prop · G80340 · 1984-12-31 00:00:00 — Bylesbalansöverskott skulle skapatillförsikt om den framtida ekonomiska utvecklingen i och bidra till enökad tillväxt och tiU att hålla nere inflationen av de skäl somlångtidsutredningen framför. Del skulle också successivt reducera räntebördan.Jag vill i della sammanhang åter erinra om de slora räntebetalningarna . Deulgör en myckel tung posl i bytesbalansen. Utan dessa räntebetalningar hadebytesbalansen visat ett överskoll på ca . Del skulle hagivit etl större manöverutrymme för den ekonomiska politiken. Balans i statsbudgeten har av långtidsutredningen tagitsupp bland de ekonomisk-politiska målen, eftersom en sådan balans har bedömtssom cenlral för alt uppnå en stark och stabil tillväxt. Med utgångspunkt frånden målsatta bytesbalansen och beräkningar av sparande och investeringar iresten av ekonomin har långtidsutredningen att budgetunderskol- 1984/85:40 11 letbehöver minska till . i löpande priser 1990, vilkel såledesskulle vara förenligt med samhällsekonomisk halans. Ett statligtbudgetunderskott av denna storlek skulle också innebära all den offenlliga sektornsfinansiella sparande skulle vara i stort selt balanserat 1990. För all uppnåden eftersträvade utvecklingen har utredningen angivit alt bud-getförslärkandeåtgärder pä i storleksordningen . bör vidtas de närmasteåren. Remissinstansernahar inga invändningar mol långtidsutredningens krav att minska statensbudgetunderskott till . Exempelvis anser LO att della mälvisserligen är mycket ambitiöst men rimligl utifrån de förutsättningar somutredningen anger. Närdet däremot gäller önskvärdheten av budgetförstärkningar ärmeningarna delade. Några remissinstanser ställer sig i allmänna ordalag bakomlångtidsutredningens rekommendation om en stram finans- och penningpolitik denärmaste åren. Fullmäktige i menar exempelvis all en fast finans-och penningpolitik är nödvändig för all dämpa inflationstrycket och för attskapa tilltro till regeringens avsikter och på så säll reducera inflalionsförväntningarna.Landstingsförbundet framhåller all den väg utredningen skisserar framstår som ihuvudsak väl avvägd och att en snabbare minskning av statens budgetunderskottmed all sannolikhet kommer att leda till ökad arbetslöshet. TCO avvisar intemen är myckel tveksam till behovet av budgetförstärkningar av den omfattning långtidsutredningenanger och menar alt ylleriigare budgetförstärkningar måste avvägas med slorförsiktighet. LO motsätter sig budgetförstärkningar medmotivet att den nödvändiga anpassningen av pris-och lönebildningen är svår ävenulan budgetförstärkningar. anser å andra sidan att ålgärderbör vidtas för alt snabbare dra ner budgetunderskottet bl.a. med motivet altförelagen annars kraftigt måste öka sitt innehav av statspapper, vilkel skulleha negativa konsekvenser för investeringarna. Jaganser all långtidsutredningens slutsats att den offenlliga sektorns finansiellasparande bör nå jämvikt 1990 är etl rimligl mål på längre sikl. Det kanöversättas till ett statligt budgetunderskott på . Det ärförenligt såväl med elt önskvärt överskott i bytesbalansen, en tillräckliglönsamhet i företagssektorn och en väsentligt ökad investeringsverksamhet. Jagvill i della sammanhang erinra om att budgetunderskottet ökade från 3,7miljarder kr. /76 till . /83.Budgetunderskottet beräknas av riksrevisionsverkel ha kommil ner lill ca70 miljarder kr. Slatsskuldsränlorna beräknas därvid uppgå lill ca 68 miljarderkr. Det betyder alt så gott som hela underskottet nu beslår av stalsskuldräntor. Delär en av den ekonomiska politikens viktigaste uppgifter all på nytt uppnå enmera balanserad statsfinansiell situation bl.a. eftersom detta är en nödvändig fömtsättningför att uppnå full sysselsättning. Prop.1984/85:40 12 ken har därför givits en mycket stram inriktning i syfteatt långsiktigt nå detta mäl. Denna inriktning av budgetpolitiken har ikombination med den goda ekonomiska utvecklingen börjat ge påtagliga resultat. Budgelunder-skoltetberäknas innevarande hudgetår, som jag