prop · G80333 · 1984-12-31 00:00:00 — De bifogade översättningarna av det internationellaförfattningsmaterialet har hovrätten inte ansett sig böra närmare granska. Enränteberäkning efter är naturiiglvis, såsom också framhålls ibetänkandet s. 42 not. 1, inle lillfredssläliande. Motsvarande bestämmelsefinns visserligen i CMR. I nuvarande internationella ränteläge innebär den fixerade räntan en allvarlig nackdel för de skadelidande. Förtillfället är del väl knappast möjligt att komma lill rätta medmissförhållandet. Frågan bör emellertid bevakas och tas upp i samband mednästa omarbetning av . Folksamhar noterat att dragningsrätter införts för att beräkna ansvarsbeloppen menatt räntesatsen vid skadeersättning är fast och (artikel 47:1). Merasom en detaljanmärkning i detla sammanhang kan framhållas att Föreningenobserverat att å ena sidan ER/anpassats efter modern konventionsteknikgenom införande av SDR-metodiken vid beräknande av ansvarsbelopp, medan å andrasidan konventionen står kvar vid ett inte alldeles modernt tänkande, då en fasträntesats om skall tillämpas vid skadeersättning (art. 47:1). Ifördragstexten införs bestämmelser om skiljedom. Dessa bestämmelser innebäratt man inför ett nytt skiljedomsinstitut med fullständiga procedurregler.Visserligen följer procedurreglerna i stort sett ett mönster från andrainternationella regler, exempelvis UNCITRAL. Det hade dock varit angeläget sökt begränsa skillnaderna för att undvika komplikationer och eventuellarättsförluster. Ingenlmg i reglerna synes strida mot svensk lag eller svenskabestämmelser i vad avser verkställighet av utländska skiljedomar. 1984/85:33 262 1 § Denna lag tillämpas på sådan inlernalionelljärnvägsbefordran som avses i det i bilagan intagna fördraget ominternalionell järnvägstrafik (COTIF). 2 § I fråga om sädaninternationell järnvägsbefordran av resande som avses i bihang A lill fördragelgäller bihangets bestämmelser i deras franska lydelse som svensk lag. Såvittgäller ansvarigheten för skada vid befordran av resande tillämpas dockbestämmelserna i I och 2 kap. jämvägstrafiklagen (1984:000) i stället förmotsvarande bestämmelser i bihang A. I fråga om järnvägens räll alt undersökainskrivet resgods tillämpas 6 kap. 5 § nämnda lag i ställel för artikel 22 i bihangA. 3 § I fråga om sådan inlernalionelljärnvägsbefordran av gods som avses i bihang B till fördraget gäller bihangetsbestämmelser, inbegripet bestämmelserna i bilagorna II, IIIoch IV, i deras franska lydelse som svensk lag. 4 § En utländsk dom som gmndas påfördraget får verkställas i , om domen 1. harmeddelats av en domstol som är behörig enligl fördragel, 2. har vunnit laga kraft, 3. får verkställas enligl reglernai del land där den har meddelats och 4. har förklarats verkställbarefter ansökan enligl 5 §. Enförlikning i tvist angående en befordran som omfattas av fördraget likställsmed en sådan dom som avses i första stycket, om förlikningen har träffats infören domstol som är behörig enligl fördraget. Detsamma gäller en skiljedom somhar meddelats enligt fördragel och som gäller ett trafik-företag eller entrafikant. Förstaoch andra styckena gäller inte i fråga om ett åläggande för käranden att,förutom rättegångskostnader, betala skadestånd på grund av alt hans talan harogillats. 5 § Ansökan om verkställighet görs hos . Vid ansökningen skall fogas 1. exekutionstiteln i originaleller i avskrift som har bestyrkts av en behörig myndighet, 2. förklaring av en behörigmyndighet i den stat där exekutionstiteln har meddelats all den avser tvistangående befordran som omfattas av fördragel samt, i fråga om domstols dom,att den har vunnit laga kraft och får verkställas i den nämnda staten. Hovrättenfår förelägga sökanden att ge in de ytterligare handlingar som behövs förhovrättens prövning av saken. Om det finns anledning till det, får hovrättenkräva att de handlingar som har fogats till ansökningen skall förses med bevisom utfärdarens behörighet. Beviset skall vara utställt av 1984/85:33 263 ensvensk beskickning eller konsul eller av chefen för justitieförvaltningen i denstat där domen har meddelats. Omen handling i ärendet inle är avfallad på svenska, danska eller norska, skallhandlingen åtföljas av en bestyrkt översällning till svenska. Hovrälien fårmedge undantag från kravet på översällning. 