prop · G803181 · 1984-12-31 00:00:00 — Hälso- och sjukvärden bör även i framtidenväsentligen finansieras genom skaller och obligaloriska försäkringar.Landstingen är biisl lämpade att svara för huvudmannaskapel för huvuddelen avdenna offentligt finansierade hälso- och sjukvård. Detla hindrar inle atl delär både lämpligt och önskvärl med andra huvudmän för l.ex. Den privai bedrivna hälso- och sjukvården, främst genomheltidspraktiserande läkare och sjukgymnaster, är ett värdefullt komplementtill den offenlliga hälso- och sjukvården. Denna verksamhet bör ävenfortsättningsvis bedrivas med samhällsstöd via den allmänna sjukförsäkringen.Den bidrar liksom t.ex. psykologernas verksamhel lill ökad valfrihet inomvården. Verksamhelen mäste dock underordnas kravet pä en rättvis fördelning avvårdresurserna så atl hela befolkningen fär del av en vård pä lika villkor. En god hälso- och sjukvård förutsäller också atl den somdrabbas av ohälsa inle dessutom får ekonomiska problem liil följd av sinsjukdom. Den allmänna sjukförsäkringen ingår därför som en viktig beståndsdel ihälso- och sjukvårdspolitiken genom att ge den enskilde en ekonomiskgrundtrygghet i samband med sjukdom. Den enskildes behov av vård och omsorg skall alllid slåi cenirum Den hell övervägande delen av all hälso- och sjukvård görsgenom all vi själva eller våra anhöriga och vänner ger den vård och omsorg sombehövs. Förutsättningarna för en god egenvård kan förbällras genomslöd från hälso- och sjukvården bl.a. genom hälsoupplysning. Folkrörelser l.ex.de fackliga organisalionerna, folkbildningsförbunden samt handikapp- ochpensionärsorganisationerna belyder också myckel för alt stödja och vidareulveckladetta värd- och omsorgsarbele. Egenvård skall inte ses som en ersättning förprofessionell vård. Tvärlom är del väsentligt atl den professionella vården -när den behövs - ses som ett stöd och komplement till den vård och omsorg sombedrivs av oss själva, våra vänner och anhöriga. Denna helhetssyn är särskiltviklig vid en omslruklurering av den professionella vården mot öppnarevårdformer. Saknas den finns en uppenbar risk atl anhöriga och vänner -exempelvis när del gäller 1984/85:181 137 vården av äldre personer med slora omsorgsbehov - uppleveratl deras ansvar blir orimligl stort. Den professionella hälso- och sjukvårdenoch har etl ston ansvar når det gäller alt säkerslälla deerforderliga värd- och serviceinsalser som är en förutsättning för en godegenvård och anhörigvård. Den professionella vården bör så långt möjligt anpassastill patientens behov och önskemål. De ansträngningar som görs för alt öka vårdenstillgänglighet genom l.ex. öppelhållande under lider som passar människor bäst,ökade möjligheter lill direkta telefonkontakter med ansvarig vårdpersonal ochulbyggd jourservice i primärvården som inkluderar hembesök är därvid av mycketslor betydelse liksom det ulvecklingsarbele som inriklas mol all skapakontinuitet i kontakterna mellan vårdgivare och den enskilde patienten. Ett oavvisligt krav är att man i vården visar respekt förpatientens självbestämmande och inlegrilel. Vården skall alllid så längl det ärmöjligl utformas i samråd med patienten. Möjlighelerna all bo kvar hemma vid långvarig sjukdommåsie ökas och livsmiljön inom långtidssjukvården förbättras Utvecklingen mot att vården av långiidssjuka i allt störreutsträckning ges i patientens eget hem, i olika fomer av stödbosiäder eller vidlokala sjukhem bör drivas vidare. Som en grundläggande utgångspunkt bör gällaall den enskildes möjligheter all leva och bo pä egna villkor - dvs. somvanligl -endast bör begränsas en förutsättning för atl kunna ge engod medicinsk vård. Vid planeringen av hemsjukvården och deninstilutionsbundna långtidssjukvården bör i möjligaste mån säkerställas atlden enskilde kan ges valfrihet mellan olika former av service och vård. Vidarebör de långtidssjuka själva ges en cenlral roll i del pågåendeutvecklingsarbetet liksom olika folkrörelser säsom pensionårs-, handikapp- ochklientorganisafioner. En