redovisade, ha reduceratsbetydligt. Jag vill också erinra om den princip, som formulerades avErnst Wig-forss och , att budgetpolitiken börutformas så att statens förmögenhet på ökar. På kort sikt och i stabiliseringspolitisktsyfte kunde driftbudgetens saIdo varieras, men på borde ellöverskott eftersträvas. Det finns skäl att återknyta lill denna princip. De inslilulionellaförhållandena har emellerlid ändrats sedan 1930-talel, bl.a. genom tillkomstenav Allmänna Pensionsfonden och genom en relativt omfattande utlåning viastatsbudgeten. Det är därför inte nödvändigt att statsbudgeten är i jämvikt.Den precisering långtidsutredningen gör av det lämpliga underskottet 1990 äräven i dessa avseenden rimlig. Den skulle innebära att den offentliga sektornsfinansiella sparande är ungefär i jämvikt och all räntebördan för den offenlligasektorn upphör att öka, vilket skulle ge väsentligt ökade möjligheter all föraen aktiv stabiliseringspolitik. När del gäller budgetförstärkningar villjag understryka viklen av all budgetunderskottet fortsätter att reduceras. Detlabör ske såväl genom en hög ekonomisk tillväxt som genom utgifisnedskärningaroch inkomstförstärkningar. Inte minst är en fortsatt dämpning väsentlig förmöjligheterna att reducera inflationen och hålla nere råntenivån. ärdel naturligtvis viktigt alt budgetförstärkningarna avvägs så att de ärlämpliga med hänsyn till såväl sysselsättningsläget som den internationella efterfrågeutvecklingen.All binda sig för den exakta storleken av de kommandebudgetförstärkningarna skulle innebära en alltför stark inskränkning av denekonomisk-politiska handlingsfriheten. God lönsamhet i näringslivet har lagits upp av långtidsutredningensom ett mål likställt med övriga mål på grund av dess betydelse för att åstadkommabalanserad tillväxt. Det har preciserats som att avkastningen på maleriellt kapilalföre skall i industrin bör översliga avkastningen på finansiella placeringarmed . Bakom denna precisering ligger den enkla men väsentligatanken all del, om den erforderliga inves-leringsexpansionen skall komma lillstånd, måsle vara mer lönsamt att investera i maleriellt kapilal än att placeratillgängliga medel i finansiella tillgångar. Ett flertal remissinstanser - bland andra fullmäktige iriksgäldskontoret, SAF, , och - betonarlönsamhetskravets betydelse och ställer sig positiva till all delta lyfts frami utredningen. precisering av avkastningskravet påmateriellt kapilal anses också av dessa remissinstanser såsom rimlig. Prop.1984/85:40 13 att vinstnivån i industrin måste vara hög de närmasteåren, t.o.m. högre ån vad som är motiverat på , för attinvesteringsaktiviteten skall komma upp till acceptabla nivåer. Däremot vill LOinte betrakta en god lönsamhet som ett mål utan som en restriktion för attuppnå en i andra avseenden gynnsam utveckling. Vidare anser både LO och TCO altdet inte är möjligt att precisera målet rörande lönsamheten pä det sätt somutredningen har gjort, bl.a. eftersom det i första hand är lönsamheten påutökning av kapitalslocken och inle på den redan befintliga kapitalstocken somstyr investeringarna. SAF framhåller att den skillnad i avkastning på somutredningen har angivit är framräknad som ett jämvikisvillkor i en balanseradutveckling och all där räntabiliteten legat långt underdetta normalkrav vinsterna under nägra år borde ligga över normalkravel.Sveriges Industriförbund framhåller all man egenlligen inle känner till vilkarelationer mellan räntenivåer och lönsamhet i industriell verksamhet som ärförenliga med god tillväxt och att det inte heller är nödvändigt, eftersomsådana faktorer inte är instrument som regeringen skall använda. , och pekar också på alldel är aktieägarnas avkastning efter skatt som styr näringslivets möjligheteralt attrahera riskvilligt kapital och på skattereglernas betydelse i dellasammanhang. Jag delar långtidsutredningens bedömning att en godlönsamhet i näringslivet är en viktig förutsättning för en fortsatt expansionav produktion och investeringar. Uiredningens