prop · G803108 · 1984-12-31 00:00:00 — Enligt åtskilliga avräkningsbeslämmelser kan avräkningemellertid göras till betalning av motfordringar som ännu inle förfallit lillbetalning. Till en början kan nämnas beslämmelserna i 68 § 4 mom. andra stycketförsta meningen UBL och 32 § andra styckel första meningen AVGL. enligt vilkaavräkning görs för viss debiterad tillkommande skatl resp. avgift utan 1984/85:108 26 något krav på att betalningstiden skall ha inträtt. Enligt68 § 3 mom. UBL skall avräkning dessutom göras inte bara för debiterad skallutan också för skatl som bör debileras. Vidare föreskrivs i 49 § ML altavräkning för betalning av fordran på mervärdeskatt skall göras om denskaltskyldige står i skuld för sådan skatt. Uttrycket "stå i skuldför" innefattar fastställd skatt även om den inle är förfallen Ullbetalning. I nu nämnda fall då avräkning kan göras innanmotfordringen är förfallen till betalning rör det sig i huvudsak om avräkningmellan samma medelsslag. Det finns emellertid också exempel på avräkningmellan olika medelsslag redan innan motfordringen förfallit till betalning. Vidåterbetalning enligt 20 § AUL skall således avräkning göras så snarl denåterbetalningsberältigade står i skuld för skatt enligt UBL, mervärdeskatt,arbetsgivaravgift eller allmän löneavgift. Uttrycket "slå i skuldför" används också i 5 kap. 7 § LPP och 125 § USAL. Enligt vissa beslämmelser får en preliminär avräkningdessulom göras redan innan motfordringen ens faslställts. Enligt 68 § 4 mom.andra stycket andra meningen UBL får sålunda återbetalning av skatt i visstfall innehållas i avvaktan på alt tillkommande skatl påförs. Vidare föreskrivsi 32 § andra stycket andra meningen AVGL atl återbetalning av preliminär avgiftunder vissa förutsättningar får innehållas i avvaktan på atl tillkommandeavgifl påförs. Del finns vidare beslämmelser som medger avräkning förbetalning av en motfordran trots atl anstånd med belalningen av dennabeviljats. Sådana bestämmelser finns i 51 § andra stycket UBL och i 26 §iredje slyckel AVGL och de innebär alltså att avräkning får ske underanslåndsUden, dvs. före den tidpunkt till vilken förfallodagen framfiyttatsgenom an-ståndsbeslutet. Det kan tilläggas att fordringen inte får drivas inunder anståndstiden. Trots atl avräkning enligt nyssnämnda bestämmelse i UBL iprincip får göras mellan skatt som skall återbetalas och skall för vilkenbelalningsan-stånd har medgells, görs enligt praxis (se anvisningarna i ) inte avräkning mot skatt för vilken anstånd med betalningen harmedgells på grund av all taxeringsbesvär m. m. har anförts.Avräkningsbeslämmel-sen i 5 kap. 7 § LPP har utformats i överensstämmelse meddenna praxis (se prop. 1983/84:71 s. 102) och innebär alltså att skattebeloppsom den skattskyldige fått anstånd med atl belala skall avräknas, såvidaanståndet inte beviljats med anledning av den skattskyldiges besvär över beslutom skatten. Enligt de olika avräkningsbeslämmelserna i skatte- ochavgiftsförfatl-ningarna är det regelmässigt den återbetalande myndigheten somhar att verkställa avräkningen, som ju är ett led i förfarandet vidåterbetalningen. 1984/85:108 27 Länsstyrelserna svarar således för återbetalning ochavräkning enligt UBL, ML, AUL och lagen om bevillningsavgifter för särskildaförmåner och rättigheter. RSV svarar för avräkningen enligt kupongskattelagenliksom - i den mån verket är beskattningsmyndighei - enligt LPP. 1 de fall dåstatens jordbruksnämnd är beskattningsmyndighet svarar återbetalning enligt LPP. () svarar föravräkningen vid återbetalningen av arbetsgivaravgifter enligt AVGL men enligtUSAL är del länsstyrelserna som skall ha hand om återbetalningen ochavräkningen. Pä tullområdet ombesörjs återbetalning och därmed också avräkningav generaltullstyrelsen. svarar för återbäring ochavräkning enligt studiestödslagen. 