prop · G803200 · 1984-12-31 00:00:00 — Remissinstanserna: En majoritet av de 66 remissinstansersom har lämnat synpunkter på förslaget om närvarorätt har en positiv inställning,ett tjugotal är negativa och ett knappt tiotal är tveksamma eller lämnar andra synpunter. Bland positiva instanser finns fem landstingskommuner och17 kommuner, av vilka flertalet har erfarenhet av försök medpersonalrepresentanter i nämnderna, samt och defackliga organisationerna LO, TCO och /SR, De flesta av dessa instanser tillstyrkerkommitléns förslag med viss reservation för detaljfrågor, 1 några fall ifrågasättskommitténs förslag om alt kollektivavtal skall vara grunden för närvarorätten.1 ytterligare några fall är man tveksam till rätlen för personalförelrädare augöra protokollsanteckningar. Bland remissinstanserna med en negativ inställning finnsLandstingsförbundet och 13 kommuner, varav några med erfarenheter av försökmed närvarorätt. Här är två typer av argument mol förslaget framträdande. Delsanförs farhågor lör den representativa demokratin. Dels anförs att debefintliga inflytandeformerna MBL och MBA är tillräckliga eller att del krävslängre erfarenhet av dessa innan man inför nva former, SammanfaUning av skälen för mitt förslag: Tiden är numogen att införa en permanent lagstiftning om närvarorätt i kommuner ochlandstingskommuner, slällninasiacande sker mot bakurund avarbetslivets allmänna Prop.1984/85:200 14 demokratisering och de positiva erfarenheterna av försökenmed närvarorätt i kommuner och landstingskommuner som har ägt rum . Praktiska erfarenheter av detta slag kombinerade med principiellaöverväganden leder till slutsatsen att närvarorätten är väl förenlig med denpolitiska demokratins principer, förutsatt att begränsningar sker vad gäller denämnder och typen av frågor som omfattas av närvarorätten saml personalrepresenternasbefogenheter. Skälen för mitt förslag: Sedan början av 1970-lalet pågåren debatt om huruvida det går all förena arbelsplatsdemokratin och denpolitiska demokratin i kommunerna. Från vissa håll har framförts farhågor föratt de reformer som har genomförts för att öka de anställdas inflytande kanutgöra ett hot mol den politiska demokratin. Andra har genmält att något hotinte existerar, utan att den företagsdemokratiska utvecklingen tvärtom stärkerden politiska demokratin. En utgångspunkt för kritikerna har varil att det inom denoffentliga sektorn är nödvändigt all anpassa de anställdas inflytande till denpolitiska demokratin. Regeringsformen och kommunallagen ger begränsningar imöjligheterna till inflytande för personalen. Att ge ett alltför långtgåendeinflytande ål de anställda skulle ge dem ett slags dubbel rösträtt. De skulleinte endast som andra kommuninvånare kunna påverka politikens utformning genomde allmänna valen utan också genom medbestämmandesyste-mel. Jag har både förståelse och respekt för synpunkter avdelta slag. Jag är också övertygad om att kritiken grundas på en uppriktigomsorg om den politiska demokratin. Även jag anser att det är ytterst viktigtatt all nödvändig hänsyn las lill den politiska demokratin, om närvarorätteninförs som ett generellt instrument i medbestämmandet pä del kommunala området. De eventuella riskerna för alt den politiska demokratinträds för när mäste enligt min mening bedömas mot bakgrund av den konkretaomfattningen av närvarorätten, I del följande kommer jag därför mera i detaljatt redovisa min syn pä behovet av begränsningar i närvarorätten med hänsyntill bl.a. de krav den politiska demokratin ställer. Mot bakgrund av dessa inskränkningar vore det fel atthävda att de anställdas medbestämmande skulle innebära ett slags dubbelrösträtt eller på annat sätl vara otillbörligt i förhällande tillkommunmedlemmarna i övrigt, I debatten har också framförts att det finns ett behov aven gränsdragning mellan den politiska demokratin och arbelsplatsdemokratin. Vadsom här åsyftas är närmast alt staten skulle slå fast vilka sakfrågor som skullevara undantagna från fackligt inflytande inom ramen