prop · G803122 · 1984-12-31 00:00:00 — Detfinns ingen särskild läramtbildning för gmndvux. Prop.1984/85:122 19 somQänstgör inom gmndvux kan ha kompletteringsutbildning av olika slag. Några kravatt läraren skall ha sådan utbildning finns dock inte. föreslog i betänkandet (SOU1982:29 s. 305-310) utbildning för vuxna att en reguljär utbildningför lärare i grundvux skulle inrättas möjligt. Utredningen konstateradeatt undervisningen, generellt sett, bedrivs i tre former: som undervisning av deltagare med svenska sommodersmål som undervisning av invandrare på svenska osom undervisning av invandrare på hemspråk. En sammanfattning av utredningens förslag och avinkomna synpunkter på det har redovisats i prop. 1983/84:169 (s. 109-110 resp.183-184). Ingenav de lärarutbildningar som finns rustar lärarna särskilt väl för arbetei gmndvux. Framför allt är deltagarnas bakgmnd och fömtsättningar annorlundaän elevernas i gmndskolan. Blivande gmndvuxlärare måste dock liksom lärare förgrundskolans lidigare årskurser ha kunskaper i gmndläggande läs-, skriv- ochmatemalikinlärning. Därför bör enligt min mening - trots olikheterna - denläramtbildning som jag har föreslagit för tidigare årskurser ocksåge kompetens för undervisning i grundvux under fömtsättning alt utbildningenomfattar svenska som andraspråk och vuxenpedagogik. De för gmndvuxlärarnanödvändiga delarna kan ingå i den reguljära utbildningen för tidigareårskurser i stället för någon annan del. Också i detta fall bör det ankomma påUHÄ alt besluta om utformningen av en variant av linjen. Utbildningen bör ocksåkunna ges som påbyggnadsutbildning. Valet mellan dessa former blir i förstahand beroende på hur stort lärarbehovet är. Även denna utbildning bör kunnaerbjudas redan verksamma lärare. 2.3Vissa frågor i lärarutbildningen Närmast tar jag upp vissa frågor som har sambandmed de förslag till läramtbildning för som jag nu lägger fram.Gemensamt för vad som här sägs är att det sker för information ochaU inget ställningstagande begärs av . i de flesta läramtbildningarbygger på beslut av med anledning av propositionen omutformningen av prakliken för lärarstuderande (prop. 1973:78, UbU 34, rskr274). Beslutet innebär bl. a. att praktiken är uppdelad påintroduktionspraktik, övningspraktik och praktikantQänstgöring. LUT 74 utgår i sina förslag från att praktik- ellerhandledarorganisa-tionen skall mera bygga på skolor , som i den nuvarandeorganisationen, på enskilda lärare. Utredningen framhåller att det inte ärenbart den enskilda handledarens kompetens som bestämmer handledningenskvalitet Prop.1984/85:122 20 utanden kompetens som finns samlad i det utbildningslag som förutsätts ansvara fören studerandegrupp . Utredningen föreslår också attåtgärder skall vidtas för att efter utbildningen stödja den nya lärarensinskolning på arbetsplatsen. Praktiken är enligt min mening en viktig del avläramtbildningen. Under den skall de studerande - få utgångspunkter för studiema och tillämpningar avdel som behandlas där - delta i olika delar av en skolas verksamhet och övasin lärarfunktion - ta del av arbetet med arbetsplaner,resursfördelning och lokal skolutveckling. Det förhållandet att den bhvande läraren skall fådelta i olika delar av en skolas verksamhet förutsätter att samarbetet avser eneller flera skolor som helhet, inte enbart enskilda lärare eller andraanställda. Samarbetet bör organiseras så att vaQe studerande kan ta del avverksamheten inom hela skolan, inte bara en klass. Den studerande bör också fåerfarenhet av att arbeta i skiftande skolmiljöer. Skolledningen på prakfikskolorna bör ha ett ansvarför alt prakfiken utformas enligt resp. högskoleenhets önskemål. a. börskolledningen svara för att praktiken artangeras så, att så stor del avverksamheten som möjligt kan följas av de studerande. Handledarorganisationenbör ges en mera flexibel utformning än . Handledarnas kunskaper ocherfarenheter bör bidra lill att åskådliggöra för den studerande hur de kunskapersom inhämtats i utbildningen är tillämpbara