prop · G80396 · 1984-12-31 00:00:00 — Vite kan således inte föreläggas den som är underårig elleromyndigförklarad i fall då vederbörande är rättsligt förhindrad att förfogaöver sin egendom på det sätt som myndigheten kräver. Vite kan åläggas flerapersoner. Enligt praxis kan del dock inte åläggas solidariskt. har föreslagit alt det i den nya lagenuttryckligen skall anges alt ett vite skall föreläggas en viss namngiven personeller vissa namngivna personer och att, om vite samridigt föreläggs flerapersoner, särskilt vitesbelopp skall utsättas för var och en av dem. Vidareskall enligt förslaget vite få föreläggas endast den som har faktisk ochrättslig möjlighet att efterkomma föreläggandet. I anslutning till denföreslagna bestämmelsen har kommittén bl. a. uttalat att det bör åliggamyndigheterna att se till alt adressalen inte är fysiskt förhindrad, t. ex. pågrund av sjukhus- eller annan anslallsvistelse, att följa de givnaföreskrifterna. Remissinstanserna har i regel inte haft några invändningarmot förslaget. Några instanser - och kommuner. 1984/85:96 25 Föreningen ochrättegångsutredningen - menar emellertid att en bestämmelse om att adressatenmåste ha faktisk och rättslig möjlighet att efterkomma föreläggandet i mängafall skulle komma att försvåra proceduren. pekar t. ex.pä att det kan vara svårt att få fram en utredning som utesluter att hinderföreligger. Ilikhet med vileskommittén anser jag det lämpligt alt principerna för vem somskall kunna vara adressat för ett vite anges i den nya lagen. Alt den som ettvitesföreläggande riktar sig till måste ha faktisk och rättslig möjlighet att.efterkomma föreläggandet får anses ligga i sakens natur och överensstämmer medden rättspraxis som domstolarna har antagit. Att även denna princip, som ju fåranses viktig från rättssäkerhetssynpunkt, kommer till uttryck i lagen synes välmotiverat. Detta bör inte uppfattas så att de olika myndigheter som harbefogenhet att meddela vitesförelägganden skulle behöva göra en längre gåendeundersökning än förhållandena påkallar. Exempelvis bör en myndighet enligt minmening inte annat än när särskilda omständigheter föranleder det anses varaskyldig alt göra några efterforskningar om t. ex. en tilltänkt adressat för ettvitesföreläggande är inlagen på sjukhus e. d. Som tingsrättoch rättegångsutredningen har påpekat bör i lagen för tydlighets skull angesalt adressalen kan vara såväl fysisk som juridisk person. Vidare bör i enlighetmed kommitténs förslag anges all vitesbelopp skall bestämmas särskilt för varjeperson som omfattas av det. Mittförslag: Vitet i ett föreläggande skall bestämmas till ett belopp som medhänsyn till vad som är känt om adressatens ekonomiska förhållanden ochomständigheterna i övrigt kan antas förmå honom att efterkomma föreläggande'.. Viteskommitténsförslag: Förslaget överensstämmer med mitt förslag. Kommitléförslaget innebäremellertid dessutom att, när ett föreläggande riktas till någon i egenskap avägare av fastighet eller innehavare av tomträtt, vitet skall bestämmas så altfastighetsägaren inte kan göra någon kostnadsbesparing eller vinst på altunderlåta att efterkomma föreläggandet. Generellt föreslås vidare gälla attsamhällsintresset av all ett föreläggande efterkommes skall beaktas vid vilesbeloppetsbestämmande. Remissinstanserna:Remissinstanserna har i de flesta fall godtagit förslaget, men vissa instanserhar haft synpunkter på dess närmare utformning. Prop.1984/85:96 26 Skäl för mitt förslag: Vite skall enligt vedertagen praxisanges med ett visst penningbelopp som är beräknat på ett sådant sätt att detutsatta hotet blir effektivt. Vanligtvis finns det inga regler omvitesbeloppets storlek i de olika författningarna. I 9 kap. 8 § RB angesemellertid som nämnts att vite enligt balken skall bestämmas till ett beloppsom med hänsyn fill adressatens ekonomiska förhållanden och omständigheterna iövrigt kan antas förmå honom alt iaktta föreläggandet. har föreslagit att en bestämmelsemotsvarande den i 9 kap. 8 § RB skall las