prop · G80333 · 1984-12-31 00:00:00 — Samma principiella skäl lalar för all transformationsmetoden i ställeltillämpas, dvs. all den lagtext som behövs utformas på svenska. Detta bör kunnaske genom all en korrekt översättning lill svenska görs till svensk lagtext.Det finns inte några principiella hinder mol ett sådant förfarande. Inle hellerfinns några praktiska hinder, eftersom del ju redan finns en översättning tillsvenska. Jag förordar därför att en översättning till svenska görs till svensk laglext. När inlernaliondla överenskommelser, vari svensk autentisktext saknas, skall införlivas med svensk rält bör, såsom departementschefenuttalat i remissprotokollel, som huvudregel gälla att transformationsmetodenkommer till användning. Om särskilda skäl lalar för del bör dock enligllagrådets mening i undanlagsfall inkorporationsmetoden kunna få begagnas. Somen förutsättning härför synes dock böra uppställas all en omsorgsfullt utfördsvensk översättning av överciskommelsen som hjälpmedel åtföljerförfattningstexten då denna kungörs. Med hänsyn lill de skäl som departementschefen åberopatför användande av inkorporationsmetoden i förevarande fall och då en svensköversättning av överenskommelsen är avsedd att fogas till lagtexten anserlagrådet alt det valda förfarandet bör godtas. Enligl andra meningen skall I och 2 kap. i den föreslagnajärnvägstrafik-lagen tillämpas i stället för motsvarande bestämmelser i gäller ansvarigheten för skada vid befordran av resande. De avvikelserfrån , som denna reglering innebär, avses möjliggöras genomalt i samband med ratificeringen av COTIF gör sådant förbehåll, somåsyftas i artikel 3 i . I anslutning härtill föreslås vissa ändringar i 2kap. Beträffande I kap. nämnda lag anför departementschefenalt där aktuella bestämmelser i sak överensstämmer med motsvarande regler i CIVmed etl undanlag, nämligen såvill avser preskriplionslid för fordran påersättning för skada på egendom, som den resande bär på sig eller har med sigsom handresgods. Enligt I kap. 5 § Prop.1984/85: 33 273 jämvägstrafiklagen gäller enligl departementschefen försådan skada alllid en preskriplionslid från den händelse som orsakadeskadan, medan preskriplionsliden enligt artikel 55 § I i , för det fall altkravet framställs av en efterlevande till en resande som dödats, är fråndagen för dödsfallet, dock längst från den skadevällande händelsen.Genom den föreslagna andra meningen i förevarande paragraf avses den åsyftadepreskriptionsregeln i I kap. 5 § järnvägstrafiklagen skola gälla vidinternationell befordran i ställel för bestämmelserna i artikel 55 § I i . I anslutning härtill anför lagrådet följande. Sådantförbehåll, som åsyftas i artikel 3 i , kan göras endasl med avseende påresande som är medborgare i den egna staten eller har hemvist där. En generellavvikelse från preskriptionsreglerna i skulle alltså slå i strid medfördraget. Om avvikelse från i detta hänseende ansesönskvärd erfordras därför en sådan omformulering av andra meningen iförevarande paragraf att här avsedda preskriptionsbestämmelser i 1 kap. 5 §järnvägstrafiklagen vid internationell trafik skall gälla endasl om denresande är svensk medborgare eller har hemvist här. Lagrådet vill emellertid peka på en annan möjlighet tilllösning av frågan. Innebörden av preskriptionsregeln i 1 kap. 5 §järnvägstrafiklagen synes i och för sig tveksam i det hänseende, som här är aktuellt.En preskriptions-bestämmelse för just detta fall finns f.n. i 9 § lagen (1976:58)om järnvägs ansvarighet vid befordran av resande. Innehållet i detta stadgandesynes överensstämma med preskriptionsregeln i artikel 55 § 1 i . De sakförhållandensom innefattas lag avses i fortsättningen skola regleras i denföreslagna järnvägstrafiklagen, och bestämmelserna lag har i alltväsentligt oförändrade överförts till järnvägstrafiklagen. Av förarbetena lillsistnämnda lag framgår inte att någon ändring varit åsyftad i fråga om preskripiionsbestämmdsernassakliga innehåll. Del synes därför slå bäst i överensstämmelse