prop · G803107 · 1984-12-31 00:00:00 — Därmed kan dei; förutsättas all fastigheten får vidkännas ettminskal saluvärde. Del är bl.a. denna värdeminskning som ersättningen måsleersätta. För alt ersättningen skall kunna anses relevant mol intrånget ifastigheten måste den rikta sig direkt mol denna. Det bör därför bara förekommaatt ersättningen utgår kontant. De fiskevårdande ålgärder som kan bli aktuella bördärior inte ingå i ersätlningsdiskussionerna. Därtill kommer all vissafastigheter i samband med ett ökat fritidsfiske kan komma atl bli utsatta förslitage som går utöver vad de bör finna sig i med hänsyn lill allemansrätten. 1dylika fall måste ersällning ulgå också för detla. Jag delar uppfaiiningen au fiskeristyrelseninle bör avgöra ersättningsfrågorna. bör istället ha slällningav förhandlingspart. Jag är medveten om att mina synpunkter belräffandeersättning lill fastighetsägarna leder lill att kostnaden för statsverket blirväsentligt högre än vad som blir fallet med de beräkningsmetoder som föreslåsi promemorian. Jag är emellertid inte beredd alt acceptera att statsmakten avbesparingsskäl fattar beslut om principer för ekonomisk ersättning i sambandmed inskränkningar i den enskilda äganderätten, vilket är främmande i svenskrättstradition. Det torde kunna övervägas alt genomföra reformen successivtmed början i de områden där intresset kan förväntas vara störst. 1984/85:107 99 2.8 Statens naturvårdsverk:Beträffande ersättningsfrågan bedömer man i promemorian (s. 25-30) attlagförslaget endast kommer att orsaka ett begränsat intrång i den enskildefiskerättsägarens förfogande över sitt fiskevatten. Uiifrån den bedömningen kanman fråga sig om det inle vore lämpligl att i den kommande propositionenprecisera de fall där inträngser-sättning kan komma i fråga. En sådanprecisering bör bl. a. kunna medföra att ärendebelaslningen minskar vid fiskeristyrelsenoch fiskenämnderna, dvs. de myndigheter som föreslås fä uppgiflen alt (somförsta instans) pröva uppkommande ersättningsärenden och då tolka begreppet"avsevärt försvårande av pågående markanvändning" inom etl helt nyttfält. Del bör observeras att det endast finns en begränsad praxis ominnebörden av della begrepp, vilkel gör en precisering av ersättningsberättigadefall än mer angelägen. 2.9 : Oaktaten annan ståndpunkt intogs lagstiftning och förslag lilllagstiftning om utvidgat frifiske har LMV ingen erinran mol den i promemorianintagna ståndpunkten att frisläppandet av handredskapsfiske kan ses som en rådighelsinskränkningav liknande slag som restriktioner enligt naturvårdslagen. Från dennautgångspunkt bör ersällning utgå i fall då pågående användning av marken - dvs.här vattnet - avsevärt försvåras. För all pågående användning skall ansesföreligga fordras i promemorian ell pågående utnyttjande av fiskerätten. Deltakrav stämmer enligt LMV:s mening inte överens med den innebörd som harlagts i begreppet pågående markanvändning med uigångspunkt från de diskussionersom fördes när begreppen pågående markanvändning och ändrad markanvändningfördes in 1972. Också inträng i fiskerätt som vid denaktuella lidpunkten inle utnyttjas lorde i della perspektiv få betraktas somintrång i en pågående markanvändning. För de fall där ersättning skall utgåfinns i promemorian ingen materiell regel om hur ersättningen skall beräknas.1 naturvårdslagen och andra lagar finns en hänvisning i detta avseende tillexpropriationslagen. Det finns enligt LMV:s mening inle skäl atl i det nuaktuella fallet avvika från den lösningen. En hänvisning lill expropriationslagenbör därför göras i det här åsyftade avseendet. 