prop · G803161 · 1984-12-31 00:00:00 — Denintegrering av utbildning i fredsräddningstjänst med utbildning iräddningstjänst i krig somjag inledningsvis har förordat innebär alt brandingenjöreni sin UtbUdning också bör erhålla kunskaper som gör del möjligt för honom attbedöma hur civilförsvarets behov bäsl tillgodoses. Även ur denna synvinkel ärdel angeläget alt den som går igenom brandingenjörsul-bildning erhållererforderlig teknisk kompelens på högskolenivå. Somjagnyss har framhållit har arbetsgruppen föreslagil att brandingen-jörsulbUdningenskall anordnas som en fyraårig högskoleulbildning, varav utgörs avteoretisk utbildning vid leknisk högskola. 1984/85:161 30 innebärockså atl ulbildningen skall innehåUa flera praklikperioder omväxlande medleorelisk utbUdning, s.k. varvad utbUdning. Detär angelägel all de blivande brandcheferna erhåller både leoretiska ochprakliska kunskaper. Den modell med varvad utbildning som arbetsgruppen harföreslagit är dock svår att foga in i högskolesystemet. När det gäller attorganisera brandingenjörsutbildningen anserjag del därför lämpligasl atl lålahögskoleulbUdningen utgöras av i huvudsak lekniskl-teore-liska kurser jämle enkortare praklisk brandmannautbildning. Beträffande längden på de teoretiskastudierna delar jag i slort selt arbetsgruppens uppfattning. Mot denna bakgmndförordar jag alt brandingenjörslinjen skall omfalta 100 poäng, dvs. två och etthalvt år. Linjen bör i möjligaste mån inlegreras medcivilingenjörsutbildningens försia år på väg- och vaiienbyggnadslinjen. Deföreslagna praktiksludiema är, som jag ser del, i försia hand alt betrakta somen behörighetsutbildning för bhvande brandchefer och inte eningenjörsutbildning i egenllig bemärkelse. Praktiksludiema bör därför liggautanför själva brandingenjörsutbildningen i högskolan men uigöra ell behörighetskravför brandchefer. Ansvaret för och genomförandel av praktiken bör ligga på delnya . Föregen del harjag slannal för atl den behörighelsgmndande praktiken bör vara ellår. Jag utgår från atl planering av brandingenjörslinjen och praklikperiodensker i nära samverkan meUan universiteis- och högskoleämbetet (UHÄ) och delnya . Ilidigare brandingenjörsulbUdning (molsvarande) var av elevernabrandmän. Delta procenttal har sjunkit . rekryteras endasl eneller två av 30 elever ur denna kalegori. Jag anser della förhållandeotiltfredsslällande. Kraven för tilllräde lill brandingenjörsutbildningen börenligt min mening i möjligaste mån ulformas så att vidareutbildningunderlättas för den som redan är anställd i brandväsendel. Ilikhei med arbetsgmppen anserjag atl de regler för aUmän behörighet tUlhögskoleutbildning som anges i högskoleförordningen (1977: 263) bör tillämpasför tUlträde till den nya brandingenjörsutbildningen. På sedvanligt sätlankommer del på UHÄ atl bestämma de särskilda förkunskapskrav som bör gällauiöver den aUmänna behörigheten. F.n. utbildas ca 30 brandingenjörer . Med hänsyn till den vidgadearbetsmarknaden som kan förulses för högskoleutbildade brandingenjörer hararbetsgmppen föreslagil alt ca 25 studerande antas tillbrandingenjörsutbildningen. Jag finner inte anledning att frångå förslaget idenna del. Vidval av lokaliseringsort för den nya högskoleutbildningen bör enligt min meningde alternativ övervägas som från utbildningssynpunkt erbjuder de bäslaförutsättningarna att utnyttja befintliga lokaler och anläggningar samterbjuder möjligheter lill samordning med annan verksamhel. 1984/85:161 31 Brandingenjörsutbildningenkräver tiUgång till övningsfält och omfattande räddningsutmstning såsom fordonm. m. Erfoderiiga resurser finns i anslutning tUl flera högskoleenheter.Landels enda professur i byggnads-tekniskt brandskydd är knuten lilluniversitetet i sedan den Ijuli 1981. Vid en föriäggning avbrandingenjörsutbildningen till kan del kunnande och den erfarenhet somredan nu finns vid tas tillvara. Där finns också goda möjligheterliU samordning med andra utbildningar. Denpraktiska delen av ulbildningen kan genomföras aniingen vid civilförsvarelsanläggning Revingeby eller brandförsvars övningsfält Barbara.