in i den nya lagen. Innebörden avdenna bestämmelse avses vara att vitesbeloppet väsentligen skall fastställasmed ledning av adressatens personliga förhållanden såsom hans ekonomi,eventuell Iredska, föremålels värde, de påfordrade åtgärdernas omfattning,kostnaderna för deras vidtagande och angelägenhetsgraden av det motståendeintresset. Avsikten med den särbestämmelse som kommittén föreslår för fall dåett vitesföreläggande riktar sig till någon i hans egenskap av fastig-helsägareeller tomlrättshavare är alt markera att det skall vara ekonomiskt sett merafördelaktigt att iaktta föreläggandel än att betala vitet. Viteskommitténframhåller att ett sådant beräkningssätl redan nu är vanligt i fråga omåtgärder rörande fastigheter. Förslaget att även samhällsintresset av att ettföreläggande fullgörs skall beaktas när vitesbeloppet bestäms motiveras med altde beräkningsmetoder som i första hand bör användas inte torde varatillräckligt effektiva när ett föreläggande avser en föga kostsam men ytterstangelägen åtgärd. Den föreslagna huvudregeln för beräkning av vitesbeloppethar inte föranlett några allvarligare erinringar från remissinstanserna. Ettpar remissinstanser har emellertid påpekat att det i praktiken vanligen integörs någon utredning i vitesärenden om vederbörandes ekonomiska förhållandenutan att beloppet mera bestäms mot bakgrund av en allmän uppfattning grundadpå förutsättningen att vederbörande lever under normala förhållanden. Den föreslagna regeln om särskild beräkning avvitesbeloppet för fastighetsägare och tomlrättshavare har väckt viss kritikvid remissbehandlingen. Det har därvid påpekats att den i vissa fall skullekunna leda till mindre rimliga resultat och att den torde vara till endastbegränsad praktisk nytta pä grund av svårigheten att beräkna adressatens vinsteller besparing. Kritik har även riktats mot tanken att det i lagen särskiltskulle anges att samhällsintresset av att föreläggandet fullgörs skall beaktasvid beloppets bestämmande. Därvid har anmärkts att den föreslagna huvudregelnger tillräckligt utrymme för att även samhällsintresset av att föreläggandet följsvägs in i bedömningen och att begreppet samhällsintresse är alltför diffust. I likhet med kommittén och remissinstanserna anser jag attden nya lagen bör innehålla allmänna anvisningar för beräkningen av vitesbeloppetsstorlek. Huvudprincipen bör därvid vara att vitet skall bestämmas rill ettsådant belopp alt del med hänsyn till adressatens ekonomiska förhål- 1984/85:96 27 landenoch omständigheterna i övrigt kan antas förmå adressaten alt följa föreläggandet.Om en sådan allmän princip slås fast, bör detta givetvis inte uppfattas så attdet allrid skall vara nödvändigt att göra en utredning om adressatens ekonomi.I den allmänna bedömning som görs inom de ramar som dras upp av den nämndahuvudprincipen bör också andra omständigheter kunna beaktas, däribland angelägenhelsgradenav de påbud eller förbud som föreläggandet avser. Att ett vite bör bestämmas såhögt att det inte blir ekonomiskt fördelaktigt för adressalen att underlåta attiaktta det ligger också i sakens natur och får anses följa av huvudprincipen,uttryckt på del sätt som jag har förordat. Någon särregel för fall då ett vitesförelägganderiktar sig mot någon i hans egenskap av fastighetsägare eller tomlrättshavarebehövs därför inte somjag ser det. Jag vill emellertid understryka att det oftaligger nära till hands att i sådana fall beakta den ekonomiska fördelen föradressaten av att underlåta att följa föreläggandet, i den män det går altgöra någon beräkning härav. Somjag har angett i det föregående avses den nya lagen bli tillämplig i den månannat inte följer av vad som är särskilt föreskrivet. Del är inte min avsiktatt i detta sammanhang föreslå några ändringar i de speciella regler om maximi-och minimibelopp för viten som finns på olika håll i lagstiftningen. Denallmänna bedömning som skall ske enligt den förordade huvudprincipen får idessa fall göras med beaktande av de latituder