prop · G803107 · 1984-12-31 00:00:00 — Bl.a. därför bör 1950 årsersättningslag och den praxis den givit upphov till inle vara vägledande vidutformningen av den nu akluella ersättningsregleringen. Närhandredskapsfisket så som föreslagits släpps fritt ändras fiskerättshavarnasmöjligheter att förfoga över sina fiskevatten endasl i ett enda avseende. Genomatt också andra än fiskerättshavaren får rätt att fiska med handredskap blirdel inte längre möjligt för fiskerättshavaren att genom arrende eller fiskekortupplåta vattnet för handredskapsfiske. Detnu föreslagna fria handredskapsfisket innebär däremot inte några inskränkningari fiskerättshavarnas möjligheter, att utöva fiske på eget vatten medhandredskap eller på annat sätt. Jag vill här särskilt understryka att denaktuella reformen, enligt bedömning, inte kommer att inverkapå fiskbestånden i sådan omfattning att någol intrång kan anses ske imöjligheterna att utnyttja enskild fiskerätt. Utvecklingeni fråga om handredskapsfisket har vidare varit sådan att ensamrätten lillhandredskapsfiske knappast hävdas inom stora områden av de fiskevatten som nuär aktuella. Det gäller t.ex. , , fiskevattnen runl ochvissa kommunala vatten. Det är också så att den redan omfattasav en frifiskerätt, nämligen i fråga om strömming och skarpsill. Vidtidigare ändringar i bestämmelserna om frifiske har man beaktat nya sedvanorliknande dem jag nämnt. ansåg jordbruksministern att ersättning avstatsmedel borde utgå då den nya fiskerättslagstiftningen föranledde intrång ibestående enskild rätt. Allt frifiske medförde dock inte rätt till ersättningför fiskerätlshavarna. Bl.a. undantogs från ersättningsrätt bestämmelserna omfritt fiske på enskill vatten i de slora sjöarna samt rätten för envar tilllångrevsfiske på enskilt vatten i . DeUa berodde på alt dessa former avfrifiske i själva verkel inte befanns innebära någon inskränkning av denenskilda fiskerätten ulöver vad som redan förul ansetts gälla. Inte heller delfrifiske enligt sedvanerätten varom stadgas i 15 § första stycket FL haransetts medföra ersättningsrätt för de enskilda fiskerätlshavarna. Dettafrifiske får endast bedrivas vid havskusten och alltså inle i de slora sjöarna. 1984/85:107 13 Sedvanerättens utveckling på fiskets område enligt FL harinte upphört i och med att lagstiftning trädde i kraft. 15 § förstastyckel FL lämnar utrymme för en fortsatt ulveckling såvitt gäller fisket vidhavskusterna. Det är som framgår av vad jag lidigare anförl osiridigt attallmänheten opålalat kan fiska med handredskap inom stora områden av de delarav landet som omfatlas av reformen. Inte heller del frifiske enligt 15 § förstastycket FL som sålunda ulvecklals efter ikraftträdandet av FL bör medföra enersättningsrätl för fiskerätlshavarna. Mitt förslag lill lagstiftning om fritthandredskapsfiske innebär i delta avseende en formell bekräftelse av densedvanerätt som redan har uppkommit i vissa områden. Förutom sedvanan bör även den allmännasamhällsutvecklingen beaktas i sammanhanget. uppdrag till regeringeninnebär ju att det föreligger ett starkt allmänl intresse av atthandredskapsfisket blir fritt för allmänheten. Frifiskereglerna enligt lagstiftning utformadesfrämst med hänsyn till yrkesfiskets intressen. De fiskarter som är av intresseför handredskapsfisket är emellertid numera av ringa betydelse för detyrkesmässiga kustfisket och frifiskereglerna kan därför sägas ha mindrebetydelse för yrkesfisket än när reglerna infördes. är många människor som vill fiska medhandredskap utestängda från fiskeplatserna om den enskilde fiskerättshavareninle vill upplåta fisket lill dem. Delta står inle i överensstämmelse medhandredskapsfis-kets slora betydelse från rekrealionspolilisk synpunkt. Den utveckling som jag nu har beskrivit har såledesmedföri alt bestämmelserna om frifiske är ägnade atl tillgodose berättigadekrav på fiskevatten från fritidsfiskarenas sida. Tar manhänsyn både lill den samhällsutveckling som varil och lill den sedvana somuppstått sedan