6 §En ansökan om verkslällighet får inte bifallas utan att motparten har beretts tillfälle att yttra sig över ansökningen. Omansökningen bifalls, verkställs domen på samma sätt som en svensk domstols lagakraftägandedom, om inle högsta domstolen förordnar annat efter besvär över hovrättensbeslut. Densak som har avgjorts genom domen får inte prövas på nytt. 7 § Om ett sådantskiljeförfarande som avses i fördragel inleds, har detla verkan som preskriptionsavbrotlenligl 7 § preskripfionslagen (1981: 130). 8 § Om ell utländskttrafikförelag har en fordran mol ett trafikföretag i på grund av enbefordran som omfattas av fördraget, får fordringen beläggas med kvarstad ellerutmätas endast på grund av ett avgörande av en domstol i den stat lill vilkendel utländska företaget hör. 9 § Om en utländsk järnväg ägerrullande malerid som finns i , fär maleriden beläggas med kvarstad ellerutmätas endasl på grund av ell avgörande av en domstol i den stat till vilkenden utländska järnvägen hör. Detsamma gäller i fråga om andra föremål somtillhör en utländsk järnväg och är avsedda att användas vid befordran, såsom conlainrar,lastredskap och presenningar. Enprivatvagn, vars registrerade innehavare inte har hemvist i , fårbeläggas med kvarstad eller utmätas endast på grund av ett avgörande av endomstol i den stat där innehavaren har sitt hemvist. Detsamma gäller i fråga omföremål i vagnen som är avsedda att användas vid befordran och som tillhörinnehavaren. 10 §På begäran av järnvägen eller av den som har rätt att kräva utläm ning av gods eller inskrivet resgods skall tingsrätten i den ort där godset eller resgodset finns förordna en sakkunnig att företa en sådan utredning som avses i bihang A artikel 48 § 2 eller i bihang B artikel 52 § 2. Dennalag träder i kraft . 1. lagen (1974:744) omverkställighet av utländsk dom som meddelats enligt vissa internationellajärnvägsfördrag m. m., 2. kungörelsen (1974: 748) om inlernalionelljärnvägstransport. Ifråga om en dom eller fordran som grundas på någol av de fördrag som avses i deupphävda författningarna tillämpas dock äldre bestämmelser. Prop.1984/85:33 264 (Översällning) Convention relative aux transports Fördrag om internationell järn-internationaux ferroviaires (CO- vägstrafik (COTIF) TIF) ' Bilagan är utesluten här. Konventionstexten återfinnssom bilaga till förslaget till lag om intemationell jämvägstrafik, s. 5. Lag om ändring i järnvägstrafiklagen (1984:000) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 5, 8 och 9 §§, 3 kap. 1 §och 4 kap. 1 § järnvägstrafiklagen (1984:00) skall ha nedan angivna lydelse. Bestämmelserna i 6-13 §§ gäller endast i fråga om sådan färd enligt internationell befordringshandling som avses i bihang A tiU fördraget om internationell järnvägstrafik (internationell befordran). Om järnvägen vid internationell befordran har ådragit sig ersättningsskyldighet enligt 2 § första stycket mot någon som varken är svensk medborgare eUer har hemvist i , skall vid tillämpningen av 4 § andra stycket i ställel för hälften av basbeloppet gälla etl belopp motsvarande 700 särskUda dragningsrätter. Med särskilda dragningsrätter förstås de av använda särskilda dragningsrätterna (SDR). Omräkning av SDR till svenskt mynt skall ske efter kursen den dag då dom meddelas eller en annan dag som parterna har kommit överens om. Kronans värde skall bestämmas i enlighet med den beräkningsmetod som den dagen tillämpar för sin verksamhet och sina transaktioner. Bestämmelserna i 6-13 §§ gäller endast i fråga omsådan färd enligt internationell befordringshandling som avses itilläggskonventionen till det intemationeUa fördraget ombefordran med järnväg av resande och resgods (internalionell befordran). 