prop · G80376 · 1984-12-31 00:00:00 — Vadgäller val av metod för utformning av de särskilda skatteregler somleder fram till den egentliga skattelättnaden, har utredningen funnit att de ovan vid A,B och C redo visade metoderna möter sådana invändningar att de inte kan förordas.Metoden vid D är inte heller en invändningsfri lösning.Mot metoden vid E finns inga egentliga invändningar att rikta, varför denna förordas. Oraman fritar viss del av lönen frånbeskattning, kan göras gällande att en motsvarande reduktion borde göras aveventuellt förekommande avdragsgilla omkostnader föranleddaav anställningen. Utredningen vill emellertid inte förorda enföreskrift av sådan innebörd och detta av följande skäl. knutna forskare är upplystatt de i merendels ganska vid omfattning uppbär särskildaersättningar eller åtnjuter förmåner av annan art som kompensation för beräknademerkostnader i anledning av anställningen i . Utredningen har, som framgår av detföregående, föreslagit att huvuddelen av dessa ersättningsbeloppresp värdet av dessa förmåner inte skall tas upp som skattepliktig intäkt,varvid tillika skall gälla att merkostnader som bestritts genom vad sålundatillhandahållits ej skall vara avdragsgilla. Godtas dettatorde merendels inb kvarstå några Prop.1984/85:76 110 avdragsgilla omkostnader av nu förevarande slag vad gäller gästforskare vid industriföretag. Om såemellertid undantagsvis skulle vara fallet, talar starka praktiska skal raoten reduktion som det kan konstateras att beskattningseffekten är fråndet allmännas synpunkt negligerbar. Annorlunda torde det merendels förhålla sig för forskare frånutlandet som tillfälligt knyts till universitet ochandra institutioner. De kommer inte i samma mån i åtnjutande av nu avsedda förmåner. Attmed tanke på dem reducera ifrågavarande avdragsrätt ligger inte i linje med önskemålet att stimulera deras intresse för gästforskningi . Även pratiska skäl talar emot en sådan reduktion. Här skall en situation beröras, aktuell närmastvid skattelindring enligt metoden under E. Denna innebär ju att endast viss del - t ex - av denegentliga lönen skall beskattas. Om forskarenblir sjuk, kommer detta att gälla även lön,som kan komma att utgå till honom under sjukskrivningstid.Fråga uppkommer emellertid hur man bör behandla den sjukpenning, som kan komma att utgå från allmän försäkringskassa eller annan försäkringsinrättning. Den gästforskare,vars vistelse i är avsedd att vara , skall vara sjukpenningförsäkrad här enligt AFL, i den mån han inte enligt socialförsäkringskonvention alltjämt omfattas av sitt hemlands motsvarandelagstiftning (jfr avsnitt 4). Vid sjukdom, som drabbar sådan gästforskare,utger sjukpenning till honom, bortsett från det undantagsfall att han omfattas av s karbetgivarinträde och får sjuklönav sin arbetsgivare. Den sjukpenning, som forskaren får frånkassan, är skattepliktig intäkt av tjänstenligt punkt 12 av anvisningarna till 32 §KL. Sjukpenningen ersätter i princip förlorad forskarlönoch bör därför enligt utredningens mening iskattehänseende behandlas pa samma sätt 1984/85:76 111 som lönen ochalltså vid skattelindring enligt metodenunder E vara skattepliktig endast till samma procentuella del som lönen. Vad som har sagts om sjukpening enligt AFL bör gälla även vissa andra i punkt 12 av anvisningarna till 32§ KL angivna ersättningar, nämligensjukpenning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring ellerlagen (1977:265) om statligt personskadeskydd, ersättning enligt lagen (1956:293) om ersättning åtsmittbärare och föräldrapenningenligt AFL. Detsamraa bör gälla även sådan i 32 §1 mom KL såsom skattepliktig omnämnd ersättning,som i annan form än livränta utgåttpå grund av sjuk- eller olycksfallsförsäkring,tagen i samband med forskartjänsten. Följande skall här tilläggas.I avsnitt 6.4 har återgivits ett uttalande däri en forskare vid kritiseratatt den förste innehavaren avErlanderprofessuren, en forskare frånUSA, som av och till arbetat i under ungefär tvåår, inte