Övningsfältet är utrustat för räddningstjänstutbildning inom kommunallbrandförsvar. Siaten har investerat ca 4,5 milj. kr. i della övnings-falt,vilkel kan påverka utbUdningskostnaderna. Ytteriigare investeringar iövningsfältet erfordras sannolikt inte med anledning av brandingenjörsulbildningen.Samverkan kan naturiiglvis också vid behov ske med andra brandförsvar inärheten av . Även mUitära övningsfält finns att tillgå om så erfordras.Jag vill mot denna bakgrund förorda att brandingenjörsutbildningen lokaliserastill i . Jag har tidigare föreslagil alt en särskildutbildning i förebyggande brandförsvar, liksom en särskildförvaltningsutbUdning skall ingå i befäls- och brandingenjörsulbildningen. Avpraktiska skäl bör dessa särskilda utbildningar så långl del är möjligtsamordnas med brandingenjörsutbildningen. Jagräknar med atl medel kommer atl behöva omfördelas från fjärde huvudlileln lillåtlonde huvudliteln för atl kunna finansiera den föreslagnahögskoleutbildningen. Jaghar i dessa frågor samråll med chefen för ulbildningsdepartemenlel. 7.4Utbildning av deltidsanställd personal Mittförslag: Den deltidsanställde brandmannen inleder sin utbildning med engrundutbildning vid brandförsvar. Därefter följer en kompelensutbildning vid CUFA som även ger kompelens som gruppchef i civilförsvaretskrigsorganisation. KompetensutbUdningen av deltidsanställda brandmän föreslåsske med civilförsvarsplikl. Efler tjänstgöring som brandman på deltid kan den deltidsanställde brandmannen antas tiU en utbildning tUlbrandförman på deltid. Utbildningarnas innehåll bör närmare ulformas i detfortsatta organisationsarbetet. Kommitténsförslag: Överensslämmer i huvudsak med mitl förslag (se rapporten från s. 62-64). 1984/85:161 32 Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna ansluter sig liU kommitténs förslag och menar att förslagetinnebär en avsevärd förbättring i förhållande till nulägel. Från flera håUframförs synpunkter på förslagels fördelning av den långaulbildningen meUan uibildningsinslag som lillgodoser civilförsvarets resp.fredsräddningsljänstens behov. Vidare understryks svårighelerna med atl beredade deltidsanställda ledighet från huvudarbetsgivaren för deltagande iutbildning. Man menar all en föriängd utbildning av denna anledning kan kommaatl påverka rekryteringsförhållandena (se bil. 4 avsnitt 3.4.5). Skälenför mitt förslag: Deltidspersonalen utgör av landets brand-mannakår. Deskall i princip kunna bemästra samma slags nödlägen som den heltidsanställdapersonalen. Utbildningenav deltidsanställda brandmän år f. n. inte systematiserad. I förekommande fallinleds den med alt den deltidsanställde brandmannen i samband med anställningengenomgår en introduktionsutbildning, vars omfattning kan variera från någradagar tUl . Utbildningen genomförs aniingen lokall med resp. kommun somhuvudman eller regionalt, vanligtvis i Svenska kommunförbundetslänsavdelningars regi. Fömtom denna introduktionsutbildning deltar dedeltidsanställda brandmännen i den övningsverksamhel vid det egnabrandförsvaret, som faststäUls i kommunens brandordning. Dessa övningaromfattar normalt minsl ca och är av högsl skiftande kvalitet.Något krav på kompetensul-bUdning vid slalens brandnämnds utbildningsenhetföreligger ej för innehav av Ijänsl som deltidsanställd brandman. Delstora utbildningsbehovet för den deltidsanställda personalen har slarkiunderslrukils , inte minst från de anställdas egnaorganisationer. Den deltidsanställda personalen borde, för atl kunna fullgöralikartade arbelsuppgifter som de hellidsanslällda ha en lika omfattandeutbildning som dessa. Såväl av hänsyn till den deltidsanställdeshuvudarbetsgivare som liU ekonomiska skäl har del dock inle varapraktiskt möjligt att genomföra en helt jämförbar utbildning för dessa bådakategorier. Enligtmin mening är arbetsgruppens förslag i fråga om utbildning av dendeUidsanslällda personalen väl avvägda och kan ligga lill grund för delfortsatta organisationsarbetet. Ävenjag vill undersiryka det stora utbildningsbehovet förden deltidsanställdaräddningstjänslpersonalen. Att av landets brandpersonal endast får enintroduktionsutbildning, som omfaltar högsl är ell förhållande somjag såväl från effektivitets- som arbelarskyddssynpunkl beiraktar som djuplolillfredsslällande. Mol bakgrund av de hänsyn som måsle las till dedeltidsanställdas huvudarbetsgivare delar jag arbetsgruppens uppfattning atlförslaget med en integrerad utbildning, genomförd med civilförsvarsplikt är enbra lösning på detla problem. 