som gäller. På vissa områdenfinns särskilda uttalanden i tidigare lagförarbeten som skall behålla singiltighet. Jag återkommer till detta i specialmotiveringen. Ettexempel på regler som innehåller maximi- och minimibelopp erbjuder den förutberörda bestämmelsen i 9 kap. 8 § RB, där samma huvudprincip som den som jagnyss har förordat har kommit till uttryck. I betänkandet (SOU 1982:25 och 26)Översyn av I, som efter remissbehandling övervägs inomjustitiedepartementet, har emellertid rättegångsutredningen föreslagit vissaändringar i den berörda paragrafen. Ställning till det förslaget bör inte tasi delta sammanhang. Paragrafen bör alltså t. v. gälla i oförändrad lydelse. Mittförslag: Om det är påkallat med hänsyn till omständigheterna får vite bestämmastill ett visst belopp för varje lidsperiod av viss längd under vilken ettföreläggande inte har efterkommits. Det kan också bestämmas att utgå varje gångadressaten underlåter att fullgöra en återkommande förpliktelse elleröverträder ett förbud. Viteskommitténsförslag: Löpande vite görs till huvudregel enligt den föreslagna lagen.Förslaget avser emellertid bara det fallet alt vitesbelopp 1984/85:96 28 bestämstill visst belopp för varje tidsperiod av viss längd under vilken föreläggandetinte har efterkommits. Remissinstanserna:Sä gott som samtliga remissinstanser är positiva till viteskommitténs förslag.Flera av dem förordar dock att bestämmelsen om löpande vite utformas så alt detkan föreläggas alt utgå också ett förbud överträds. Någraremissinstanser anser att bestämmelsen om löpande vite inte bör göras tillhuvudregel. Skälför mitt förslag: Somjag har framhållit kan möjligheterna alt förhalaverkställigheten av ett vitesföreläggande genom överklagande vara ägnade attminska vitesinstitulets effektivitet. Om ett vitesföreläggande inte efterföljs,kan myndigheterna givelvis meddela ett nytt föreläggande vid högre vite. Enförutsättning för detta anses emellertid i princip vara att det första vitesföreläggandethar vunnit laga kraft. Genom alt överklaga det första vitesföreläggandet i defall dä delta är möjligt kan således adressaten hindra alt ett nytt viteföreläggs. Motsvarandeproblem föreligger inte i och , där myndigheterna kan använda s.k.löpande vite. Ett löpande vite innebär att man redan i del ursprungligavitesföreläggandet bestämmer alt ett visst belopp skall förfalla med jämnamellanrum så länge inte föreläggandet följs. Om föreläggandet innehåller ettförbud, kan ett löpande vite i stället utformas så att ett visst vitesbeloppförfaller varje gång förbudet överträds. Om åtgärden innefattar en regelbundetåterkommande förpliktelse, kan föreläggandet innehålla bestämmelse om att vitetförfaller varje gång adressaten underlåter att fullgöra den ålagdaförpliktelsen. Dettorde enligt svensk rätt i och för sig inte finnas något hinder mot att i ettvitesföreläggande ta in en föreskrift om löpande vite, men i praxis förekommerdelta knappast. Exempel på fall där löpande vite har ansetts kunna användasulan uttryckligt lagstöd erbjuder sådana mål enligt 21 kap. somavser verkställighet av dom eller beslut rörande umgänge. Här förekommer detatt förvaltningsdomstolarna förelägger vite för varje umgängestillfälle underden närmast överskådliga liden då vårdnads-havaren vägrar att överlämna barnet tillden umgängesberättigade föräldern. Vileskommitténhar föreslagit en regel av innebörd att vite bör bestämmas till visst beloppför varje tidsperiod av viss längd (vecka, månad eller annan lidsperiod) undervilken föreläggandet inte har efterkommits. En så formulerad regel bör enligtkommittén kunna användas inte bara i positiva förelägganden utan även vidförbud. uttalar bör vitesperiodens längd i ett system med löpande vitebestämmas med hänsyn till vad som kan anses skäligt i del enskilda fallet,varvid hänsyn får tas till adressalens behov av rådrum och till hur brådskandesaken är. Vidare bör myndigheten beakta att så många 1984/85:96 29 vitesbeloppinte försitts att den obetalda summan av dessa