förulsällning för valfrihet torde vara en långt gåendelokal samplanering av resurserna för äldreomsorg. En sådan utveckling harockså inletts där lokala sjukhem och hemsjukvård tillsammans med socialhemtjänst, , ålderdomshem etc. ses som en samlad resurs föräldreomsorgen. Parallelll med satsningar på vård och omsorg i hemmel ärdet angelägel med en utveckling även av vårdinnehåll och livsmiljö förlångtidssjuka vid institutioner. Av tradilion har långtidssjukvården ofta byggls upp medakutsjukhusen som förebild. Livsmiljön inom den instilutionsbundnalångtidsvården har därigenom präglats av sjukhusrutiner snarare än vård ochomsorg i hemlika former. har delta problem uppmärksammats på flerahåll i landel och vi är pä väg in i en förnyelse när del gäller vård och omsorgav långvarigl sjuka. 1984/85:181 138 Utifrån de erfarenheler och problem som finns inom dagenslångtidssjukvård bör särskilt beaklas alt patienten skall kunna erbjudas en stimulerandemiljö, etl ökat egel inflyiande och en individuelll anpassad vård. Vidare är det väsentligt atl förutsättningar för envardaglig kontakt med anhöriga förbättras. Dessa förändringar syftar till att de långtidssjuka skallfå ökal inflytande över sin livssituation och boendemiljö och atllångtidssjukvårdens institutioner i ökad utsträckning öppnas mot del omgivandesamhällel för all pä så sätt öka förutsättningarna för att erhållavardagskvaliteter som är självklara för den som är frisk. Det pågår på olikahåll i landel en utveckling som ökar patientens möjligheter alt själv kunnapåverka sin närmaste omgivning, att ostört träffa anhöriga, atl ringatelefonsamtal, atl välja aktiviteter och dygnsrytm elc. Del underlättar ochstödjer också i hög grad respekten för den personliga integriteten. De handikappades situalion inom hälso- och sjukvårdenmåste särskilt uppmärksammas Insatserna inom hälso- och sjukvård spelar en viklig rolli arbelet pa atl förverkliga de handikappolitiska målen. Handikappadesmöjligheter att bo i egen boslad, få eller kunna behålla etl arbete har i mängafall ell slarkt samband med de hälso- och sjukvärdande insatserna. De handikappades behov av sjukvård är dubbell: dels har desamma sjukvårdsbehov som andra människor, dels har de behov av hälso- ochsjukvårdens resurser till följd av skada eller sjukdom som orsakat derasfunktionsnedsättning. För handikappade med långvariga sjukdomar och beståendeskador är det därför av särskilt stor betydelse atl vid behandling ellerulredning få träffa samma läkare och övrig personal i vårdlaget. krävs en helhetssyn och samordning avvårdinsatserna. I synnerhet gäller detta patienter som är flerhandikappadeeller eljest svårt handikappade och som är beroende av samtidiga insatser frånflera håll. I den fortsatta utvecklingen av hälso- och sjukvården ärdet angeläget alt handikappades kunskaper och erfarenheler tas till vara.Handikapporganisationerna har därvid en viktig uppgifl och kompletterar imänga avseenden den kunskap sjukvårdshuvudmännen behöver för atl utvecklahälso- och sjukvården på bästa möjliga sätl. En fortsatt snabb utveckling av öppnare vårdformer förpsykiskl sjuka bör eftersträvas Den psykiatriska vården befinner sig i ell dynamisktutvecklingsskede. En snabb förändring pågår frän slora mentalsjukhus lillmindre, decentraliserade enheler och öppnare vårdformer. 1984/85:181 139 En viktig principiell uigångspunkt för dennaförändringsprocess är all den psykiatriska värden skall bedrivas i så öppna ochhemliknande former som möjligl i anslutning till patientens normala boendemiljöoch sociala sammanhang. Människan måste ses i sitl totala sammanhang somindivid, som gruppmedlem och som samhällsmedlem. I såväl behandling somrehabilitering måste psykiatrin utgå frän människans totala situalion och i ettsamspel söka påverka de faklorer i omgivningen och hos henne själv som orsakarde psykiska problemen. Frågan om en reformerad lagstilining om psykialrisktvångsvård bereds f.n. inom regeringskansliel. Klientorganisationerna har viktiga uppgifier i vården avpsykiskl sjuka. Genom atl patienten får kontakt med andra som har eller harhaft en liknande situalion kan den isolering som kan drabba många psykisktslörda hindras. Elt öppel samhällsanknutel arbetssätt förulsäller eltklarl samtycke från patientens sida och all alll arbete sker i nära samverkanmed honom. Hälso-och sjukvårdslagens krav på att behandlingen skall planerasoch genomföras tillsammans med patienten är särskilt betydelsefullt ipsykiatrisk verksamhet. 