prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — 1 3 kap. 12 § föreslås en regel enligt vilken konsumenienär skyldig all inom skälig lid efter det han blivit medvelen om dröjsmålelreklamera hos näringsidkaren för all kunna göra gällande skadeslåndsanspråk ochhävning i vissa fall. Rällen aU kräva fullgörande enligi 13 § har inle gjortsberoende av reklamalion. För det fall inle någon eller endasl en obelydlig delav Gänsien har blivii utförd är reklamation inte heller nödvändig förhävningspåföljd (12 § 2 st.). Nämnden anser att en regel med denna begränsaderäckvidd kan godtas. De föreslagna påföljdsreglerna vid dröjsmål föranlederinle någon erinran från nämndens sida. Enligt 26 S köplagen är en köpare skyldig all reklamerainom rimlig tid från det all säljaren råkal i dröjsmål, om köparen vill kräva köpetsfullgörande. Molsvarande problem kan nalurliglvis uppslå i fråga om Uänsler.men ulredningen anför all del inle finns någon anledning all införa enreklamalionsskyldighd av detla slag i en konsumeniskyddslagsliftning (s. Denna molivering förefaller mindre bärkraftig, eflersom lagsliftningeninle såsom konsumenlköplagen endast innehåller vissa minimum-rälUgheler förkonsumenien ulan i princip är en helläckande lagstiftning på Gänsleområdel medett på andra slällen i moliven ullalal syfte atl balansera näringsidkarens ochkonsumenlens inlressen mol varandra (se l.ex. s. 18). En molsvarighel lill 26 §köplagen bör därför föras in i lagen. Reklamationsskyldighel enligt regeln böräven föreligga om presiationen delvis utförts men avbmtils. Konsumenten hardäremol ingen anledning all anmärka på dröjsmål och förklara atl han villkräva fullgörande, om näringsidkaren visserligen är i dröjsmål men är i färdmed all fullborda Gänsten Gfr s. 1 fråga om reklamation som förutsättning för hävningföreslår ulredningen alt konsumenien måsle reklamera inom skälig lid frånkännedom om dröjsmålel, även om hävningen endasl skulle avse en ännu ickeulförd del av Gänsien (3: 12 och moliven s. 329 0. En sådan regel skulleemellerlid innebära atl en konsumenl som varit villig atl överse med etlväsentligt dröjsmål med ulförandel av en första del av Gänsten, när delförefallit som om näringsidkaren skulle bättra sig och därför inle räknat medall behöva häva för ålersloden, därefier skulle vara förhindrad atl häva förålersloden även om näringsidkaren återigen kommer i väsenlligl dröjsmål och -om moUvutlalandel las efler orden - kanske visar fullsländigl oinlresse för atlulföra resten av Uänsten. Del rikliga måsle vara all konsumenien endasl ärskyldig att reklamera efler dröjsmål, om han vill häva avseende vad som redanulförls Gfr 27 § köplagen). 1 3:12 föreslår ulredningen all konsumenien skall varaskyldig alt reklamera inom skälig Ud från det all han blir medvelen omnäringsidkarens dröjsmål för all kunna kräva skadeslånd, även om näringsidkareninle utfört någon preslation. Förslagel innebär en avvikelse från 26 § köplagenoch del förslag som presenlerats i SOU 1976:66 (s. 262). Fakullelsnämndenlillslyrker konsumenttjänsluiredningens förslag. Med hänsyn lill de ändringsförslag som här presenleratsbör del övervägas atl dela upp reklamalionsreglerna i 3: 12 i två olikaparagrafer, vilka Prop.1984/85:110 206 liksom 26-27 §S köplagen skiljer på fallen all preslationskett respeklive inle skett. Vidare bör reklamalionsreglerna vid dröjsmål nogplaceras efter påföljdsreglerna, eflersom redan i reklamalionsreglerna skillnadgörs mellan olika påföljder, vilka dock