blir orimligt stor. Om så skullebli fallet, är del enligt kommittén sannolikt att vitet vid uttagandet jämkasmed hänsyn till adressatens förhållanden, något som kan leda till att delallmänpreventiva värdet av del löpande vitet minskar. Även om det löpande vitethar betydande praktiska fördelar framför enstaka viten, blir enligt förslagetden föreläggande myndigheten inte förhindrad att i stället utsätta ett enstakavite. Sågott som samtliga remissinstanser har ställt sig positiva till alt institutetlöpande vite införs. Flera instanser - bland dem , kammartätteni , länsstyrelserna i och , BRÅ samtGöteborgs och kommuner - har emellertid uttalat sig för att den avkommittén föreslagna bestämmelsen kompletteras med en bestämmelse om att viteskall kunna utgå varje gång ett förbud överträds. Några instanser - bland demlänsstyrelsen i . och kommun -anser att en bestämmelse om löpande vite inte bör göras till huvudregel.Därvid hänvisas bl. a. till svårigheterna att avgöra vad som kan utgöra enskälig vitesperiod. Tveksammaeller negativa rill kommitténs förslag är i och , och . anser att detföreslagna systemet riskerar att undergräva respekten för viteshotet. Om ettvitesföreläggande inte följs, bör myndigheten i stället föranstalta omrättelse på annat sätt, eftersom viteshotet har visat sig vara verkningslöst.Konsumentverket anför alt ett system med löpande viten enligt kommitténsförslag knappast lämpar sig för eller KO:s förbud ochålägganden och att det lämpligaste skulle vara alt vitesinstitutet utformadespä ett sådant sätt att ett vite kan utdömas varje gång ett vitessanklioneratförbud överträds. påpekar att de beräkningsgrunder somgäller för ett vite, nämligen att del skall bestämmas till ett belopp som medhänsyn till adressatens ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigtkan antas förmå honom att efterkomma föreläggandet, knappast är tillämpbara ifråga om löpande viten. Domstolen framhåller vidare att vitets belopp enligtåtskilliga författningsbestämmelser är maximerat och det kan ifrågasättas ivad mån löpande viten kan vara förenliga med sådana bestämmelser. Ilikhet med kommittén och flertalet remissinstanser anser jag att löpande vitekan vara ett verkningsfullt medel för att effektivisera vitesinstilutet imånga fall. Genom att använda löpande viten kan man som framgått motverkaöverklaganden i förhalningssyfte. Som jag skall beröra närmare ger ocksålöpande vite bättre möjligheter all i vissa situationer låta ettvitesföreläggande som avser någon i hans egenskap av faslighels-ägare gälla motny ägare av fastigheten. Även i andra avseenden är ett sådant system ägnat altleda till effektivitetsvinster genom alt den ekonomiska påtryckningen stårkvar även efter den utsatta dagen för en förpliktelses fullgörande. Prop.1984/85:96 30 Detär emellertid uppenbart att löpande vite inte lämpar sig för alla situationer.Särskilt med hänsyn till att den lagstiftning som jag har förordat avses fågenerell karaktär, står del klart att en bestämmelse om lö-. pande vite inte ienlighet med kommittéförslaget bör göras till huvudregel utan för sintillämpning bör bli beroende av alt det med hänsyn till omständigheterna ärlämpligt att använda vite i denna form. föreslagna regeln är emellertid, som påpekats vidremissbehandlingen, inte i alla situarioner väl avpassad för den typ av vitensom lar sikte pä att förbjuda en viss handling, t. ex. ett förbud för ennäringsidkare enligt marknadsföringslagen att fortsätta med otillbörlig marknadsföringeller all saluhålla en farlig eller otjänlig vara eller ett förbud enligt lagenom förbud mot oskäliga avtalsvillkor. I detta hänseende har gällande rätt idoktrin och praxis ansetts innebära att, när ett förbud har förenats med vite, vitetbara kan dömas ut en gång. Denna ordning kan leda till olägenheter inte minstpå marknadsrättens område och har påtalats i en särskild skrivelse tillregeringen frän konsumentsombudsmannen. I skrivelsen framhålls att ett förbudvid vite enligt marknadsföringslagen