prop · G803124 · 1984-12-31 00:00:00 — Det åligger emellertid pastorsämbetena i i egenskap avfolkbokföringsmyndigheter att i kyrkoböckerna anteckna det namn som denisländske medborgaren har rätt till antingen direkt enligt isländsk lag ellerefter prövning som har gjorts i . Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lagom internationella faderskapsfrågor, 2. lag om ändring iföräldrabalken, 3. lag om ändring i lagen(1958:642) om blodundersökning m.m. vid utredning av faderskap, 4. lag om ändring i namnlagen(1982:670). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1984/85:124 74 Närvarande:f d. justitierådet , regeringsrådet , justitierådet Gregow. Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 17januari 1985 har regeringen på hemställan av statsrådet beslutatinhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lagom internationella faderskapsfrågor, 2. lag om ändring iföräldrabalken, 3. lag om ändring i lagen(1958:642) om blodundersökning m.m. vid utredning av faderskap, 4. lag om ändring i namnlagen(1982:670). Förslagen har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet-Forslagettill lag om internationella faderskapsfrågor I denna paragraf anges i första stycket att ettfaderskap kan fastställas genom erkännande av faderskapet under medverkan av ensvensk socialnämnd, om nämnden är skyldig att utreda faderskapet enligt 2 kap.1 eller 9 § , och i andra stycket atl fömtsätlningama förfastställelsen skall prövas enligt svensk lag. I paragrafens tredje styckemeddelas en kompletterande bestämmelse om formen för erkännandet, när detta lämnasutomlands. Som framgår av lydelsen anknyter bestämmelserna till föräldrabalkensregler om socialnämnds skyldighet alt utreda faderskap. Dessa regler föreslåsnu skola ändras. I fråga om barn, för vilket någon faderskapspresumtion integäller, skall som fömtsättning för aU socialnämnden skall vara skyldig attförsöka utreda vem som är far till barnet (och se till att faderskapetfastställs) gälla att barnet har hemvist i (2 kap. 1 §). På motsvarandesätl skall beträffande barn, för vilket en faderskapspresumtion råder, somförutsättning för socialnämndens skyldighet att utreda om någon annan man kanvara far gälla, förutom att vårdnadshavare eller mannen begär det och del ärlämpligt, att barnet har hemvist i (2 kap. 9 §). Bestämmelserna i 2 kap. 1 och 9 §§ föräldrabalkenfår, såsom i specialmotiveringen framhållits beträffande den förstnämndaparagrafen, anses i första hand reglera rent interna svenska förhållanden. Prop.1984/85:124 75 skrifternai nu förevarande 3 § innebär att svensk lag, dvs. regler, skalltillämpas i fråga om fastställande av faderskap genom erkännande, när bamethar hemvist i . Del synes mest lämpligt att paragrafens lydelse utformasi enlighet härmed, vilket bättre överensstämmer med det sätt på vilketbestämmelser av ifrågavarande art i allmänhet uttrycks. Genom en sådan lydelseuppnås också vissa andra fördelar. Härom kan framhållas följande. Som enförutsättning för socialnämndens skyldighet att utreda faderskapet lill ettbarn anges i 2 kap. 1 § att viss man inte "enligt 1 kap. 1§" skall anses som far till barnet och i 2 kap. 9 § att viss man"enligt 1 kap. 1 §" skall anses som far till barnet. Bestämmelserna iförevarande 3 § avses emellertid skola tillämpas även i fall då frågan humvidaen legal faderskapspresumtion föreligger skall, på grund av 2 § i nuförevarande lag, bedömas med tillämpning av ufländsk lag. Detta låter sigbättre förenas med en lydelse som anger att svensk lag är tillämplig i fråga omfastställande av faderskap genom erkännande, när barnet har hemvist i Sverige.Såsom nämnts i det betänkande som ligger till grund för det remitteradeförslaget (SOU 1983:25 s. 189) kan ett giltigt faderskapserkännande enligtsvensk lag komma till stånd utan socialnämndens godkännande, om barnet uppnåttmyndig ålder (1 kap. 4 § första stycket ). Även denna situafionomfattas av den här förordade lydelsen. Ytterligare kan nämnas