1984/85:161 33 hängvUl jag också undersiryka alt det är väsentligt all liltförsäkra sig om att desom tas ul till deltidsanställda brandmän även är lämpade all vara gruppcheferi civilförsvarels organisation. Ulbildningenav deltidsanställda brandmän bör, i likhei med vad som gäller för deheltidsanställda, inledas med gmndulbildning vid ett brandförsvar. Däreflerbör enligt min mening utbUdningen bestämmas lill och genomförasinom civilförsvarets utbildningssystem. Del ligger Slora fördelar i atl en delav de resurser som anvisas civilförsvarsslyrelsen för utbildning avpersonal i krigsorganisationens räddningstjänst kan samordnas med resursernaför den fredstida räddningstjänstutbildningen för utbildning av personal somkan användas för räddningstjänst både i fred och i krig. Denna samordning börockså kunna leda lill en kvalilalivl bälire utbildning jämfört med dagslägetbäde för freds- och krigsorganisationen. Jag vill också undersiryka altutbildningen innehåller flera gemensamma moment. vinslerbör därför bl. a. vara atl den aklueUa personalen får en mer omfattandeutbildning i räddningstjänstens teoretiska och praktiska grunder, medanfredsorganisationen bör vinna på alt dess personal ges bäitre iräning än nu altleda och samverka i slörre grupper. Jag ser således ingen nackdel i att de fyraveckorna genomförs inom civilförsvarets utbildningssystem. Såvälfredsräddningsljänsten som civilförsvarel har fördelar av en sådan ordning. Dendeltidsutbildade brandmannen blir därigenom också kompelenl som gruppchef icivilförsvarels krigsorganisation. Beträffandebefälsutbildning av ddtidsanstältda vill jag förorda arbetsgruppens förslagtill utbildning för denna kalegori. Mol bakgrund av del arbele med inrättandeav räddningsregioner, som i del närmaste är avslutat, har jag kunnatkonstalera, atl samverkan inom sådana regioner gör del möjligt förheUidsanslälll befäl atl vid behov gripa in inom hela regionens område. Enföljd av della förhållande blir enligt min mening all de högrebefälsuppgiflerna kommer alt åvila heltidsanställd personal varfördel saknas anledning atl bygga upp etl utbildningssystem av dellidsanslälllbefäl på högre nivå än brandförmän. Under en övergångstid måste man dock räknamed all del fortfarande kommer alt finnas behov av dellidsanslälll befäl medhögre kompetens än den som kommer all erhåUas i den utbildning för brandförmänpå deltid som jag förordat. Även i framliden, när räddningsregionerna är fulltutbyggda, måste man också räkna med all framför allt avstånden frånbrandförsvar med heUids-anställl befäl lill mindre kårer med enbartdeltidsanställd personal leder lill all del fortfarande kommer att finnas behovav dellidsanslälll befäl med högre kompetens än brandförmansutbildning. Jaganser dock alt della behov kan lillgodoses bäst genom atl berördabefattningshavare liksom får gä igenom särskilda kurser. Uppläggningen avdenna kompletterande utbildning harjag behandlat i avsnittet om utbildning avhellidsanslällt befäl. 1984/85:161 34 Frånflera håll har understrukits behovet av övergångsbestämmelser för dendellidspersonal som önskar övergå till hellidstjänslgöring. Del är enligt minmening viktigt alt förhindra alt dellidskarriären används som en genväg lillhögre befallningar inom hellidskarriären. Jag anser det också i dettasammanhang väsentligl alt regler ställs upp för hur detta förfarande skall gålill i prakliken. Del bör ankomma på atl faslställa sådana regler. 