kom i åtnjutande av sjukförsäkringsförmåner oaktatuniversitet eriade arbetsgivaravgifter. Härtillär att säga att - såsomnärmare belysts under avsnitt 4.1-en förutsättning för förmånerna i fråga är attvederbörande blivit inskriven hos försäkringskassa.Härför erfordras att vistelsen i är avsedd att vara minst ett år.Det är inte för utredningen käntom framställning om inskriving hos kassagjorts. Det kan naturligtvis ocksåvara tveksamt hur en framställning iett fall sora detta skall bedömas.Utredningen får under alla förhållandenkonstatera att hithörande bestämmelser påsocialförsäkringsområdet, vilka är av generell natur, inte kan avinnovationsskatteutredningen omprövas.-Slutligen skall tilläggas att arbetsgivaravgifternatill socialförsäkringen är av kollektiv natur och att det förhållandetatt en viss arbetsgivare betalat sådanaavgifter sak 1984/85:76 112 nar samband med fråganhuruvida en hos honom anställd är förmånsberättigadeller ej. Slutligen måföljande beröras. Sedan någraår gäller särskilda regler för "kontraktsanställd forskare" vid i syfte att bereda sådan forskare vissa skattelättnader. Dessa bestämmelser, som kan avse även annanforskare än den som fyller kraven enligt deifrågasatta nya bestämmelserna förutländska gästforskare, börbibehållas som forskare hosSIPRI - om han fyller villkoren enligt de sist:;ämnda reglerna - kan äga att i stället begäratillämpning av dem. Prop.1984/85:76 113 9.1 Forskare som ifrågakommer för skattelättnader I direktiven görshärom följande uttalande. "De särskildaskattereglerna skall endast omfatta utländskamedborgare som är bosatta och verksamma utomlandsföre anställningen häri landet . Anställningen bör avse kvalificerat forsknings- eller utvecklingsarbetemed sådan inriktning eller på sådankompetensnivå att betydande svårigheter skulle föreligga för rekrytering inom landet.Kompetenskraven bör ställas så högt att antalet personer som uppfyller kraven blir begränsat." Utredningen vill någotkommentera detta uttalande. Grundtanken äruppenbarligen att den forskare som pågrund av medborgarskap eller bosättningoch hemvist har en påtaglig anknytning till vårt land skall vara underkastad vanliga svenskaskatteregler. Det betyder bl a att en svensk medborgare bosatt och verksarautoralands inte ifrågakommer för skattelättnadervid tillfälligt forskningsarbete i Sverige.En utländsk forskare anställd vid ett bolag utomlands, som är dotterbolag till ett svenskt moderbolag, har däremot inte sådananknytning till att han ej kan ifrågakommaför skattelättnader vid gästforskningsuppdragi . Uttrycket "verksam utomlands före anställningenhär i landet" ger givetvisuttryck för en riktig princip. Det kanemellertid finnas situationer däruttrycket inte bör hårdras. En utländsk forskare kan, såsom påpekatsför utredningen, ha sin verksamhettillfälligt förlagd till - kanske för föreläsningsverksamhet ed- för att därefterknytas till ett gästforskaruppdrag här i landet. Man bör undfika sådant som 8 1984/85. 1984/85:76 114 att han skall nödgasåtervända till hemlandet, där för ta upp någon verksamhet och sedan fara tillbaka till Sverigeför att bli berättigad att utnyttja de förmånligareskattereglerna. En inskränkning utöver vad som inryms i det återgivna direktivuttalandet kan å andra sidan möjligenövervägas. Under utredningsarbetets gånghar viss tvekan yppats om det lämpliga iatt de förmånligare skattereglerna skulle kunna gälla även för gästforskarei som är medborgare i annat nordisktland. Denna tvekan skulle hänföra sig till en möjligirritation när det uppmärksammades att den nordiske gästforskaren fick behålla väsentligt mer av sin lön än deninhemske kollegan. Vidare har sagts att med likartade bestämmelser i andra nordiska länder - en följsamheti skattelagstiftningssammanhang finns mångatidigare exempel på - skulle nordiska forskare avrenodlade skatteskäl eftersträva arbete i annat nordiskt land än hemlandet. Mot ett uteslutande av nordiska gästforskare frånskattereglerna i fråga talar å andra sidan