9.3 Hälso- och sjukvårdens samhälls- och individinriktadeförebyggande arbete måste vidareutvecklas Hälso- och sjukvårdens insalser för alt förebygga ohälsamäste ses i etl perspektiv som omfaltar såväl hälsorisker i det omgivandesamhället som de risker som är relaterade till den enskilde individenslivsstil. Perspektivet omfattar såväl kemiska, fysikaliska och biologiska somekonomiska och sociala riskfaktorers betydelse för hälsan. Vanligen finns ellstarki samband mellan samhälls- och individperspektivet. Åven i detförebyggande arbetet krävs därför en helhetssyn för all öka och underlättamöjligheterna all leva ett hälsosamt liv. Karakteristiskt för hälso- och sjukvårdens förebyggandearbele är all det ofta baseras på karlläggningar och analyser av hälsoriskeroch hälsoproblem. Del är angelägel att detla epidemiologiskt inriklade arbetevidareutvecklas så alt de kunskaper om hälsorisker och sjukdomar som finns inomhälso- och sjukvården bättre kan utnyttjas i del samlade folkhälsoarbetel.Kunskaperna måste därvid aktivt förmedlas lill andra samhällsseklorer,arbetsmarknadens parter, folkrörelser, politiker och till enskilda, dvs, lilldem som direkl har möjlighet att vidtaga ålgärder som minskar hälsorisker ochbefrämjar en god hälsa. Formerna för denna kunskaps- och erfarenhelsredovisningbör utvecklas. Etl sått år därvid att på central nivå utarbela underlag förhälsopolitiska program inriklade mot vissa sjukdomar eller hälsorisker inom enviss seklor. De ulgör underlag för hälsopolitiska ålgärder på såväl nationellnivå som för 1984/85:181 140 lokala piogram inriklade mot all reducera hälsorisker ocholika sjukdomar. Detta iNärsekloriellt inriktade förebyggande arbeteinnebär inte någon omfördelning av ansvar mellan olika samhällsseklorer. Dehälsomässiga aspekterna på en viss verksamhet måsle givetvis också vägas sammanmed andra mäl och begränsningar. Hålsoupplysiiing utgör en central del i detindividinriktade förebyggande arbelet. Det ar en service till medborgarna somkan öka deras möjligheter atl främja hälsa och förebygga ohälsa. Hälsoupplysning bör ingå som ett integrerat led iulbildningen i skola och förskola, i högskolans vårdyrkesulbildning m.m. I arbelet med att föra ul hälsofrågorna till befolkningenspelar såväl myndigheler som ideella organisalioner en stor roll.Folkrörelsernas och organisalionslivels engagemang i t.ex. drogfrågorna är enförutsättning för all det skall bli möjligt all komma lill rätta med problemen.Såväl i del opinionsbildande arbelet och genom andra insatser av förebyggandekaraktär som i fräga om stödjande insalser i samband med rehabililering avmissbrukare och i del direkta behandlingsarbetet spelar olika föreningar enovärderlig roll. Organisaiionslivei får ell slarkl slöd från samhällets sidaför all kunna bediiva sin verksamhet. Mål för hälsoupplysningen bör vara atl öka enskildaindividers och hela gruppers kunskaper om hälsorisker och möjligheter atlutveckla hälsosammare levnadsvanor. Det är därvid vikligt atlhälsoupplysningen ges med respekt för människors integritel och räll tillindividuella ställningstaganden. Hälsoupplysning får inte ges på etl sådanisätt att den kan skapa ångest hos den som inle förmår följa råden om ändradelevnadsvanor. Hälsoupplysningen måste därvid givelvis anpassas lill formoch innehåll beroende på vilka målgrupper som man primärt önskar nå. Särskilduppmärksamhet bör därvid ägnas de grupper i samhällel som utsätts för destörsta hälsoriskerna och som erfarenhetsmässigt är svårast all nä fram tillmed gängse metoder för