7.5Utbildning av personal inom sotningsväsendet Mittförslag: Den gmndläggande ulbildningen tiU skorstensfejare skall ske somgymnasial lärlingsutbildning jämsides med yrkesarbete i del solningsdistrikldär lärlingen är ansläUd. Dessulom skall lärlingen fä en yrkesspecifikutbildning vid en central utbildningsenhet. Den som genomgått den gmndläggandeutbildningen skall kunna antas till en block-utbildning till tekniker. Den somgenomgått teknikerulbildning kan antas liU utbildning till skorstensfejaremäsiare.Även denna utbildning skall ske i block. Utbildningens innehåll bör närmareulformas i del fortsatta organisationsarbetet. Kommitténsförslag: Överensslämmer med milt förslag (se rapporten från : s arbelsgmpps. Remissinstanserna:Det övervägande anlalel remissinslanser ansluter sig i princip till kommitténsförslag och anser atl ulformningen av förslagel väl ansluter sig tillinriktningen i den av räddningstjänstkommittén föreslagna nya lagen ochförordningen om sotningsverksamheten och att förslaget väl anpassais lillmoderna krav inom yrket. Från en del håll har förslagel om att personalen vidsidan av de traditionella arbetsuppgifterna även skall kunna användas förinsatser för en bälire energihushållning rönt ett blandat mottagande. Frånnågot håU hävdas all den i tidigare utredningar föreslagna anknytningen avutbildningen till drifttekniker vid högskolan hade varit en bälire lösning änden nu föreslagna (se bU.4 avsnitt 3.4.6). Skälenför mitt förslag: Ulbildningen av personal inom sotningsväsendel sker förnärvarande i form av traditionell lärlingsutbildning hos en skorstensfejaremäsiare.LäriingsulbUdningen avslulas i princip med gesällklassen vid slalensbrandnämnds utbildningsenhet. Lärlingsutbildningenkan komplelleras med frivilliga läriings-kurser . Ulbildningen kandärefter byggas på med mästar-klassen, som omfallar lio veckor, vidbrandnämnden. Tilllräde till mästarklass fömtsätter genomgången gesällklass. 1984/85:161 35 Vidsidan av denna utbildning har lidigare i gymnasieskolan även anordnats entvåårig specialkurs för skorstensfejare. Enligt vad jag harerfarii, har utbildningen av personal inom sotningsväsendet frånbranschens sida ansetts vara alltför teoretiskt inrikiad och komprimerad. Sedan1940-lalets böijan har statens brandnämnd och dess föregångare varit huvudmanför utbildningen. Delta har motiverats av det mått av förebyggande brandförsvarsom ingår i skor-slensfejarens yrkesutövning, både vad del gällereldstadsbesiktningar och sotningsuppgifler. Jag menar atl det forlfarande finnsell samband med denna del av räddningsljänslen även om yrkesområdena i vissaavseenden har utvecklats åt olika håll. Skorslensfejarnasverksamhel har också betydelse för energihushållningsområdel. Ulvecklingeninom uppvärmnings- och venlilationsområdel har gäll mycketsnabbi och fört med sig komplicerade system och konstruktioner. Mot bakgrundhärav har kraven på personalen ökal. Enhgt min mening kommer det, förutomkunskaper i sotnings- och rensningsteknik, numera all krävas större insikter änlidigare i bl. a. hus-byggnadsteknik samt värme- och ventilalionsteknik.Behovet av kunskaper om skilda fysikaliska och kemiska förlopp har ocksä ökal.Enligt min mening måsle innehållel i ulbildningen därför delvis ges en annaninriktning än lidigare. Samiidigi krävs nu liksom lidigare kännedom om debestämmelser i brand- och byggnadslagsliflningen som har belydelse föryrkesområdet. Vidare behövs kunskaper om förebyggande åtgärder mot brand. Jagkan i sammanhanget konslalera atl i silt beslul (prop. 1984/85: 5,BoU 6, rskr 82) om ulvecklad energiplanering m. m. anslagit medel tillkompletteringsutbildning inom energihushållningsområdel för personal inomsotningsväsendet. Denna utbildning syflar enligt proposilionen lill allskorstensfejare bl. a. skall kunna utföra funktionskontroller ochinregleringar av i första hand mindre, men efler hand även medelslora ochslörre anläggningar, saml svara för rådgivning rörande energihushållning.Frågan om dessa uppgifter