1 fråga om vägtrafikskatt är länsstyrelsebeskattningsmyndighet, men återbetalning verkställs av trafiksäkerheisverketför beskattningsmyndighetens räkning. Vid sådan återbetalning görs avräkningautomatiskt. Länsstyrelse kan emellertid också besluta om avräkning; senärmare RSV: s anvisningar (RSV Iv 1983:2) om återbetalning av vägtrafikskattsamt om avräkning av vägtrafikskatt och vissa avgifier. Åven omdet sålunda i princip är den restituerande myndigheten som verkställeravräkningen, förutsätter denna ofta att restitulionsmyndighelen på elt ellerannal sätl kommunicerar med kronofogdemyndigheten. En sådan kommunikation kanvara nödvändig för att restitulionsmyndighelen skall få kännedom om sådana förindrivning överlämnade avräkningsbara motfordringar som avser andra medelsslagän del som skall reslilueras. Även när det gäller avräkning mot en förindrivning överlämnad fordran avseende samma medelsslag som del som skallrestitueras, krävs oftasl kommunikation med kronofogdemyndigheten för attrestitulionsmyndighelen skall få kännedom om vad som alltjämt är obetalt avden för indrivning överlämnade fordringen. På grund av delta finns del i endel författningar föreskrifier om kommunikalion mellan restitulionsmyndighelenoch kronofogdemyndighelen. 1 32 S tredje slyckel AVGL föreskrivs sålunda allRFV till kronofogdemyndigheten skall lämna uppgift om arbetsgivare som ärberättigad atl ålerfå erlagd avgifl. Vidare föreskrivs i 44 § första styckeluppbördskungörelsen (1967:626) atl länssiyrelsen skall lämnakronofogdemyndighelen uppgift om överskjutande preliminär skall enligtskallsedel på slutlig skalt för skattskyldig med skuld som skall drivas in avkronofogdemyndigheten; i paragrafens andra stycke ges ytterligare föreskrifterom kommunikalion mellan myndigheterna. När del gäller annan reslilulion enligiUBL än sådan som avser överskjulande preliminär skatl enligt skattsedel påslutlig skatt föreskrivs i 48 S uppbördskungörelsen att det i den ordning ochomfattning som RSV bestämmer skall undersökas om den resiilutionsberättigadehar skuld som skall drivas in av kronofogdemyndigheten. 1 av RSV utfärdadeanvisningar (RSV Du 1981: 13 och 1981:20) finns närmare bestämmelseromkommunikationen mellan skattemyndigheterna och kronofogdemyndigheterna. Detkan tilläggas att förfa- 1984/85:108 28 randelvid återbetalning av överskjutande preliminär skall bygger på användning avautomatisk dalabehandling (ADB). Iförarbetena till de nuvarande avräkningsbeslämmelserna i 49 § ML (prop.1982/83:84 s. 40) förutsattes kommunikalion mellan såsomrestitutionsmyndighet och kronofogdemyndighelen. Beslämmelser härom finns i avRSV utfärdade föreskrifier och anvisningar (RSV lm 1983:2). Förfarandet byggerpå ADB-användning. Utanatt det finns författningsbestämmelser härom föregås FlSV;s återbetalningar avkupongskatt och verkets utbetalningar på punktskatteområdet också avkommunikation med kronofogdemyndigheterna. FiSV underrättar såledesregelmässigt vederbörande kronofogdemyndighet om utbetalningar avseende beloppom . Ioch med att kronofogdemyndigheten underrättas om förestående återbetalningareller andra utbetalningar bereds kronofogdemyndighelen inle bara tillfälle atttill restitulionsmyndighelen anmäla sådana för indrivning överlämnadefordringar som skall eller får avräknas från restiiulionsford-ringen. Dessutomfår kronofogdemyndigheten möjlighet att ta reslilulions-fordringen i anspråkgenom utmälning tili betalning av fordringar i såväl allmänna som enskilda mål.Vad som kan omfattas av en utmÉitning av en restitutionsfordran är dock endaslvad som eventuellt återstår efler föreskriven avräkning. Detta innebär medandra ord att staten i den utsträckning som avräkningsbeslämmelserna medgerfår företräde framför övriga borgenärer lill betalning ur den tillgång som enreslilulionsfordran ulgör för den äterbetalningsberättigade. Vad som eventuelltåterstår efler föreskriven avräkning kan dock inte alltid las i anspråk genomutmätning. Vissa restiiutionsfordringar, t. ex. fordran på överskjulandeingående mervärdeskatt (49 § femte stycket ML), får nämligen inle utmätas. Åveni sådana fall där kronofogdemyndighelen enligt vad sagts medverkar iavräkningsförfarandet är det