i praktiken. Handledarnas uppgiftär sålunda att komplettera den teoretiska utbildningen. Det måsle därför finnasett samband mellan teori och praktik, ett samband som måste utvecklas i arbetetmellan de ansvariga för läramtbildningen och praktikskoloma. Samarbetet med läramtbildningen bör kunna vara avvärde för berörda skolor dels genom den resurs som de studerande representerar,dels genom den kompetens lärarutbildningen kan tillföra del lokala utvecklingsarbetetoch den stimulans och det stöd den kan ge skolorna i della arbele. Destuderande kan bl. a. delta i utvecklingsarbetet i anslutning till sin egenutbildning. Jag avser att återkomma till regeringen med ettuppdrag till UHÄ att lägga fram förslag ull organisation av praktiken i den nyagmndskolläramtbildningen. Praktiken ger en introduktion till utövandet avläraryrket. De praktiska yrkesfunktionerna utvecklas i allmänhet under deförsta årens yrkesverksamhet. Stödet vid nyutbildade lärares inskolning päarbetsplatsen behöver ökas. Fömtsattningarna härför har förbättrats med detnya systemet för lokal skolutveckling och med införandet av specialfunktioner.Även bildandet av arbetsenheter och arbetslag i förbättrar fömlsällningarnaatt stödja nyutbildade lärare under deras första tid i yrket. 1984/85:122 21 mantaget finns det goda möjligheter för läraren all tränasig i sitt yrke under mer realisfiska förhållanden än i utbildningen. Melodiklektorerna och de lärare somi den nya lärarQänsleorganisa-fionen för högskolan kommer alt fullgöramotsvarande uppgifter utgör en länk mellan högskolan och skolväsendel ochfyller en viktig uppgift i detta avseende. Det är av stor betydelse att de fårtillfälle att upprätthålla sin kompetens genom att regelbundet Qänstgöra somlärare i skolväsendet. 2.3.2 Betygen i lärarutbildningen Enligt 7 kap. 3§högskoleförordningen (1977:263, omtryckt senast 1984:100) sätts betyg igmndläggande högskoleutbildning normalt antingen med något av uttryckenunderkänd, godkänd och väl godkänd eller endast med något av uttryckenunderkänd och godkänd. Sålunda tillämpas antingen en tregradig eller entvågradig betygsskala. Vilken betygsskala som skall tillämpas för en allmänutbildningslinje beslutas normalt av den myndighet som fastställerutbildningsplanen, dvs. Eftersom meritvärderingen vid tillsättningen avlärartjänster i skolväsendet bygger på förekomsten av graderade betyg, haremellertid riksdag och regering -såvitt avser de ämnesteoretiska delarna av dei detta sammanhang aktuella läramtbildningarna - förklarat att den tregradigabetygsskalan skall tillämpas (prop. 1980/81:107, UbU 38, rskr 395). Frågan om betygssättningen i läramtbildningen harbehandlats av riksdag och regering . I den nyssnämndapropositionen finns en redogörelse för frågans tidigare behandling (bil. 7).Dåvarande statsrådet uttalade i sammanhanget all hon avsåg altåterkomma till frågan om betygssättningen i ämnesteori i lärarutbildningen i enproposition om vissa läramtbildningsfrågor. Frågor om meritvärdering vid tillsättning av statliga ochslafligt reglerade Qänster har sedermera behandlats i meritutredningensbetänkande (Ds C 1983:16) Meritvärderingen vid statliga Qänstetillsättningarm.m. Utredningen föreslår bl. a. vad gäller tillsättning av lärartjänster attdet nuvarande poängmässiga värderingssystemet i huvudsak behålls. Det böremellertid enligt utredningen kompletteras så att visad lämplighet för läraryrketoch pedagogisk förmåga kan vägas in. Betänkandet har remissbehandlats ochbereds f n. i . Från utbildningens synpunkt finns det enligt min meningstarka skäl för att avskaffa den tregradiga betygsskalan. Den nuvarande ordningenförsvårar bl. a. samverkan mellan utbildningar med olika regler förbetygsält-ningen - l.ex. mellan förskollärar- och lågstadieläramtbildningarna-liksom en utveckling av arbetsformerna i de berörda läramtbildningarna. Enligtmin mening är den viktigaste frågan när det gäller betygssättning inomläramtbildningen alt bedöma om de som gått igenom utbildningen har tillägnatsig