eller lagen om förbud mot oskäligaavtalsvillkor med nuvarande ordning i praktiken inte blir sanktionerat längreän till dess det har överträtts första gången. Ett mindre nogräknat företag kandärefter fortsätta ett förbjudet förfarande utan risk att drabbas av påföljd. Föratt motverka sädana olägenheter skulle man, som påpekats vid remissbehandlingen,i och för sig kanske kunna länka sig alt införa en generell ordning, enligtvilken vitet i ett beslut med förbudsföreläggande alltid skulle kunna dömas utvar gång förbudet överträds. I förevarande ärende synes dock underlag saknasför att konsekvenserna av en sådan reglering skall kunna överblickas. I ställetbör en regel införas av det innehållet att den föreläggande myndighetenberoende på omständigheterna kan bestämma att vitet skall utgå varje gångförbudet överträds. Till förebyggande av alt vitesbeloppen blir orimligt storaoch alt tillämpningssvårigheter uppstår vid överträdelser av s.k. perdurerandekaraktär bör för sådana fall gälla den begränsningen alt, om fleraöverträdelser föreligger till samtidig bedömning, vid varje utdömandetillfällehögst föreläggandels belopp får dömas ut. Ensituation likartad den vid förbudsviten kan uppstå i situationer där ett åläggande såsom i del förut nämnda fallet om umgänge med barn -innebär en förpliktelsesom återkommer vid vissa angivna tidpunkter. För ett sådant fall bör ettvitesföreläggande kunna utformas så att vitet förfaller varje gångförpliktelsen underlåts. En regel om löpande vite bör avfattas så att den tarsikte även på dessa fall. Medden nämnda begränsningen synes del inte innebära några ölägenheter att denallmänt hållna huvudregeln om hur vitesbeloppet skall bestämmas som jag föruthar förordat i princip blir tillämplig även med avseende på löpande viten. Jaginstämmer i vad har Prop.1984/85:96 31 anfört om all det skulle medföra komplikationer att låtaen ordning med löpande vite få tillämplighet även i sådana fall dä det i enförfattning har satts ut ett maximibelopp för hur högt vitet får sättas.Lämpligen bör föreskrivas att löpande vite inte får användas i sådana fall. Om i enlighet med vad som har anförts nu bestämmelser omlöpande vite införs, innebär detta otvivelaktigt en effektivisering av vitesinstilutet.Klart är dock att löpande vite lämpligen bör användas med viss försiktighettill dess att en ändamålsenlig praxis har hunnit utbilda sig. Förhållandena pådet marknadsrältsliga området berörs närmare i specialmotiveringen. 2.6 Vitesföreläggande gentemot fastighetsägare m. fl. Mitt förslag: En generell bestämmelse införs om all, i defall ett vitesföreläggande riktar sig till någon i hans egenskap av ägareeller innehavare av viss egendom, denne får föreläggas all om hans ställningupphör lämna den föreläggande myndigheten uppgift om efterträdarens namn ochadress. Även ett sådant föreläggande får förenas med vite. LPI,bostadssaneringslagen, hälsoskyddslagen och naturvårdslagen kompletteras medbestämmelser om all föreläggande där löpande vite har satts ut under vissa förutsättningarblir gällande mot ny ägare eller innehavare. förslag: Förslaget överensstämmer i sakväsentligen med mitt förslag. En annan lagteknisk lösning föreslås dockbeträffande löpande vites övergång på ny ägare och förslaget avser i den delenendast hälsoskydds- och byggnadslagstiftningens områden. Förslaget innebär vidarealt tidpunkten för vitesföreläggandets övergång på ny ägare skall räknas fråndet alt han har fått kännedom om föreläggandet. Remissinstanserna: De flesta instanserna är positiva tillkommitténs lösning av problemet med ny ägare. Några instanser anser dock attlidpunkten för anteckning i faslighelsboken bör vara avgörande för vitesförpliklelsensövergång. Skäl för mitt förslag: Som jag har påpekat kansyftet med ett vitesföreläggande som riktas till någon i hans egenskap av ägareav viss egendom motverkas inte endast genom överklaganden utan också genom attden aktuella egendomen överlåts till ny ägare. Sådana överlåtelser i förhalningssyfteförekommer