att forskarlönerna, i varje fall professorslönerna, ärså avsevärt mycket högrei och att utan en lindring i beskattningen gästforskare fråndessa länder inte kan påräknas. För utredningen har påvisats flera exerapel härpå. Även från industrihållhar bestämda önskemål framställts om att inte göra undantag för nordiska forskare. Utredningen erinrar om ett tidigare återgivet uttalande att svenska forskare kan känna irritation överatt utländska kolleger får en högrebruttolön än den egna, enär detta anses ge uttryck för en värderingav forskaruppgiften som sådan, men å andra sidan kan godta en förmånligareskattemässig behandling av gästforskaren änsom ifrågakommer för den inhemske forskaren som själv kan bli förmånsbehémdladvid gäst- Prop.1984/85:76 115 Med hänsyn härtill och till att de nu aktuella skattereglerna ivarje fall tills vidare inte har någon motsvarighet i övriga nordiska länder förordarutredningen att man avstår från den nu diskuterade inskränkningen. Ettsärskilt problem är vidare hur det skall förfarasbeträffande utländska gästforskare som befinner sig i när de ifrågasattanya skattereglerna träder i kraft . Mot att tilläi-pa demi sådana fall kan sägas tala att forskaren knutits till verksamheten iSverige under de.villkor som gällde när denna påbörjades. Dessa villkor bör havarit bekanta för honom och för hans arbetsgivare och hans anställningsförmåner kanvara avvägda med hänsyn härtill. För en tillämpning av bestämmelserna i dessa fall talar å andrasidan att det kan vara angeläget att ekonomiskt möjliggöra ellerunderlätta att forskaren i fråga ges tillfälle att fullfölja ett pågående uppdrag. Utredningen har för egendel den uppfattningen att skattereglerna i fråga skall kunna tillämpas även i denu åsyftade fallen därest detta bedöms vara i enlighet med lagstiftningens syfte. Detinnebär att man beaktar omständigheterna i det särskilda fallet. Ärforskaren på ett för arbetsgivaren förbindande sätt tillförsäkrad fullekonomisk kompensation för hela anställningstiden, kan anledning saknas att medgeskattelättnader. Om åter läget, är det att uppdragets fullföljandeoch avslutande reellt är beroende av skatteeftergifter, bör sådanakunna meddelas. Det kan tilläggas att någon retroaktiv skattelättnadgivetvis inte ifrågakommer , Somovan antytts bör någon begränsning finnas av den tid varunder de förmånligaskattereglerna skall gälla. Anledningen härtill är i och för siguppenbar. Den forskare som stannar här måste antas ha anpassat sig till de i gällandevillkoren i olika hänseende och han bör 1984/85:76 116 skattemässigtbehandlas på samma sätt som andra inkomsttagare. Problemet är vilkentidsbegränsning som bör gälla. Somredovisats under avsnitt 6.3 har utredningen noterat ganska skildauppfattningar hos dem man rådgjort med: två upp till , i båda fallenmed möjlighet till förlängning, när det är av särskilda skäl påkallat, har angetts som lämpliga längstatider. Utredningensmening är att en betydande flexibilit-c bör gälla. Ett medgivande av nu ifrågavarandeslag bör givetvis inte ifrågakomma an som begärts eller som kan förutsesvara erforderlig för den avsedda forskarinsatsen. En god ordning kanvara när anställningstiden inte kan med större säkerhet överblickasoch önskemål framställts om att de särskilda reglerna skall gälla för längre tidatt ge ett medgivande med en möjlighet till förlängning för att arbetet eller projektet i fråga skallkunna föras till ett slut. Den längsta tiden för skattelättnader för en och samme forskare bör normaltvara , och detta även om forskaren anlitas av skilda institutionereller företag eller under inte sammanhängande tidsperioder. här och i den utarbetade lagtexten använderordet "bör" sker detta i syfte att ge beslutsorganet ifråga viss möjlighet att gå utöver fyraårsgränsen, när detta ter sig betingat av alldeles särskildaomständigheter. Idirektiven talas om "forsknings- eller utvecklingsarbete" och man kanutgå från att den närmare innebörden därav avsetts vara vad som går inunder de i