analyser visar att företagensexpansion både pä hemmamarknaden och exportmarknaden påverkas positivt av enökad lönsamhet. Även den för expansionen nödvändiga invesleringsök-ningen ärberoende av förväntningar om framtida god lönsamhet. För all uppnå den invesleringsvolymsom är nödvändig måsle avkaslningen på maleridll kapital översliga avkaslningenpå finansiella placeringar. Den höga realräntan och den ökade osäkerheten undersenare är har skärpt kravet på lönsamheten vid reala investeringar. Det är, som vissa remissinstanser påpekar, naturligtvislönsamheten på en marginell utökning av kapitalslocken som vid invesleringstillfälletställs mot placeringar i finansiella objekt. Detla problem diskuteras också avlångtidsutredningen. Att utredningen ändå stannat för alt ange en skillnad på 2procentenheter motiveras bland annat med alt många studier har visat attlönsamheten har en positiv effekl på invesleringsutvecklingen och på företagensframtidssatsningar i form av forskning och produktutveckling. Vidare anförs altungefär denna differens rådde under början av 1970-lalel då invesleringsutvecklingenvar god. En särskild studie som har utförts i anslulning lill utredningen tyderockså på att en positiv differens på några procentenheter krävs för att uppnåden investeringsnivå som utredningen räknar med. Regeringens ekonomiska polilik har inriktats på attåterskapa en god lönsamhet i den konkurrensutsatta delen av näringslivet. 1984/85:40 14 godlönsamhet likställd med andra väsentliga förutsättningar för att krispolitikenskall bli framgångsrik, t.ex. förutsättningarna au inflafionen måste dämpaskraftigt, att etl överskoll i bytesbalansen bör uppnås och allbudgetunderskottet måste reduceras. Vad regeringen eftersträvar är emellertid inlehögsla möjliga vinst utan den lönsamhet som är nödvändig för att uppnå full sysselsättningoch god tillväxt. Jagvill också underslryka all löntagarna på flera sätt blir delaktiga i denresurstillväxt som skapas av den goda lönsamheten. Den allra största delen avförädlingsvärdets tillväxt kommer att tillfalla löntagarna. Expansion ledertill ökade reallöner och ökad sysselsättning. Den gör det också möjligt attbibehålla den offentliga servicen och bevara del sociala trygghetssystemet. Vidarevill jag erinra om de initiativ, som regeringen har lagit för att ytterligaresprida fördelarna av den ökade lönsamheten. Jag har redan nämnt införandet avlöntagarfonder. Dessulom har arvs-, gåvo- och förmögenhetsskatterna höjts. Ensärskild ulddningsskau företagsvinster och obligatoriskaavsättningar av en del av vinsterna och 1984 till investeringsfonder harinförts. Vinstavsällningar övervägs f. n. Skaltdälinader föraktieutdelningen har slopats. En särskild omsäunings-skatt på aktier harinförts och reavinstbeskattningen på aktier höjts. Långtidsutredningenhar försökt beskriva hur del skulle vara möjligt att uppnå samtligamål för den ekonomiska politiken. Denna inriktning av utredningens analys påvägar som leder till samhällsekonomisk balans innebär all utredningeninte behöver göra avvägningar mellan de ekonomisk-politiska målen. EnligtLO är det emellertid också mycket viktigt hur de ekonomiskpolitiskaavvägningarna mellan målen görs om utvecklingen blir bättre eller sämre än vadlångtidsutredningen anger. Exempelvis bör enligt LO bytesbalansmålel få slåtillbaka för behovet att främja sysselsättningen om den internationellautvecklingen blir svagare än långtidsutredningen förutsåtter. Likaså måstemålet för statsbudgetens underskott göras avhängigt möjligheterna all upprätthållasysselsätlningen. Jaginstämmer naturiiglvis med LO i att avvägningen mellan de ekonomisk-politiskamålen är en cenlral fråga. har det dock varit långtidsutredningensuppgift all försöka finna en väg som uppnår samtliga mål för den ekonomiskapolitiken. Det ankommer dessutom inle på långtidsutredningen all göraprioriteringar mellan de olika ekonomisk-politiska målen. Sådana bedömningarfår fortlöpande göras av regering och riksdag med hänsyn lill del