hälsoupplysning. Det år viktigt alt hälsoupplysningen intebegränsas till livsslilsfaktorer som den enskilde individen ensam kan påverka.En viklig del av hiilsoupplysningen är alt också informera såväl enskilda ochspeciella grupper inom befolkningen sorn allmänhelen i stort om hälsorisker il.ex. arbetslivet, trafiken och närmiljön. Denna lyp av hälsoupplysning omsamhällsförhållanden av betydelse för vär hälsa ökar medborgarnas möjligheteratt inom ramen för den demokratiska processen och lokall hälsoarbete förbällramöjligheterna all leva ett hälsosamt liv. 1984/85:181 141 9.4 Vårdens struktur - några utvecklingslinjer Primärvården utgör basen i hälso- ochsjiikvårdssyslcmel Primärvård är den del av landstingens hälso- och sjukvårdsorganisationsom är förlagd utanför sjukhus. Primärvården har-enligt motiven till hälso-ochsjukvårdslagen - etl försiahandsansvar för befolkningens behov av professionellvård inom ell begränsat geografiskl område i regel molsvarande en kommun elleren kommundel. Den har goda förulsällningar all tillgodose krav pä närhet,lallillgiiiiglighei och konfinuilct och kan arbeta såväl med eltpatientperspekiiv som ett befolknings- och saniliällsperspektiv och kan byggaupp en samlad kunskap om befolkningens hälsovillkor och hälsoproblem. Landslingens primärvårdsorganisation har vidare en vikliguppgifl i samordningen av de samlade vårdinsatserna från de olika vårdgivarnainom området. Primärvården bör genom egna resurser kunna tillhandahållaall sjukvårdsservice och all individuell hälsovård som inle av medicinska skälbör vara förlagd till länssjukvården eller som lillhandhålls genoni t.ex.företagshälsovård eller skolhälsovård. För all ulvecklas till den bas för helahälso- och sjukvården som förutsattes i propositionen om halso- ochsjukvårdslagen år det nödvändigt atl primärvården kan tillhandahålla ell brettserviceutbud anpassal till befolkningens behov. Vikliga delar av dennaverksamhet ar därvid en väl läckande jourverksamhei, hembesök vid akut sjukdomoch en väl utbyggd hemsjukvård. Läns- och regionsjukvården vidareuivecklas motspecialiserad sjukvård, vissa förebyggande insalser samt forsknings- och ulvecklingsarbele skall tillhandahålla den mesl specialiseradeoch resurskrävande sjukvården på länsplanet. Beroende på geografiskaförhållanden och krav på närhet kan del finnas behov av länsdelssjukhus. Länssjukvårdens roll förändras efter hand som primärvårdenutvecklas. Länssjukvårdens vårdplalsanial kan sannolikl även forisällningsvisminskas ytterligare på många stallen i landet i lakl med all primärvården inkl.de lokala sjukhemmen byggs ut. Samverkan mellan olika nivåer och geografiskaområden kan innebära effektivitetsvinster. Enligt HSL skall landstingensplanering för hälso- och sjukvården ulgå från befolkningens behov av värd. Dennuvarande resursfördelningen såväl mellan som inom landslingen lyder på altytterligare omfördelningar av resurser kan och bör göras för att uppnå en merabehovsrelalerad fördelning av tillgängliga viirdresurser. Dessaomstruktureringar av vården måste ulgå från analyser baserade pa lokalaförutsättningar och behov. Därvid får även beaktas de konsekvenser förlänssjukvårdens resursei som följer av ell ökande antal äldre liksom olikamedicinska och lekniska landvinningar som ökar möjligheterna alt behandla olikasjukdomar. 1984/85:181 142 Inom sjukvården liksom inom många andra områden fordras enviss omfattning av verksamhelen för alt hög kvalilet baserad på slor erfarenhetskall kunna upprätthällas. Detta i sin tur kräver ibland elt stort befolkningsunderlag.Ju mindre vanlig en åtgärd är desto slörre befolkningsunderlag är naturligtvisnödvändigl. För atl lillfredsställa medicinska säkerhetskrav kan det därför ivissa fall vara moliveral alt koncentrera - i första hand kirurgiska - ålgärderlill vissa sjukhus. Läns- och regionsjukvården ulgör en viktig resurs också idet förebyggande arbetet med sina kunskaper om olika sjukdomars uppkomst ochförlopp. Ökade insatser är motiverade för atl spåra