för de befintligainflytande-formerna. Jag anser för min del att en gränsdragning av detta slagär omotiverad, bl.a. med hänsyn till den begränsning som redan finns för 1984/85:200 15 Jag vill erinra om att riksdagenhar tillbakavisat framställningar i motioner med detta innehåll. Regeringen hari en skrivelse till (skr. 1982/83:176) kommit fram till att någonutredning om gränsdragningen mellan de kommunanslälldas förhandlingsrätt ochden politiska demokratin t,v, inte bör göras, I det ärendet anför regeringenbl,a, alt åtskilliga av de problem som man har upplevt i det politiskaarbetet hos kommuner och landsting helt säkert är tillämpningsproblem som kanoch bör lösas avlalsvägen eller direkt i tillämpningen. Parterna har ettgemensamt intresse av att finna former för utövandet av de anställdas medbestämmanderättsom gör arbetstagarinflytandet effektivt och meningsfullt utan alt träda denpolitiska demokratin för när. har godtagit regeringens uppfattning(AU 1983/84:5, rskr, 24), Denförsöksverksamhet med närvarorätt som har bedrivits i vissakommuner och landstingskommuner har blivit föremål för en relativt omfattandeuppföljning och utvärdering. Av en rapport' framgår att omdömena från såväl deförtroendevalda som personalrepresentanlerna vad gäller närvarorättens inverkanpå företagsdemokratin, den politiska demokratin och den kommunalaadministrationen är övervägande positiva. De förtroendevalda ansåg bl.a, haft den största nyttan av närvarorätten i de typiska personalfrågorna.Personalrepresentanterna var mest nöjda med de förbättrade möjligheterna tillinsyn i verksamheten. ville utvidga närvarorätten. Mindre än entiondel av de förtroendevalda och av personalrepresentanternahade upplevt någon konflikt med den politiska demokratin. 1 en rappori1981 frän statsvetenskapliga institutionen vid Lunds universitet- redovisasbl.a, de sammanvägda erfarenheterna av närvarorätten bland tjänstemän,politiska förtroendevalda och fackliga företrädare i kommunerna. En klarmajoritet inom samtliga kategorier anser att de positiva erfarenheternaöverväger. Även i bedömningen av de fackliga representanternas förmåga attbidra med information och erfarenheter lill nämnden är bilden enstämmigtpositiv. En mycket liten del av de svarande säger sig ha upplevt någon konfliktmellan närvarorätten och den politiska demokratin. De fackliga företrädarnaframhåller insynsmöjligheter, ökad kontakt och förståelse samt möjligheten attframföra synpunkter som de mest positiva erfarenheterna. Informationsutbyte samlökad kontakt och förståelse betonas mest av tjänstemän och förtroendevalda. Enligt en rapport från arbetslivscenlrum' visar den sammanvägdabedömningen av erfarenheterna alt alla parter har en övervägande positiv inställningtill närvarorätten inom landstingskommunerna. Flera av de remissinstanser som har yttrat sig över medbeslämmandekom- ' (Ds Kn I977:.S) Försöksverksamhet med niirv;iroiatt m7.V76 T,: MBL iiuin avtiil -"'Söder. M,: MBL vid kindstinttens n;imndcr och lörvaltningar 1984/85:200 16 mittens betänkande har redovisat egna erfarenheter avförsök med närvarorätt, I de allra flesta fall anger de att erfarenheterna ärpositiva. De ökade möjligheter till informationsutbyte som närvarorätten geroch ett därigenom breddal och förbättrat beslutsunderlag är vanliga exempel päpositiva erfarenheter i remissvaren. Skälen till att nu föra fram förslag om en permanent lagstiftningvad gäller närvarorätten är följande. Med hänsyn till den allmännademokratisering av arbetslivet som har ägt rum och den försöksverksamhet somhar skett i ett flertal kommuner och de flesta landstingskommuner sedan börjanav framstår del som naturligt att stegel nu tas mot en mera fastformell ordning för närvarorättens utövande. Den debatt som har förts i fråganom närvarorättens förenlighet med den politiska demokratin har klarlagt derisker som principiellt kan förknippas med en allmän permanent närvarorätt. Depraktiska erfarenheterna visar dock med all önskvärd tydlighet att farhågornahar varit