2.10 Domänverket:Verket anser, i motsats den uppfattning som fram förs i promemorian, atl frisläppandet av fiske med handredskap måste betraktas som ett ingrepp av expropriativ natur. De berörda fiskevatten ägarna skulle därmed vara berättigade till ersättning enligt reglerna i expro priationslagen. Härav följder atl ersättningsfrågan inle torde kunna lösas enbart genom att det införs en särskild fiskevårdsavgift. Verkel ulgår ifrån alt en ansenlig del av intrångsersältningarna måste bekoslas över statsbud geten. Som en ytterligare följd av all nu aktuellt frisläppande av handred skapsfiske, enligt verkels mening, skall ses som ett expropriativt ingrepp i 1984/85:107 100 en äganderätt, bör det tillsattas en siirskildvärderingsnämnd som skall handlägga ersällningsmålen i försl;i instans. Detfinns dock skäl som lalar för atl särskild värderingsnämnd bör lillsätias ävenom frisläppandet kan uppfattas som en rådighelsinskränkning. 2.14 : Det ingrepp i fastighetsägarensrättigheter som den föreslagna lagstiftningen skulle ge upphov till medförvisserligen inte elt avhändande av fasl egendom. Däremot innebär del ett frånhiindandeav en del av en i äganderätten ingående räll alt förfoga över fastigheten, somgenom frånskiljandet får karaktären av nyttjanderätt. Denna del av förfoganderätten över fastigheten -möjligheten till fiske med handredskap - lorde för många av de berörda faslighelernaulgöra det centrala momentet i fastighetens fiskerätt. Detta gäller inte blottde fall där fiskerätten är utarrenderad eller på annal sätl upplåten mednyttjanderätt även de fall där ägaren själv nyttjar fiskei. Dä frånhändandeiav rälten till fiske med handredskap sker tvångsvis, skall enligt hittillsgällande rättsprinciper kompensalion ulgå lill fiskeräilsägaren enligtexpropriationsrättsliga grunder. Fiskerättsägaren skall enligt dessa grunder hajiill ersättning för ivångsavhändelsen. Departementspromemorians förslag till ersättningsregleringavviker emellertid i flera hänseenden från de nu gällande expropriationsräitsligaprinciperna. Sålunda är rällen till ersättning ej knuten lill varje uppkommandeminskning av hittillsvarande fiskerätt (= rättsligt skyddad möjlighet altfiska). Ersättningens storlek skall inle heller grundas på en värdering avdenna minskning ulan på en värdering av minskat faktiskt utbyte av nu bedrivetfiske. Ej ens denna sistnämnda minskning skall sedan kompenseras lill fullo,vare sig genom fiskevårdande ålgärder med inriktning pä just fiskerätlsägareneller genom penningersättning lill denne. Hoviätten kan inle finna en sådanfrån gällande rätt avvikande ersätiningsreglering godtagbar. Om emellertid ersättningsreglerna trols allt skulleutformas enligt förslagels huvudprinciper vill hovrätten härulöver anföraföljande. 1 promemorian uttalas all "i fråga om rådighetsinskränkningarsom avser mark och vattenområden gäller numera ganska allmänt au ersällningutgår endast om pågående markanvändning avsevärt försvåras, inle annars",innebärande bl.a. all förvänlningsvärden inte skall ersättas. 1 promemoriangörs därvid gällande att man kan "jämställa elt faktiskt utnyttjande av enskildfiskerätt med pågående markanvändning i naturvårdslagens mening" och attersättning därför kan begränsas till att avse intrång som medför att pågåendeutnyttjande av enskill fiske avsevärt försvåras (jfr också övergångsbestämmelserna).Detta resonemang synes en början ologiskt såtillvida atl del bygger påuppfattningen alt vad som skall ersättas är fiskerällsägarnas föriust av ännuej fångad fisk, vilken ju emellertid ej är föremål för fiskerällsägarnasäganderätt. Dessulom överensstämmer inte. 1984/85:107 101 såsom påstås i promemorian, detta synsätt med nu giillanderätt på naturvårdslagens område. Begreppet "pågående markanvändning"utgör inte en beskrivning av del sätt på vilkel en fastighet nu utnyttjas. Föratt en markanvändning skall anses vara "pågående" fordras tvärtomendast att det skall föreligga en rättslig möjlighet att nyttja fastigheten i visslhänseende, så länge elt sådant nyttjande inle medför en relevant förändring avmarkens karaktär. Ersättningsrätten är således inte beroende av om och i vilkenutsträckning fastighetsägaren faktiskt utnytUar denna rättsliga möjlighet. Ettvattenområdes karaktär av fiskevatten är uppenbarligen inte beroende av omfiskerättsägaren bedriver eller inte bedriver fiske i vattnet. Fiskerältsägarensblotta möjlighet