tillkomsten av FL framsiår del enligt min mening som naturiiglall allmänheten får tillgång lill handredskapsfisket i de berörda områdena. Densedvanerätlshga utvecklingen bekräftar enligt min mening att fiskerätlshavarnainte tillfogas någon nämnvärd ekonomisk skada av etl fritt handredskapsfiske.Sä länge deras inle heller blir störd måste det fria handredskapsfisketses som ell obetydligt intrång i fiskerättshavarnas rättigheter. Detla gällerdesto mera som fiskeräitsha-varna har kvar sin räll att fiska och atl i övrigttillgodogöra sig sin enskilda fiskerätt. Jag anser det därför naturiigl all sedet fria handredskapsfisket som en vidareutveckling av allemansrätten. Dennauppfatlning har elt brett stöd hos allmänheten och bör tillmätas stor betydelsenär ersättningsfrågan avgörs. Härvid gäller naturiigtvis - liksom i övrigt närallemansrätten utövas - atl allmänheten måsle ta hänsyn lill fiskerättshavareoch andra som är bosatta vid ifrågavarande kuster och sjöar. Våra skärgårdaroch kuster används dock i stor utsträckning för olika rekreationsändamål ochallmänheten har på grund av allemansrätten redan en omfattande möjlighet atl fålilllräde lill de berörda vattenområdena. 1984/85:107 14 frånatl reformen inte skall medföra några särskilda olägenheter för berördarättighetsinnehavare. Om allmänheten uppträder med den aktsamhet om djur,växter och miljön i övrigt som kan krävas behöver det inte heller bli någraolägenheter från naturvårdssynpunkt till följd av ai;t handredskapsfisketsläpps fritt. Det kan tvärtom bli så att slitaget på naturen minskar i och medatl fritidsfisket kan utövas över större områden . När det gällersärskilt känsliga områden, t. ex. vissa fågellokaler, erbjuder naturvårdslagenmöjligheter att meddela de nya skyddsföreskrifter som behövs. Vidremissbehandlingen har emellertid några remissinstanser förordat en meravidsträckt rätt till ersättning än som följer av promemorieförslaget. Sveahovrätt har som slöd för denna uppfattning åberopat bestämmelsen i 2 kap. 18 §regeringsformen om expropriation. Enligtnämnda bestämmelse, som ingår i kapitlet om grundläggande fri-och rättigheter,skall varje medborgare vilkens egendom tas i anspråk genom expropriation ellerannal sådant förfogande vara tillförsäkrad ersättning för förlusten enligtgrunder som bestäms i lag (se prop. 1978/79:195 s. 57). Enligtexpropriationslagen (1972:719) får en fastighet las i anspråk genomexpropriation med äganderätt, nyttjanderätt eller servitul. Genom expropriationfår även särskild rätt till en fastighet upphävas eller begränsas. Medexpropriation bör jämställas tvångsinlösen enligt annan fastighetsrättsliglagstiftning. Med "annat sådant förfogande" avses bl.a. avstående aväganderätt till lös egendom, t.ex. enligt förfogandelagen (1978:262). Däremot,avser2 kap. 18§ regeringsformen inte ingripanden i form av s. k.användningsreglering, som innebär begränsningar i möjligheterna att utnyttja enfastighet (rådighetsinskränkningar). Exempel på sådan användningsregleringfinns i byggnads-, naturvårds- och miljöskyddslagstiftningen. Enexpropriation innebär atl äganderätt eller annan rätt till en faslighet försöver till någon annan som kan utöva rättigheten på motsvarande sätt som dentidigare innehavaren. En sådan överföring är det inte fråga om i dettasammanhang. Vad som sker är att den ensamrätt till fiske som följer avenskild fiskerätt upphör i ett visst begränsat avseende genom atthandredskapsfisket blir tillgängligt för alla. Ävenom jag för egen del närmast lutar åt att 2 kap. 18 § regeringsformen inte ärtillämplig bör enligt min mening ställningstagandet i den frågan inte ensamtvara avgörande för ersättningsregleringens utformning. Tvärtom är det angelägetatt ersättningsfrågan får en tillfredsställande lösning med hänsyn lill detskydd för den enskilde som man vill uppnå genom den nämnda grundlagsbestämmelsen.Därför bör de innehavare av enskild fiskerätt som gör en förlust genom det friahandredskapsfisket ges rätt till ersättning för denna förlust