medintentionerna i förslaget till jämvägstrafiklag alt lagtexten lill I kap. 5 §förtydligas så att därav klart framgår alt preskriplionsliden för eflerievandevid sakskada som avses i 2 kap. 2 § i lagen överensstämmer med vad som i lagtexlenanges gälla "vid dödsfall". Biiräds denna mening kommer någonskillnad inle all föreligga mellan preskriplionsbeslämmdserna i järnvägsirafiklagenoch i , och någon jämkning av den föreslagna andra meningen i förevarandeparagraf behövs då inte. Lagrådet förordaren lösning i enlighet härmed. Enändring i I kap. 5 § jämvägstrafiklagen av den innebörd som här åsyftas kanförslagsvis utformas så alt i andra styckets vänstra kolumn efter"vid personskada som inte har lett till döden" införs ett nytt fall,nämligen "vid sådan sakskada som avses i 2 kap. 2 §, om den resande haravlidit till följd av den skadevällande händelsen", och all för delta falli högra kolumnen anges "från dödsfallei, dock inle längre än fem årfrån den skadevällande händelsen". I tredje meningen av förevarande paragraf har föreslagilsall i fråga om 18 1984/85. 1984/85:33 274 järnvägensrätt alt undersöka inskrivet resgods skall tillämpas 6 kap. 5 § i denföreslagna jämvägstrafiklagen i stället för artikel 22 i . Enligl § 2 inämnda artikel får järnvägen undersöka om resgodsets innehåll är i över-ensslämmdsemed vad som föreskrivits om det finns grundad anledning misstänka enöverträdelse och under förutsättning dessutom att undersökning inte ärförbjuden enligt bestämmelserna i den stat där undersökningen avses äga rum.Som skäl för remissförslaget har anförts att undersökningsrätlen enligtartikel 22 är mera omfattande än enligl järnvägstrafiklagen och att det syntslämpligast att det alltid skall gälla samma regler för järnvägens räll altundersöka inskrivel resgods i , oavselt om den resande har inlernalionellbiljett eller inte. Delföreslagna undantaget från den i artikel 22 medgivna undersökningsrätlen lordevara föreslavad av all artikel 17 i innehåller en besläm-melse att som inskrivelresgods får befordras "föremål som är avsedda för reseändamål". Jämvägstrafiklagensbestämmelser i 4 kap. om befordran av inskrivet resgods - vilka i allmänhetgäller enbart inrikes trafik -innehåller däremol inte någon motsvarandebegränsning. Någon undersökning för kontroll att inskrivet resgods inteinnehåller annal än "föremål som är avsedda för reseändamål" blirdärför inte aktuell vid inrikes Irafik. Del må emellertid framhållas attSverige genom anslulning till COTIF och den därtill anknutna lagregleringengodtar den nämnda regeln i artikel 17 om vilka föremål som får befordrassom inskrivel resgods. I materiellt hänseende kommer således alt gälla skildaregler i denna del för internationell respektive inrikes trafik, och desvenska järnvägarna blir därför skyldiga att känna till och följa dessa skildaregler. Del framstår under sådana förhållanden som mindre följdriktigt altjärnvägen inle skall ha möjlighel att ens i flagranta fall kontrollera attgällande internationella bestämmelser efterlevs. Fråganom järnvägens räll lill undersökning av inskrivel resgods vid inlernalionell irafikaklualiserar vissa lagtekniska frågor. Till en början må framhållas att 6 kap.5 § järnvägstrafiklagen i och för sig gäller all järnvägstrafik i ochsåledes även internalionell irafik. Belräffande innebörden av andra stycket inämnda paragraf har departementschefen, som tidigare redovisats, fömtsatt altundersökningsrätten beträffande inskrivet resgods enligt stycket är mindreomfattande än den som följer av artikel 22 i ; synbarligen avses härmed attstycket inte medger undersökning för att utröna om resgodset innehåller annatän "föremål som är avsedda för reseändamål". Alt lagmmmet inle medgeren sådan tillämpning synes vinna stöd av vad förarbetena till lagregelninnehåller rörande avsikten med bestämmelsen och måhända även av detförhållandet att bestämmelsen har sin plats i ett kapitel med beteckningen"ordning och säkerhet vid järnvägstrafik", men lagrådet vill dockanmärka att