regleras försl i de efterföljandeparagraferna. Symmdrin med reglerna om fel i näringsidkarens preslation blir dåav underordnat inlresse. tillstyrker i huvudsak förslagel lill 3:13 om rälten atl kräva fullgörande utom i de fall då fullgörandet skullemedföra olägenheter eller koslnader som är oskäligt stora i förhållande tillkonsumenlens inlresse av atl näringsidkaren utför prestationen. Frågan äremellertid om be-dömningsgmnderna mer i detalj alldeles överensslämmer i frågaom rällen all kräva avhjälpande av fel Gfr 3:5 1 si.) och rällen all krävafullgörande. Om exempelvis en näringsidkare ålagil sig all utföra omläggning avelt lak på en stuga ute på Rödlöga men Gänsten utförs med ell lilel fel, börkonsumenien förmodligen inte kunna kräva avhjälpande; om näringsidkaren inlealls påbörjar presiationen eller endast ulför den delvis, synes konsumentenemellertid böra ha rätt lill fullgörande. Frågan är därför om de olikabedömningsgrunderna bör ulvecklas någol i moliven lill 3: 13 eller om renl aven viss skillnad bör markeras i lagiexten Gfr köplagssakkunni-gas förslag lilländring av 21 § köplagen). När del gäller förulsällningarna för hävning hänvisas lillvad som anförts ovan belräffande 2: 7 (se avsnitt 5.10). Ifall en rätl till hävning vid anleciperal dröjsmål införsi köplagen, tillstyrker fakultelsnämnden all motsvarande regel införs ikonsumenlUänsllagen (3; 15). Likaså tillstyrks förslagel lill 3; 14 omddenlionsräll. I 26 § köplagen finns vissa regler som ålägger köparen attvid dröjsmål på säljarens sida meddela denne om han vill utöva sin rätt altkräva godsels avlämnande. Utredningens förslag innehåller inte någramolsvarande föreskrifter. Av motiven framgår dock all de principer som harkommit lill ullryck i 26 § köplagen enligt ulredningens mening i slort settockså bör gälla vid konsumenlGänster (s. 327-328). Vi anser oss kunna godtautredningens bedömning att särskilda lagregler i ämnel kan undvaras. I likhel med vad som gäller enligt 27 § köplagen föreslårutredningen i 3 kap. 12 § atl konsumenien skall vara skyldig all reklamera omhan, sedan Gänsien har blivit utförd, vill häva avtalet eller kräva skadeståndpå grund av dröjsmål. Åven om Gänsten inle har blivit ulförd fordras enligtförslagel reklamation för att konsumenien skall ha rätl all kräva skadestånd.På denna punkt skiljer sig förslaget från köplagen och från köplagsutredningensförslag till ny köplag. Som skäl för att inte föreslå någon reklamationsskyldighelför dessa fall har köplagsulredningen anfört atl fallel inle synes vara av denbetydenhet atl en regel är påkallad och all de regler som köplagsförslageiinnehåller om nedsättning av skadeslåndel torde vara UllJfyllest (SOU 1976:66s. Köplagsulredningens bedömning på denna punkt synes inte haifrågasatts vid remissbehandlingen. Den av utredningen föreslagna regeln synes i vissasituationer kunna leda till överraskande konsekvenser för den enskildekonsumenten. Om en Uänst inte är ulförd på avtalad lid eller inom skälig lidfrån beställningen synes den naturliga reaktionen från konsumenten, om hanalUjäml önskar 1984/85:110 207 få Gänsten utförd, vara all han lar konlakl mednäringsidkaren och erinrar denne om hans åiagande. Det lycks inle varaulredningens mening alt en sådan påstötning skall betraklas som en reklamation(s. 485). Om Gänsten sedermera, trots konsumentens påminnelse, inle blir utfördoch konsumenten häver avlalel, synes därför den av ulredningen föreslagnareklama-lionsregeln medföra all konsumenten