2 kap. Om järnvägen vid internationell befordran harådragit sig ersättningsskyldighet enligl 2 § första stycket, skall vidtillämpningen av 4 § andra stycket i stället för hälften av basbeloppet gällaett belopp om . Med franc förstås en guldfranc med en vikt av tio tret-tioendelsgram och niohundra tusendelars finhet. Regeringen kungör motvärdet av franc uttryckt i de avInternationella valutafonden använda särskilda dragningsrätterna. Omräkningfrån särskilda dragningsrätter till svenskt mynt skall ske efter kursen dendag då dom meddelas eller en annan dag som parterna har kommit överens om.Kronans värde skall bestämmas i enlighet med den beräkningsmetod som Internationellavalutafonden den dagen tillämpar för sin verksamhet och sina transaktioner. Lydelse enligt prop. 1983/84: 117. 2 kap På en fordran som avser ersättning enligt I § eller2 § första stycket utgår ränta från och med den dag dådet förfarande som avses i 12 § inleddes eller, om nägol sådani förfarandeinte har inletts, från och med den dag då talan väcktes. Om ersättningen avserkostnader vid personskada, inkomstförlust eller förlust av underhåll, utgårdock ränta först från och med den dag då järnvägen fick tillgång till denutredning som behövs för att ersättningens belopp skall kunna bestämmas. På en fordran som avser ersältning enligl 1 § eller 2 §första stycket utgår ränta enhgt 6 § räntelagen (1975:635). om den ersättningsberättigadeär svensk medborgare eller har hemvist i . 1 annat fall utgår ränta . Räntan utgår från och med den dag då del förfarande somavses i 12 § inleddes eller, om något sådani förfarande inte har inletts, frånoch med den dag då talan väcktes. Om ersättningen avser kostnader vidpersonskada, inkomstförlust eller föriust av underhåll, utgår dock räntaförst från och med den dag då de omständigheter inträffade som läggs tiU grundför beräkning av ersättningens belopp. 3 kap. I § Dettakapitel tillämpas på sådan godsbefordran med järnväg i allmän inrikes trafiksom sker mot betalning. Har avtal träffats om sådan befordran, tillämpaskapitlet på befordringen även när jämvägen ombesörjer denna med vägfordon. Pågodsbefordran i trafik med utlandet tillämpas kapitlet endast om annat inteföljer av det internationella fördraget om godsbefordran med järnväg (). Pågodsbefordran i Irafik med utlandet tillämpas kapitlet endast om annal inteföljer av fördraget om internationeU järnvägstrafik. Detta kapitel tillämpas på resgods som har inskrivits för befordran med järnväg i allmän inrikes trafik. På befordran i trafik med utlandet tillämpas kapitlet endasl om annal inte följer av fördraget om internationeU järnvägstrafik. 4 kap. Detla kapitel tillämpas på resgods som har inskrivitsför befordran med järnväg i allmän inrikes irafik. På befordran i trafik medutlandet tillämpas kapitlet endast om annat inte följer av det internationellafördraget om befordran med järnväg av resande och resgods (). Skall befordringen ulföras av två eller fiera järnvägarefter varandra, gäller kapitlet i tillämpliga delar för samtliga järnvägar. Denna lag träder i kraft . Prop.1984/85:33 267 Lag om ändring i lagen (1974:610) om inrikes vägtransport Härigenomföreskrivs att 2 § lagen (1974:610) om inrikes vägtransport skall ha nedanangivna lydelse. Lagenskall ej tillämpas på postbefordran, begravningstransporter eller befordran av flyttsaker. Lagenskall ej heller tillämpas på sådan befordran på väg som är underkastad detinternationella fördraget om godsbefordran på järnväg () eller som järnvägi annal fall utför inom lill fullgörande av avtal om befordran av godspä jämväg. Lagenskall inte heller tillämpas på sådan befordran på väg som är underkastadfördraget om intemationell järnvägstrafik eller som en järnvägi annat fall utför inom till fullgörande av avtal om befordran av godspå järnväg. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1976:661) om immunitet ochprivilegier i vissa fall Härigenom föreskrivs att bilagan till lagen (1976:661) om immunileloch privilegier i vissa fall skall ha nedan angivna lydelse. Immunitetoch/eller privilegier gäller för följande 32 Mellanstatliga organi- Medlemsstaternas repre- Fördraget sationenför intemationell jämvägstrafik (OTIF) sentanteri organisationen, personer med tjänst hos organisationen och sakkunnigautsedda av organisationen ominternationell jämvägstrafik (COTIF) Denna lag träder i kraft den . Bilagan omtryckt 1979:9. Senaste lydelse 1983: 1062. Prop.1984/85:33 268 Närvarande: f.d. regeringsrådet , regeringsrådet Mueller,justitierådet Jermsten. Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 17 maj 1984har regeringen på hemställan av statsrådet och chefen för justitiedepartementelWickbom beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag fill 1. lag ominternationell järnvägstrafik, 2. lag om ändringi järnvägstrafiklagen (1984:000), 3. lag om ändringi lagen (1974:610) om inrikes vägtransport, 4. lag om ändring ilagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Förslagen har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttranden. Lagen om internationell järnvägstrafik Allmänna synpunkter Mueller anför. Förslagen i lagrådsremissen aktualiserar en principfrågaav mycket stor betydelse: Får en svensk lag vara skriven endast på främmandespråk? I remissen föreslås nämligen att en svensk lag skall vara skriven endastpå franska (se bl.a. avsnitten 7.2 och 9.1). Jag avstyrker delta förslag. Skälen för minståndpunkt är följande. I lagrådsremissen föreslås bl.a. att de befordringsrätlsligareglema i COTIF i bihang A () och i bihang B () med vissa betydelsefullaundantag skall föras in i svensk rält genom s.k. inkorporation. Dessa reglerrör lill större delen förhållandet mellan enskilda. Det är alltså fråga omsådana föreskrifter som enligt 8 kap. 2 § regeringsformen kan meddelas endaslgenom lag. Reglerna gäller - såvitt är av särskilt intresse i detla sammanhang- sådan befordran på järnväg i av inskrivel resgods (bihang A) och avgods (bihang B) som har karaktär av internationell jämvägsbefordran. Dettainnebär att reglerna kan bU tillämpliga på ett oerhört stort antaljärnvägsbefordringar inom såväl av inskrivet resgods som av annat gods.Reglerna kommer också att beröra en bred allmänhet i . Tvister omtillämpningen av reglerna kan komma att prövas av svenska domstolar. Att regler i bihang A och bihang B av COTIF förs in isvensk rätt genom Prop.1984/85:33 269 inkorporation innebär bl.a. att dessa regler som ärskrivna på franska i denna sin franska lydelse ges karaktär av svensk lag. Däremolföreslås inle någon lagtext på svenska. Vad som föresläs är endasl att del vidden franskspråkiga lagtexten skall fogas en översättning till svenska "somhjälpmedel för tillämpningen" av den franskspråkiga lagtexten. Svenskaroch andra personer i som önskar skaffa sig exakt kännedom om innehålleli reglerna tvingas således all göra detta på grundval av en lagtext skrivenenbart på franska. I regeringsformen finns visserligen ingen uttryckligbestämmelse om all svenska lagar skall vara skrivna på svenska. Att en sådanbestämmelse inle förts in i regeringsformen innebär dock inte att det skullevara tillåtet att skriva en svensk lag endast på ell främmande språk. Allskriva en svensk lag endasl på ell främmande språk strider nämligen mol tvägrundläggande principer för det svenska statsskicket, vilka båda är stadfästai regeringsformens första paragraf. Jag åsyftar principen om folksuveränitetenoch principen om en fri åsiktsbildning. Inga av dessa två principer fårnämligen någol reellt innehåll beträffande en lag som är skriven endast på ettfrämmande och därmed på etl för folkel obegripligt språk. Vidare bör framhållas att svenska författningar blirbindande för de enskilda försl efter det alt de kungjorts (se propositionen medförslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m.m. - prop. De enskilda skall alltså ha haft en möjlighet att taga del avförfattningarna, innan dessa träder ikrafl. Ett kungörande av en författningsom är skriven endast på ell främmande språk ger inle de enskilda