de kunskaper som utbildningen avses ge och som fordras som grund förläraryrket. Bedömningen underkänd - godkänd är helt avgöran- 1984/85:122 22 deför att garantera kvalitet i utbildningen. Däremot är det från denna synpunktinte nödvändigt att de godkända resultaten graderas. Frågan om den tregradiga betygsskalan är emellertiddirekt knuten till frågan om meritvärderingen. Jag avser att återkomma tilldenna i samband med att chefen för förregeringen redovisar sina ställningstaganden till meritutredningens förslag. Behörighetskraven för den nyagrundskollärarutbildningen blir givetvis av väsentlig betydelse för att denavsedda förstärkningen av utbildningens kvalitet skall uppnås. För särskildbehörighet till ämneslärarlinjerna krävs förkunskaper molsvarande treårskurser i gymnasieskolan i vissa ämnen, medan det för låg- ochmellanstadielärarlinjerna krävs förkunskaper motsvarande endast två årskurser.Det ankommer på UHÄ att i samband med fastställande av utbildningsplan taställning till behörighetskraven för den nya linjen med dess inriktningar ochspecialiseringar. Jag vill emellertid här framhålla att jag ser del somnaturligt atl i vissa ' 'nyckelämnen" kräva förkunskaper motsvarande treårskurser i gymnasieskolan även avseende lärarutbildningen för tidigareårskurser. Detta gäller bl. a. ämnet svenska. Jag vill i detla sammanhangerinra om att bl. a. principerna för behörighet till grundläggandehögskoleutbildning f n. ses över av tillträdesutredningen (U 1983:03), somväntas avlämna sina förslag . Flertalet av lärarna inom kommer attunder ha en kompetens som bygger på den utbildning som hargetts . Behovet av fortbildning är myckel stort mot bakgmnd av de förändringarav som beslutats . Fortbildningsbehovet kommer attbli än tydligare med den förändring av grundutbildningen som jag nu föreslår.Att snabbt ge alla befintliga lärare fortbildning till en kompetens sommotsvarar den som den nya lärarutbildningen ger är inte praktiskt ellerekonomiskt möjligt. Det är emellertid mycket viktigt att fortbildningeninriktas på all ge lärarna sådan kompetens. Inom personalutbildningen förskolväsendet har också utbildningsinsatser för alt bredda kompetensen hoshögstadiets lärare redan hög prioritet, liksom utbildning av klasslärare inaturorienterande och tekniska moment och i svenska och matematik. Dessafortbildningsbehov ligger i linje med de förändringar av lärarutbildningen somjag nu har förordat. Statsrådet avser atl återkomma till regeringenmed förslag att ge SÖ och UHÄ i uppdrag atl närmare pröva hur behovet avpersonalutbildning till följd av mina förslag skall kunna tillgodoses inomramen för tillgängliga resurser för fortbildning. Prop.1984/85:122 23 2.3.5Frågor om forskning och forskningsanknytning Forskningen om skolan, dess utveckling och dessförhållande till samhället i övrigt är en viktig källa till kunskaper förläramtbildningen. Riktlinjer för planering av forskningen inom detta områdehar lagt fast vid behandlingen av propositionen om skolforskning ochpersonalutveckling (prop. 1980/81:97, UbU 37, rskr 385). Huvuddelen avskolforsk-ningen bedrivs inom högskolan, bl. a. vid de pedagogiskainstitutionerna. Efter förslag från UHÄ och i har jag iårets budgetproposition (bil. 10, s. 351) föreslagit att medel anvisas förfackdidaktisk forskning vid . Vid i också vissa insatser. UHÄ räknar med att utveckla en plan för hur denutbildningsmetodiska/fackdidaktiska forskningen kan stärkas genom utnytQandeav befintliga resurser. Ipropositionen om skolforskning och personalutveckling behandlades också fråganom information om resultatet av forskning och utvecklingsarbete inomskolområdet. För denna information har SÖ ett centralt ansvar. De som ansvararför läramtbildningen vid vaQe högskoleenhet har ett ansvar för atterfarenheter från forsknings- och utvecklingsarbetet filiförs utbildningen. Ipropositionen om en ny arbets- och för lärare i den statligahögskolan (prop. 1984/85:57, UbU 9, rskr 115) behandlades frågor som är avbetydelse också för