att utöva fiskerätten återspeglas också i fastighetensaktuella saluvärde. vare sig han utövar sinfiskerätt eller inte. hela liden har rättslig möjlighet att börja fiskaulan alt delta medför ändring av markanvändningen, har han också rätt lillersättning för förlusten av denna möjlighet. Att som i promemorian begränsaersättningsrätten till att avse fångad fisk har inte ens ifrågasatts isvensk rätt vid tillämpning av vare sig naturvårdslagen, expropriationslagen(1972: 719) eller vattenlagen. Vad gäller ersättningens bestämmande synes promemorianutgå ifrån att endasl fakliskl inkomstbortfall skall ersättas. Detlabygger som redan framgår av det föregående på en missuppfattning beträffandegällande regler i naturvårdslagen. All skada skall, om den överstiger loleranspunkten.ersättas enligt denna lag och inte enbari inkomstbortfall. Sålunda, skallalllid den värdeminskning, som fastigheten undergår till följd av den aktuellaåtgärden enligt naturvårdslagen, gott-göras. Vad gäller fiskerätt skall såledeshela skadan på fiskei ersättas om den överstiger toleranspunkten, varvidvattenrättsliga beräkningsgrunder lorde kunna Uäna lill ledning vid värderingav skada. - 1 promemorian anlyds att den omständigheten alt fiskerätlsägaren ärbibehållen vid sin -nuvarande möjlighet att fiska inom eget vatten ochdessutom får möjlighet till fiske med handredskap i andras vatten bör inverkavid ersättningens beräkning. Härtill vill hovrätten endast anmärka attfiskerättsägarens kvarstående del av fiskerätten självfallet inle ökar i värdegenom att fiskerätten i övrigt överförs lill andra subjekt saml att fiskerättenpå annans inle garanterar fiskerättsägaren samma utbyte av fisket somhittills och inle torde slå igenom som en höjning av värdet på fiskerältsägarensegen fastighet. Fiskerättsägarens möjlighet all fiska på annans vatten skallför övrigt enligt promemorian beläggas med avgift. För övrigt vill hovrätten framhålla att fiskevårdande ålgärderi enlighet med promemorian givetvis måsle riktas direkt mot den skadelidandefasligheten, om de skall kunna beaklas som kompensation för intrånget i fiskerältsägarensfiskerätt och föranleda i motsvarande mån reducerad penninglikvid lillfaslighetens ägare eller nyttjanderätlshavare. Del bör i detta sammanhangpåpekas atl fiskevårdande ålgärder, i den mån de avses 1984/85:107 102 skolautföras i havet, kan förutsättas bli verkningslösa. Alt över huvud laget sökafastställa om och i vad mån sådana åtgärder har effekl på fiskbeståndet inom enviss fastighets vatten lorde för övrigl kräva omfattande och kostsammautredningar, som ej slår i rimlig proportion till den uppkommande skadan. - Attsom i promemorian rekommenderas uppskatta skada på grundval av huvudsakligensjälvdeklaration och bokföring är helt främmande för exempelvisvattenrättsskipningen. Som förul antytts är del inte förenligt med gällande rällpå likartade områden alt ersälla endast inkomstbortfall och än mindre atlbegränsa ersättningsrätten lill deklarationsplikliga inkomsler. Engrupp skadelidande som enligt promemorian synes ha en oviss slällning i ersätlningshänseendeär yrkesfiskare som arrenderar fiskerätt, inle minst om möjligheten atl erhållaersättning, såsom i promemorian föreslås, i princip skall begränsas lill fiskerältsägarensbortfall av inkomsl för upplåtelse av fiskerätt. Värdet av yrkesfiskaresarrende kan genom frisläppandet av fiske med handredskap i vissa fall nedgåavsevärt, om del arrenderade valtnel eller fiskevatten i dess närhet visar sigattraktiva för utövande av det frisläppta fisket med handredskap. Så kan skeinte bara genom en -i och för sig förmodligen ej alltför kännbar - minskning avtillgången på fisk. Därulöver föreligger risk för en ökning av redan nuförekommande obehörig vittjning av nät och fasla redskap som ålryssjor samtstöld och förstörelse av fiskredskap. Allt detla medför alt yrkesfiskaren intefår det ulbyte av arrendet som förutsatts vid arrendets ingående. Löperarrendet i tiden efler den nu föreslagna reformens genomförande ulan möjligheltill uppsägning, åsamkas han alltså en förlust. Efter arrendets upphörande kandet också visa sig svårt för yrkesfiskaren atl finna nya likvärdigaarrende-vatten. En yrkesfiskares nu föreliggande rätl lill frifiske på enskillvallen skyddas ej av ersättningsbestämmelserna. 