har förlorat sin befogenhet all ianslulning därlill kräva skadeslånd, exempelvis för iransportkoslnader som harblivii onyttiga eller för prisslegring som har inlräffai på Gänster av det slagavtalet gäller. Del kan ifrågasättas om en sädan ordning är skälig. Den påföljd som i första hand slår konsumenien budsvid dröjsmål på näringsidkarens sida är alt kräva all ijänslen uiförs (3 kap.13 S). Näringsidkaren skall dock inte vara skyldig att ulföra Gänsten, omdella skulle medföra olägenheler eller koslnader som är oskäligl slora i förhållandelill konsumenlens inlresse av atl uppdragel fullföljs. Denna undantagsregel ärefler ordalagen förmånligare för näringsidkaren än molsvarande regel i 21 §andra slyckel köplagsulredningens förslag, där det lalas om "uppoffringarsom slår i uppenbart missförhållande lill del inlresse köparen har avköpel". Som skäl för den föreslagna formuleringen har konsumenttjänsiulredningeni huvudsak anfört, atl man inte bör göra någon skillnad mellan dröjsmål och felnär del gäller undantag från näringsidkarens skyldighel all presiera in natura(s. 339). Vi har förståelse för denna synpunkt, som leder till allregelsystemet blir något mindre kompliceral. Vi vill emellertid understryka föreslagna laglexlen måsle anses innebära att det fordras koslnader ocholägenheler av allvarlig art för all näringsidkaren skall kunna undgåprestationsskyldighet. Vad som sägs i specialmotiveringen s. 486-487 tordeinte böra tas lill intäkl för en annan bedömning. I moliven diskuteras inle omkonsumenien skall kunna uppnå all näringsidkaren blir preslalionsskyldig genomatt konsumenten erbjuder sig atl själv slå för vissa koslnader, föriänga lidenför utförandel eller på annal säll underlätta bördan för näringsidkaren. 1analogi med vad som har anförts i moliven lill regeln om näringsidkarensavhjälpningsskyldighd vid fel (s. 309) lorde emellertid få antas att dellaskall vara möjligl. I 3 kap. 15 § finns regler om hävning av avlalel vidnäringsidkarens dröjsmål. Liksom vid fel skall hävning få ske endasl omdröjsmålel år av väsenllig betydelse, och för alt konsumenten skall få åberopaväsenllighelen krävs enligi moliven (s. 489) att denna har varit synbar förnäringsidkaren. Sistnämnda regel framgår emellertid inle heller här avlaglexlen. Förslaget skiljer sig på denna punkt från 3 § konsumenlköplagen och21 § Iredje stycket köplagsulredningens förslag lill ny köplag, där kravel påsynbarhel uttryckligen anges. De i del föregående redovisade skäl som harföranlett köplagsutredningen atl inte skriva in synbarhdskravel i laglexlen närdel gäller fel föreligger inle vid dröjsmål. Del kan därför förtjäna övervägasatt i lagen uttryckligen föreskriva all näringsidkaren skall ha insett ellerbort inse dröjsmålets väsentlighet. Ulredningen har övervägt all komplettera väsentligheiskravelmed en regel om tilläggsfrist liknande den som köplagsutredningen har lagit uppi 21 § tredje styckel förslagel till ny köplag. Ulredningen har emellertidstannat för atl inle föreslå någon sådan regel (s. 341). Om konsumenien, sedannäringsidkaren har kommit i dröjsmål, ger denne en skälig lilläggsfrist, lordedock enligi utredningen dröjsmålel i regel vara att bdrakla som väsentligt, omUänsten inte blir klar inom den utsatta frislen (s. 489). Prop.1984/85:110 208 av köplagsulredningen föreslagna frislregeln har frånköparens synpunkt den fördelen atl någon diskussion om dröjsmålels väsentlighetinle behöver uppkomma. Del kan finnas skäl all ytterligare överväga om