skall vara obligatoriska eller ej har diskuteratstidigare. I proposilionen (prop. 1984/85: 120) om riktlinjer förenergipoliliken slår föredraganden fast att detla bör vara en frivUlig uppgtftför såväl kommunen som fastighetsägaren. Eftersom verksamhelen fömtsätts ske ifri konkurrens med andra som arbelar inom energisparområdel minskar enligt minmening betydelsen av de farhågor som har uttryckts under remissbehandlingenangående konkurrens med företag som redan är elablerade inom energisparområdel.Av samma skäl som ligger lill gmnd för atl ulbilda redan yrkesverksam personali energihushållningsfrågor finns del anledning atl låla deltauibildningsinslag ingå i den utbildning somjag nu föreslår för personal inomsotningsväsendel. Jagdelar således arbetsgmppens uppfattning om behovet av en reformerad utbildningför sotningsväsendels personal och vill förorda alt ulbildningen i framlidengenomförs i huvudsak i enlighet med det förslag som 1984/85:161 36 Ulbildningen skall genomföras med som huvudman. Delfår ingå i del fortsatta organisationsarbetet all i samråd med berördaskolmyndigheter fastställa närmare lim- och kursplaner saml innehållel iulbildningen. Beträffandelokaliseringen av utbildningen bör denna, med hänsyn liU elevunderlagels ringanumerär, enligt min mening förläggas till en central utbildningsenhet. Härvidbör möjligheterna lill samordning med annan utbildning beaklas. Även dennafråga bör enligt min mening övervägas i det fortsatta arbelet. I sammanhangetkan jag dock konstatera atl någon utmstning för utbildning av sotningsväsendelspersonal inle finns i dagslägel. Del blir därför nödvändigt atl ta fram denulmstning som behövs. Kostnaderna för denna får finansieras i annan ordning. Jagräknar med att vissa medel kommer alt behöva omfördelas från totfle huvudtitelntill Qärde huvudlileln för atl kunna finansiera en viss del av den föreslagnautbildningen av personal inom sotningsväsendel. Jaghar i denna fråga samråti med statsrådet . Mittförslag: Den övning av civitförsvarsverksamheten som bedrivs vidcivilförsvarels ulbildnings- och förrådsanläggningar (CUFA) överförssuccessivi lill kommunerna och genomförs med bilräde av länsslyrelserna. Närprakliska skäl föreligger skall övningar dock även kunnagenonaföras vid CUFA. Formema för decentraliseringen skall övervägas i delfortsatta organisationsarbetet. Kommhténsförslag: Överensslämmer i huvudsak med milt förslag. Kommittén föreslår dockall civilförsvarsslyrelsen ges i uppdrag alt inleda decenlraUseringen (sebeiänkandei s. 160-185). CESAM-kommitténframhåUer att det blir både effektivare och billigare att lokalt genomföra deövningar som bedrivs vid CUFA. Kommunerna har enligt kommiitén lillgångtill erforderliga lokaler, utspisningsan-ordningar och fordon för lokalövningsverksamhel. Vidare finns inom kommunerna lillgång lill personal som harde kunskaper som behövs för all leda övningarna. Kommtftén framhåller attdecentraliseringen av övningsverksamhelen kräver investeringar i lokalaövningsanordningar som beräknas till totah 15 milj. kr. under de kommande femåren. Remissinstanserna:Remissinslanserna är i stort setl posiliva till förslagel om lokalövningsverksamhel. Ett fålal remissinstanser är tveksamma och menar attövningar som bedrivs vid CUFA blir effeklivare. Från några håll uttryckstveksamhet till de beräknade kostnaderna. Det framhålls att det krävsförstärkning av de kommunala resurserna för atl genomföra förslagel (se bU. 1984/85:161 37 Skälenför mitt förslag: Mycket talar för atl kommunerna bör ges ett ökat ansvar föralt genomföra lokala civilförsvarsövningar. Detla ökade kommunala ansvar ärhell i linje med den lidigare beslutade övergången lill ledning avcivitförsvaret på lokal nivå i krig (prop. 1984/85: 49, FöU 5, rskr 93). Somjaglidigare framhållil med anledning av förslaget om personatförsörjning börövningarna i högre grad än f n. genomföras av eget befäl och enhelsvis.Samtidigt bör länsstyrelserna ställa vissa övningsledare lill förfogande.Länsslyrelserna bör