betydligt överdrivna. Mot denna bakgrund kan man enligt min meningtveklöst deklarera att närvarorätten är väl förenlig med principerna för denpolitiska demokratin. En förutsättning för att närvarorätten skall fungeratillfredsställande frän demokratisynpunkt är dock alt den omgärdas av vissaformella restriktioner vad gäller framför allt personalrepresentanternasbefogenheter och typen av frågor, som kan bli föremål för medbestämmande inomnärvarorättens ram, Den närvarorätt som jag föreslår inskränker sig till enrätt att närvara vid sammanträdet och att yttra sig. Däremot blir det intemöjligt för personalrepresentanterna att ställa förslag, delta i besluteneller att anteckna sin mening till protokollet. Jag föreslår också enbegränsning av närvarorättens omfattning när det gäller typen av frågor därnärvarorätt är tillåten. Enligt mill förslag skall närvarorätt endast bli tillåtenvid behandling av sådana frågor som rör förhällandet mellan arbetsgivare ocharbetstagare. Denna gränsdragning sammanfaller med tillämpningsområdet för MBL.Ärenden som avser myndighetsutövning mot enskild omfattas, med vissa undantag,inte av närvarorätten, liksom frågor i vilka det föreligger ell utpräglatpartsförhållande mellan kommunen i dess roll som arbetsgivare och dessarbetstagare. Närvarorätt kan enligl milt förslag inte utövas i styrelsen(kommunstyrelsen resp, förvaltningsutskottet) och inte heller i utskott elleravdelning av en nämnd. Med dessa inskränkningar är närvarorätten enligt minmening väl förenlig med den politiska demokratins principer. 2,3 Närvarorättens rättsliga grund Mitt förslag: Företrädare för de anställda hos kommuneroch landstingskommuner fär en lagfäst rätt att närvara vid en nämnds sammanträden. Prop.1984/85:200 17 Kommitténs förslag: Genom en bestämmelse i KL geskommunfullmäktige resp, befogenhet att besluta om attpersonalföreträdare får närvara vid nämndsammanträden. Frågan huruvidamöjligheten lill närvarorätt skall utnyttjas får enligl förslaget tas upp i kolleklivavtalsförhandlingar(betänkandet s. 109-113). Remissinstanserna: Några remissinstanser är kritiska tillalt kollektivavtal skall föregå beslut om närvarorätt. Bl.a. anser någralandstingskommuner att kollektivavtalslösningen inte ger ett tillräckligt skyddför den politiska demokratin. De förordar i stället att beslutanderättenensidigt skall ligga hos fullmäktige resp, . TCO delar i och för sigkommitténs uppfattning att kollektivavtal bör föregå beslut om närvarorätt.TCO förordar dock en lösning som innebär att arbetsgivaren inte kan avvisafackliga initiativ till närvarorätt. Skälen för mitt förslag: Enligt nu gällandekommunalrättsliga regler föreligger hinder mot att personalrepresentanter ärnärvarande vid kommunala nämnders sammanträden. För att möjliggöra att enpermanent lagstiftning om närvarorätt införs, enligt vad jag harförordat (avsnitt 2.2), måste hindren undanröjas. Därvidlag står olikalösningar till buds. Kommitlén har stannat för en lösning som innebär attbeslut om närvarorätt fär fattas av de beslutande kommunala församlingarna. Detförutsätts i förslaget att besluten föregås av kollektivavtal om närvarorätten.Sädana kollektivavtal kan endast omfatta ärenden som faller inom MBL:stillämpningsområde. Vad gäller ärenden som faller utanför tillämpningsområdetför MBL innebär förslaget att beslutanderätten ensidigt ligger hoskommunfullmäktige resp. . För egendel är jag inte beredd att godta denna del av kommitténs förslag. Enligl minmening bör utgångspunkten för vilken modell som bör väljas tas i ettprincipiellt resonemang om huruvida närvarorätt för personalförelrädare ikommunala nämnder kan förenas med den politiska demokratin. Jag har i detföregående (avsnitt 2.2) utvecklat min syn på detta. Jag redovisade därvid denuppfattningen att en sådan närvarorätt - under vissa förutsättningar - inte kananses träda den politiska demokratin för när. Om man accepterar dettagrundläggande synsätt, skulle det vara principiellt felaktigt att överlåta påenskilda kommuner och