lagtextens lydelse inte kan anses helt entydig i delta hänseende.Om undersökningsrätten belräffande inskrivet resgods anses även vidinternationell trafik böra begränsas 1984/85:33 275 såatt den överensstämmer med den innebörd som 6 kap. 5 § järnvägstrafiklagensålunda far anses ha. bör dock bestämmelsen i tredje meningen av förevarandeparagraf utformas så all den bällre anknyter lill den i artikel 22 beskrivnaundantagssituationen. Lagrådet förordar att meningen under angiven fömtsätlningutformas förslagsvis enligl följande: "Undersökning av inskrivet resgodsenligt artikel 22 i bihang A får inle ske i vidare utsträckning än som följerav 6 kap. 5 § jämvägstrafiklagen." emellertid, som lagrådet finner naturligast, helt anknyta undersökningsrätlenbeträffande inskrivet resgods lill bestämmelsen i artikel 17 av och därförlåta den aktuella meningen i förevarande paragraf utgå, erfordras i stället ensådan ändring av 6 kap. 5 § jämvägstrafiklagen att innehållet i denna inlekommer i slrid med huvudregeln i artikel 22. Detta synes enklast kunna skegenom alt till paragrafen fogas ett fjärde stycke av förslagsvis följandelydelse: "För befordran av inskrivet resgods i sådan trafik med utlandetsom avses i bihang A till fördraget om inlernalionelljärnvägstrafik gäller i stället vad som sägs där." Lagrådet förordar ensådan lösning. Förstastycket i denna paragraf innehåller vissa bestämmelser om verkställighet avutländsk dom, som gmndas på fördraget. Iandra stycket första meningen anges att en föriikning i tvist angående befordransom omfattas av fördraget i verkställighelshänseende likslälls med dom. omförlikningen "har iräffats inför en domstol" som är behörig enligl fördragel.Av specialmoliveringen framgår, alt den bakomliggande franska fördragstextensinnebörd på denna punkt inte är helt klar. Det förutsätts emellertid i remissprotokollelatt del citerade uttrycket tar sikte inte bara pä fall då en utländsk domstolhar medverkat på motsvarande sätt som en svensk domstol gör vid tillämpningenav våra bestämmelser om stadfästande av förlikning (17 kap. 6 § och 42 kap. 18 §rättegångsbalken) ulan även på vissa andra situationer då etträttegångsförfarande har avslutats på grund av en träffad förlikning. Enprecisering av vilka situationer som därvid åsyftas fömtsätter mer ingåendekunskaper om övriga fördragsslutande sialers process- och exekutionsrättsligaregleringar än som finns tillgängliga eller rimligen bör införskaffas i dettaärende. För att grånsdragningsproblemen inte skall bli alltför besvärande i denpraktiska tillämpningen synes emellertid enligt lagrådets mening lämpligenkunna uppställas det allmänna kravet på domstolens medverkan vid förlikningen,alt den skall ha fått lill följd ati förlikningens innehåll - och därmedexekutionstitelns omfattning - skall kunna fullständigt bestyrkas av denaktuella domstolen. Prop.1984/85:33 276 Den i andra stycket 2. nämnda förklaringen skall enligtlagtexten beträf fande domstols dom innehålla bl.a. uttalande att den fårverkställas i den andra staten. Ett sådant uttalande erfordras rimligen även omexekutionstiteln består av en förlikning eller en skiljedom. Lagtexten synesböra omredigeras så all detla förhållande framkommer. Det må vidare tilläggasall ultrycket "exekutionstiteln har meddelats" passar mindre väl påden situationen att exekutionstiteln utgörs av en föriikning. Del föreslåsdärför att "meddelats" utbytes mot förslagsvis"upprättats". Eftersom även annan exekutionstitel än dom kan förekomma,bör lämp ligen andra stycket omformuleras så all det täcker samtliga aktuella fall. Detla kan ske exempelvis genom alt stycket ges följande lydelse; "Om ansökningen bifalls får verkställighet äga rum som för en svensk domstols ------ beslut." Av remissprotokollel framgår att tredje stycket inte baraavser själva verkställighelsförfarandel utan också skall klargöra att delaktuella utländska avgörandet utgör hinder mol ny rättegång om samma sak. Föratt denna avsedda innebörd skall komma till bättre uttryck kan