orsaker till skador ochsjukdomar liksom vad avser formerna för all aktivt förmedla dessa kunskaperlill såväl ansvariga inom andra samhällssektorer som till enskilda ochallmänhelen. Del är naturligtvis också viktigt all sjukvårdens insatservid redan inträffad sjukdom, förutom att söka återställa hälsan, inriklas päatt förhindra återfall eller dämpa sjukdomens utvecklingstakt. Elt aktuellt exempel på ökade möjligheter till lidigainsatser är allmän hälsokontroll med mammografi som kan minska dödligheten ibröstcancer. Det är synnerligen angelägel alt läns- ochregionsjukvården även fortsättningsvis ges goda möjligheter att genom forskningoch utvecklingsarbele tillföra sjukvården förbättrade meloder för diagnostikoch behandling. 9.5 Planering och statistik Den långsikliga planeringen bör vidareutvecklas liksom meloder för behovsbaserad resursfördelning Landstingen planerar hälso- och sjukvården enligt ettrelativt enhetligt system med femåriga verksamhetsplaner och årsbudgetar. Den planerade utvecklingen inom landstingen pä när det gäller verksamhet, personal och ekonomi sammanställs avLandstingsförbundet och (). Inom vissa områden behövs mer långsiktiga överväganden änvad en femärsplan erbjuder. Detta gäller exempelvis utbyggnaden av primärvårdenoch det förebyggande arbelel samt förändringen mol öppna vårdformer inomäldreomsorg och psykiatri. Det är angelägel alt denna typ av långsiktigplanering - som redan bedrivs i mänga landsting - vidareutvecklas. Detta utvecklingsarbele bör akiivt slödjas och stimulerasfrån cenlral nivå. Metoderna för behovsbaserad resursfördelning börvidareutvecklas såväl vad avser fördelning av statliga medel mellan olikalandsling som vid fördelning av resurser inom enskilda landsling. På riksnivå har riksdag och regering det övergripandeansvarel för planeringen och samordningen av hälso- och sjukvården. Ett sådantansvar förutsätter atl statsmakterna har elt underlag för atl bedöma hur de Prop.1984/85:181 143 övergripande målen uppfylls och hur verksamhelenförändras. Statsmakterna har vidare ett behov av denna typ av underlag förutbildningsplanering och olika samhällsekonomiska överväganden. I första hand erhålls detta underlag från de planer somutarbetas inom olika landsting men även genom socialslyrelsens tillsyn av ochdialog med landstingen i planarbetet. Del är väsenlligl alt det arbete som pågår för atlutveckla samordningen mellan den cenirala nivån och landstingenvidareutvecklas. Kunskapen om hälsorisker, hälsoförhållanden ochvårdbehov inom olika befolkningsgrupper måsle vidareutvecklas och i länillgiinglig form regelbun del redovisas i en folkhälsorapporl En god hälso- och sjukvärdstalistik år av avgörandebetydelse för atl kunna utveckla den offensiva hälsopolitik som tidigareförordals liksom för atl kunna följa och analysera hur hälso- ochsjukvårdslagens mål och intentioner förverkligas. har i elt internationellt perspektiv eltvälutvecklat stalisliksystem som både möter kraven på god användbarhet i olikasammanhang och säkerställer höga krav på den enskildes inlegritel. Det finns emellerlid fortfarande vissa mycket angelägnautvecklingsbehov. Den samlade patientstalistiken bör t.ex. omfatta all vårdoch inle som begränsas lill den slulna vården. Vidare är del väsentligt attbältre kunna fånga upp de äldsta åldersgruppernas hälsoproblem ochfunktionsnedsättningar genom att inkludera också de äldsta i delevnadsnivåundersökningar som genomförs av slalistiska cenialbyrån. Denhälsostatislik som belyser hälsorisker och hälsoproblem bland barn och ungdombehöver också vidareutvecklas för all kunna bli ell lillfredsställandeunderlagför all l.ex. på tidigt stadium kunna identifiera olika riskfaktoreroch riskgrupper. I ett välfärdspolitiskt perspekliv är del myckel angelägetatt i samlad och lättillgänglig form få en helhetsbild av hälsorisker,hälsoförhållanden och vårdbehov inom olika befolkningsgrupper. Det är därför vikligt atl man på cenlral nivå regelbundetsammanställer en folkhälsorapport. 