landstingskommuner att fatta beslut om huruvidanärvarorätt skall införas. Det rimliga är i stället alt bestämmelsen får engenerell verkan på så sätl alt det direkt stadgas att personalföreträdare färrätt all närvara vid nämndsammanträden. En fördel med delta är all man kanundvika lokala stridigheter om huruvida man skall ha närvarorätt eller inte.För de fackliga organisationerna bör förslaget var jämförbart med kommitténskollektivavtalsmodell, med den skillnaden att de i något mindre utsträckning färmöjlighet att påverka innehållet i närvarorätten. För kommunernas ochlandstingskommunernas del kan det vara en fördel att närvarorätten anges direkti lag, 2 1984/85. 1984/85:200 18 Mitt förslag innebär att det får ankomma på de fackligaorganisationerna att ta ställning till om de vill utnyttja den möjlighet tillnärvarorätt som lagen ger dem. Jag förutsätter att parterna - l.ex. imedbestämmandeavtal -kommer överens om den närmare utformningen avnärvarorätten inom de gränser som lagen sätter upp. Till skydd för den politiska demokratin är det alltsånödvändigt att i lag lägga fast vissa gränser för närvarorätten. Det gällersärskilt frågorna om närvarorättens omfattning i fråga om ärendegrupper och ompersonalföreträdarnas befogenheter. Frågorna är av så grundläggande betydelseatt del i lag bör låsas fast vad som bör gälla i dessa hänseenden. Mitt förslag: Närvarorätt skall kunna föreligga i allanämnder som har förvaltnings- eller verkställighetsuppgifter. Ett undantag görsdock för kommunstyrelsen resp. förvaltningsuiskoltet. Kommitténs förslag: Avviker frän mitl förslag på så sättalt något undantag inte görs för kommunstyrelsen resp. förvallningsutskottel(belänkandet s. 113-116). Remissinstanserna: Några remissinstanser ifrågasätter omnärvarorätt skall kunna föreligga vid sammanträde med kommunens personalorganmed hänsyn till att delta organ behandlar frågor av till största delpariskaraktär. Flera instanser kritiserar förslaget om att utskott elleravdelningar av nämnd undantas från närvarorätt. Några av dem hänvisar till attsådan närvarorätt förekommer inom försöksverksamhetens ram och alldet hela fungerar bra. Flera kommuner framhåller att personalfrågorna ofta handläggsinom kommunstyrelsens personalutskoll och att del är just dessa frågor, sompersonalrepresentanterna har mest intresse av att bevaka. Från fackligt hållframhålls att största möjliga lokala frihet bör råda i fråga om närvarorättensomfattning. Enligt dessa remissinstanser är det av värde för de lokala parternaatt själva kunna avgöra om de l.ex. vill arbeta med närvarorätt i nämnd ellerutskott. Bakgrunden till mitt förslag: Enligt nuvarandelagstiftning har kommunerna en inte obetydlig frihet att själva bestämma om sinorganisation. För landstingskommunernas del är denna frihet ännu större.Nämndorganisationen regleras i KL och i viss speciallagstiftning. Själva KL kräver inte att kommunen inrättar några flernämnder än kommunstyrelsen. Fullmäktige får i övrigt, med de begränsningar somkan finnas i speciallagarna, inrätta de nämnder som fullmäktige själv anser 1984/85:200 19 Några exempel på sådana nämnder ärfritidsnämnd, kulturnämnd, personal- och organisationsnämnd samt besvärsnänind. De nämndersom skall finnas enligt speciallagstiftning är antingen obligatoriska ellerfakultativa. De specialreglerade obligatoriska nämnderna är ,miljö- och hälsoskyddsnämnden, skolstyrelsen, socialnämnden och valnämnden.Fullmäktige är enligt särskilda författningar skyldig att inrätta dessanämnder. För de specialreglerade fakultativa nämnderna erbjuder speciallagarnaalternativ. Fullmäktige fär antingen tillsälta en särskild nämnd, l.ex. arbetslöshelsnämndeller brandstyrelse, eller uppdra åt en annan nämnd att vara sådan nämnd. Andraexempel på sådana nämnder är beredskapsnämnd, civilförsvarsnämnd,familjebidrags-nämnd och kristidsnämnd. Dessa nämnder är alltså fakultativa iden meningen att kommunerna inte behöver inrätta en särskild nämnd föruppgiften, medan uppgiften som sådan i allmänhet är