restitulionsmyndighelen som svarar föravräkningen, vilken betraktas som en renl administrativ åtgärd (jfr Jö:sämbetsberättelse 1960 s. 288, 1962 s. 461 och 1974 s. 442). Detla har framförallt betydelse om den som utsatts för en avräkning är missnöjd och villöverklaga avräkningsåtgärden. Trots atl avräkningen ofta innebär attrestitutionsfordringen tas i anspråk för betalning av fordringar som äröverlämnade lill kronofogdemyndigheten för indrivning, är avräkningen inte ensådan exekutiv åtgärd som skall överklagas lill hovräli: och högsla domstolenenligt besvärsreglerna i utsökningsbalken (UB). Avräkningen ankommer pårestitulionsmyndighelen som ell led i ålerbelalningen och den som ar missnöjdmed avräkningen kan besvära sig i den ordning som gäller för överklagande avmyndighetens beslut om alerbeialning. Besvär över restitutionsmyndighelernasålerbetalningsbeslut prövas i regel av kammarrätt och kammarrättens beslut fåröverklagas hos regeringsrällen. En länsstyrelses beslut om återbetalning avmervärdeskall - och om avräkning vid sådan alerbeialning - överklagas dock hosRSV och RSV:s beslut får inte överklagas. 1984/85:108 29 Detkan lilläggas att () i meddelande nr 1:35uttalat, alt avräkning (kvittning) mot överskjutande preliminär skatt är ettled i förfarandet vid restitution av skatt, som det enligt 68 § UBL ankommer pålänsstyrelsen atl verkställa, att besvär över beslut irestiluUonsärenden får föras i sista hand hos regeringsrätten samt au RRVansett atl besvär över avräkning mol överskjulande skatl bör prövas avlänsstyrelsen som en framställning från den skaltskyldige om restitution avskatt. Ianslutning till vad i det föregående sagts om kommunikation mellanrestitutionsmyndigheten och kronofogdemyndigheten vill jag framhålla attavräkning enligt de nu gällande avräkningsbeslämmelserna görs ulan föregåendekommunikalion med den reslitutionsberälUgade, dvs. ulan att denne fåtttillfälle alt yttra sig över frågan om avräkning. Ofta har denne inte ens fåttkännedom om sin restitutionsfordran, när frågan om avräkning uppkommer. Ipromemorian föreslås en väsenllig uividgning av möjligheterna atl la skatte-och avgiflsresiitutioner i anspråk genom avräkning. Enligt promemorian bör denutvidgade avräkningsrälten inle regleras genom särskilda beslämmelser i deolika författningar som innehåller reslilutionsbeslämmelser. Del föreslås istället all det utvidgade avräkningsförfarandet regleras genom en särskildlag, lagen om avräkning vid alerbeialning av skall m.m. Det föreslås atlnuvarande avräkningsbestämmelser i princip skall slå kvar, vilket medför en iviss mån dubblerad reglering av avräkningsförfarandet. Den föreslagna lageninnefattar därför beslämmelser som reglerar konkurrensen mellan denna lag ochandra avräkningsbeslämmelser. Enligt del framlagdalagförslagel skall ell flertal resUiuUoner på skalte-och avgiftsområdet tas ianspråk för avräkning mot sådana det allmännas fordringar mot den restitutionsberättigadesom avses i I kap. 6§ andra styckel UB och som är överlämnade för indrivning.Della innebär att avräkningsförfarandel vad gäller molfordringarna anknutitstill del i UB reglerade begreppel allmänt mål. Genom användningen av uttrycket "detallmänna" kommer inle bara slatliga utan också kommunala motfordringar attingå i avräkningsförfarandet. Anknytningen till begreppel allmänl mål innebäratt avräkningsrälten på moifordringssidan kommer alt vidgas utöver skatte- ochavgiftsområdet främst så till vida att den även kommer all omfalla delsfordringar på böter, vilen och rällsverkansbelopp, dels vissa fordringar pårättegångs- och rältshjälpskoslnader. Enligtpromemorian vore del önskvärt om man även vad gäller restiiu-tionsfordringarnakunde knyta an lill begreppel allmänl mål, så atl man fick fullständigöverensstämmelse mellan resiiiuiionerna och molfordring- 1984/85:108 30 arna.Med hänsyn till intresset av atl det av lagen klart framgår vilka reslitutionersom skall tas i anspråk genom avräkning föresläs emellertid en annan lösning.Enligt 1 § i den föreslagna lagen skall lagen sålunda vara lillämplig - dvs.avräkning skall göras - vid återbetalning eller annan utbelalning av skalt. 