sammanhanget gängse definitionerna sådana de återges tex i regeringens proposition 1983/84:107 om forskning (sid 7-8). Utredningenhar vid sina kontakter ställt frågan om vad som sålunda avses med forsknings-och utvecklingsarbete är något 1984/85:76 117 entydigteller om man här möter tolkningsproblem. Svaren har inneburit ungefär följande. Deområden inom vilka forskning och utbildning sker vid universitet och högskolor ärnotoriskt sådana områden som här är i fråga. Det kan emellertid också finnasforskningsområden utomlands som tills vidare inte återfinnsvid våra läroanstalter. I övrigt har svaren inneburit,att vad som hänförs till FoU är vad som det här bör vara fråga omsamtidigt som det påpekats att det kan vara svårt i detenskilda fallet att avgöra om det verkligen handlar om ett FoU-arbete. Tillsådant arbete vill man genomgående också hänföra en forskarinsats som visserligen innebär att gästforskarenendast utnyttjar sitt befintliga kunnande i syfte att utveckla eller förändra ettföretags produktion men i och för sig inte har till resultat att forskningen som sådanvidareutvecklas. Vid sådana uttalanden har fogats kravet på attarbetet skall ligga på en kvalitativt hög nivå - dethar talats om att man kanske borde upprätthålla krav på professorskompetens eller doktorsgrad för att få enpresumtion för att det handlar om en verksamhet på denavsedda höga nivån. Detkan i detta sammanhang omnämnas att ianslutning till en enkät om forsknings- och utvecklingsarbete (blankett 811) karaktäriserat det senare som en uppgift "attsystematiskt och metodiskt utnyttja forskningsresultat och vetenskaplig kunskapoch nya idéer för att åstadkomma nya produkter, nya processer, nya systemeller väsentliga förbättringar av redan existerande sådana",med andra ord - för att återge ett av ett industriföretagnyttjat uttryck - en "avancerad produktutveckling". Detäranledning att här erinra om tidigare återgivna till utredningengjorda uttalanden att bestämmelserna borde kunna tillämpas även när fråga är omutvecklingrbete avseende Prop.1984/85:76 118 sådant somt ex rationalisering, administration, logistik, marknadsföring.Utredningen vill som sin mening uttala, att när i den utarbetadelagtexten, i enlighet med direktiven, talas om "utvecklingsarbete"detta väl kan tänkas omfatta även sådant som rationalisering etc. Den avgörandesynpunkten bör vara om den som anlitas förutvecklingsarbetet utför detta med utnyttjande av forskningsresultat somhan uppnått eller vetenskapligt kunnande som han genomforskarinsatser förvärvat. I praktiken kan detta betyda attbeslutsorganet i fråga fäster särskild vikt vid om vederbörande är på ofes-sors- eller doktorsnivå. Utredningenhar den uppfattningen att man inte kan och möjligen inte heller börprecisera sig i nu förevarande sammanhang mer än somskett. Det galler i stället att tillse att de som har att göra bedömningenhar kompetens härför och följer de allmänna riktlinjer som angetts i det föregående. Idirektiven sägs också att en förutsättning för de tänkta skattereglerna är att betydande svårigheterskulle föreligga för forskarrekrytering inom landet. På dennapunkt har utredningen fått ett mycket entydigt svar, nämligenatt man anlitar inte en utländsk forskare om en lika kvalificerad svensk sådan finnsatt tillgå. Många skäl sägs tala härför såsom under alla förhållanden högrekostnader, nödvändigheten att hjälpa till med bostadsfrågan,understundom kanske språksvårigheter. Meddet föregående har berörts vad som i princip synes böra gälla för att desärskilda skattereglerna skall bli tillämpliga på en gästforskare.Den därpå följande frågan gäller på vem det skall ankomma att pröva omforskaren i fråga uppfyller de ställda villkoren. Prop.1984/85:76 119 Vissa av dessa villkor, såsom att vederbörande är utländskmedborgare samt bosatt och verksam utomlands före anställningen i , kan i och för sig tänkasprövade av taxeringsnämnd. Men åtskilligaolägenheter skulle vara förenade med en sådanordning. Taxeringsnämnderna är