prop · G80381 · 1984-12-31 00:00:00 — Några skäl till attbehandla dessa frågor sora ett särskilt ämne vid anser jagdäremot inte föreligga. Gmndkurs I bör ge vissa grandläggande teoretiskakunskaper som behövs för att polisaspiranten skaU kunna tUlgodogöra sigtjänstgöringen vid en polismyndighet på rätt sätt. Under gmndkurs 1 bör vissgrundläggande träning ges genom praktiska övningar raen den raer omfattandepraktiska träningen i polisiärt arbete bör, som beredningen också harföreslagit, i huvudsak föras över till praktiktjänstgöringen. Praktiktjänstgöringen har, mot bakgmnd av de olikaintressen som gör sig gäUande, med beredningens förslag fått en lämplig ochändamålsenlig utformning. Den i förhållande till nuläget förkortade tiden vidkriminalavdelning är enligt min raening raotiverad raot bakgrund bl. a. avönskeraålet att inora den givna tiden kunna föra in en praktiktjänslgöring viden myndighet utanför polisväsendet. Den tid som återstår efter tjänstgöringen vidkriminal- och ordningsavdelning samt sarahällspraktiken bör förläggas till enenhet inom polismyndigheten där myndighetens behov och praktikantens intressetillgodoses. kan exerapelvis en förlängd praktik ske vidkriminalavdelningen. Den av flera remissinstanser efterlystapraktiktjänslgöringen vid trafikenhet bör kunna fullgöras som ett naturligtinslag vid tjänstgöringen på ordningsavdelningen. Såsom beredningen har föreslagit börsamhäUspraktiken i första hand fuUgöras inora den sociala sektorn. Med hänsyntill elevernas skiftande bakgmnd kan det i vissa faU bli aktueUt raed undantagfrån skyldigheten all fullgöra sarahäUspraktik. Detta bör dock endast ske i enmycket begränsad omfattning. Jag är raedveten ora de problera sora är förenaderaed praktikantens ställning som polisman under sarahällspraktiken. Jag avseratt i ett senare sararaanhang återkomma raed förslag tUl lösning av dennafråga. Utgångspunkten bör enligt rain raening vara att en praktikant undertjänstgöringen utanför polisväsendet inte bör ha de skyldigheter och debefogenheter som åvilar en polisman med hänsyn till de intressekonflikter somkan uppstå i skilda sararaanhang. Som jag lidigare har nämnt innebär riksdagensprincipbeslut om en ny sammanhållen gmndutbUdning att assistentkursen ochinspektörskurs 1 utgår ur utbildningsgången. Behovel av vidareutbildning skuUei stället tillgodoses dels genom funktionsinriklade specialkurser dels genoms.k. 1984/85:81 38 reguljärvidareutbildning för de polismän sora har erhåUit tjänster inorabasorganisationen. Jag tar i detta avsnitt upp vissa principiella frågor sorapolisberedningen har behandlat och sora rör den reguljära vidareutbildningen. Med hänsyn tiU bl. a. kostnadsaspekten anserberedningen att reguljär vidareutbildning bör förbehållas de polisraan somredan har fått tjänster i basorganisationen. Beredningen anser dock att även dekommissarier som komraer att ingå i de största polismyndigheternas friaresurser bör ha möjlighet att genomgå den reguljära vidareutbildningen. De hari allraänhet sådana kvalificerade arbetsuppgifter alt de bör få denna typ avutbildning. Mot bakgmnd av de arbetsuppgifter soratjänsteraännen i basorganisationen koramer att ha anser beredningen vidare atttyngdpunkten i den reguljära vidareutbildningen skall ligga på en kvalificeradarbetsledamt-bildning samt på analys och planering. Utbildningen bör vidare ihögre grad än anpassas efter de berörda befattningshavarnas olika arbetsuppgifter. Beredningen finner det lärapligt att undervisningendelas upp i dels ett geraensarat avsnitt för all personal dels i trespecialavsnitt. Beredningen förordar ett specialavsnitl för polismän påordnings- och trafikavdelning, ett för poUsmän på krirainalavdelning och ettför polisraan på kansU. Beredningen föreslår att av den saramanlagdautbildningstiden, , en tredjedel ägnas åt specialavsnitten. Beredningen föreslår också att sådan polispersonal,som har genomgått reguljär vidareutbildning raen som erhåller en annan tjänst ibasorganisationen raed