inte ensådan regel kunde vara av visst värde också vid konsumenlGänster. Regeln bördock i så fall ges en för konsumenlförhållanden anpassad utformning. Somexempel på en sådan regel kan hänvisas till vad som gäller för konsumenlköpenligt 74 § andra styckel i den danska köplagen. Där föreskrivs följande: I lilfaelde af forsinkelse kan koberen have k0bd, såfremtforsinkel-sen er af vaesentlig belydning for ham, og sa;lgeren måtteforudsajtle delte. Det samme ga;lder, hvis seelgeren ikke efter påkrav leverersalgsgenstanden inden udl0bel af en rimelig frist, som köberen har fasisal,eller, hvis der ikke er fasisal en sådan frisl, inden rimelig lid. 10.7 Vissa organisationer inom näringslivet: Dröjsmälsbegreppet (3 kap. 11 §) Den formulering som föreslås i II § kan endasl godias om 2 kap. 7§ omformuleras ienlighel med organisaiionernas förslag. 1 så fall kan de avslulande orden"och förseningen inle beror på ..." ulgå. Dröjsmälspåföljer (3 kap. I3I6§§) Åven påföljderna för dröjsmål slammer överens med gällanderätt med del undanlagd all kvalificerad väsenllighet gäller som krav förhävning i de fall dä näringsidkaren ulförl en icke obelydlig del av Gänsien(I5S, andra slyckel). Av skäl som anförts ovan anser organisationerna kravel påkvalificerad väsenllighel väl motiverat. Detla gäller även kravel atl väsentlighetenskall ha varit synbar för näringsidkaren (belänkandet s. 489). Liksombelräffande hävning på grund av fel (8§) bör principen komma till Ullryck ilaglexlen. 15 § bör därför inledas på följande sätt: "Är näringsidkaren i dröjsmål och måste del ha ståttklart för honom atl dröjsmålel skulle bli av väsenllig betydelse ...". 1 15 §, andra styckel, bör andra meningen inledas påföljande sätt: "Om del har stått klart för näringsidkaren alt syftetmed Gänsten skulle huvudsakligen förfelas på grund av dröjsmålet ...". Dröjsmälsbegreppet (3 kap. 11 §) Den formulering som föreslås i II § kan endasl godtas om 2 kap. 7§ omformuleras ienlighel med kamrarnas förslag. 1 så fall kan de avslulande orden "ochförseningen inle beror på ..." ulgå. Dröjsmålspåföljder (3 kap. 13-16 §§) Åven påföljderna för dröjsmål stämmer överens med gällanderäll med del undanlagd alt kvalificerad väsenllighel gäller som krav förhävning i de fall då näringsidkaren ulförl en icke obetydlig del av Gänsien (15S, andra slyckel). Av skäl som anförts ovan anser kamrarna kravet på kvalificeradväsenllighel väl moliveral. gäller även kravel all väsenllighelen skallha varit synbar för näringsidkaren (belänkande s. 489). Liksom belräffandehävning på grund av fel (8 §) bör principen komma till ullryck i 1984/85:110 209 laglexlen.15 § bör därför inledas på följande säll: "År näringsidkaren i dröjsmåloch måste del ha slåll klart för honom alt dröjsmålel skulle bli av väsenlligbetydelse ...". 1 15 §. andra slycket, bör andra meningen inledas påföljande sätt: "Om dd har stått klart för näringsidkaren att syflel medGänsien skulle huvudsakligen förfelas på grund av dröjsmålel ...". Detkan inte anses rimligt att inte lämna skäligt utrymme för hinder att inomavtalad lid fullgöra yänsten ifråga. Detla gäller även om § 13 och kap. 4 § Ibegränsal näringsidkarens ansvar vid ursäklliga dröjsmål. Näringsidkaren kanju fråntas möjlighelen atl fullfölja arbelel (§15. 1) och vidare kankonsumenien innehålla belalningen (§14, si. Delta kan medföra sloraföriusler för näringsidkaren. Kap.2 §7, bör därför kompletteras med räll till erforderlig lidförlängning vidhinder av force majeur-karaktär. 