enligt grundersom bestäms i lag. Prop.1984/85:107 15 Ersältningsregleringenkan utformas enligt två olika grundprinciper. För del första kan man i likhetmed ersättningsbestämmelserna i 4 kap. expropriationslagen ta fastighetensmarknadsvärde som utgångspunkt. Ersättningen skall då motsvara den minskningav fastighetens marknadsvärde som uppkommer genom det fria handredskapsfisket.Man jämför alltså värdet av en fastighet utan fritt handredskapsfiske medvärdet av samma fastighet med fritt handredskapsfiske. Jag vill här nämna attjag inte delar den uppfatlning som har förls fram från fiskevatlenägarhåll atthandredskapsfisket generellt skulle ha etl marknadsvärde. Någol värde på handredskapsfisketingår inte som underlag vid bestämmande av fastigheternas taxeringsvärden ochde relativt fåtaliga upplåtelser av handredskapsfiske som förekommer talarockså mol alt handredskapsfisket skall anses ha ell marknadsvärde generelllsett. Även vid försäljning av en fastighet med enskill fiskevatten tordeensamrätten till handredskapsfiske mycket sällan ha någon inverkan påköpeskillingen. Vadjag nu har anfört talar emot atl de ersättningar som betalas ut skall utges somersättningar för fastighelsskador. Ersältningsregleringenkan nämligen också utformas med hänsyn till den förmögenhetsskada som drabbarfiskerättshavaren personligen. Enligt min mening är i den aktuellaersältningssiluationen en sådan princip både mer ändamålsenlig och merrättvisande än en värdering med hänsyn till fastig-helens marknadsvärde. Ipromemorian föreslås med naturvårdslagens ersättningsbestämmelser som förebildatl ersättning endasl skall ulgå om pågående användning av enskill vatten förfiske avsevärt försvåras. Skadan skall alltså vara kvalificerad på vissl sätl.Jag kan emellertid inle acceptera en på detta sätt begränsad rätl tillersättning. Enligt min mening är det tvärtom rimligt att ersättningsrättenavser all personlig ekonomisk föriust som fiskerätlshavarna lider. Iövrigt ansluter jag mig i huvudsak till vad som har anförts i promemorian omde situationer då ersättning kan aktualiseras. Ersättningsberättigade böralltså vara de fiskerättshavare som f. n. har ekonomiskl ulbyle av fiskerättenoch som kan visa detta genom arrendeupplåtelser eller försäljning avfiskekort. Kan det i något fall konstateras alt en fiskerätlshavares egnafångster minskat som en direkl följd av det fria handredskapsfisket och har handärigenom fått minskade inkomster, bör ersättning också kunna ulgå. Molbakgrund av vad jag nu har anfört om de situationer då ersättningsrätl kanaktualiseras förordar jag alt ersättningsbestämmelserna utformas så att rätttill ersättning föreligger om de nya bestämmelserna om fritt handredskapsfiskemedför etl inkomstbortfall. I detta ord ligger atl del är nettoinkomsten somskall ersättas. Från inkomsterna skall alltså dras kostnaderna för deras förvärvande. Ersättningsbestämmelsernabör inte omfatta slitage på enskild tomtmark 1984/85:107 16 I den mån sådana skador uppslår får liksomtidigare anspråk riktas mot den som har vållat skadan. och landstingsförbundet har godtagit atl.deras medlemmar inle skall anses ersättningsberättigade. Enligt min meningstämmer detla ställningslagande väl med de rekreationspolitiska motiv somligger bakom reformen. 2.4 Betalningen av ersättningen Mitt förslag: Ersättning till en fiskerättsinnehavareskall bestämmas i pengar alt belalas på en gång. Om det är lämpligt skall dockersättningen ulgå antingen i form av ett bidrag till denersättningsberättigade för fiskevård eller andra åtgärder som främjarfritidsfisket eller genom att låter utföra sådana åtgärder. Promemorieförslaget: I promemorian föreslås att ersättningskall få betalas med årliga belopp om det finns särskilda skäl. 1 övrigtöverensstämmer förslagel i promemorian i denna del med mitt. Remissinstanserna: Har i allmänhet lämnat förslaget ipromemorian utan erinran. Skälen för mitt förslag: Förslagel att ersättning skallkunna ulgå i form av bidrag till fiskevårdande åtgärder