avsevärt förändrade arbetsuppgifter, får tillfäUe attdelta i undervisningen i det specialavsnitt som är anpassat för den nyatjänsten. Flera skäl talar slutligen enligt beredningen för att den reguljäravidareutbildningen bör ske centralt. Remissinstanserna är i allmänhet positiva tiU denaUraänna utforraningen av denna utbildning. Däreraot är flera kritiska tillberedningens förslag att endast den som har fått en tjänst i basorganisationenskall kunna genomgå vidareutbildning. Föreningen ochFöreningen ifrågasätter om man inte bör genomgå denreguljära vidareutbildningen innan man får en tjänst i basorganisationen. Enligt vissa remissinstanser bör polispersonal soravikarierar i basorganisationen få reguljär vidareutbildning.Rikspolisstyrelsen frarahåller således att skäl kan anföras för aU lägga denreguljära vidareutbildningen före befordran lill tjänst i basorganisationen.Ekonomiska och praktiska skäl talar emellertid för beredningens ståndpunkt.Möjlighet får enligt styrelsen dock hållas öppen för polismän som har vikarierat på tjänster i basorganisationen att inom ramen fördisponibla resurser få genomgå ifrågavarande utbildning. Föregen del vill jag frarahålla del angelägna i att all polispersonal ges Prop.1984/85:81 39 raöjlighetatt bibehåUa och utveckla sina kunskaper och färdigheter. Detta bör norraaltkunna ske genora s.k. funktionsinriktad utbildning tiU vilket jag återkoraraeri ett följande avsnitt. Den reguljära vidareutbildningen avser däreraot endastutbildning för att fullgöra uppgifter i basorganisationen. Med hänsyn tiU bl.a. ekonoraiska skäl måste den föreslagna framtida reguljära vidareutbildningeni princip förbehållas de polismän som redan har fått en tjänst ibasorganisationen. Jag kan alltså inte f. n. finna det raotiverat att frångå deställningstaganden i denna fråga sora har gjort och tillvilka också polisberedningen har anslutit sig. Jag kan i övrigt anslula raig liU beredningensförslag om inriktning och uppläggning av den reguljära vidareutbildningen.Detta innebär således att tyngdpunkten i utbildningen skall avsearbetsledamtbildning särat analys och planering av verksaraheten. Beredningensförslag ora avsnittsindelning är också väl ägnade att ge en god gmnd för deolika befattningshavarnas arbete i basorganisationen. Med funktionsinriktad utbildning avses sådanfortbildning av poUsvä-sendets personal som syftar till att öka personalensförmåga att utföra arbetsuppgifter som norraalt fordrar särskilda kunskapereller särskild kompetens ulöver grandutbildningen eller den reguljäravidareutbildningen för polismän. Den funktionsinriklade utbildningen skercentralt, regionall eller lokalt. 1 det nuvarande utbildningssystemet finnsett 90-tal centrala kurser. Enligt tidigare principbeslut bör ensträvan vara att i all den utsträckning sora det är raöjligt och lärapligtförlägga de funktionsinriklade kurserna till regional eller lokal nivå. Meddenna utgångspunkt har polisberedningen gjort en omfattande och detaljeradgenomgång av all funktionsinriktad utbildning som finns inompolisväsendet. Beredningen konstaterar att delar av den nuvarandefunktionsinriklade UtbUdningen komraer att ingå i den framtidagrundutbildningen eller i den reguljära vidareutbildningen. Beträffandeordningspolistjänsten gäller detta bl. a. utbildning itrafikövervakningstjänsl saml utbildningen för förare av utryckningsfordon.Beredningen finner vidare att den funtionsinriktade utbildningen påordningspolisområdet redan f. n. är starkt decentraliserad. Beredningen harinte bedömt det raöjligt att genoraföra ytterligare decentraliseringar annatän i raindre orafattning. Däreraot har beredningen funnit att den regionalt ochlokalt anordnade utbildningen på detta oraråde uppvisar stora variationer ifråga om utbUdningens omfattning och inriktning. Detta lyder enligl beredningenpå att man har olika bedömningar av utbildningsbehovet. Man bör enligtberedningen kunna få en mer enhetlig bedömning av utbildningsbehovet genomökad saraverkan både