följande. Orden"kan fastställas" i första stycket av förevarande paragraf kan geanledning till tvekan humvida faderskap i fall som avses i paragrafen kanfastställas genom erkännande även i annan ordning än under medverkan avsocialnämnd. Paragrafens två första stycken innehåller inte någon bestämmelseangående formerna för erkännande som sker under medverkan av socialnämnd;hänvisningen i denna fråga i tredje stycket till andra stycket - som rörförutsättningarna för fastställelsen - kan sålunda inte anses kortekl. På grund av det anförda och med en mindre jämkningav bestämmelsen i tredje stycket i förslaget förordar lagrådet att paragrafenges följande lydelse: "3 § I fråga om fastställande av faderskapgenom erkännande av faderskapet fillämpas svensk lag, om bamet har hemvist iSverige. Om socialnämnds medverkan gäller vad som föreskrivs i 2 kap.föräldrabalken. Har erkännandet lämnats utomlands, skall det ävenom detta inte följer av första stycket anses giltigt till formen, om detuppfyller formföreskrifterna i den främmande statens lag." I första stycket av denna paragraf anges i trepunkter när svensk domstol är behörig att ta upp mål om fastslällelse och omhävande av faderskap. Enligt punkten 2 föreligger behörighet för svenskdomstol, om talan förs mot en eller flera män som har hemvist i . Föratt en domstol skall kunna med stöd av denna punkt pröva en faderskapstalan mottvå eller 1984/85:124 76 fleramän räcker det enligt specialmotiveringen inte med att endast någon av männenhar hemvist här, utan kravet på hemvist gäller dem alla. Denna innebörd kaninte anses otvetydigt, framgå av den föreslagna lagtexten. Lagrådet förordaratt i punkt 2 föreskrivs atl mål om faderskap får tas upp av svensk domslol,"om talan förs mol en man eller flera män och mannen eller männen harhemvist i ". Punkt 3 i första stycket ger svensk domstolbehörighet, om det i andra fall än som nämns i punkterna 1 och 2 finnssärskilda skäl att mål om faderskap prövas här i landet med hänsyn tillbarnets, moderns eller mannens anknytning till . I specialmotiveringenuttalas, att anknytningen som regel bör bestå i hemvist eller medborgarskap.Ett par exempel nämns emellertid, där undantag bör kunna göras från denna regel.Sålunda uttalas bl. a., att det någon enstaka gång kan vara motiverat medsvensk domsrätt, utan att det föreligger anknytning genom svenskt medborgarskapeller hemvist här, nämligen när målet rör ogilfigförklaring av ettfaderskapserkännande som har tillkommit under medverkan av en svensksocialnämnd. Det sägs i sammanhanget att, om erkännandet alldeles haravgetts och godkänts i , så torde detta - främst av utredningsskäl -utgöra anledning att tillåta att målet behandlas här. Vid en jämförelse med denföreslagna lagtexten i punkt 3 synes dessa uttalanden gå väl långt. Enbart denomständigheten, alt ett faderskapserkännande har avgetls och godkänts här ilandet, kan knappast i och för sig sägas innebära, att vare sig barnet, moderneller mannen har anknytning till . En sådan anknytning genom hemvisteller medborgarskap torde emellertid regelmässigt ha förelegat, innanfaderskapserkännande ifrågakommer här. Även om denna anknytning därefter harupphört, kan mot denna bakgrund det förhållandet att har förflutitfrån erkännandet tänkas från utredningssynpunkt - utgöra särskilt skäl enligtpunkt 3 att tillåta att ett mål om ogiltigförklaring av erkännandet tas upp avsvensk domstol. I paragrafen behandlas frågan om verkan på enrättegång här i landet av en pågående ufländsk rättegång om faderskapet. Det föreskrivs i första stycket bl. a. att den iSverige väckta talan skall avvisas eller förklaras vilande i väntan på ettavgörande i den utländska rättegången som har vunnit laga kraft, om det kanantas att detta avgörande blir giltigt här i landet. I specialmotiveringentill bestämmelsen uttalas att den svenska domstolen måste bedöma om denufländska rättegången kan antas leda fill elt avgörande som gäller här i landet.Lagrådet vill i anslutning härtill