har lämnats utanerinran av flertalet remissinstanser. Även jag kan biträda detta förslag. För atl förenkla genomförandet av reformen är det enligtmin mening angelägel att ersättningar lill fiskerättshavare betalas på en gångliksom atl bidrag till fiskevårdande åtgärder bestäms en gång för alla närersättningsfrågan avgörs. Jag anser att det kan vara lämpligt atl de fiskevårdandeåtgärderna i praktiken utförs genom eller fiskenämndensförsorg. Det kan gälla åtgärder som är gemensamma för flera fastigheter ellersom bör utföras endasl av den som har särskild sakkunskap. Om den ersättningsberättigadesjälv vill och kan ulföra de fiskevårdande åtgärderna bör dock bidraget betalasdirekt lill honom. Om ersättning skall betalas i form av bidrag tillfiskevårdande åtgärder bör tillses att åtgärderna verkligen gagnar fiskerättshavaren.Jag avser att i specialmotiveringen närmare ange vilka åtgärder som kan bliaktuella. 2.5 handläggning av ersättningsfrågor Mitt förslag: Anspråk på ersättning skall framställas hosfiskeristyrelsen före uigången av . Annars är rätten till ersättningförlorad. , som för slatens räkning beslutar omersättningsfrågor, skall genom förhandlingar söka träffa överenskommelse medden som har framställt etl anspråk. 1984/85:107 17 Promemorieförslaget: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser instämmer iatt det bör vara möjligt alt förhandla om ersättningsfrågorna i obundna former.Åtskilliga föreslår dock andra handläggningsrutiner än de i promemorianföreslagna. Några förordar atl särskilda fiskevärderingsnumnder inrättas. Skälen för mitt förslag: Uppkommande ersätlningsfrågor börfrämst lösas förhandlingsvägen. Staten bör vid dessa förhandlingar företrädasav . Vid ulformningen av handläggningsreglerna bör enligt minmening också beaklas alt del fria handredskapsfisket kan förutsättas medföraringa eller ingen skada. I de fall då inkomstbortfall har uppkommit kan detfinnas andra lösningar än alt den enskilde fiskerältsinnehavaren får en kontantersättning. Del kan i många fall vara mera ändamålsenligt atl fiskevär-dandeålgärder sätts in. Detta kan bli aktuellt t. ex. när en fiskerätlsinnehavarepå grund av misiade inkomsler från kortfiskeupplåtelser saknar medel förutsättning av fisk och för serviceåtgärder för fritidsfisket. Insalser förfiskevården bör kunna ske antingen genom bidrag till fiskerättsinnehavareneller genom att eller fiskenämnden vidlar lämpliga ålgärder,t. ex. utsättning av fisk. För min del biträder jag förslaget i promemorian atlansvarel för verksamhelen med förhandlingar och frivilliga överenskommelserläggs på . Den som inle är nöjd med beslutbör emellertid ha möjlighet alt föra talan vid domstol. Någon principiell invändningsom bygger på alt som myndighet på fiskets område har tilluppgifl all bevaka statens intressen kan då enligt min uppfallning inle riktasmot den av mig förordade lösningen. De ersättningsbestämmelser som anges direkt i lagen blir iflera avseenden allmänt hållna. För att underiätta förhandlingar i detenskilda fallet om ersättning behöver dessutom vissa vägledanderekommendationer utarbetas. Det kan gälla hur avdrag för omkostnader börberäknas och hur kapilaliseringen av ersättningsbelopp bör ske. Det bör ankommapå atl efter samråd med berörda organisationer på fisketsområde uiarbeta rekommendationer som kan ligga till grund förersältningsför-handlingarna. De beslämmelser om ersättning till fiskerättshavare somjag föreslår medför att förhandlingsulrymmet vid kontanta ersättningar kommeratt bli ganska snävl. Om sökanden visar sin fiskerätt och styrker sitt inkomstbortfallskall ersättning utgå. En förhandlingsfråga kan t. ex. vara hur storaomkostnadsavdrag som skall beräknas. bör behandla frågor omsådana avdrag och andra principer i sina vägledande rekommendationer för atlpå så sätl underlälta det direkta förhandlingsarbetet. Vad förhandlingarna oftatorde komma all gälla är om kontantersätining skall 2 1984/85. Prop.1984/85:107 18 utgåeller om fiskevårdande