2.15Linköpings tingsrätt: Tingsrätten vill ifrågasätta om icke införandet av ettfritt handredskapsfiske kan vara ett ingrepp som 2 kap 18 § regeringsformentar sikte på. Det är visserligen riktigt att enligt naturvårdslagen vissaåtgärder får vidtas som en fastighetsägare måste tåla ulan att man därvidkommer i konflikt med regeringsformens nyssnämnda bestämmelse. För tingsrättenframstår dock inle jämförelsen som i alla avseenden hållbar. Ser man fisketuteslutande i ekonomiskt perspektiv så kan den tilltänkta reformen med ettfritt handredskapsfiske knappast uppfattas på annat säll än all man överförviss ekonomisk fördel som fastighetsägaren har på dem som tillåts fritt bedrivahandredskapsfiske. Ett liknande arrangemang föreligger icke då det gäller ålgärderenligt naturvårdslagen där del inte är fråga om att bereda andra personerdirekt ekonomisk på fastighetsägarens bekostnad. 1 förslaget har man -oaktat sin syn på reformens relation till bestämmelserna i 2 kap 18 §regeringsformen -ändock utgått från att en viss ersättningsrätt skal! Prop.1984/85:107 103 Enligt remissförslaget skall ersätlningsrättemellertid endast föreligga dä intrånget kan bedömas vara kvalificerat. Detväsentliga för tingsrätten är vad som i så fall skall bedömas vara kvalificeratoch föranleda rätt till ersättning. Intrång som får bedömas vara rent bagatellar-tattill sin natur är tingsrätten för sin del visserligen beredd att godta mentröskeln, som måste överskridas för att rätt till ersättning skall ansesföreligga, får med hänsyn till reglerna i 2 kap 18 § regeringsformen dock intesättas alltför hög. Det tröskelvärde, som möjligen antytts i promemorian (sid29) - en åriig nettointäkt av "några " - synes vara för högl. 1 förslagel har inte närmare preciserats var gränsen skalldras för skador som icke skall vara ersättningsgilla och skador som skall kunnaersättas. Att helt överlämna till rättstillämpningen att dra den gränsen finnertings-rällen vara mindre lämpligt. Det må erinras om att bedömningen av fråganhuruvida en pågående markanvändning avsevärt försvårats på naturvårdslagensområde föranlett svårigheter i rättstillämpningen. Se exempelvis del i NJA 1981sid. 351 refererade rättsfallel. Den i promemorian på sid. 23 nederst och 24 överstframförda uppfattningen att ersättning inte bör lämnas för annat än intrång i etlpågående ulnytUande av vatien för fiske synes vara diskutabel eftersom med"pågående nyttjande" tydligtvis endast avses sådant nyttjande somger påvisbar nettointäkt (jämför promemorian sid 24 andra stycket). Om tvåfastigheter har lika goda fiskevatten men den ena utarrenderar sitt fiske ochden andra icke. skall då endast den som utarrenderar fisket bli berättigad tillersättning? Hur ska detta förklaras? Båda fastigheterna mister en ensamrätttill handredskapsfiske och detta måste ju också återspeglas i bådafastigheternas marknadsvärde. Ur rättvisesynpunkt synes båda böra få samma rätllill ersättning. Tingsrättenfinner del önskvärt att i författningstext eller moliv närmare preciseras vilkapersoner som har rätt alt framställa anspråk på ersättning. För sin del hartingsrätten utgått ifrån alt även en fiskevårdsområdesför-ening får anses vara saklegilimeradalt framställa anspråk på ersättning. År denna uppfattning riktig böremellertid även klarläggas vid behandlingen av förslagel huruvida enskildmarkägare vid sidan av fiskevårdsområdes-föreningen är saklegilimerad att föraersättningstalan. Vidare bör preciseras huruvida markägare och fiskerätlsarrendatorvid sidan av varandra är saklegilimerade att föra ersättningstalan. Enligi deföreslagna bestämmelserna skall ersättning även kunna utgå med årligt belopp.En sådan konstruktion har i andra sammanhang