understryka att den svenska domstolensbedömning i princip skall avse endasl frågan om det utländska avgörandet kommeratt bli giltigt i , sålunda inte om detta kommer atl innebära bifalleller avslag till den förda talan. Paragrafensandra stycke innehåller en särskild föreskrift för det fall att 1984/85:124 77 denutländska rättegången pågår i . Då skall 7 § lagen (1936:79) omerkännande och verkställighet av dom som meddelats i tillämpas istället för vad som sägs i första stycket. Den föreslagna lydelsen innebär att7 § i nyssnämnda lag blir fillämplig i alla fall då den ufländska rättegångenpågår i , trots att detta lagmm inte är generellt tillämpligt i frågaom rättegångar, i detta land. Undanlag gäller i fall där den schweiziskadomstolen inte är att anse som behörig enligt lag. En sådan innebördav det remitterade förslaget är inte åsyftad; i de fall som inte omfattas av1936 års lag blir förevarande paragrafs första stycke att tillämpa. Lagrådetföreslår att andra styckel i paragrafen ges följande lydelse: "Pågår denutländska rättegången i , skall i fall som avses i 7 § lagen (1936:79)om erkännande och verkställighet av dom som meddelats i denbestämmelsen i stället tillämpas." I 2 § i förevarande lag har tagits upp bestämmelserangående fillämplig lag i frågan humvida en faderskapspresumtion gäller. Trotsatt det är något ovisst vad som i förevarande hänseende gäller f. n., lordevara klart att de föreslagna beslämmelserna åtminstone delvis innebär enändring av gällande rätt. Förslaget innehåller dock inte någonövergångsbestämmelse med avseende på 2 §. I det utredningsförslag som liggertill gmnd för det remitterade förslaget hade tagits upp en sådanövergångsbestämmelse, vilken gick ut på att bestämmelserna i den aktuellaparagrafen inte skulle tillämpas om barnet är fött före lagens ikraftträdande(punkt 2 i övergångsbestämmelsema). Som skäl för att inte ta upp enmotsvarande övergångsregel har departementschefen anfört bl. a., att risken ärliten för att tillämpningen av de nya reglerna på redan födda barn skallmedföra några stötande resultat och att del däremot är en betydande olägenhetatl bestämmelserna inte kommer att slå igenom inom avsevärd tid. Enligt lagrådets mening kan del ifrågasättas om enövergångsregel i saken kan avvaras. Avsaknaden av en sådan regel innebär altbestämmelserna i 2 § blir tillämpliga även på barn som fötts föreikraftträdandet av den nya lagen. Det förhållandet att bestämmelserna i 2 §innefattar vissa nyheter medför att vad som i fråga om faderskapspresumfiongäller före ikraftträdandet kommer att beträffande vissa barnändras i och med ikraftträdandet. Sådan ändring kan ske antingen på så sätt atten gällande presumlion inte längre skall bestå eller tvärtom så all en presumlionsom fidigare inte gällde kommer till stånd. Frågan berör inte bara underårigautan även andra. Avsaknaden av en övergångsregel kan alltså i en delfall medföra mbb-ning av ett bestående statusförhållande. Detta torde främst habetydelse, fömtom från mera rent personliga synpunkter, i fråga om arvsrätt.Det kan anmärkas att när bestämmelsen om faderskapspresumtion i 1 kap. 1 §föräldrabalken ändrades på så sätt, att någon presumlion inte Prop.1984/85:124 78 längreskulle gälla när ett barn fötts efter att moderns äktenskap upplösts genomskillsmässa, det i motiven uttalades att beträffande bam som fötts föreikraftträdandet äldre rätt blev tillämplig på så sätt att om en man enligt deäldre bestämmelserna hade varit att anse som far, han skulle anses som far ävenefter ikraftträdandet av de nya reglerna; någon särskild övergångsbestämmelsehärom ansågs inte krävas (se NJA II 1976 s. 480). Nuförevarande förslag medför däremot, som nämnts i det föregående, en tillämpningmed fillbakaverkande effekt i fråga om barn som fötts före ikraftträdandet avden nya lagen. Det innebär att, så snart frågan huruvida enfaderskapspresumtion råder aktualiseras efter ikraftträdandet, det resultatsom de nya bestämmelsema leder till skall, med verkan