9.6 Personal, utbildning och forskning Personal- och uibUdningsplaneringen måsie än slarkarerelaleras lill målen för hälso- och sjukvården Personalens kunskaper och färdigheter liksom derasförhållningssätt till vårdarbetet är av avgörande betydelse för möjligheternaatl förverkliga de mål och riktlinjer som gäller för hälso- och sjukvården. En ökad salsning på förebyggande arbele förulsåiter därföratt berörda personalgrupper inom vården får ökade kunskaper om metoder försåväl individ- som samhällsinriktat hälsopolitiskt arbete. 1984/85:181 144 På molsvarande sålt krävs en ulveckling och förändring avkunskapskraven för all inlentionerna bakom en ulbyggd primärvård skall kunnaförverkligas. Med hänsyn lill alt ell förändrat innehåll i grundutbildningarnager effekter först på längre sikl måste fort- och efterutbildning ges högprioritet. Fortbildningsinsatser för att höja kompetensnivån förbiträden till motsvarande undersköleske/skölarkompetens bör därvid särskiltbeaktas. Vårdarbetet-såväl de sjukvårdande som större delen av delförebyggande arbetet - sker i nära kontakt med medmänniskor och ofla i ensituation då den värdsökande har ett särskilt behov av medmänskligt stöd ochell förslående bemötande. Denna medmänskliga och serviceinriktade dimension avvården måste vara en grundläggande utgångspunkt vid ulformningen av innehålleti de ulbildningslinjer som finns för hälso- och sjukvårdsulbildningen. Den svenska medicinska forskningens erkänt framståendeslällning skall bibehållas och vidareutvecklas bl.a. genom an i högre gradinriklas moi preveniion, allmänmedicin, epidemiologi, omvårdnad ochrehabilitering i en tvärvetenskapligt perspekliv Den svenska medicinska forskningen har en internationelltframstående ställning som det är angeläget all bevara och utveckla. Del är väsentligt alt den hälsopolitiskamarkering som görs bl.a. i hälso- och sjukvårdslagen får ell ökat genomslag iforskningspolitiken. Forskning inriklad mot atl belysa risker för och orsakerlill ohälsans fördelning mellan olika befolkningsgrupper är därvid av särskiltinlresse liksom forskning om arbetslöshetens hälsomässiga konsekvenser. Delta kräver etl tvärvetenskapligt angreppssätt med enökad samverkan mellan medicin, samhälls- och beteendevetenskaper, leknik ochandra forsknincsomräden. 10 Förtroendenämnder inom hälso- och sjukvården 10.1 Försöksverksamheten med förtroendenämnder inom hälso-och sjukvården förlängs Mitt förslag: Försöksverksamheten med förtroendenämnderförlängs , Lagen (1980:12) om förtroendenämnder inom hälso- ochsjukvärden skall äga fortsall giltighet till utgången av , Arbetsgruppens förslag: Arbetsgruppen har föreslagil allverksamhelen med förtroendenämnder bör bestå sedan försöksperioden upphört ochatl hälso-och sjukvårdshuvudmännen fortsättningsvis bör vara skyldiga enligtlag all 1984/85:181 145 inrätta en eller flera särskilda förtroendenämnder.Verksamhelen bör enligt arbetsgruppens förslag utvidgas alt omfatta ävenfolktandvården. Remissinstanserna: Remissinstanserna är med någol undantagpositiva till en fortsatt verksamhet med förtroendenämnder inom hälso- ochsjukvården. Majoriteten av remissinstanserna är positiva lill en fortsattlagreglering och till atl verksamhelen bör bedrivas av särskilda nämnder.Negativa till detta är slal- och kommunberedningen, demokratiberedningen.Landstingsförbundet och ett femtontal landsting (motsv.). Flertalelremissinstanser är positiva till förslagel om att folktandvården skallinnefattas i nämndernas verksamhetsområde. Flera förordar alt åvenomsorgsverksamhelen inkluderas. Några remissinstanser har påpekal atl förslagen omförtroendenämnder och insynsnämnder för den psykiatriska tvångsvården börberedas i ell sammanhang. Skälen för mitt förslag: inleddes enfemårig försöksverksamhel med förtroendenämnder inom hälso- och sjukvården.Enligt lagen (1980:12) om förtroendenämnder inom hälso- och sjukvården, somgäller till och med , skall det inom varje landstingskommuneller landstingsfri kommun finnas en eller flera förtroendenämnder.