på regional och lokal nivå. Underberedningens arbete har förts fram tanken på en centralt anord- 1984/85:81 40 nadaUraän funktionsutbildning för polispersonal sora tjänstgör påkrimi-nalavdelningama. Beredningen avvisar en sådan ordning. Utvecklingen börtvärtom gå i den motsatta riktningen och behovet av fortbildning för dessapolismän bör i största möjliga utsträckning tillgodoses genom regionala ochlokala kurser. En annan sak är att utbildningen i vissa fall, när det gällersärskilt kvalificerade brottsutredningar, måste ske genom centralt anordnadespecialkurser, t.ex. kurser som tar sikte på bekämpning av ekonomiskbrottslighet. I fråga om utbildning för polismän medarbetsledande funktioner erinrar beredningen om att en sådan utbildningföreslås bli införd redan i gmndkurs II. Denna utbildning bör enligtberedningens mening tUlgodose behovet av arbetsledamtbildning för de polismänsom tillfäUigt vikarierar pä högre tjänster. För polismän med tjänster ibasorganisationen blir behovet av arbetsledarutbildning tUlgodosett genom denreguljära vidareutbildningen. För de polismän i de fria resurserna som inteendast tillfäUigt vikarierar på tjänster med arbetsledande funktioner föreslårberedningen att dessa får genomgå arbetsledarutbildning genom särskildaarbetsledarkurser. Dessa kurser bör enligt beredningen anordnas regionah eUerlokalt. På trafikområdet föreslår beredningen att varjepolisman som har fått en grundläggande trafikutbildning skall ha raöjlighet atti vissa situationer utfärda föreläggande ora kontrollbesiklning. 1 den nuvarande grundutbUdningen finns ingaundervisningsmoment som direkt lar sikte på bedömningen av allvarliga fel hosmotorfordon. Mot denna bakgmnd föreslår beredningen att en fördjupad utbildningbör anordnas i dessa frågor inom ramen lör grundutbildningen så att polismannenefter avslutad grundutbildning skall kunna ges befogenhet att utfärda föreläggandeom kontrollbesiktning i "klara faU". Med detta menar beredningen attdet för del första bör vara fråga om bristfälligheter som kan konstateras utanatt polismannen gör någon noggrannare undersökning av fordonet. För det andraraåste bristfälligheten enligt beredningen vara av sådan karaktär att detsenare fordras en kontroll hos AB för att kunna bedöraa orabristfälligheterna har avhjälpts på etl tillfredsställande sätt. Genora dettaförslag anser beredningen att den funktionsinriklade utbildningen påtrafikorarådet, som till stor del lar sikte på de s. k. flygandeinspektionerna, kan rainskas kraftigt. Flertalet av remissinstanserna är positiva tUlberedningens förslag om att decentralisera delar av den nuvarande centralafunktionsutbildningen till regional och lokal nivå. Till denna grupp hörrikspolisstyrelsen. Vissa länsstyrelser och polismyndigheter framhåUer dock atten ökad decentralisering av utbildningen också kräver ökade personellaresurser och lillgång på instmktörer. Polismyndigheterna anser all denfunktionsinriklade utbildning som inte kommer att ske centralt så långt det ärmöjligt bör anordnas regionalt. i frarahåUer att en ökaddecentralisering innebär att operativa resurser raåste tas i anspråk för bl. a.instmktörsuppdrag i en orafattning sora tidigare inte har förekorarait. 1984/85:81 41 TCO anser att arbelsledamtbildningen måste ägnasökad uppmärksarahet. Förutsättningarna för att bedriva denna regionalt måsleytteriigare belysas. liksom flera länsstyrelser ärtveksamma till förslaget om alt specialutbildningen med inriktning på s. k. flygandeinspektioner kan minskas. För egen del ansluter jag mig tUl principen om endecentralisering av den funktionsrinriktade utbildningen. Ur effektivitets- ochkostnadssynpunkt är det förenat med betydande vinster att i större utsträckninggenomföra denna form av utbildning regionalt och lokalt. Kostnaderna för resoroch traktamenten kan i många fall minskas avsevärt. Bortfallet av arbetstidblir mindre än vid central utbildning, både för lärare och elever. Vidare kanen regionalt eller lokalt ordnad utbildning