från barnets födelse,tillämpas även om det medför ändring i förhållande till vad som anses gälla.Ett bam kan alltså t. ex. tillerkännas en arvsrätt som enligt nuvarandeinternationellprivaträttsliga regler inte skulle tillkomma barnet eller omväntförlora en sådan arvsrätt; detta inverkar givetvis även på andra eventuella arvtagaresrätt. I fall det före ikraftträdandet har meddelats en dom rörande faderskapetsom gmndats på viss ståndpunkt angående beståndet av faderskapspresumfion somnu rubbas - t. ex. en dom om fastställande av faderskapet till barn för vilketinte då gällde någon farderskapspresumtion - kan en mbbning hämtinnan föranledaen svårlöst situafion. Av allmänna principer får emellertid anses följaatt den mbbning av bestående rättsläge som förslaget sålunda kan innebära,oaktat den har verkan från bamets födelse, inte berör rättsförhållanden som haruppkommit redan före nya lagens ikraftträdande; det mest prakfiska exemplet äratt rätt till arv har gmndats före ikraftträdandet genom att arvlåtaren avliditföre denna tidpunkt. (Jfr punkt 2 i övergångsbestämmelserna till 1969 årsändringar i rörande utomäktenskapliga barns arvsrätt, vari angesatt, om arvlåtaren har avlidit före nya lagens ikraftträdande, äldre lagfortfarande gäller, samt lagrådets härtill gjorda påpekande att regelnuttrycker en inom successionsrätlen vedertagen princip och får i och för siganses självklar; NJA II 1969 s. 412 f, jfr s. Även om det inte kanbortses från att förslaget undantagsvis kan leda till för berörda parteröverraskande och mindre tillfredsställande resultat, är dess tillhaka-verkandeeffekt alltså av mera begränsad art. Med hänsyn härtill och till att vissoklarhet råder om vad som gäller om fillämplig lag samt då skäl av praktisknatur främst talar för all inte i saken uppta någon övergångsbestämmelse,vilken ju skulle få betydelse , anser sig lagrådet kunnagodta förslaget i förevarande hänseende. Lagrådetlämnar förslagen utan erinran. Prop.1984/85:124 79 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden I. , , ,, , , , , , , ,, R. , , , Propositionom internationella faderskapsfrågor m. m. 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslagen till 1. lagom internationella faderskapsfrågor, 2. lag om ändring iföräldrabalken, 3. lag om ändring i lagen(1958:642) om blodundersökning m.m. vid utredning av faderskap, 4. lag om ändring i namnlagen(1982:670). Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Förslagettill lag orn internationella faderskapsfrågor 3§ Lagrådet har i sak ej haft något att invända motbestämmelsen men har förordat en annan lydelse. Lagrådels förslag innebärnärmast alt behörighets- och lagvalsreglerna kastas om och att lagvalsregelnfår en annan utformning. Enligt min mening uppnås knappast några fördelar genomen sådan omkastning av reglerna. Det får anses vara av värde atl det direkt avparagrafens första stycke framgår vilken behörighet som en svensk socialnämndhar i frågor om faderskap i internationella förhållanden. Med hänsyn tilfsammanhanget torde det inte vara någon risk för att orden "kanfastställas" uppfattas på annat sätt än som enbart en reglering av socialnämndensrält att medverka lill och godkänna ett erkännande i fall med utländskanknytning. 'Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . Prop.1984/85:124 80 Första stycket bör därför ges den lydelse som dethar getts i det remitterade förslaget. Som utredningen har framhåUit får denhänvisning till bestämmelserna i 1 kap. 1 § som finns i 2 kap. 1respekfive 9 §samma balk i stället anses avse motsvarande bestämmelser i utländsk lag, när faderskapspresumtionen gmndas på sådan lag. När det gäller utformningen av lagvalsregeln iparagrafens andra stycke delar jag lagrådets uppfattning au denna, för attingen tvekan skall uppstå om dess innebörd, bör ges en annan lydelse än i detremiUerade förslaget. Andra stycket kan lämpligen utformas på följande sätt: I fråga om fastställande av faderskap enligt förstastycket tillämpas