avvisats, så l.ex. på NJA 11 1918 s 152 f. Det har i promemorian ej heller närmare utvecklatshuruvida tanken är att årligt belopp skall kunna ulgå endasl under begränsatantal år eller huruvida förpliktelsen skall beständigt beslå. Till skillnad års lag om ersättning för minskad fiskeräii§9 Prop.1984/85:107 104 innehåller den akluella föreslagna ersättningslagen ickenågon bestämmelse som lar sikle på alt tillgodose den som har panträtt ifaslighet vars fiskevallen berörs av reformen. I promemorian har denna frågaicke behandlats, vilkel förefaller anmärkningsvärt. De skatterätlsliga effekterna av förslaget har ej berörts.Är avsikten atl ersättning som ulbelalas enligt den föreslagna ersällningslagenskall behandlas som inkomsl av fastighet? Eller skall ersättningen varaundantagen från skatteeffekt? Denna fråga finner tingsrätten även böraklarläggas vid ärendets fortsatta handläggning. I promemorian synes man ha ulgfitt ifrån att i huvudsakendast två kategorier skall komma i åtnjutande av ersättning, nämligen de sombedriver yrkesfiske saml de fiskerättsägare som upplåter vatten för yrkesfiskeeller fritidsfiske. Däremot synes de fiskerättshavare som fiskar till husbehoveller som ett fritidsnöje bli uteslutna från ersättning. Med hänvisning tillvad tingsrätten anfört beträffande promemorian 3.2.1. synes en sådan lösningvara diskutabel. Över huvud taget synes man i promemorian ha utgått ifrån atlden förändring som en faslighets marknadsvärde kan undergå till följd avreformen icke skall tillmätas någon som helst betydelse. Eflersom förhållandenapå fiskerättsområdet inte är helt jämförbara med vad som gäller pånaturvårdsområdet eller byggnadslagstiftningens område finner tingsrätten ensådan princip ej acceptabel. Vissa beräkningar har gjorts i syfte att fä fram vadreformen kan kosta det allmänna för silt genomförande. Beräkningarna synes varaytterst osäkra. 1 promemorian har också hänvisats lill att remissbehandlingenav promemorian senare får utvisa vilka koslnader reformen kan föranleda. Vågarman hoppas på alt det genom remissbehandlingen finns möjlighet att klarläggafrågan? Eflersom ersättningsreglerna i förslaget är så vagt utformade framsiårdet för tingsrätten som ytterst vanskligt alt över huvud laget kunna beräkna vadreformen kommer att kosta det allmänna. Atl genomföra en reform utan alt iförväg vela vad den tillnärmelsevis kommer att belasta samhället ter sig idagen ekonomiska situation sorn elt alltför riskfyllt företag. 2.16 i : Enligt utredningensyftar frisläppandet av handredskapsfiskel, liksom naturvårdslagstiftningen,till att tillgodose allmänhetens intresse för friluftsliv. Viss molsvarighelkan ocksä sägas råda mellan frisläppandet av handredskapsfiskel och de möjlighetersom finns enligi nalurvårdslagen atl föreskriva sådana inskränkningar i rättenatt förfoga över en faslighet som behövs för alt tillgodose l.ex. friluftslivetoch alt förplikta ägaren att låla vissa intrång i syfte att göra ett markområdemer tillgängligt för allmänheten (sid 23). Enligt meningföreligger en principiell skillnad mellan ä ena sidan atl tvinga en ägare aUavstå från pågående markanvändning t.ex. skogsavverkning och å andra sidanbereda även utomstående rätt att utnyttja en näring/naturre- 1984/85:107 105 Andra med fisket jämförbara areella näringar ärjakt, skogsbruk och jordbruk. Enligt allemansrätten anses det lovligt aU tillgodogörasig vissa naturprodukter såsom blommor och andra örter samt bär, svamp ochkottar. Däremot är det inte tillåtet att ta växande delar av träd liksomvindfällen, sten, grus, torv, lång m.m., dvs. sådant som, i vart fall efternågot äldre värderingar, har egentligt ekonomiskt värde. På fiskets område haremellertid det s.k. enskilda frifisket redan tidigare införts FL.Med den utformningen som förslaget fått. innebärande atl endasl handredskapsläpps fria och med möjligheteratt inom känsliga områden även inskränka häri lordedock effekten närmast bli att jämföra med ett lovligt utnyttjande avallemansrätten till