dennamöjlighet. Ett kungörande av en sådan författning uppfyller alltså inle syftetmed regeln i 8 kap. 19 § andra slyckel regeringsformen om författningarskungörande. Den som anser all en svensk lag kan få skrivas på ell annalspråk än svenska bortser därvid också från del enkla faktum alt varje lag utgören form av kommunikation, ett meddelande, från lagstiftaren lill de personersom berörs av lagen. Detta meddelande är av stor vikt för mottagarna. Det avsernämligen vilka rättsregler som skall gälla för mottagarna. Syftet medmeddelandet all bringa dessa rällsregler till mottagarnas kännedom förfelas,om meddelandet skrivs på etl främmande språk. Mottagarna kommer ju då inte allförslå meddelandet. De kommer därför inte heller all kunna följa de regler sommeddelandet innehåller. Alt en svensk lag skrivs endast på ell främmande språkkommer därmed också alt kunna utgöra grund för en misstro mol lagstiftaren ochsamtidigt ge upphov till ett främlingsskap mellan folket och makthavarna. 1anledning härav bör erinras om all en grundförutsättning för vårt demokratiskastyrelseskick är att del finns ett förtroende mellan folket och dess lagstiftare;en absolut förutsättning för all etl sådani förtroende skall bestå är altlagstiftaren alltid använder samma språk som folkel. Att en svensk lag skrivs endast på ell främmande språkkommer dessulom att upplevas som en stor fara för rättssäkerheten av alla demänniskor i 1984/85:33 270 Sverigesom önskar laga del av lagtexten men som inte kan göra detta på grund av attlagstiftaren använt ett för folket obegripligt språk. I endemokratisk rältsstat är del självklart att lagar och andra föreskrifter börutformas på ell sådani salt all alla omsorgsfulla läsare kan förslå innehållel.I delia syfte görs i kontinuerligl betydande insatser för all anpassaspråket i lagar och andra författningar lill den pågående språkligautvecklingen. Del skulle slå i uppenbar slrid mol syftet med dessaansträngningar all skriva författningstexter endasl på ett annat språk änsvenska. Detanförda gäller för alla slags lagar, alltså även för den typ av lagar som delgäller här, nämligen lagar genom vilka internationella konventioner förs in isvensk rätt. Tvisterom tillämpningen av de på franska skrivna reglerna i bihang A och bihang B kan,som redan framhållits, komma att prövas av svenska domstolar. 1 anledning häravbör det erinras om all svenska domare inle är skyldiga all kunna franska ochall de endasl i undanlagsfall torde ha de kunskaper i franska och om franskträttsväsende som behövs för att självständigt kunna tolka den föreslagnafranska lagtexten. Alt trots detta skriva lagtexten endast på franska utgör etlhot mol rättssäkerheten, om man inte ställer resurser till förfogandeför all trygga domarnas behov av sakkunskap i båda de berörda hänseendena. Densvenska översättning som fogals vid den föreslagna franska lagtexten ärvisserligen ett värdefullt hjälpmedel vid tolkningen av den franska lagtexten.Kvar står emellertid att översättningen inle har vitsord som lagtext. Den blirdärför, säsom också anges i lagrådsremissen, endast ett hjälpmedel vidtillämpningen av den franska lagtexten. Del är denna som skall gälla och inteöversättningen. All översällningeninle gjorts lill laglext ger lätt det intrycket all lagstiftaren inte varithelt säker på att översättningen i vaije detalj är korrekt. Själv kan jag intemed bestämdhet avgöra om översättningen är helt riklig i alla delar. Exempelvisär jag inte övertygad om att den bästa översättningen av'orden "présomptiongrave" i artikel 22 § 2 i bihang A är den i lagrådsremissen angivna "gmndadanledning". Enliglmin mening är del en uppgift för lagsliflaren - - och inle för demsom skall lillämpa de nya reglerna alt avgöra om översättningen är korrekt.Lagstiftaren kan fullgöra denna uppgift genom alt göra översättningen tillsvensk laglext. Den franska originaltexten blir då en del av motiven lill densvenska lagtexten. sådant förfarande innebär all transformationsmetodenanvänds. Delhävdas ibland