svensk lag. Som lagrådet har påpekat omfattar bestämmelsen idet remitterade förslaget inte erkännanden som avser vuxna barn. Med hänsyntill aU sådana erkännanden är mycket sällsynta torde det emellertid somutredningen har varil inne på inte finnas något praktiskt behov av att regleradessa fall, ulan sådana fall får i stället överlämnas till rättstillämpningen. Jag ansluter mig till lagrådets uppfaUning aUkravet på aft samtliga män skall ha hemvist i bör framgå tydligare ipunkt 2 i paragrafens första stycke. Punkten kan lämpligen utformas på följandesäU: 2. om talan förs mot en man som har hemvist iSverige eller mot flera män som alla har hemvist här, eller Vad lagrådet har uttalat om barnets, moderns ellermannens anknytning fill när ett faderskapserkännande har avgetts ochgodkänts här i landet kan jag ansluta mig fill. I sak torde vad lagrådet haranfört och vad som sägs i specialmofiveringen föra till samma resultat. Jagvill emellertid Ullägga att anknytning - utöver hemvist eller medborgarskap -kan ha förelegat genom vårdnadshavarens Vistelse i (se 2kap. 1 § i dess nuvarande lydelse). Jag har ingen erinran mot vad lagrådet har anfört ianslutning till denna paragraf och biträder lagrådets förslag till ändradlydelse av paragrafens andra stycke. Lagrådet har - efter en diskussion av olika skälför och emot förslaget i denna del - stannat för aU förslagel kan godtas. Vad lagrådet har uttalat om att rättsförhållandensom har uppkommit före lagens ikraftträdande skall bestå kan jag ansluta migtill. Prop.1984/85:124 81 Utöver de ändringar jag nu har förordat bör någraredaktionella ändringar göras. Övriga lagförslag Några redaktionella jämkningarbör göras. Med hänvisning tUl vad jag nu har anfört hemställerjag att regeringen föreslår att anta de av lagrådet granskadelagförslagen med vidtagna ändringar. Regeringen ansluter sig till föredragandensöverväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta deförslag som föredraganden har lagt fram. 6 1984/85. 1984/85:124 82 Bilaga 1 Sammanfattning avutredningens betänkande Utredningen har haft i uppdrag atl se över svensk rättsregler om internafionella faderskapsfrågor, dvs. faderskapsfrågor som på etleller annat sätt har anknytning till utlandet. Ämnet omfattar väsentligenspörsmål om - svensk domsrätti faderskapsmål, dvs. förutsättningarna för svenska domstolars behörighet attpröva en talan i sådana mål, - svenskasocialnämnders behörighet att medverka till fastställelser av faderskap, - tillämplig lagpå faderskapsfrågor som skall bedömas av svenska domstolar eller andramyndigheter, - erkännande avutländska faderskapsdomar samt - giltigheten häri landet av utländska faderskapsfastställelser som har skett i annan form ängenom dom. Dessa frågor har ihuvudsak inte varit reglerade i svensk lagstiftning. Delvis har regler om demutbildats i rättspraxis. Vissa av de lösningar som har valts i praxis framståremellertid numera som föråldrade och klart otillfredsställande. Det kanske mestpåtagliga exemplet är behandlingen av mål om negativ faderskapstalan, dvs.talan om hävande av den legala faderskapspresumtionen i äktenskap. I den månsådana mål har ansetts kunna tas upp här i landet, har de som huvudregelbedömts enligt lagen i den stat där barnets mor och hennes man var medborgare,eller i fall av skilda medborgarskap enligt mannens lag, vid tiden för barnetsfödelse. Som närmare framgår av betänkandet har denna regel i många fall letttill att talan har måst avvisas och att det verkliga faderskapet därför intehar kunnat fastställas, trots att barnet hade hemvist här och att saken även iövrigt hade stark anknytning till . Ett annat exempel gäller behandlingenav utländska faderskapsdomar. Enligt ett avgörande av högsta domstolen krävsdet stöd i lag för atl sådana domar skall kunna erkännas i . I nuvarandeläge innebär det i prakfiken att utländska faderskapsdomar - med undantagfrämst för domar som härrör från de nordiska grannländerna - generellt måstevägras erkännande