1lagförslaget (2§) preciseras detla ullryck främsl genom hänvisning till olikaskatte- och avgiftsförfattningar. Förslagel innebär att de flestarestilutionerna på skatte- och avgiftsområdet skall tas i anspråk föravräkning. Utbetalningar av stöd och bidrag av olika slag samt andra lyper avutbetalningar utanför skatte- och avgiftsområdet föreslås däremot inte ingå iavräkningsförfarandel. Enligtlagförslagel skall beslui om avräkning inle meddelas avreslitu-tionsmyndighelerna utan av kronofogdemyndigheterna och lagförslagetinnehåller bestämmelser om vilken kronofogdemyndighet som skall vara behörigatt beslula om avräkning. För atl kronofogdemyndighelen skall få möjlighel atti förekommande fall beslula om avräkning måste avräkningsförfarandet bygga påen skyldighet för restitutionsmyndigheten att underrätta kronofogdemyndighetenom förestående utbetalningar. Enligt promemorian bör förfarandet emellertidläggas upp så att avräkning inle fram-ivingas när fördelen med avräkningen inteslår i rimlig proportion lill koslnaderna för förfarandet, vilket exempelviskan bli fallet när det är fråga om mindre belopp och särskilt om förfarandelinle är automatiserat. Enligt promemorieförslaget skall därför föreskrifier omi vilken ordning och omfallning som kronofogdemyndigheterna skall underrättasmeddelas av regeringen eller den myndighel som regeringen beslämmer. Enligipromemorieförslagel (3 §) skall kronofogdemyndigheten, efter underrättelsefrån restitutionsmyndigheten, avräkna så myckel som behövs för betalning av detallmännas fordran och endasl vad som återstår därefter får betalas ut. Dennaavräkningsbeslämmelse avses ha samma principiella innebörd som UBL:savräkningsbeslämmelse och skall alltså innebära dels en begränsning av denskall- eller avgiftsskyldiges rätl till resUlulions-fordringen, dels allavräkning i princip är obligalorisk i de fall då kronofogdemyndigheten skallunderrättas. Lagförslaget innehåller emellertid en bestämmelse (5 §) enligtvilken avräkning får underiåtas i vissa fall då anstånd med belalningen av detallmännas fordran beviljats. Dessutom föreskrivs att avräkning inle får görasför betalning av en preskriberad fordran. Enligipromemorian torde avräkningsförfarandel, för alt del skall bli rationellt ochlönsamt, i stor utsträckning komma att bedrivas med hjälp av ADB. Dettaförhållande har emellertid inte ansetts behöva medföra att användningen av ADBregleras i den föreslagna lagen. De närmare övervägandena rörande användningenav ADB får enligt promemorian göras i ett senare skede, l.ex. i samband medbehandlingen av skatteindrivningsutredningens betänkande (Ds Fi 1983:4)Utsökningsregisleriag. 1promemorian förulsalls all kronofogdemyndighetens handläggning av etlavräkningsärende enligt den föreslagna lagen inle kommer all avsekronofogdemyndighelens exekutiva verksamhel och alt förvallningslagens (1971:290) föreskrifter blir tillämpliga i fråga om förfarandet, om annal inteföreskrivs. Belräffande förfarandet föreslås den nya lagen emellertid innehållaen siirskild bestämmelse (7§), enligt vilken avräkning skall få göras altden restituUonsberättigade i förväg underrättats om den föreslåendeavräkningen. 1 anslulning till denna bestämmelse föreslås en beslämmelse omatl underrättelse om verkställd avräkning skall sändas till den restitutionsberättigade.Enligt promemorian bör närmare föreskrifter om hur sådan underrättelse skallske och vad den bör innehålla ges i en förordning angående tillämpningen avlagen. 