inte verksamma . Sina beslut fattar nämnden i anslutning till att taxeringen bestäms. Någraförhandsuttalanden kan nämnden inte göra.Vid tvistigheter kan besvär anföras och ärendetfördröjas på ett oacceptabelt sätt. Bedömningen huruvida fråga är om ettkvalificerat forsknings-och utvecklingsarbete enligt bestämmelserna häromär något sora av uppenbara skälinte kan ankomma på taxeringsnämnderna. Någonannan lösning måste eftersträvas. Inom finns en nämnd förrättsärenden med uppgift att ge förhandsbeskedi inkomsttaxeringsfrågor. Inte heller denna nämnd ären lämplig lösning av detta problem. Ledamöterna äråtta och det kan inte förutsättasatt dessa kan sammanträffa för beslut såofta och med den snabbhet som härerfordras. De är inte heller utsedda med tanke på en bedömningav frågor som den nu aktuella. Förfarandet ärvidare formaliserat med motpart och påannat sätt. Och besluten kan av part överklagas. - Vid sidan av förhandsbesked ges också besked i åtskilliga dispensärenden därinte överklag-bara beslut lämnas av ordförandenjämte ytterligare två ledamöter.Dessa är hämtade från nämnden där särskild sakkunskap beträffandeforsknings- och utvecklingsarbete inte kan förutsättas vara representerad. I stället bör en okonventionell lösning övervägas som möjliggör snabba och slutliga beslut. Beslutsuppgiften bör läggas på en starkt begränsadpersonkrets med inslag av särskildsakkunskap. Anknytning bör vidare ske till en befintligmyn- 1984/85:76 120 dighet som kan tillhandahålla erforderlig administrativ service. En anknytning börske till med hänsyn tillden centrala ställning inom skatteförvaltningen som verket har och med de förutsättningarsom därigenom finns för att fattade beslut snabbt skall kunna bringastill kännedom för arbetsgivare och arbetstagare samt vederbörande lokala skattemyndighet. Därvid ges tillika information om vad som skallbeaktas för att ett beslut om tillämpning av de särskildaskattereglerna blir vederbörligeneffektuerat och iakttaget. I särskild mån ansvarig börenligt utredningen generaldirektöreni vara och han börsom ordförande ingå i ett beslutskollegium. Vid förhinder förgeneraldirektören bör överdirektören i verket inträda och ta över den förres uppgifter och ansvar. I beslutskollegiet börvid sidan av generaldirektören endastnågra få personer ingåoch de bör företräda särskild sakkunskap. Anledningen till att personkretsen bör vara såliten är önskemålet att kunna ge snabba besked.Med en större personkrets ökar svårighetenatt samla vederbörande till sammanträde resp genom telefonkontakt nå fram till ett beslut. Givetvis ankommer det påregeringen att utse de personer -enligt utredningens mening ej fler än tvåjämte ersättare fördem - som förutom ordföranden skall ingåi kollegiet. Utredningen vill emellertid redovisa några synpunkter i sammanhanget . En av de tvåbör helst ha särskilda insikter på de tekniskt naturvetenskapliga och medicinska forskningrarådena och jämväl på deforskningsområden som är aktuella inom läkeme- Prop.1984/85:76 121 Det kan antas att framställningar om tillämpningav de särskilda skattereglerna blirrelativt sett mest frekventa inom dessa områden. Sannolikt kan det vara svårt att finna en person med en så hög och bred kompetens som den antydda. När en ersättareför den ordinarie ledamoten utses, bör detta ske med tanke på att fåden komplettering av sakkunskapen som kan böraeftersträvas . Avser en framställningett ämnesområde utanförden ordinarie ledamotens särskildakompetens men inom ersättarens, bör ordförandenvara oförhindrad att låta den sistnämndei stället för den ordinarie ledamoten inträda i beslutsfunktionen. Förslag till ledamot och ersättare fördenne i nu åsyftat fall kan tänkas bli avgivet från olika håll. Utredningen har haft såväl IVA somSTU i tankarna men stannat för att förorda att förslagi ämnet bör gemensamt avges av NFR och MFR. Förslaget börvara ett ordförandeärende bl a därför att befattningshavare vid de båda forskningsråden- som inte gärna kan vara med om att