ha kvar ell övergripande ansvar för att se till attövningarna kommer lill stånd på avsett sätt. Lokall bedrivnacivitförsvarsövningar kan genomföras effektivi i de flesta kommuner. Sådanaövningar bör leda till en bättre beredskap för civilförsvaretskrigsorganisalion och en ökad samhällsanknylning av civilförsvarel. Det blirockså möjligt all snabbt höja insalsberedskapen när övningsverksamhelen inle ärbegränsad av kapaciteten vid CUFA. Dessa fördelar måste dock jäntföras med deökade kostnader som förslaget kan leda tiU. Som flera remissinslanserframhåller förefaller de beräknade kostnadsbesparingar som kommittén redovisarväl optimistiska. Jag anser mol denna bakgrund atl formerna och taklen förgenomförandet bör behandlas i det fortsatla organisationsarbetet. Flertalelkommuner torde ha de resurser som fordras bl. a. mol bakgmnd av all man inomden fredstida räddningstjänsten bedriver övningsverksamhel av likartal slag.Enligt min mening är det även betydelsefullt för den fredstida verksamheten får lillfälle genom civilförsvarsövningarna atl genomföra övningsverksamhelmed slörre enheler än normall. Detta höjer beredskapen för katastrof-artadeolyckor. Tillgångenpå övningsfält kan fördröja ett genomförande. Sådana fäll finns emellertidredan på många håll. Inom de räddningsljänstregioner som påräddningsljänstkommilléns förslag har bildals fömtsätts samverkan ske omövningsplatser. Det finns således anledning all räkna med alt alla kommuner påsikl kommer all ha tillgång till övningsfält. De kommuner som ligger i näraanslulning till CUFA bör kunna utnyttja dessa för övningsverksamhelen ompraktiska förutsättningar finns. Även i andra fall bör undanlag tills vidarekunna medges från den av kommillén föreslagna decentraliseringen avövningsverksamheten. I vissa fall bör militära öv-ningsfäU kunna användas förövningsverksamheten. CESAM-kommitténföreslår all ges i uppgift alt inleda den föreslagnadecentraliseringen - för alt sedan fullföljas av - efler denprioritering som slyrelsen finner lämplig. Enligt min uppfallning bör man istället inom ramen för det fortsatta organisationsarbetet föreslå i vUken lakloch i vilken omfattning civilförsvarels nuvarande övningsverksamhel skalldecenlraliseras till kommunerna. JagvUl slutligen erinra om alt bör svara för den fredslida regionalaövningsverksamhel som brandnämnden f. n. har ansvarei för. 1984/85:161 38 Mittförslag: En försöksverksamhet med ökat kommunalt ansvar för anskaffning,förrådshållning, underhåll och ulnyttjande av civitför-svarsmaleriel genomförsefler överenskommelse med kommunerna. Det skall ankomma på alti samråd med berörda intressenter lämna närmare förslag lill genomförande aven decenlraliserad malerielhanlering. Kommitténsförslag: Överensstämmer i slort med mitl förslag. Kommillén föreslår all beslutfattas all fortsätta och slutföra påbörjade utredningar beträffandedecentraliserad malerielhanlering. Enligt kommillén bör den maleriel som kananvändas av kommunernas brandförsvar som akut- och förstärkningsmateriel redannu föras över till kommunerna (se belänkandet s. 186-203). Remissinstanserna:Flertalet är genomgående positiva lill ökad maleriel-samordning mellan statenoch kommunerna. Flera remissinstanser framhåUer dock alt en överföring avakut- och förstärkningsmateriel lill kommunema kommer atl medförabelydande svårigheter (se bil. 2 avsnitt 3.5). Skälenför mitt förslag: I likhei med kommiitén anser jag all del är fördelaktigt försåväl siaten som kommunerna om civilförsvarels materiel i största möjligautsträckning kan utnyttjas i den fredstida verksamhelen. Elt samulnyltjande ochen samordning av materielhanleringen mellan staten och kommunerna kan såledesvara samhäUsekonomiskt fördelaktigt. Detär dock nödvändigl att ytterligare beslutsunderlag tas fram bl.a. beträffandekostnads- och ansvarsfördelningen mellan staten och kommunema. Del innebär eninte obetydlig ekonomisk fördel för kommunerna att få tillgång tiUcivilförsvarets materiel, vilkel skall beaklas i detta sammanhang.