obligatorisk för kommunen. Liksom ifråga om kommunerna regleras landstingskommunernas nämndorganisation av KL ochviss speciallagstiftning. Landstingskommunernas specialreglerade nämnder ärtill antalet färre än kommunernas och är alla utom folkhögskolestyrel.sernafakultativa. Emellertid är de specialreglerade fakultativa nämndernas uppgifterliksom hos kommunerna obligatoriska och mäste - om det inte inrättas ensärskild nämnd - läggas på förvaltningsutskottet eller någon annan nämnd. Förutomnämnder kan en kommun eller landstingskommun tillsätta beredningar. Åt enberedning lämnas oftast eU tillfälligt uppdrag. Om ett uppdrag är förenat medförvaltning eller verkställighetsätgärder föreligger en nämnd i kominunalrättsligmening. Som exempel kan nämnas s.k. sjukvårdsdelegationer i vissalandstingskommuner. Omfullmäktige så beslutat får styrelsen eller annan nämnd uppdra åt en särskildavdelning inom nämnden all på nämndens vägnar besluta i en viss grupp avärenden. Sådan delegering bör enligt uttalanden i prop, 1975/76:187 (s, 206)förekomma främst i rutinärenden. Beslut som har fattats med stöd av ett delegeringsuppdragskall anmälas till resp. styrelse eller nämnd. Det bör också nämnas attkommunerna med stöd av lagen (1979:408) om vissa lokala organ i kommunerna får tillsättalokala organ med uppgift att handha förvaltnings- och verkställighetsuppgifter. Skälen fiir mitt förslag: Den redogörelse som jag nu harlämnat visar alt det finns stora variationer i den kommunalanämndorganisationens uppbyggnad. Med hänsyn härtill är det i princip inteändamålsenligt att i lag begränsa närvarorätten till vissa nämnder, I fråga omstyrelsen - dvs, kommunstyrelsen i kommunerna och förvaltningsutskottet ilandstingskommunerna - gäller dock särskilda förhållanden som enligt minmening har avgörande betydelse för bedömningen av frågan om närvarorätt bör tillåtas. Prop.1984/85:200 20 Styrelsen har funktioner som i vissa avseenden sträckersig över alla kommunens verksamhetsgrenar. Några av styrelsens viktigasteuppgifter är all samordna och leda den totala verksamheten, att ha inseendeöver övriga nämnders verksamhet, att verkställa fullmäktiges beslut om inteverkställigheten har uppdragits åt annan samt all ansvara för kommunensekonomi. Man brukar säga att styrelsen skall fungera som en kommuns ellerlandstingskommuns regering. Styrelsens ledande ställning markeras också av attstyrelsen enligt 2 kap. 16 8 andra stycket KL är sista beredningsinstans i allaberedningspliktiga fullmäkligeärenden. Styrelsen har lill uppgift alt behandlaärendena frän allmänt kommunala synpunkter, framför allt med hänsyn tillkommunens ekonomi, och att därvid åstadkomma en låmplig avvägning mellan olikaintressen. Styrelsen kan också "som första instans"handlägga vissa ärendegrupper. Del gäller bl.a, uppgifter som ankommer pä s.k. specialregleradefakultativa nämnder, t.ex. arbetslöshelsnämnd, brandslyrelse ochcivilförsvarsnämnd. Om inte särskild sådan nämnd eller styrelse har tillsaltseller fullmäktige uppdragit ål annan nämnd att fullgöra uppgifterna, skallstyrelsen göra detta. Dessutom kan styrelsen fullgöra andra nämnduppgifter ivissa fall, t.ex. beträffande personal- och organisationsfrågor. Styrelsen har alltså uppgifter som markant skiljer sigfrån övriga nämnders uppgifter. Den intar en ledande ställning och har detövergripande politiska ansvaret för verksamheten. Delta kommer i praktiken tillullryck genom att styrelsen är det slutliga beredningsorganet inför ärendensavgörande hos fullmäktige. Med hänsyn lill styrelsens roll som centraltpolitiskt organ bör enligt min mening en närvarorätt för personalrepresentanterinte tillåtas vid styrelsens sammanträden. Härigenom kan man stärka skyddet förden politiska demokratin. Det naturliga är i stället att möjligheterna lillnärvarorätt utnyttjas i ett tidigare skede, nämligen när ärenden förbereds avandra kommunala nämnder. Jag är medveten om alt det blir vissa problem i defall som styrelsen fullgör specialreglerade uppgifter i stället för