stycket lämpligenges följande utformning: "Den sak som avgjorts genom dom som avses i 4 §första stycket I eller genom sådan förlikning eller skiljedom, som avses i 4 §andra stycket, får inte prövas på nytt." 10 § Lagrådet: Lagrådet föreslår, i syfte all paragrafen skall bli meralättläst, att den formuleras på följande sätt: "Kan parterna i fall somavses i bihang A artikel 48 § 2 eller i bihang B artikel 52 § 2 inle enas omviss sakkunnig, skall fingsrätten i den ort där godset eller resgodset finnsefter ansökan förordna sakkunnig." Lagen (1974:744) om verkställighet av utländsk dom sommeddelats enligt vissa internationella järnvägsfördrag m.m., vilken lag avsesbli upphävd genom den nu föreslagna lagen om internalionell järnvägstrafik, ärförsedd med en övergångsbestämmelse av innehåll att den tidigare lagen - lagen(1963: 138) i anledning av anslulning lill de internationellafördragen angående godsbefordran å järnväg samt angående befordran å järnväg avresande och resgods - alltjämt skall gälla i fråga om dom eller fordran somgrundas på de i den lagen avsedda fördragen. Prop.1984/85:33 277 gångsbestämmelse synes även i fortsättningen böra tilllämpaspå en i bestämmelsen avsedd dom eller fordran, i den mån en sädan fortfarandekan bli aktuell. 1 sådani syfte föreslär lagrådet att övergångsbestämmelsernatill lagen om internationell järnvägstrafik kompletteras pä del sättet all iandra stycket efter "de upphävda författningarna" inskjuts"eller i övergångsföreskrifterna till den upphävda lagen". Lagen om ändring i jämvägstrafiklagen 1 kap. 5 § Lagrådet: Här mä erinras om alt lagrådet vid behandlingen av 2 §lagen om internalionell järnvägstrafik föreslagit viss ändring i förevarandeparagraf 2 kap. 8 § Lagrådet: För all den avsedda innebörden av paragrafens förstastycke skall komma fill bättre uttryck i lagtexten föreslår lagrådet allförsta meningen i stycket jämkas sålunda: "Om jämvägen 2 §första slyckel och den resande varken var svensk medborgare eller hade hemvist iSverige särskilda dragningsrätter." 2 kap. 9 § Lagrådet: I anslulning lill lagrådels förslag till jämkning avutformningen av 2 kap. 8 § förordas alt första meningen i nu förevarande paragrafges följande lydelse: "På en---- om den resande var svenskmedborgare eller hade hemvist i ." 6 kap. 5 § Lagrådet: Här erinras om att lagrådet vid behandlingen av 2 § lagenom intemationell järnvägstrafik föreslagit viss ändring av förevarandeparagraf Lagrådet: Förslagen lämnas utan erinran. 19 1984/85. 1984/85:33 278 Närvarande:statsministern ,.ordförande, och statsråden I. ,, , , , , , ,, , , , , R. , , Propositionmed förslag till lag om internationell järnvägstrafik, m. m. 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredragandenanmäler lagrådels yttrande' över förslag till 1. lag om internalionelljärnvägstrafik, 2. lag om ändring ijärnvägstrafiklagen (1984:000), 3. lag om ändring i lagen(1974:610) om inrikes vägtransport, 4. lag om ändring i lagen(1976:661) om immunitet och privilegier i vissa faU. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Lagrådethar i allt väsentligt godtagit lagförslagen. I sill yttrande har lagrådet dockpå ett antal punkter föreslagit ändringar i och justeringar av den remitterade lagtexlen.Lagrådets förslag gäller lill stor del tekniska detaljer eller denredaktionella utformningen. På några punkter har emellertid lagrådels förslagmateriell betydelse. Lagrådet har vidare föreslagit ändringar i vissabestämmelser i järnvägstrafiklagen utöver vad som omfattas av det remitteradeförslaget. På de flesta punkter kan jag biträda lagrådels förslag lilländringar i lagtexten. Lagrådethar också ullalat sig om tolkningen av vissa bestämmelser i de remitteradeförslagen. Jag återkommer till dessa uttalanden i det följande. Redan nu villjag dock säga, att jag i allt väsentligt kan ansluta mig lill vad lagrådet haranfört i dessa hänseenden. Jaggår nu över till att behandla de olika frågor som tas upp i lagrådels yttrande. 'Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . 1984/85:33 279 Förslagettill lag om internationell jämvägstrafiklag Enligtdel remitterade förslaget lill lag om internalionell järnvägstrafik skall bihangenlill fördragel om internationell järnvägstrafik (COTIF) med vissa undantaginförlivas med svensk räll genom inkorporation. De kommer därigenom att gällasom svensk rätt i deras franska lydelse. Med hänsyn till de skäl som anförs iremissprotokollet för att inkorporationsmetoden skall få användas anserlagrådels majoritet att denna metod bör godtas. Som en förutsättning för att inkorporationsmetodenskall få användas gäller dock enligt lagrådet att en omsorgsfullt utfördsvensk översättning av fördraget åtföljer författningstexten som hjälpmedelnär den kungörs. Enledamot av lagrådet har emellertid avstyrkt alt fördragel skall införiivas medsvensk rält genom inkorporation i sin franska lydelse. Han har anfört attprincipiella skäl talar för att lagtexten utformas på svenska. Enligt hans uppfatiningbör detta ske genom att en korrekt översällning till svenska görs lill svensklagtext. 1remissprolokollet (avsnitt 7.2) har jag ingående diskuterat valet av metod föralt införiiva fördraget med svensk rätt. Jag har därvid anfört alt, i de falldär en svensk autentisk text av en internationell överenskommelse saknas,huvudregeln bör vara att överenskommelsen införlivas med svensk rätt genomIransformation, dvs. genom alt överenskommelsen omarbelas lill svensk förfaltningslext.Detla innebär all man skall använda den teknik i fråga om systematik ochspråkbruk som normall används vid rent intern lagstiftning. Jag har ocksä nämntall det finns etl alternativt förfarande som innebär att överenskommelsen i enmer eller mindre ordagrann översättning till svenska görs lill svensk lag. Belräffandeden försl nämnda metoden vill jag framhälla all en transfor-malion av en konventionstextalltid är mycket tidskrävande. I detta fall är de bestämmelser som del gäller -bihang A och bihang B - mycket omfattande. De båda bihangen innehåller dessulombestämmelser av myckel olika slag. En del av bestämmelserna är av civilrältsligkaraktär och måste därför transformeras i lag. En betydande del avbestämmelserna är emellertid av administrativ karaktär och ligger därför inomramen för regeringens normgivningsmakt. Om transformationsmetoden används, bördessa bestämmelser därför införlivas med svensk rätt genom förordning. För altkunna använda iransformalionsmeloden måsle man enligl min mening göra enuppdelning av besiämmelserna i bihangen med hänsyn till deras slatsrätlsligakaraktär. Detta skulle kräva etl myckel omfattande arbete. Jag anser alt deldärför i praktiken är i det närmaste omöjligl att använda denna metod. Denledamot av lagrådet som har avstyrkt mitt förslag om inkorporation av denfranska konventionstexten har emellertid ansett all inkorporafion 1984/85:33 280 börske av en översällning lill svenska. Jag delar givelvis uppfattningen alt enlagtext i princip bör vara avfattad på svenska. Jag anser emellertid all del ifråga om COTIF föreligger särskilda förhällanden, både när det gäller omfattningenav bestämmelserna och när det gäller den krets till vilken regleringen i förstahand riktas. Somjag framhöll i remissprolokollet har de problem som uppkommer närinternationella överenskommelser skall införlivas med svensk rätt behandlats avutredningen om förfatlningspublicering. I uiredningens betänkande (SOU1974:100) diskuterades ingående valet av metod. Utredningen anför där, för delfall att en internationell överenskommelse saknar svensk autentisk text, i första hand bör pröva möjligheten att en svensk översättning av deautentiska texterna förklaras gälla som lag i . Utredningenanser emellertid all denna huvudregel inle bör gälla utan undantag. bör frågan huruvida inkorporation bör användas i stället för någonform av transformation avgöras under hänsynslagande lill vilken krets av rällssubjeklöverenskommelsen vänder sig lill och i vilken omfattning dessa kan antas hamöjligheter lill och särskilda