1 en sådan förordning bör också ges föreskrifter om vadkronofogdemyndighetens beslui skall innehålla. Vidareföreslås (8 S) att beslämmelserna i UB om besvär över utmätning i allmänhelskall ha molsvarande tillämpning i fråga om besvär över kronofogdemyndighetsbeslut om avräkning. a. alt avräknings-beslut får överklagaslill hovrätt och högsla domstolen. I anslulning därlill föreslås aU detallmännas lalan i mål om avräkning i hovrätt och högsta domstolen skall förasav RSV. Dessutom föreslås all kronofogdemyndighelens beslut om avräkning skalllända till omedelbar efterrättelse. Konkurrensenmellan den föreslagna lagen och andra avräkningsbestämmelser föreslås regleradgenom två olika bestämmelser. Enligt den ena (3§ andra stycket) skall lagensbestämmelser träda i slället för andra lagbestämmelser om avräkning, i den månde avser avräkning mol fordringar som är överlämnade för indrivning. Allavräkning mot fordringar som är överlämnade för indrivning skall således görasav kronofogdemyndighet enligt den nya lagen. Den andra bestämmelsen (3 §tredje siyckel) innebär att en restitutionsfordran i första hand skall tas ianspråk för avräkning mol fordringar som inle är överlämnade för indrivning,dvs. av reslitutionsmyndigheten enligt de särskilda lagbestämmelser som medgersådan avriikning. Endasl om sädan avräkning inle skall göras eller om del eflersådan avräkning återstår något av restitutionsfordringen, kan avräkning enligtden föreslagna lagen komma i fråga. 1promemorian föreslås också vissa av den nya lagen föranledda ändringar i ML,bötesverkställighelslagen, UBL och VSL. Detsammanlagda beloppet att indriva belräffande skaller och avgifier har ökalmarkanl . a. mol bakgrund härav har under de senasle årenförls fram önskemål om en "generell kviitningslag", vilken 1984/85:108 32 skulle ge möjlighel all direkt ta olika slags statligaulbelalningar i anspråk för betalning av mottagarens skatte- ochavgiftsskulder. Det i departementspromemorian framlagda förslaget är merbegränsat. Det omfattar således i princip bara utbetalningar på skatte- ochavgiftsområdet. Promemorieförslaget innefattar emellertid ändå en väsenlliguividgning av det allmännas nuvarande möjligheter atl få sina fordringarbetalda genom avräkning från belopp som skall utbelalas enligi olika skatte-och avgiftsförfattningar. För del första blir det fler slag avrestiiutionsfordringar som kan bli föremål för avräkning. För det andra ökaskretsen av motfordringar som beaktas. Vid avräkning enligt nuvarande bestämmelserkan sålunda en restitutionsfordran i princip tas i anspråk endast för betalningav fordran på skalt eller avgift av samma eller liknande slag som den skatteller avgifl som skall restitueras. Enligt den i promemorian föreslagna lagenskall de i lagen avsedda resiitulionsfordringarna däremot tas i anspråk föravräkning mol alla sådana det allmännas fordringar som avses i 1 kap. 6§ andrastyckel UB och som är överlämnade för indrivning. Såväl promemorians förslag om alt de nuvarandeavräkniiigsmöjlighe-terna skall utvidgas som huvudlinjerna i promemoriansförslag till lag om avräkning vid återbetalning av skatt m. m. har tillstyrktseller lämnats utan erinran av flertalet remissinslanser. Endast ett fåtalremissinslanser -bankinspektionen. (),. och Svenska inkassoföreningen-har uttryckligen avstyrkt att promemorians förslag läggs lill grund förlagstiftning. En av dessa remissinstanser - bankinspektionen - har dock inte någraprincipiella invändningar mot en utvidgning av det allmännas rätl lillavräkning ulan grundar sitt avstyrkande på att vissa frågor försl bör bliföremål för ytterligare utredning. hantverks- ochinduslrior-ganisalion - Familjeföretagen har visserligen tillstyrkl en särskildavräk-ningslag men organisaiionen är negaliv lill den föreslagna utvidgningenav avräkningsförfarandel och anser att det av principiella skäl är felakliglalt staten ytterligare skall förbättra sin position som borgenär i konkurrensmed övriga borgenärer. () har också uttalat sigför en särskild avräkningslag men anser atl det föreslagna tillämpningsområdetär alltför omfattande och att avräkning endasl bör få ske mellan fordran ochskuld inom skatte- och avgiftsområdet. Som jag nämnl har bankinspektionen i och för sig intenågon erinran mot promemorians huvudprincip att slalen vid utbetalningar skallkunna göra avräkning mol fordringar på mottagaren av utbetalningen. Enligtinspektionen är del emellertid