förorda sig själva- inte skall vara på förhand uteslutna från att kunnaifrågakomma för förslag. De särskilda skattereglerna kan vinnatillämpning även på många andra forskningsområden. Särskiltbör i sammanhanget det humanistisktsamhällsvetenskapliga området uppmärksammas,och utredningen förordar att den andre av de båda nu aktuella ledamöterna jämte dennes ersättare utses påförslag av eller rättare sagt dess ordförande. Vid val av ledamot och suppleant bör eftersträvasatt de båda tillsammans täcker så vidai sammanhanget aktuella områden som möjligt. Vad ovan sagts om anlitande i vissa fall aversättaren i stället förden ordinarie ledamoten bör gälla även i detta fall. Prop.1984/85:76 122 Hur valet av ledamöteroch suppleanter än utfaller, ligger det i sakensnatur att framställningar kan inkomma som liggerutanför den inom beslutskollegietrepresenterade omedelbara sakkunskapen. Det kan antas att framställningarna, som måste förutsättas vara så raotiverade att forsknings- ellerutvecklingsarbetets innebörd klartframgår och att tillräckliga uppgifter lämnats rörande den tilltänkte, eller redan befint-lige, gästforskarens data i vad dessa är av betydelse vid ärendets behandling, merendels kan bedömas av kollegiet även omframställningen avser något utanförledamöternas egentliga kompetensområde. Närså emellertid inte är fallet, kan ifrågakomma att genom en formlig remiss till sakkunnig instans inhämta dess synpunkter före ett beslut. Är ärendet brådskande eller finner man dettaenklare och bekvämare bör hinder inte mötaför företrädare för kollegiet att ta en direkt kontakt med den ellerdem som här kan lämna avgörandesynpunkter. En tjänsteanteckning att läggas till handlingarna bör göras meduppgift varifrån synpunkter inhämtats och, kortfattat, vilka dessa varit. När det gäller framställningarfrån universitet, högskolor etc, har universitetskanslern under handframfört synpunkten, att det bör ankomma påinstitutionen i fråga att göra en till ifrågavarandebeslutskollegium ställd framställning som inges till vederbörande rektorsämbete.Det skulle därefter ankomma på rektor att med till- eller avstyrkanvidarebefordra framställningen. Tillämpas denna ordning kompletteras följaktligen beslutsunderlaget. En sådan ordning, som synes ändamålsenlig,bör kunna iakttas utan att dettablir i lag eller förordning direkt föreskrivet. Här skall tillfogas att åtskilliga framställningarom de särskilda skattereglernas tillämpning kan komma att avse utländska personer med uppgift att bedriva tillämpad forsk-ning eller utvecklingsarbete vid svenskaindustriföretag. 1984/85:76 123 Utredningenhar övervägt om på grund härav i beslutsorganet borde ingå också någonledamot med särskilda insikter på detta område.Tanken har emellertid avvisats dels därför att fältet här är så vitt att en enskild person knappast kan tänkas haen samlad överblick, dels - och kanske främst - för attinte äventyra en snabb handläggning genom att utöka kretsen av dem som haratt delta i ett beslut. Enligt utredningens mening bör det istället ankomma på ordförandena i NFR och MFR när de gerin förslag till regeringen beträffande en ledarrot med suppleant för dennaatt väga in även sådant som berörts. Möjligheternaför beslutsorganet att inhämta synpunkter från t ex IVA och STU skallinte heller förbises. Utredningenhar övervägt om det bör föreskrivas att de tre i beslutet deltagande skallvara ense om bifall för att sådant skall meddelas. En föreskriftav denna innebörd kunde tänkas i sin mån medverka till särskild återhållsamhetnär det gäller att medge skattelättnadernai fråga, en återhållsamhet som ges uttryck för idirektiven. A andra sidan finns grundad anledning anta att de trebeslutsfattarna vinnlägger sig om att nå en gemensam uppfattning ienlighet med lagstiftningens syfte och att man endast rent undantagsvis kommertill olika slut. Utredningen finner sammanfattningsvis inte anledning förordaannat än vad som normalt gäller när ett kollegium om tre personer har att fatta ettbeslut.