aktuellaläget. Försök aU mer systematiskt belysa utvecklingen vid ändradeförutsättningar skulle lätt ge upphov till ett mycket stort antal alternativautvecklingsvägar med olika grad av måluppfyllelse i olika avseenden. Jag trorinte att en sådan inriktning av långtidsutredningen skulle ge ell bällre underiagför den ekonomiska politiken. Somjag redan har framhållit är den fulla sysselsätlningen regeringens Prop.1984/85:40 15 Den ekonomiska politiken har sedan regeringsskiftetinriktats pä att snabbi öka produktion och kapacitetsutnyttjande för attdärigenom höja investeringsnivån och öka sysselsättningen. För att dennapolitik skall bli framgångsrik även på någol längre sikl krävs nu en kraftigdämpning av pris- och löneökningarna. En sådan utveckling är beroende avmedverkan från arbelsmarknadens parter. 3 Den internationella ekonomin Den svenska ekonomin är starkt beroende av utvecklingen i omväriden.Ungefär 30% av bmttonationalproduklen exporteras. För våra störstaexportbranscher - verkstadsindustri, trä-, massa- och pappersindustrisamtjärn-, stål- och metallverk - motsvarar exporten ungefär hälften avproduktionen. Den handelspolitiska liberaliseringen ochutvecklingen inom transportområdet har bidragit till att öka graden av öppenhetgentemot utlandet. Också den svenska kreditmarknaden har blivit alll mer avhängigförhållandena i andra länder, exempelvis när det gäller ränteutvecklingen. Denna internationalisering har varil en avgörandeförutsättning för den svenska ekonomins industrialisering och tillväxt och förden betydande slandardökning som ägt rum . Den högagraden av öppenhet har emellertid också gjort den svenska ekonomin mer beroendeav produktions-, inflations- och ränteutvecklingen i andra länder. Del harblivit svårare att uppnå en annan och bättre utveckling än i omväriden. Desvenska företagens konkurrenskraft har kommit att bli alll mer avgörande förframgångar i sådana avseenden. konstaterar att den internationellautvecklingen är svär all fömtse. Inte minst är del osäkert vilka konsekvenserden höga arbetslösheten, de stora budgetunderskotten och de höga realräntornafår på den långsiktiga tUlväxien. Den internationella utvecklingen påverkasockså starkt av chocker av olika slag, som de kraftiga oljeprishöjningarna imitten och slutet av , och av poUlikens inriktning i de dominerandeindustriländerna. Mol denna bakgrund redovisar utredningen tvä scenarier: Eltgynnsamt, där återhämtningen i industriländerna fortsätter och konsoliderasunder resten av 1980-lalel och eU slagnationsscenario, som innebär en fortsäu-ningpå de senaste årens låga tillväxt, avbruten av kortare uppgångsfaser. Som grundför beräkningarna läggs en internationell utveckling mellan dessa bådascenarier. Den innebären BNP-tillväxt pä i genomsniu 1983-1990 i OECD-områdeloch konsumentpriser som sfiger . En sådan utveckling torde leda fortsatt stigande arbetslöshet i industriländerna som grupp under resten av1980-talet. Vidare har utredningen uttryckligen tagit hänsyn till alt väridshanddnstillväxt troligen Prop.1984/85:40 16 kommer att dämpas på grund av att dentidigare handelsliberaliseringen ersätts av protektionistiska tendenser.Förutom en utveckling med dessa inslag redovisar långtidsutredningen enöversiktlig kalkyl som under antagande om en snabbare BNP-tillväxt i OECD-områdelanger konsekvenserna för den svenska ekonomin. Remissinslanserna belönar osäkerheten i bedömningarna avden internationella utvecklingen. Flera remissinstanser ger sitt stöd tilllångtidsutredningens val av en relativt försiktig inlernalionell utvecklingsom grund för analysen av den svenska ekonomin. Sålunda anser Landsorganisationeni (LO) alt långtidsutredningen i fråga om flertalet av de mest centralaförutsättningarna är relativt försiktig och all detta är en klok uppläggning.Enligt fullmäktige i finns det goda skäl, bl.a. den nuvarandeprioriteringen av inflationsbekämpningen i de slora industriländerna, för allräkna med en förhållandevis låg fillväxt i OECD-områdel. Denna priorilering harsnarast