen i län:Länsstyrelsen inslämmer i förslaget att ersättningsfrågorna i första hand börlösas förhandlingsvägen och atl staten vid dessa förhandlingar företräds av fiskeristyrelseneller fiskenämnderna. I vissa fall. vid oklara fastighelsförhållanden,bör del vara möjligt för atl anlita biträde avfastighetsbildnings-myndigheten eller överlantmätarmyndigheten. I promemorianberörs ej hur ersättningsfrågorna vid intrång i samfällt fiske skall lösas. Härkan åtskilliga komplikationer uppkomma. bedömer att det behövsklara riktlinjer för handläggningen av ersättningsfrågorna. En möjlighet kanvara alt i stället för atl pröva frågan inför fastighetsdomstol handläggaersättningsfrågorna vid en förrättning. Därvid kommer en opartisk förrätlningsmanalt ulföra faslighetsulredning och värdering, söka nå överenskommelse och slulligenfalla beslut i ersättningsfrågan. Åven om förrättningar i allmänhel betingar enkostnad som i förstone kan verka hög. lorde dessa koslnader dock bli lägre ände totala kostnaderna för etl rättegångsförfarande. Förrättningsutlåtandet börkunna överklagas till fastighetsdomstolen. 3.26 i : 1promemorian anges atl handläggningen av ersättningsfrågorna bör anförtros fiskeristyrelseneller fiskenämnderna. vill i samband härmed erinra om alt fastighels-bildningsmyndighetensedan lång tid har erfarenhet av liknande ersättningsfrågor i samband medfastighetsbildningar. föreslår därför alt fastighelsbildningsmyndighetetnfår bistå och fiskenämnden vid handläggningen av ersätlningsfrågorav ifrågavarande arl. 1 övrigt anser den föreslagnahandläggningsformen väl lämpad för sill ändamål.