forskningsanknytningen inom läramtbildningen. Riksdagensbeslut med anledning av propositionen innebär således att det skall åligga vaQelärare att följa vetenskapens utveckling och utvecklingen i övrigt inom detegna ämnesområdet. Vidare skall alla vetenskapligt kompetenta lärare hamöjlighet att forska inom ramen för sin tjänst om resurser finns tillgängligaför detta ändamål. Desom gått igenom den nya gmndskolläramtbildningen kommer att ha allmänbehörighet till forskamibildning. För att uppnå särskild behörighet till forskamibildningi olika ämnen kommer i många fall kompletterande studier att behövas. Inomvissa områden, framför allt inom de praktisk-es-tefiska områdena, saknasallQämt möjligheter till forskamibildning. Jag vill framhålla att de medel somfinns för s. k. överbryggande kurser samt för forskningsanknytning ochkonstnärligt utvecklingsarbete bl. a. är avsedda att bidra till att sådanamöjligheter skapas. Idet tidigare nämnda riksdagsbeslutet om skolforskning och personalutvecklinglades också fast riktlinjer för det lokala utvecklingsarbetet inom skolan.Detta arbete syftar till att utveckla verksamheten vid vaQe skola. Arbetetskall bygga på lokala initiativ och ingå som en naturlig del av verksamheten.Det är meningen att högskolan skall kunna delta genom att expertis från olikaområden ställer upp med sin kompetens i detta arbete. Läramtbildare ochstuderande i läramtbildningen har en viktig roll bl. a. som kontakflänkarmellan skola och högskola. Detla har jag understmkit tidigare i samband medbehandlingen av praktikfrågorna. Prop.1984/85:122 24 Utbildningen bör förbereda läraren för uppgiftenatt delta i det lokala utvecklingsarbetet. I denna roll kommer läraren att varainte enbart konsument av ny kunskap utan också producent. Detta fömtsätter,som jag har påpekat tidigare, att läraren i sin utbildning får del av metodikenhärför och lär sig alt kritiskt granska och bearbeta sina erfarenheter somlärare. 2.3.6Samverkan med utbildningen inom barnomsorgen Samverkan mellan utbildningarna av förskollärare,fritidspedagoger och lågstadielärare har prövats /78, dåförsök i detta avseende startade vid högskolan i /Härnösand.Verksamheten avser numera också mellanstadielärarutbildningen där. Även andrahögskoleenheter prövar utbildningssamverkan i varierande omfattning. De resultat som redovisats frånverksam.heten är posifiva. Arbetet har bidragit att skapa bättreförståelse för och ökad kunskap om de olika lärarkategoriernas arbetsfält. Dethar också gett de studerande en helhetssyn på barns utveckling. Samverkan harinte medfört att något avsteg behövt göras från de skilda utbildningarnas mål. Behovet av en ökad samverkan mellan förskola ochskola var bakgmnden till att dåvarande statsrådet tillkallade enkommitté för aU utreda dessa frågor, förskola-skola-kommittén (U 1981:01).Kommittén väntas avge sina förslag . En av utgångspunkterna för en ökad samverkan mellanförskola och skola är enligt min mening att personalgmpperna inom de olikaområdena har goda kunskaper om varandras verksamheter och känner till målen fördem. En gemensam syn på barns utveckling, villkor och behov är vidare avgrundläggande betydelse. För gmndskolläramtbildningens del betyder detla attden blivande läraren måste ha kunskap om mål för samhällets barnomsorg och ominnehållet och arbetsmetoderna i förskolan. från förskollärarens ochfritidspedagogens synpunkter föreligger motsvarande behov vad beträffar gmndskolan.Enligt min mening har därmed berörda utbildningar självklara beröringspunkter.Jag anser att det är angeläget atl utbildningarna samverkar ävenfortsättningsvis. Planeringsarbetet får visa i vilken utsträckning ensamordning är möjlig. Jag vill erinra om att UHÄ på regeringens uppdrag f. n.ser över förskollärar- och fritidspedagogutbildningarna. Vid högskolan i och högskolan förläramtbildning i har försöksvis bedrivits utbildning avförskollärare till lågstadielärare. Jag anser att det bör finnas möjligheterför förskollärare att vidareutbilda sig till lärare för tidigare årskurser igmndskolan. Planeringsarbetet bör utgå från detta. I samband med behandlingen avförskola-skola-komitténs förslag kan det finnas anledning återkomma till fråganom samverkan i lärarutbildningen. 