lands. Utredningen anser atl etl frisläppande av handredskapsfisketi de flesta fall inte medför någon skada för fiskerättsinnehavarna.Länsstyrelsen håller för sannolikt att detta stämmer såvitt gäller det direktautbytet av fisket. Utredningen menar vidare att intrånget i pågåendeutnyttjande av vattnen för fiske skall utgå från hur de faktiskt harutnyttjats. menar all del kanppasl kan få ha sådan avgörandebetydelse om nuvarande fastighetsägare faktiskt utnyttjat sin räll eller ej.Förändringen måste i stället bedömas mot bakgrund av vad som gällde innanlagändringen genomfördes. Fem av ledamöterna i i (,, , och ) reserverar sig såvitt gällerden principiella bedömningen av ersättningsfrågorna. 2.17 i län: Vadgäller ersättningsprinciperna delar den i promemorian framfördauppfattningen atl rällen till ersättning skall begränsas till att avse sådantintrång som medför att pågående utnyttjande av enskilt vatten för fiskeavsevärt försvåras. Den rådighelsinskränkning som elt frisläppande av handredskapsfiskeli övriga fall medför är relativt obetydlig i förhållande lill andrainskränkningar i äganderätten som fastighetsägarna har all låla med hänsyn tillallmänna intressen. 2.18 i : Atlnaturvårdslagens regler används för alt bedöma kvalifikationsgränsen för ersällningUllstyrks. Del är angeläget att gränsen för "avsevärt försvåras", somutgör gräns för ersättning, klarläggs för att undvika olika tolkningar ochtvister. Åven i övrigt bör naturvårdslagens ersättningsregler gälla. 2.19 i län:Promemorians redogörelse och motiveringar i ersättningsfrågorna är myckelknapphändiga och bygger i huvudsak på en analogi med ersättningsreglerna i nalurvårdslagen.En väsentlig punkt är härvid att man pä sid. 23-24 utgår från att ersättningenligt 1984/85:107 106 naturvårdslagenej lämnas om vattnen inle tidigare utnyttjats; för fiske. Man anger dock intenågon närmare motivering härför. Inte heller framgår klart om skälet skullevara atl verksamheten ej utgör "pågående markanvändning" eller ej"avsevärt försvårar" en sådan. Promemorian förutsälter alltså att enenskild fiskerätt skall ha fakliskl utnyttjats för atl den skall kunna ansessom pågående markanvändning och för att ett intrång av nu avsedd karakiär skallkunna föranleda ersättningar. Som faktiskt utnyttjande räknas därvid endasl atlman bedriver yrkesfiske, utnyttjar sina fiskevatten för husbehovsfiske ellersom etl fritidsnöje eller upplåter för yrkesfiske eller fritidsfiske. 1princip begränsas ersätlningsmöjlig-heten lill de situationer där ett faklisklinkomstbortfall kan konstateras till följd av reformen. Begreppet pågåendemarkanvändning infördes i anslulning till ändringar ibyggnads- och naturvårdslagstiftningarna. Någon direkt ledning för tolkningeni den här akluella situationen kan förarbetena inte sägas ge. I prop 1972: IIIbilaga 2 (s 332 ff) anges emellertid att begreppet bör ges en relativt generöstillämpning liksom atl del inrymmer förändringar som innebär en normal och naturligrationalisering av en aktuell markanvändning. Någon entydig rällspraxis synesännu inle ha ulvecklats och fiskefrågor torde så vitt k.änl inle haaktualiserats i rättsavgöranden. har i sitt arbele "Naturvårdoch pågående markanvändning" (Liberförlag 1980) niigol berört ocksåfiskefrågor. Enligt hans framställning (bl. a. avsnitt 14.1 jämföri med 13.2)synes fiskerätt, ålminslone där en sådan kan antas hainverkat på fastighetens objektiva värde, få anses ingå i en pågpåendemarkanvändning även om det inle bedrivs någol fiske i områdel. Rättsläget synesdärför vara del alt en fiskerätt anses vara pågående markanvändningäven om den eventuellt ej utnyttjas. Del torde också vara antagligt atlfiskerätten i olika värderingssammanhang ingår i fastighetsvärdet och iskärgårdsområdet i vissa fall ganska slarkt påverkar delta. I sammanhang därlänsstyrelsen deltagit i förhandlingar om ersättningar enligt naturvärdslagen,har fiskerätten vägts in vid ersättningen oavsett om rälten rent faktiskt varitutnyttjad vid Ullfällel eller ej.