göra det möjligt för dem som berörsav utbildningen, såväl rayndigheterna som de anställda, att kunna påverkautbildningens innehåU och utforraning i övrigt. Jag är raedveten om att det f. n. endast finnsbegränsade resurser för atl på regional och lokal nivå anordna utbildning i denutsträckning som beredningen föreslår. Jag avser därför att i samband raedkommande beslut om medelstilldelning till poUsväsendet beakta den inriktning avden funktionsinriklade utbildningen som jag nu har förordat. Jag vill hämtöver ta upp två aspekter på denaktuella utbUdningens innehåll. Jag delar beredningens uppfattning att de polismäninora de fria resurserna sora vikarierar påarbetsledande funktioner bör få genoragå särskild arbetsledamtbildning. Likasåbör sora också beredningen har föreslagit de inspektörer på ordnings- ochtrafikavdelningarna sora tjänstgör sora s.k. yttre befäl få genomgå denna typav utbildning. Det är enligt min uppfattning väsentligt att dessa kategorierav polismän får en något mer fördjupad arbetsledamtbildning än den som erbjudsunder gmndutbildningen så att de på ett bättre sätt kan genomföra sinauppgifter. När det gäller utbildning på trafikområdet vill jagerinra om att tidigare principbeslut innebär att såvälövervaknings- som utbildningsinsatserna hos polisen i större utsträckning börinriktas på förarkon-troll. Vidare innebär beslutet att varje polisman medgmndläggande trafikutbildning skall kunna meddela föreläggande omkontrollbesiklning i klara fall. Jag viU för egen del frarahålla att den breddadeundervisningen på trafikområdet under grandutbildningen, som jag harnärant, bör medföra ett större intresse och förbättrad kompetens hos personalenvid ordningsavdelningarna att kontrollera fordon och förare. Man bör enhgt minuppfattning också utvidga saraarbetet raed TSV när det gäller kontroll avtyngre fordon och fordon med speciell konstmktion. Genom dessa åtgärder minskarkraftigt behovet av polismän med förordnande att utföra 1984/85:81 42 Detta bör naturligtvis leda till elt minskat behov avfunktionsinriktad utbildning på detta område. Jag avser att i ett senaresararaanhang återkoraraa tiU regeringen raed närmare förslag som tar sikte påatt ge varje polisman den forraella korapetensen att utfärda föreläggande orakontrollbesiktning i vissa situationer. En sådan befogenhet skulle då ocksåinnefatta rätl att besluta om körförbud. Jag har i de nu berörda frågorna samrått raedchefen för komraunikationsdeparteraentet. Jaghar tidigare i korthet redovisat utforraningen av den nuvarandepolischefsutbildningen. Polisberedningen förordar nu en delvis ändradinriktning av denna. Fömtora att utbildningen i större utsträckning börinriktas på de polisiära äranena kommer den framlida polischefsrollen enligtberedningen att ställa krav på ökade kunskaper i arbetsledning, analys ochplanering samt ekonomisk förvaltning. Den utbildning sora avser adrainistrativafrågor, särskilt då den sora avser raera detaljbetonade personaladrainistralivaspörsraål, bör däremot inte få så stor omfattning som den nu har. Beredningenanser näraligen att dessa göroraål i huvudsak bör utföras av andrabefattningshavare vid polisrayndighetens kansli. Beredningen föreslår däreraot ingen ändring i dengmndläggande polischefsutbildningens uppdelning i tre block, näraligenpolischefskurs I, praktiktjänstgöring särat polischefskurs 11. Mot bakgmnd av att polischefskurs I närraast är enförberedande kurs inför en praktikperiod anser beredningen att tyngdpunkten iundervisningen under denna kurs bör ligga på de polisiära äranena. Eftersorapolischefs-aspiranterna knappast aUs har några arbetsledande funktioner underpraktiktiden behöver undervisning i arbetsledning inte läranas under polischefskurs1. När det gäller analys och planering bör enligt beredningen endast lämnas enallmän orientering. När det så gäller praktiktjänstgöringen föreslårberedningen dels att liden för praktiktjänslgöringen förlängs från 24 månadertill 26 månader, dels en ändrad turordning