särskilt när det gäller fastigheter och tomträtter. Enligt vissasärskilda författningar kan emellerrid ett föreläggande som sådant bli gällandemot en ny fastighetsägare eller tomlrättshavare. Så är fallet bl.a. enligt LPI,bostadssaneringslagen (1973:531), hälsoskyddslagen och naturvårdslagen. Prop.1984/85:96 32 Enligt 19 § LPI skall sålunda ett föreläggande sombyggnadsnämnden har meddelat någon i egenskap av ägare till viss fastighet (tomträttshavare)för att han skall utföra arbete, vidtaga viss åtgärd eller rätta till enöverträdelse av ett förbud eller en åtgärd som har vidtagits utan tillståndgälla mot ny fastighetsägare (tomlrättshavare). Enligt 8 § bostadssaneringslagengäller på motsvarande sätt ett av hyresnämnden meddelat uppruslningsåläggandeeller användningsförbud mot ny fastighetsägare. Detsamma gäller tomträttshavareoch ägare av byggnad på mark som rillhör annan. Samma reglering finns i 39 aoch 39 b §§ naturvårdslagen med avseende på vissa vitesförelägganden somlänsstyrelsen eller nämnd får meddela enligt lagen. Det gäller här bl.a. i fråga om överträdelse mot särskilt meddelade förbud eller föreskrifterangående nationalpark, nalurteserval, strandskyddsområde och nalurvårdsområdeliksom när någon utför täkl utan tillstånd eller i strid mot föreskrifter sommeddelats i samband med tillstånd. Ett föreläggande enligt de nämnda lagarnaskall antecknas i fastighets- resp. tomlrältsboken. Enligt 20 § hälsoskyddslagen slutligen kan miljö- ochhälsoskyddsnämndens föreläggande eller förbud i fråga om fastighet ellerbyggnad, om del är av stor betydelse och förenat med ett vite som uppgår tillminst ett basbelopp enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring, av nämndenöversändas till inskrivningsmyndigheten för anteckning i fastighets- eller tomlrältsboken.Har sådan anteckning skett, gäller föreläggandet mot ny ägare av egendomen. Det är viktigt att framhålla all den nu redovisaderegleringen gäller endast i fråga om själva föreläggandet, inte i fråga om vilet.I de fyra nu aktuella lagarna (19 § LPI, 13 § bostadssaneringslagen, 39 a §naturvårdslagen och 20 § hälsoskyddslagen) anges uttryckligen att utsatt viteinte gäller mot ny ägare men att vederbörande nämnd får sätta ut ett nytt viteför denne. I flera olika sammanhang har diskuterats möjligheten avatt låta även vitet gälla mot en ny ägare (se bl. a. prop. 1958:46 del B s.311, prop. 1973:22 s. 93, prop. 1975/76:164 s. 147 och prop. 1981/82:219 s.52). Mot tanken på en sådan ordning har åberopats bl. a. att vitet haranknytning till den ursprunglige adressaten och alt en eventuell ny ägare inteskulle få hela den förutsatta tidsfristen på sig att genomföra den åtgärd somär aktuell. Frågan har därför hänskjulils till överväganden i ett större sammanhang. förslag innebär just att inte bara självaföreläggandet utan även vilet skall kunna övergå på en ny ägare. Förslaget ärbegränsat till alt avse hälsoskydds- och byggnadslagstiftningens områden.Kommittén anser att frågan om vitesföreskriftens giltighet mot ny ägare avfastighet kommer i ett nytt läge om de övriga åtgärder som kommittén harföreslagit genomförs, däribland systemet med löpande viten. 1984/85:96 33 Samtliga remissinstanser som har yttrat sig i frågan harställt sig positiva ,till förslaget att ett vitesföreläggande riktal mot någoni hans egenskap av fastighetsägare eller tomträttshavare i här aktuella fallskall kunna övergå på ny ägare. Åven jag anser att det i många fall skulle vara en fördel,om ett förelagt vite kunde övergå på ny fastighetsägare eller motsvarande.Visserligen kan i de situationer som här diskuteras själva föreläggandet övergåpå en ny ägare. Som kommittén framhåller är emellerrid fördelarna med dennaordning begränsade. Ofta kan det sägas att själva föreläggandet inte medförnågon egentlig rättsverkan. Den nye ägaren är ju normalt skyldig att utföraeller upphöra med det som föreläggandet avser redan till följd av de materiellabestämmelser på vilka föreläggandet grundas.