1984/85:122 25 2.3.7Lärarutbildningen för gymnasieskolan och vuxenutbildningen Jag har fidigare framhållit att önskemål om s. k.dubbel behörighet enligt min mening inte får vara styrande för utformningen avlärarutbildningen för gmndskolan. Om en gmndskolläramtbildning kan användasockså för gymnasieskolan och vuxenutbildningen är det självfallet en fördelbåde för de utbildade och från vissa skolorganisatoriska utgångspunkter. Detkan också vara en fördel när det gäller alt organisera lärarutbildning. Dessaomständigheter kan dock enligt min uppfattning inte få ta över det gmndläggandesyftet att få en läramtbildning anpassad fill gmndskolans behov. Utbildningenför lärare i gymnasieskolan och viss vuxenutbildning kommer att som hittillsäga mm inom bl. a. ämneslärarlinjernas ram. Det förhållandet att dennautbildning i den nya ordningen kommer att vara avsedd enbart förgymnasieskolans och vuxenutbildningens behov medför att utbildningen kanutformas från nya utgångspunkter. Ämneskombinationerna i utbildningen börsåledes ses över mot bakgrund av atl hänsyn inte längre behöver tas till attbehörighet för Qänst i gmndskolan skall uppnås. måste de faktiskamöjligheterna att låta utbildningen på grundskollärarlinjen ge kompelens attundervisa också i gymnasieskolan och vuxenutbildningen bedömas från ämne Ullämne. SÖ och UHÄ bör få i uppdrag att göra en sådan översyn. Redan nu är det emellertid möjligt att ta ställningför att ettämnesutbild-ningarna i praktisk-estetiska ämnen ävenfortsättningsvis skall ge behörighet till Qänst i såväl somgymnasieskolan och vuxenutbildningen. Frågan om ivåämnesulbildning i eltpraktisk-estetiskl ämne jämte annat ämne skall ge kompetens också förundervisning i gymnasieskolan och vuxenutbildningen bör prövas i det nämndaöversynsarbetet. I propositionen om gymnasieskola i utvecklingbehandlade jag frågan om en mjukare övergång mellan gmndskola ochgymnasieskola. Jag framhöll där att en rad åtgärder borde vidtagas inomgrundskolan och gymnasieskolan för att underlätta denna övergång. Mot dennabakgmnd är det viktigt att läramtbildningen för , framför allt fördess senare årskurser, ger kunskaper om gymnasieskolan och arbetet där. Dettakan t. ex. ske genom att någon del av prakuken föriäggs fill gymnasieskolan. Idet fortsatta arbetet med utveckling av utbildning för , gymnasieskolansoch vuxenutbildningens lärare är det angeläget att i detta syfte pröva olikaformer för samverkan mellan utbildningarna. Allt fler av gmndskolans elever går numera direktvidare till gymnasieskolan. Detta ställer krav på störte insikter ochkunskaper hos lärare om de skilda fömtsättningar som eleverna också igymnasieskolan har i fråga om att tillägna sig kunskaper och skaffa sigkompetens inom olika områden. I utbildningen för gymnasieskolans ochvuxenutbildningens lärare behöver därför ingå också moment avsedda attförbättra deras möjligheter att möta elevernas skilda behov. Detta ärytterligare ett område där samverkan med utbildningen av lärare förgrundskolan kan vara fmktbärande. Prop.1984/85:122 26 Jagvill understryka atl en utveckling i denna riktning är viktig för lärarutbildningenför hela gymnasieskolan såväl för de teoretiska linjerna som för de merayrkesinriktade utbildningarna. Det utvecklingsarbete inom ämneslärarutbildningensom inletts och som bl. a. syftar lill ökad integration mellan ämnesteori,metodik och praktik visar att det finns en beredskap för förändringar inomämnesläramtbildningen. Det är viktigt att denna tas till vara och läggs tillgmnd för förbättringar av gymnasieskolans och vuxenutbildningens läramtbildningari bl. a. den riktning som jag nu har angivit. Jag avser att i annat sammanhangföreslå regeringen att ge UHÄ i uppdrag att lägga fram förslag till nypraktikorganisafion för ämnesläramtbildningen i