sannolikt atl ett myckel stort antal hellnormala utbetalningar, mångdubbelt fler än dem som kan ifrågakomma föravräkning, fördröjs genom det föreslagna förfarandet. En sådan mera allmänfördröjning för avräkningskontroll skulle enligt inspeklionens mening kunnavålla allvarliga olägenheter för betalningsväsendet. Inspektionen pekar vidarebl.a. på de ränteföriuster som i vart fall mottagare av slörre statligautbetalningar skulle göra. 1984/85:108 33 har i sill remissyttrande instämt i vad bankinspektionen anförtom atl en mer allmän fördröjning för avräkningskontroll skulle kunna vållaallvarliga olägenheter för betalningsväsendet. Flera remissinstanser -generallullslyrelsen, RRV, lokala skallemyndigheten i , SAF, och - har också framhållit viklen av alt restilutionernasker med skyndsamhel och all avräkningsförfarandel inle medför fördröjning avutbetalningarna. Medanledning av vad bankinspeklionen m. fl. remissinstanser anfört om fördröjningav utbetalningarna får jag för egen del framhålla följande. Införandet av etlulvidgal avräkningsförfarande bör rimligen inte få medföra alt statensutbetalningar lill dem, som inte har några skulder för vilka avräkning skallgöras, blir fördröjda i sådan mån atl det medför några olägenheter för dem. Vadgäller restiiutionsfordringar som inle löper med ränla, t.ex. fordran pååterbetalning av mervärdeskatt, är det givelvis särskilt angelägel atlutbetalningarna inte fördröjs genom avräkningsförfarandet. Enligt vad somframgår av RSV:s och skatteindrivningsutredningens remissyttranden är delemellertid möjligt alt ordna den för ett avräkningsförfarande nödvändigakommunikationen mellan utbelalningsmyn-digheterna och kronofogdemyndigheternaså att de ulbelalningar, som inle blir föremål för avräkning, inte behöver blifördröjda. Om den utbetalande myndighetens regisler förs med ADB kan det avkronofogdemyndigheterna använda s. k. REX-syslemel nämligen fortlöpande lämnauppgift den utbetalande myndigheten om vilka personer som är gäldenärer.Detta innebär att denna myndighets utbetalningar lill dem som inte ärgäldenärer kan ske utan någon som helsl fördröjning. Endasl i de fall dåulbelalning skall göras till någon som är gäldenärsmarkerad i myndighetensregister krävs yllerligare kommunikalion med kronofogdemyndighelen för genomförandeav avräkningen. Om denna görs med användning av ADB, kan belopp som eventuelltåterstår efler avräkningen enligt vad RSV uppger utbetalas med endast någondags fördröjning. Enligt vad jag inhämtat används den nu beskrivna metodensedan någon lid vid avräkning enligt 49 § ML från återbetalning avmervärdeskall. mån kommunikationen mellan de utbetalande myndigheterna ochkronofogdemyndigheterna ordnas enligt den beskrivna metoden, behöveravräkningsförfarandet inle medföra de av bankinspeklionen befaradeolägenheterna. Metoden förutsätter dock aU utbetalningsmyndighetens registerförs med ADB. Åven på områden där metoden inte kan eller bör användas bör detemellertid enligt min mening finnas möjligheter att praktiskt ordna enavräkningskontroll på sådant sätl att utbetalningarna till dem som inte ärgäldenärer inte blir fördröjda i någon nämnvärd grad. Jagvill tillägga att redan tillämpningen av de nuvarande avräkningsbeslämmelsernai stor utsträckning förutsätter att reslitutionsmyndigheten innan enutbelalning görs undersöker huruvida den betalningsberättigade är restförd hoskronofogdemyndigheten för vissa närmare angivna skatter 3 1984/85.I saml. 1984/85:108 34 1 den del promcmorielörslagel inte innebärannat än att denna kontroll måste utvidgas till att avse åven andra detallmännas motfordringar medför det föreslagna avräkningsförfarandet uiivelvisinte någon ytterligare fördröjning av utbetalningarna. Införandet av ettutvidgat avråkningsförlärande kan tvärtom länkas medföra alt utbetalningarna påskyndas,eftersom del påkallar en viss översyn av de nu gällande ruUnerna förkommunikationen mellan utbetalningsmyndigheterna och kronofogdemyndigheterna.Därvid ges det tillfälle att förbättra rutinerna.