åtgärder i stället skall bekostas av staten. Åven övriglgrundläggande material som erfordras vid förhandlingarna kan tas fram inomfiskeriverket. Kunskap och erfarenhet från liknande arbete finns hos denpersonal som f. n. till övervägande del arbeiar med uppdragsverksamhet ivallenmål. Sådan personal bör till stor del utföra de uppgifier som ankommer påfiskeristyrelsen vid handläggningen av ersättningsfrågorna. Ersättningsfrågorbör alltså i största möjliga utsträckning kunna lösas förhandlingsvägen. Fördet allmänna är det av inlresse au domstolsväsendet inle belastas medersättningsanspråk som är bagatellariade eller obefogade. För fiskerätlshavarnaär del i allmänhet en fördel om man kan komma fram till en snabb uppgörelse.Därtör torde del vara i båda parters inlresse om överenskommelse kan nås päfrivillig väg. För atl tillgodose detta intresse bör gälla att begäran omersällning alllid skall framställas till . Därigenom erhålls enhandläggningsordning som innebär att den myndighel som har ansvarel förförhandlingsverksamheten får kännedom om alla ersättningsanspråk och därmed gestillfälle alt söka nå en frivillig överenskommelse. Föralt underlätta handläggningen av ersällninganspråken bör den som anser atl hanhar lidit skada på grund av del fria handredskapsfisket redan till sin begäranom ersättning foga den utredning i saken som han önskar åberopa. För au styrkaett inkomstbortfall kan det ofta vara lämpligl au utdrag ur vederbörandesdeklaration eller bokföring bifogas ansökningen. Finner allulredningen bör kompletteras, kan delta göras informellt, t.ex. i samband medförhandlingarna med sakägaren. Om ulredningenvisar att elt ersättningsanspråk saknar fog, skall framställningen avslås. 1annal fall bör försöka iräffa uppgörelse med sakägaren. Ävenom en överenskommelse inte går atl åsladkomma bör dock kunnameddela beslut i ersättningsfrågan. Någonförfattningsreglering av förhandlingsverksamheten behövs inte. Det är en fördelatt förhandlingarna kan ske i obundna former och anpassas till de individuellafallen. Inkomstbortfallbör kunna konstateras inom en relativt kort lid efter del atthandredskapsfisket har släppts fritt. Del rör sig ju främst om alt inkomsterfrån upplåtelser upphör. Möjligheten all begära ersällning kan därför varatidsbegränsad. Anmälan till bör göras från del attreglerna har trätt i krafl. Endast inkomster, som erhållits på grund avåtgärder vidtagna före offentliggörandet av promemorian, bör få läggas tillgrund för beräkning av ersättningsanspråk. 1984/85:107 19 Mittförslag: Den som inle är nöjd med beslut i enersättningsfråga får väcka talan mot slalen vid fastighetsdomstolen. Sådantalan skall väckas från den dag då styrelsens beslut delgavssökanden. Annars går lalerälten förlorad. Omen talan om ersättning ogillas men käranden har haft skälig anledning att fåsin talan prövad av domstol, kan domstolen förordna all staten skall betalakärandens rättegångskostnader eller att vardera parlen skall svara för sinakoslnader. Promemorieförslaget:Överensstämmer med mitl. Remissinstansernatillstyrker att ersättningsfrågorna prövas av fastighetsdomstol. De flestatillstyrker också förslaget lill fördelning av rättegångskostnader. Skälenför mitt förslag: Om en sakägare inte är nöjd med beslut i enersättningsfråga bör, som tidigare sagls, talan om ersättning kunna föras vidfastighetsdomstol. Sådan talan bör väckas från det allfiskeristyrelsen har meddelat beslut. Den som väcker talan om ersättning bör habevisbördan för all han åsamkats ekonomisk skada på grund av det friahandredskapsfisket och för slorleken av skadan. Fastighetsdomstolenär vid sin prövning av framställda ersättningsanspråk i princip obunden avfiskeristyrelsens beslut. Något formellt hinder mol all fastighetsdomstolenfastställer en lägre ersättning bör inte uppställas. Om beslut omfiskevårdande åtgärder, t.ex. utsättning av öring, har fattats underförhandlingarna med andra fiskerättsägare inom samma eller angränsande vattenområden,bör således de fördelar