förstärkts , varför långtidsutredningens antagande om5% årlig internalionell prisstegring enligt fullmäktiges mening knappastframstår som orealistiskt lågt. påpekar att verket harkritiserat tidigare långtidsutredningars tendens all överskatta deninternationella utvecklingen och att över-skattningsrisken nu har minskat. För egen del håller jag med långtidsutredningen om all delår lämpligt att lägga en försiktig inlernalionell bedömning som grund föranalysen. De problem som eventuellt uppstår om det visar sig att en förpessimistisk bedömning har gjorts är betydligt lättare all hantera än problemenvid en för optimistisk bedömning. Erfarenheterna av att de senaste tio årenslångtidsutredningar genomgående har överskattat den internationella tillväxteninbjuder också till en sådan försiktighet. Det senaste årets utveckling har visserligen varit bättreän väntat. Produktionsuppgången i har varit myckel stark.Även i har tillväxten varil något bättre än enligl tidigareprognoser. Flera länder har, lill följd av de ökande underskotten i Förentastaternas utrikeshandel, förbättrat sina bytesbalanser mer än de tidigareräknat med, vilket har dämpat behovet av restriktiv finans- och penningpolitik.Trots den starka uppgången har inte inflalionen ökat nämnvärt. Råvaruprisernahar t. o. m. fallit . lyder emellerlid flera faktorer på att ulvecklingensnart kan vända. De myckel slora underskotten i statsbudgetoch bytesbalans är inte långsikligl hållbara. De höga realräntorna begränsar inleminst invesleringsefterfrågan såväl inom som utanför den industrialiseradevärlden. Arbetslösheten fortsätter att stiga i och oro påarbetsmarknaden har stört konjunkturåterhämtningen i fiera länder. Enligt fiertaletkonjunkturbedömare har konjunkturloppen nu passerats och tillväxten väntas blilägre 1985 än 1984. Den starka uppgången kan därför inte las till intäktför all återhämtningen under resten av 1980-talet skulle bli väsentligt bättreån vad långtidsutredningen räknar med. Prop.1984/85:40 17 Det vore naturligtvis önskvärt med en stark och stabiltillväxt i industriländerna. Det skulle mildra de finansiella obalanserna ochkunna leda till stigande reallöner och investeringar. Den höga arbetslöshetenskulle reduceras och det slöseri med mänskliga och materiella resurser somarbetslösheten innebär skulle minskas. Många råvamproducerande och skuldtyngdau-länders betalningsförmåga skulle stärkas, vilket skulle minska risken förakuta kriser i det internationella kreditsystemet. Tendenserna till protektionismskulle dämpas. Den har i internationella sammanhang, bl.a.inom , och Internationella valulafonden, förespråkat enekonomisk polilik som befrämjar tillväxt och sysselsättning. Regeringen har hävdalalt en mer expansiv politik bör föras av flera länder i , attFörenta staterna bör vidta åtgärder för att nedbringa budgetunderskott ochräntenivåer, att de protektionistiska strömningarna bör motarbetas och allVärldsbankens resurser för alt hjälpa bör ökas. Även i ell nordisktsammanhang görs ansträngningar som syftar lill alt utveckla del ekonomiskasamarbetet på ett sätt som skulle främja tillväxt och sysselsältning. Trots delta får elt litet land som i huvudsak taden ekonomiska politiken i de dominerande industriländerna och deninternationella utvecklingen som given. Sammanfattningsvis anser jag såledesalt del är svårt att tro alt världsekonomins återhämtning blir så stark ochstabil som vore önskvärt och all man därför som utgångspunkt för analysen av densvenska ekonomin bör välja en försiktig bedömning av den internationellatillväxten under resten av 1980-talel. 