att ensärskild nämnd gör det. På det landstingskommunala området är förvaltningsutskottetl.ex. inte sällan också hälso- och sjukvårdsnämnd. I det fallet finns detemellertid ofta nämnder på lokal nivå, t.ex. direktioner ochprimärvårdsnämnder, där närvarorätt kan förekomma. I andra fall får det ankommapå kommunerna och landstingskommunerna själva att finna lämpliga former för atttillgodose det behov av information och erfarenhetsutbyte som närvarorätten äravsedd att ge de anställda. Bortsett från styrelsen bör en närvarorätt tillåtas i allatyper av kommunala organ som har förvaltnings- och verkställighetsuppgifter ochsålunda utgör en nämnd i kommunalrättslig mening. En särskild fräga är om även utskott eller avdelning inomen nämnd skall omfattas av närvarorätten. Med hänsyn främst till beskaffenhetenhos de ärenden som oftast handläggs hos sådana organ finns det inte någotdirekt 1984/85:200 21 behov av alt där införa personalrepresentation. I de falldå utskottet eller avdelningen endast har till uppgift att bereda ärenden harpersonalrepresentanterna möjlighet att ta del i den följande handläggningen inämnden och därvid föra fram sina synpunkter. Om beslutanderätt delegeras tillutskottet eller avdelningen finns tillfälle för personalrepresentanterna attargumentera för sina åsikter i samband med nämndens handläggning av delegationsfrä-gan.Det torde också finnas möjligheter alt lämna synpunkter i samband med attbeslut som har fattals med stöd av delegationen anmäls i nämnden. På grundhärav anser jag att utskott eller avdelningar inom en nämnd inte bör omfattasav närvarorätten. Mitt förslag: Personalföreträdare får rätt att närvara vidbehandling av ärenden som rör förhållandet mellan kommunen ellerlandstingskommunen som arbetsgivare och dess arbetstagare. Undantag görs förärenden som gäller myndighetsutövning mot enskild, dock inte för ärenden omanställning, ledighet, vikariat eller förslagsbelöning. Undantag görs också förvissa frågor som gäller kommunens roll som förhandlingspart. En nämnd kan för särskilda fall medge altpersonalföreträdare får närvara även i andra ärenden än sådana som rör förhållandetarbetsgivare-arbetstagare. Kommitténs förslag: Avviker från mitt förslag pä sä sättatt någon begränsning inte görs till ärenden som rör förhållandet mellanarbetsgivare och arbetstagare (belänkandet s. 116-123). Remissinstanserna: Flera remissinstanser berör frågan omvilka typer av ärenden som personalförelrädarna skall få närvara vid. betonar att det primära syftet med närvarorätt är att ge insyni frågor som innefattas i begreppet "förhållandetarbetsgivare-arbetstagare". Det kan enligt förbundet diskuteras om intedelta förhållande bör framgå redan av lagtexten. Remissinstanserna ansluter sigöverlag till uppfattningen att närvarorätten i princip inte bör omfatta ärendensom rör myndighetsutövning mot enskilda. Någon anser att undantaget även böromfatta sådan myndighetsutövning som sker genom s.k. normbeslut. Skälen för mitt förslag: En grundläggande fråga vidbedömningen om närvarorätt för personalföreträdare i kommunala nämnder skallinföras är om del går att åstadkomma ett tillräckligt skydd för den politiskademokratin. Åtskilliga remissinstanser har rent allmänt uttryckt farhågor föralt närvarorätten kommer alt inkräkta på den politiska demokratins område. Somjag har framhållit tidigare (avsnitt 2.2) är jag dock övertygad om att en 1984/85:200 22 närvarorätt med vissa begränsningar går alt förena medprinciperna för den politiska demokratin. Jag är emellertid tveksam till om kommitténsförslag om närvarorättens utformning innebär en rimlig avvägning mellanförelagsdemokratiska synpunkter och de krav som den politiska demokratinreser. Det bör sålunda övervägas om inte närvarorättens omfattning vad gäller ärendelyperbör begränsas något ytterligare. Kommittén redovisar som sin grundinställning allnärvarorätten i princip bör omfatta alla de olika typer av ärenden somförekommer hos kommunala nämnder, Kommitlén föreslår dock några undanlag.