att det föreligger större risk för att en konvention, som ärskriven endasl på ett främmande språk, kommer att tillämpas oriktigt i ,om konventionen förs in i svensk räll genom transformation - exempelvis genomatt en översättning till svenska görs till svensk lagtext - än om den förs ingenom inkorporation, dvs. genom att den på ell 1984/85:33 271 främmandespråk skrivna konventionstexten görs till svensk lagtext. Jag känner inte tillom det finns verklighetsunderiag för sådana påståenden. Däremol vill jagframhålla all den svenske lagstiftaren kan påverka tillämpningen av enkonvention genom lagändringar, om konventionen förts in i svensk rätt genomtransformation. Lagsfiftaren kan nämligen ändra den svenska översättning, somtidigare gjorts till svensk laglext, om detla skulle behövas för att ge ellriktigare uttryck för innebörden i konventionen. Inom ramen för inkorporationsmetoden- där konvenlionstexten i originalversion ulgör svensk lagtext - har densvenske lagsliflaren självfallet inle denna möjlighet. Jag anser därför att transformationsmetodeninrymmer bättre möjligheter för lagstiftaren all garantera en konvenlions-enligrättstillämpning i än inkorporationsmetoden. Idetta sammanhang bör understrykas all det internationella samarbetet inleförsvåras om vi i upprätthåller kravet på transformation, dvs. kravetpå att internationella konventioner kan föras in i svensk räll endast i ensvensk språkdräkt. Om svenska sålunda alltid används när konventioner förs ini svensk räll ökas därmed allmänhetens möjlighet att laga del avkonventionernas exakta lydelse, vilket i sin lur är av betydelse för tilltron lilldel internationella samarbetet. Avvad som jag har anfört i det föregående framgår att det finns mycket starkaprincipiella skäl som talar bestämt emot att inkorporationsmetoden används närreglerna i bihang A och bihang B av COTIF förs in i svensk rätt eftersom dettaskulle innebära att en svensk lag skulle skrivas enbart på ett främmande språk.Alt staten, enligl vad som anförs i lagrådsremissen, kan göra en betydande arbelsbesparingi lagsliftningsärendet genom att använda inkorporationsmetoden är i deltasammanhang ulan betydelse. En sådan arbelsbesparing bör nämligen inle få utgöraskäl för all skriva en lagtext, som är tillämplig på förhållanden mellanpersoner i , på ett främmande språk och därigenom göra lagtexten heltobegriplig för del stora flertalet människor i landet. Del bör också observerasall den arbelsbesparing staten kan göra i lagstiftningsärendet genom attanvända den franska konvenlionstexten kan leda till en kostnadskrävande ökningav arbetsinsatsen för dem - enskilda och domstolar - som skall tillämpa dennafranska text i stället för en svensk text. Del blir alltså inte någonsamhällsekonomisk besparing. Inkorporationsmetodenhar visserligen tidigare tillämpats i några liknande fall på sådani sätt atten endasl pä främmande språk skriven konventionstext givits karaktär av svensklagtext. Se exempelvis 1 § lagen (1969: 12) med anledning av tillträdelill konventionen om fraktavtalet vid internalionellgodsbefordran på väg. Vidare har utredningen om förfatlningspublicering m.m. ibetänkandet (SOU 1974:100) Internationella överenskommelser och svensk rätt (s.86-103) utgått ifrån att det under vissa förutsättningar är möjligt att skrivaen svensk lag, varigenom en internalionell överenskommelse förs in i svensk 1984/85:33 272 rätt, endast på ell främmande språk. Dessa omsländigheler rällfärdigardock inle all man nu - med bortseende från principiella synpunkter som talarhäremot tillämpar inkorporationsmetoden pä ett sådant sätt atten endast på ell främmande för folket obegripligt - språk skriven konvenlionstexlges karaktär av svensk lagtext. Sammanfattningsvis anser jag således att det finns starkaprincipiella skäl som talar emot all bihang A och bihang B till COTIF förs in isvensk rätt genom inkorporation, dvs. i sin franska för nästan alla här iSverige obegripliga lydelse. Jag avstyrker därför att denna inkorporationsmetodanvänds.