skäl för att i det praktiska livet utgå från ochlillämpa de utländska texterna. Detfinns enligt utredningen åtskUliga överenskommelser på främmande språk somriktar sig till myndigheter eller enskilda för vilka del ter sig mera naturiigtatt vid tillämpningen använda del eller de språk på vilka överenskommelsen är avfalladän all ulnytOa en svensk översättning. Om överenskommelsen enbart avser allreglera vad som skall gälla vid avtal mellan svenska rättssubjekt ochrättssubjekt i andra konventionsstater, kan parterna enligt utredningen antas iförsta hand tolka överenskommelsen med utgångspunkt i originaltexten. En sådanöverenskommelse kan också förutsättas bli föremål för en omfattande praxis iandra konventionsstater. Typiska exempel på överenskommelser av detta slag ärenligt utredningen de internationella järnvägsfördragen och samt konventionenom fraktavtalet vid internalionell godsbefordran på väg (CMR). Utredningenanser alt det inle behöver väcka några betänkligheter utan tvärtom kan innebärauppenbara fördelar att låta den utländska texten i dessa fall vara gällandeförfattningstext i . Inkorporationsmetoden bör därför enligt utredningenrekommenderas i dessa fall, om inte lagstiftaren av rättstekniska ellersystematiska skäl anser sig i ställel böra inarbeta bestämmelserna i befintliglagstiftning på området. Inkorporationav en svensk översättning har skett i mycket få fall. I tre fall hardet rört sig om kortare överenskommelser, nämligen lagen (1912:69) om vissainternationella rättsförhållanden rörande äktenskapets rättsverkningar, lagen(1936:277) i anledning av tillträde till internationellakonvention rörande konossement och lagen (1964:528) om tillämplig lag belräffandeinternationella köp av lösa saker. 1984/85:33 281 framträdande exemplen på denna metod är växel-och checklagar. Dessa grundas på tvä internationella överenskommelser från är1930 resp. . I konventionerna åtog sig de fördragsslutande staterna attenvar inom sitt område införa den gemensamma lag som innefattades i en bilagatill konventionen. Staterna åtog sig alt införliva den gemensamma lagenantingen i endera av originaltexterna eller pä sitt eller sina egna språk. 1932års svenska växel- och checklagar innehåller konventionsbestämmelserna iöversättning jämte vissa kompletterande regler. Det framgår inte av lagtextenalt den är gmndad på en konvention. I fråga om växel- och checkkonventionernalåg det nära lill hands all använda denna leknik med hänsyn lill all de materiellabestämmelserna fanns intagna i en bilaga lill konventionen. Inte i någol fallhar denna metod använts på en konvention av den omfattning som COTIF har. Vad angår de svenska rättssubjektens möjligheter att ladel av COTIF: s innehåll vill jag försl erinra om all den reglering som ärviktigast för enskilda resenärer, nämligen järnvägens ansvarighet för skadorsom tillfogas resande och deras personliga lillhörigheler, redan har införlivalsmed svensk rätt genom transformation lag om järnvägs ansvarighel vidbefordran av resande och att denna reglering utan ändring i sak har förts övertill den föreslagna nya jämvägstrafiklagen. Denna reglering gäller också sådan irafiksom omfattas av COTIF. Vidare bör framhållas att bihang B till COTIF, som rörgodsbefordran, utgör ungefär hälften av den konvenlionstexl som införiivas medsvensk rätt genom del remitterade lagförslaget. Godsbefordran med järnväg skeri stor utsträckning i kommersiella förhållanden. Avtalsparterna, dvs. järnvägenoch fraktkunden, lorde i dessa fall i regel inte ha någon svårighet all ta delav regleringen, även om inkorporation sker pä del sätt som föreslås i remissprolokollet.Viss godsbefordran utförs dock åt enskilda och åt mindre företag. Vidareutförs givetvis befordran av inskrivet resgods åt enskilda resenärer. Jag villemellertid framhålla all även de tidigare järnvägsfördragen av tradition har införlivalsmed svensk rält i deras franska lydelse. Det har inte gjorts gällande att deltaskulle ha medfört några ölägenheter för allmänheten.