4 Den svenska ekonomin Huvudproblemet i långtidsutredningen är hur det skall varamöjligt att i uppnå full sysselsättning i en omvärld med hög och kanskestigande arbetslöshet. Devalveringarna 1981 och 1982 har gett de svenskaföretagen en god konkurrenskraft. Avgörande för framtiden blir om dennakonkurrenskraft kan bibehållas eller t.o.m. stärkas ytteriigare. beräkningar visar all del finns ett relalivislort reall resursulrymme. Bruttonationalprodukten skulle kunna öka med 2-2,5%per år 1983-1990. Delvis beror del pä alt ekonomin i utgångsläget för långtidsutredningenskalkyler befann sig i en konjunktursvacka med outnyttjad kapacitet. Kalkylernavisar alt en snabb tillväxt i sig lättar på många av utgångslägets ekonomiskaproblem. Den förbättrar sysselsättningsläget, ger utrymme förreallöneökningar, förbättrar den offentliga sektorns finanser och drar med sigökade invesleringar. Uiredningens analyser visar emellertid också alt om1970-talets pris- och 2 1984/85. Prop.1984/85:40 18 lönebildning blir rådande kommer en sådantillväxt inte att realiseras. Väsentligt lägre ökningslal än de som varitförhärskande del måsle uppnås både för timlöner och priser.Pris- och lönebildningen måsle således förändras för all balans i den svenskaekonomin skall uppnås på medellång sikl. Utredningens analyser lyder vidare på alt statsbudgetenbör förstärkas väsenlligl de närmasle åren både för alt på kort sikl styraresurser mot den konkurrensutsatla sektorn, dämpa inflalionen och minska riskenför valutautflöde eller räntehöjning och för att på medellång sikt uppnå detmål-satta budgetsaldot. Skulle dessa förutsättningar uppfyllas torde del varamöjligt all se fram emot en väsenlligl bättre ekonomisk utveckling under restenav 1980-talel än . Produktionskapacitetens ökning bestäms ilångtidsutredningen av ar-betskraflsutbudets och produktivitetens utveckling.Befolkningen väntas under 1980-talel vara i stort selt oförändrad totalt sett.Inom denna oförändrade total väntas emellertid antalet i arbetskraftsåldrarna() öka med drygt 100000 personer. De relativa AK-talen (andel av befolkningeni en åldersgmpp som tillhör arbetskraften) väntas vara i slort selt oförändradeför män och fortsätta att öka för kvinnor, dock betydligt långsammare än under1970-talet. Denna utveckling innebär att arbetskraften ökarmed 280000 personer. Sysselsättningen behöver öka ungefär lika mycket för altfull sysselsättning skall uppnås i slutårel. Med hänsyn lill aU 1980-1983 harinneburit en något minskande sysselsältning behöver antalet sysselsatta ökamed närmare 300000 personer 1983-1990. Den genomsnittliga arbetstiden per sysselsatt väntasfortsätta att minska genom bl.a. ökad frånvaro och fortsattökad dellid. Den tendens till ökad meddarbelstid som har kunnal märkas desenaste två åren förutsätts vända igen när sysselsättningen och reallönernaökar. Sammanlagt innebär delta alt antalet arbetstimmar ökar med ca I % under 1980-talel. Produktivitetsutvecklingen i näringslivet som helhet förvänlasbli långsammare än . Del gäller emellertid inleför industrin där en snabb produktionsökning och kraftigt ökade investeringarväntas leda lill en något snabbare produktiviletsslegring . I andra seklorerär den långsammare produktivitetslillväxten betingad av ändradproduktionsinriktning och minskad potential för produktivitets-höjning,exempelvis i skogsbruket och byggnadssektorn. I den privata tjänstesektorn harproduktivitetsutvecklingen varil betydligt långsammare under andra delen av 1970-lalelän tidigare och t.o.m. negaliv under början av 1980-lalel. medför ävenvid en relativt snabb produktivitetsökning under resten av 1980-talel altproduktivitetstillväxten i genomsnill under 1980-lalet lorde bli lägre än under1970-talel. 1984/85:40 19 För ekonomin som helhet leder dessa tendenser till attproduktiviteten beräknas kunna öka med 1980- 1990 och med2-2,1983-1990. har utarbetat två reala alternativavseende resursernas användning 19801990. Utredningen har valt att i förstahand belysa avvägningen mellan privat och offentlig konsumtion. Följande tvåalternativ redovisas: - Alternativ Imed inriktning på privat konsumtion och näringslivel - Alternativ 2med inriktning på offenllig konsumtion och offenllig sektor. Båda alternativenär balanserade i den meningen all de ekonomiskpolitiska målen förutsätts varauppnådda 1990. Båda alternativen är vidare konstruerade sä att nödvändigaresurser avsätts för kapitalbildning, dvs.