här. Denna ståndpunkt är av flera skäl ägnad att ingebetänkligheter. Vidare är rättsläget mer ellermindre osäkert på en rad punkter där vägledande rättsfall saknas eller därbefintlig rättspraxis är oklar och svårtolkad. I viss utsträckning gäller detsådana frågor om domsrätt och 1984/85:124 83 fillämplig lag i faderskapsmål som hör till domstolarnasområde men i ännu högre grad behandlingen av andra faderskapsfrågor, som fillhell övervägande del handläggs av administrativa myndigheter(folkbokföringsmyndigheter, socialnämnder, försäkringskassor etc.) och sombara undantagsvis kommer under domstolarnas bedömning. Särskilt kan här nämnasspörsmålet vilket lands lag som är avgörande för uppkomsten av legalafaderskapspresumtioner och för hävandet av sådana presumtioner i administrativordning, dvs. på den väg som för svensk rätts del anvisas i 1 kap. 2 § andrastycket . En viss oklarhet råder också om förutsättningarna föratt en utländsk faderskapsfastställelse som har skett i annan form än genom domskall kunna godtas här i landet. Mot den skisserade bakgrunden harulredningen sett som sin uppgift dels att föreslå nya lösningar i de delar därden hittillsvarande ordningen har medfört olägenheter, dels atl försöka skapaett regelsystem som är mera lätfillgängligt än del nuvarande och som bättretillgodoser kravet på klarhet. För båda ändamålen är det nödvändigt medlagsfiftning. I betänkandet föreslås en lag om internationellafaderskapsfrågor. Den omfattar i princip alla till ämnet hörande frågor. Den ärpå andra sidan begränsad fill de internationellrättsliga spörsmål som rörsjälva faderskapet. Frågor om rätt till underhåll, arv eller andrarättsverkningar av ett faderskapsförhållande faller således utanför förslaget. Den föreslagna lagen är avsedd attfå generell fillämpning. I förhållande till de nordiska länderna gäller dockredan lagen (1979:1001) om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden. Denlagen avses förbli ombbad. De regler i lagförslaget som rör erkännande avutländska faderskapsavgöranden har därför begränsats till avgöranden som härrörfrån länder utanför . Däremot är förslaget i övriga delar, dvs. såvittavser frågor om behörighet och lagval, tillämpligt även i fall som haranknytning till elt nordiskt land. Lagförslaget är uppbyggt på föQandesätt. Först behandlas frågor om uppkomsten av legala faderskapspresumtioner iäktenskap (1 §). Därefter kommer ett avsnitt med regler om faststälielse ochhävande av faderskap (2-5 §§). Det tredje avsnittet handlar om giltigheten avutländska faderskapsavgöranden m.m. (6-12 §§). Slutligen följer vissagemensamma bestämmelser (13-14 §§). I det följande presenterashuvudinnehållet i lagförslaget. Framställningen bygger på en systematik somskiljer sig något från den som kommer till uttryck i paragrafföljden. Regler om svensk domsrätt i faderskapsmål finns i 3 § ilagförslaget. Dessa bestämmelser är gemensamma för talan om fastslällelse avfaderskap (positiv faderskapstalan), negativ faderskapstalah och talan omogiltigförklaring av ett faderskapserkännande. Som samlingsbeteckning för debåda sistnämnda slagen av talan används i förslaget termen hävande avfaderskap. Prop.1984/85:124 84 I jämförelse med de regler som harutbildats i hittillsvarande rättspraxis innebär de föreslagna bestämmelserna enhel del justeringar och preciseringar men knappast några genomgripandeändringar. Talan skall kunna tas upp av svensk domstol i första hand i det fallatt barnet har hemvist i . Behörighet föreligger också om den man varsfaderskap målet gäller har hemvist här, såvida han är svarande i målet. Vidaregodtas i viss utsträckning svenskt medborgarskap som behörighetsgrund. Detkrävs i den delen antingen att barnet, modern och mannen i fråga samtliga ärsvenska medborgare eller att barnet är svensk medborgare och för talan somkärande. Dessutom finns del en specialregel om behörighet när saken rörogiltigförklaring av ett faderskapserkännande som har godkänts av en svensksocialnämnd.