gymnasieskolan ochvuxenutbildningen. har UHÄ fått i uppdrag alt se över denna ochandra frågor avseende vissa yrkeslärarutbildningar för gymnasieskolan. Utbildningen till lärare i trä- och metallslöjdomfattar 40 poäng och är huvudsakligen en praktisk-pedagogisk utbildning. LUT74 förslår att utbildningen också skall omfatta en ämnesteoretisk del om 60poäng. UHÄ har tillstyrkt detta. I den försöksutbildning av lärare i slöjd ikombination med engelska och matematik som bedrivs vid iLinköping ingår ämnesstudier i trä- och metallslöjd om 60 poäng. UHÄ har ianslagsframställningen för /86 föreslagit att utbildningen skallutgöra gmnden för en läramtbildning i enbart slöjd. UHÄ har också föreslagitatt slöjdläramt-bildning förläggs fill i ochtextilläramtbildning till i för att samverkan mellan debåda utbildningarna skall bli möjlig. Jag har i det föregående föreslagit enlärarutbildning för senare årskurser i gmndskolan där utbildning i trä- ochmetallslöjd ingår. Nuvarande slöjd-läramtbildning bygger på tidigare inhämtadekunskaper inom detta område. Eftersom det är svårt att få en väl anpassadfömtbildning bör ämneskunskaper enligt min uppfattning i fortsättningen gesinom slöjdlärarlinjens ram. Jag har också tidigare redovisat att jag ser detsom naturligt alt slöjdläraren även svarar för delar av undervisningen iteknik. UHÄ bör få i uppdrag att lägga fram förslag till en förändradslöjdläramtbildning utifrån de förutsättningar som jag nu har angivit. Därvidbör UHÄ också redovisa fömtsätlningama för en samverkan medtextilläramtbildningen. Den ojämna könsmässiga rekryteringen till de bådautbildningarna bör kunna minskas genom en samverkan. Prop.1984/85:122 27 Mitt förslag: Jag föreslår atl idrottslärarlinjenförlängs med poäng till 120 poäng. Bakgrundentill och skälen för mitt förslag: Idrottslärarlinjen omfattar 80 poäng ochinnehåller såväl ämnesutbildning som pedagogik, metodik och praktik. LUT 74föreslår en förlängning av utbildningen med 20 poäng, avseende denpraktisk-pedagogiska delen. UHÄ har i sitt yttrande framhållit att det ärnödvändigt att förlänga linjen med 40 poäng för att ge utrymme för förstärkningäven av ämnesstudierna. I anslagsframställningarna har UHÄlagt förslag om förlängning av utbildningen framför allt mot bakgrund av riktar sig till elever i olika åldrar och till olika elevgmpper, bl. Detär enligt min uppfattning angeläget att de blivande idrottslärarna får godakunskaper för det breda arbetsområde som de skall kunna arbeta inom. Bamensinställning till motion, rörelse och idrott gmndläggs i skolan. Det är därförviktigt att läraren har fömtsättningar att möta och ta vara på barns skildafömtsättningar att delta i olika aktiviteter. Dennuvarande utbildningen ger inte utrymme för fördjupade studier. Fömtom bredd iutbildningen bör vissa möjligheter lill fördjupning finnas inom skilda områden.Tiden för den praktisk-pedagogiska utbildningen är vidare mycket begränsadtrots att utbildningen skall ge kompetens att undervisa alla åldersgmpper ochäven barn och ungdomar med handikapp. Genomatl utbildningen förlängs får de studerande slörre utrymme för självstudier.Detta gör att kostnaderna för förlängningen kan hållas nere. Behovet av lokalerförutsätts inte öka. Mitt förslag: Utbildningen på den nyagmndskollärarlinjen bör ges fr. o. m. /89. Utbildning på denförändrade idrotlslärar-linjen bör starta tidigast /87. Skälenför och kommentarer till mitt förslag: Den förändring av gmndskolläramtbildningensom jag har föreslagit är genomgripande och kräver planeringstid. Jag avser attföreslå regeringen atl ge UHÄ i uppdrag att planera för etl genomförande avutbildningen. Jag räknar med att efter förslag från UHÄ återkomma lillregeringen med förslag om dimensionering, lokalisering och medelsanvisning förutbildningen. De kostnader som följer av mina förslag räknar jag med skalltäckas genom omfördelning av kostnader för i första hand berörda utbildningar. Prop.1984/85:122 28 Förlängningen av idrottslärarlinjen bör kunnagenomföras tidigast .