raellan de olikapraktikrayndigheterna. Praktiktiden skulle enligt beredningens förslaghärigenora få följande utformning. Polispraktikenföriängs från 6 månader till 8 raånader. Tidenvid en länsstyrelse förkortas från 2 raånader . Tjänstgöringenvid en tingsrätt blir oförändrat 12 månader. Tjänstgöringenvid en länsrätt blir oförändrat 1 månad. Åklagarpraktikenslutligen förlängs från 3 månader till 4 raånader. Beredningen föreslår att tyngdpunkten iundervisningen under polischefskurs II läggs på de polisiäraämnena, arbetsledning, analys och planering samt ekonoraisk förvaltning. Någonförlängning av tiden för den teoretiska utbildningen anser sig inte Prop.1984/85:81 43 beredningenkunna förorda bl. a. mot bakgmnd av att det praktiska inslaget i utbildningenfömtsätts bli längre. Beredningen föreslår däremot en ändradproportion mellan de båda kurserna. Polischefskurs I med sin raarkeradeinriktning på polisiära ämnen bör kunna förkortas till två månader.Polischefskurs II bör däreraot förlängas tiU . Beredningenanser vidare att polischefskurs III bör ha en renodladvidareutbildningskaraktär. För att anpassa terminologin till vad som gäller förpoUsraannakarriären kallar beredningen kursen för reguljär vidareutbildningför polischefer. Beredningen föreslår att denna kurs skall vara två raånaderlång och äga rara efter den grundläggande polischefsutbildningen.Liksom under polischefskurs II bör utbildningen ha sin tyngdpunkt i polisiäraämnen, arbetsledning, analys och planering samt ekonomisk förvaltning. Till den reguljära vidareutbUdningen bör ocksåräknas praktiktjänstgöringen vid vUken föreslås bliförkortad från tUl två raånader. Av dessa två raånader ägnas ca enraånad åt studiebesök inora styrelsen och vid vissa andra myndigheter, bl. Slutiigen anser beredningen det närmast som ensjälvklarhet att även den framtida poUschefsutbildningen bör bedrivas centrah.Skälen tiU detta är många. a. pekar beredningen på behovet av särskUtkvalificerade lärare och särskild utrustning. Remissinstanserna har i allmänhet instämt iberedningens förslag angående poUschefsutbildningen. TiU denna grupp hör bl.a. och /SR. Vissa remissinstanser förordar däremot attpolispraktiken förlängs väsentligl. TiU dessa hör TCO och . Föregen del kan jag raed något undantag ansluta mig till polisberedningensöverväganden och förslag i denna del. De föreslagna förändringarna bör enligtmin mening leda till en effektivare och mera ändamålsenligpolischefsutbildning. Jag vill särskilt framhålla betydelsen av alt praktiktidenvid polismyndigheterna förlängs. Härigenom får poUschefsaspiranterna ökademöjligheter till insyn i och kunskaper om det praktiska polisarbetet, vUkethar efterlysts i olika sammanhang. Åven den föreslagna förändringen när detgäller praktiktiden vid en åklagarmyndighet svarar enligt min raening väl raotde krav som den framtida polisorganisationen kommer att StäUa på polischeferna.Jag kan i och för sig ställa raig bakom önskemålet ora attpolischefsutbildningen i ännu större orafattning skulle innehålla polispraktik.Detta raåste dock vägas mot andra krav på de blivande polischefernas kunskaperoch erfarenhet och de resurser som totalt sett står till förfogande förutbUdning. Jag anser med hänsyn härtill alt det inte är möjligt att förlängatiden ytterligare. På en punkt villjag dock frångå polisberedningensförslag. Jag anser alt det inte torde vara meningsfuUt, vare sig förrikspolisstyrelsen eller polischeferna, all under en månad fullgöraarbetsuppgifter vid rikspolisslyrel- 1984/85:81 44 senoch att ägna resterande tid av praktiktjänslgöringen vid åtstudiebesök. Jag föreslår i stället att studiebesöken läggs samman med denteoretiska delen av den reguljära vidareutbildningen och att denna förlängs meden månad för atl därigenora få en sammanlagd tidslängd av tre månader.Praktiktjänslgöringen vid blir alltså då en månad lång. Enligt principbeslut ankommerdet på rikspoUsstyrelsen alt fastställa antagningskraven för polisraannabanan.Riksdagen