delta kan ge samlliga fiskerällsägare kunna beaktas viddomstolsprövningen. Ilikhet med vad som gäller i ersätlningsärenden enligt naturvårdslagen bör ifastighetsdomstolen kammarkollegiet vara motpart till den sakägare som yrkarersättning. Somen huvudregel bör allmänna regler om fördelningen avrättegångskostnaderna gälla. Om den som framställer ersättningsanspråkförlorar målet, men har haft skälig anledning atl få sin lalan prövad avdomstol, bör emellertid, med motsvarande bestämmelser i naturvårdslagen somförebild, kunna förordnas alt staten skall betala hans rättegångskostnadereller att vardera parten skall betala sin kosinad. De föreslagna reglerna omfördelningen av rättegångskostnaderna bör innebära en viss garanti för attdomstolsväsendet inle belastas med ersättningsanspråk som är obefogade. Jaganser att mitt förslag lill ersättningsbestämmelser inte föranleder 1984/85: 107 20 några särskilda överväganden nar det gäller tillämpningenav rältshjälpsla-gen (1972:429) och fasiighetsdomstols sammansättning. 2.7 Det statliga slödet lill fritidsfisket Milt förslag: Åtgärder skall kunna vidtas för attfiskevården i de områden som omfattas av det fria handredskapsfisket inteförsämr.is. Promemorieförslaget: Överensstämmer i sak med mittförslag. Remissinstanserna: De remissinslanser som har yttrat sig ifrågan har inte hafl något att erinra mot promemorieförslaget. Skälen för mitl förslag: Slalsbidrag kan enligtförordningen (1911: 537) om slatligl stöd till frilidsfisket lämnas lillkostnader för bildande av fiskevårdsområden, fiskevårdsåtgärder som främjarfrilidsfisket. serviceanläggningar för fritidsfiskets behov inom områden avriksintresse samt till fritidsfiskarnas och fiskevatlenägarnasriksorganisationer för information och andra åtgärder som främjarfritidsfisket. Som villkor för statsbidrag till fiskevårdande åtgärder m. m.gäller att åtgärden skall röra vatten där fisket är upplåtet lill allmänheteneller är fritt. Som villkor för statsbidrag lill organisationerna gäller allåtgärderna vidtas enligt en plan som har godkänls av . Bidragtill fiskevårdande åtgärder m. m. lämnas med högsl eller, om det finnssärskilda skäl, högst av den godkända kostnaden. Vidare får enligtförordningen lämnas statlig lånegaranti för fiskevårdande åtgärder m. m.Frågor om statligt slöd lill frilidsfisket prövas av eller,efler bemyndigande av styrelsen, av fiskenämnden. Det är både eU allmänl och ett enskill intresse allreformen inle innebär en försämring av fiskevården på de berörda enskildafrivaitnen. Fiskerättshavare bör därför kunna fortsätta som tidigare medfiskevårdande ålgärder. Det kan förutsättas all dessa ålgärder i slorutsträckning kommer fiskeräushavarna själva lill godo när de fiskar. Sådanaålgärder lorde i många fall även för fiskerätlshavarna vara mera ändamålsenligaän ersättningar med kontanta medel som inle har samband med fiskevården och gedem en kompensation för eventuella föriuster. Behovel av fiskevårdande åtgärderbör bedömas i samband med all ersättningsfrågorna behandlas. Fiskevårdandeåtgärder i de områden som avses med del fria handredskapsfisket bör dock kunnavidtas också ulan samband med ersätlningsärenden, t.ex. på initiativ avorganisationerna eller myndighelerna på området. Enligt min mening är detsärskilt angelägel alt inlressel för fiskevårdande åtgärder bevaras hos deaktiva lokala fiskevårdsföreningar och fiskevårdsområdesföreningar som finns.För t. ex. kommuner som inle 1984/85:107 21 kan få ersättning enligt ersiittningslagen blir del dåmöjligt att ändå erhålla en kompensation för uteblivna inkomster frånfiskckortsförsäljningen. De åtgärder som jag avser är bildande av fiskevårdsområdenoch fiskevårdsåtgärder av olika slag. t.ex. utsättning av sådana fiskslac somlax. havsöring och gös. Vidare kan det inom vissa områden bli aktuellt medvassröjning. Därutöver krävs serviccåtgärder för frilidsfisket samt organiseradtillsyn. Särskilda informationsinsatser från organisationernas sida kan ocksåkomma in i bilden.