godtog emellertid vissa gmndläggande principer förrekryteringen. Beredningen har mot denna bakgmnd inskränkt sig till alt ta uppvissa begränsade frågor rörande förkunskapskrav i några ämnen. Enligl minuppfattning saknas skäl att underställa polisberedningens förslag idessa delar. Genom principbeslut lades vidarefast att juristexa-raen även fortsättningsvis skulle utgöra ettbehörighetsvillkor för tillträde till poUschefsbanan. Det betonades eraellertidockså alt arbetslivserfarenhet, i synnerhet inora polisyrkel, i riraligorafattning raåste tillgodoräknas sora raerit vid rekrytering tiUpolischefsbanan. uttalade i anslutning till detta attpolisberedningen närraare borde överväga möjligheterna att ytterligareförbättra förutsättningarna för polismän alt gå över till polischefskarriären.Polisberedningen har därefter fått i uppdrag att se över frägan. PoUsberedningen konstaterar inledningsvis attsökandena från poUs-raannabanan har hävdat sig bra vid rekryteringenav polischefer. Vidare raenar beredningen att önskeraålet ora att ytterUgareförbättra förutsättningarna för polismän atl gå över till polischefskarriärennärmast lar sikte på polismännens möjligheter att skaffa sig juristutbildning.Beredningen pekar i detta sammanhang först på att den nya, flexiblare lokalapolisorganisationen gör det lättare att tillgodose önskemål från polismän altbli placerade på en viss avdelning eller enhet studierna pågår.De får då möjlighet till mera koncentrerade arbetsperioder, vilkel kanunderlätta juridikstudierna. Vidare anser polisberedningen att denavtalsreglerade rätten för polismän till ledighet för juridiska studier, f.n.samraanlagt , bör ses över liksom rikspolisstyrelsensföreskrifter ora tillämpningen av avtalet i denna del. Slutligen förordarberedningen att polismyndighetema i största möjliga utsträckning berederpoUsmän som läser juridik möjlighet att fullgöra förstärknings-tjänstgöring vidpolismyndigheternas kansUer, där polismännen kan ges raöjUghet att genora s. k.delegation handlägga vissa förvaltningsärenden. Polisberedningens förslag har i huvudsak mottagitspositivt av remissinstanserna. anser dock attberedningens förslag Prop.1984/85:81 45 intetillgodoser förbundels krav på rekrytering av polischefer. Förbundetsuppfattning är atl det bör krävas genomgången polisiär grandutbildning förantagning till polischefsbanan och förbundet kräver en särskild utredning föratt behandla denna fråga. JagviUför egen del inledningsvis erinra ora att frågan om kravet på en fuUständigjuristutbUdning för tUlträde till polischefsbanan har prövats avriksdagen. Jag ser inga skäl att nu förorda en annan ordning. Såvitt gäller polisförbundets krav på polisiärgmndutbildning som behörighets vUlkor för tillträde tiU poUschefsbanan kan jagi och för sig vitsorda värdet av att en polischef också har viss erfarenhetfrån vanligt polisiärt arbete. Det är mot denna bakgmnd sora jag harförordat en längre polispraktik i polischefsutbildningen än vad sora i daggäller. Ätt också kräva att de blivande polischeferna har de raeradetaljbetonade teoretiska kunskaper sora innefattas i den polisiäragrundutbildningen skulle föra för långt. krav skulle innebäraatt ordningen för rekrytering av tjänsteraan raed kvalificerade uppgifter påchefsnivå inom polisväsendet skulle avvika från vad som annars är vanligt inomden civila statsförvaltningen. Jag kan alltså inte ansluta raig tillpolisförbundets förslag i denna dd. Polisberedningens redovisning av det system somfinns för tjänstiedighet för studier m. ra. visar att det finns godafömtsättningar för poUsmän att studera juridik men att det också finns vissabrister. I den mån systemet behöver ändras får frågorna tas upp i ett annatsararaanhang. Sora beredningen funnit innebär vidare den nya flexiblareorganisationen sora jag förordar också ökade möjligheter för den enskildepolismannen att bedriva studier jämsides med det vanliga arbetet. har sedan polisväsendetförstatiigades varit den högsta polismyndigheten i länet.