10.10Kooperativa förbundet (KF): (se även avsnitt 9.20). 12 § föreslår ulredningen, all en konsumenl skall underrätta ennäringsidkare om. att han vill åberopa ell dröjsmål, dvs formellt reklamera,för all han skall vara bibehållen sin rätl atl häva eller kräva skadestånd.Enligt KF:s uppfatlning finns del härigenom en risk för all konsumenter sominte känner lill detta formella krav på reklamalion nöjer sig med atlinformellt påminna näringsidkare om t. ex. att en överenskommen lidpunkt förUlförande av Gänsl har överskridils. KF anser, att del inte är lillfredsställandeatl en sådan påminnelse inle skall ha samma verkan som all "åberopa elldröjsmål". KF föreslår därför att även en informell påslöt-ning skall haden verkan som en formell reklamalion har i della sammanhang. Belräffandeunderrubriken hänvisar KF till vad KFtidigare anfört belräffande "Påföljder för fel". 1 övrigl anser sigKF kunna fillstyrka de återstående beslämmelserna i iredje kapilld. I § 3 si. innehåller en beslämmelse om produklansvar, dock inskränkl lillskada på föremålel för Uänslen eller på konsumenlens egendom.Konsumenlköplagen undantar produklansvar genom beslämmelsen i 19 § att lagen ejäger tillämpning på ersättning för föriust som köparen lider genom skada påannan egendom än den sålda varan. På samma säll har köplagsutredningen gjortundanlag för produktansvar i förslagel lill köplag 43 § 4 st. Den svåriöstafrågan om produktansvar har enligt Ju Dir 1977; 84 överlämnals lillproduklansvarskommillén för närmare övervägande. Beslämmelsen i 4 kap. 1 § 3st. om begränsal produklansvar bör ulgå vad gäller annan konsumenien Ullhörigegendom än själva föremålel för Uänslen. Hovrättenifrågasätter om de skadeståndsregler som har föreslagils i 4 kap. 2§ 2 st.erfordras. Ansvar på gmnd av vållande grundar ersätlnings-14 1984/85. Prop.1984/85:110 210 skyldighet enligt allmänna rättsgrundsatser. Om reglerhärom införes kan man tro atl fråga är om någol nyll som gäller endasl föryänsler. Särskili yttrande av hovrättsrådet : Beslämmelserna i 4 kap. om näringsidkarensskadesiåndsskyldighel synes svåra all lillämpa. Det är enligt min meningangeläget all skadeståndsreglerna görs mera konkrela med hänsyn till deprakliska fall som kan UDDlräda i ett konsumentförhållande. Köplagsulredningen föreslår i sill belänkande ati man vidberäkning av skadestånd skall skilja mellan direkl förlusl, ullägg ochföljdförlust och anför två skäl för uppdelningen. Del ena är allskadeslåndsmalerian därigenom blir mera lätthanlerlig än om skadeslåndeldiskuieras som elt enda komplex. Del andra skälel är all säljarens skyldighelalt vid fel i godset ersätta direkl förlusl och utlägg skall gä längre än hansskyldighet alt ersätta följdförlust. En näringsidkare åläggs enligt 43 § 2 si.i förslaget lill köplag slrikl ansvar för direkl förlusl och ullägg. De anförda synpunklerna förUänar all beaklas även när detgäller konsumenttjänsler. Den föreslagna skadeslåndsregeln i 4 kap. 5 § attall skada skall ersättas skulle kunna utbytas mol regler om ersällning fördirekl förlusl, ullägg och följdförlusl. För en konsumenl kan rällen till skadeslåndinle bli lika omfallande som vid ett kommersiellt köp. Utlägg ävensominkomstförlusl är lämligen lätta att beräkna. Direkt förlusl skulle i försiahand gälla ersättning för täckningsålgärd vid hävning. Däremol lorde del varasällsynl med s. k. följdföriusl för en konsumenl. Då näringsidkare utförIjänsl synes slrikl ansvar kunna åläggas honom för direkt förlust och ullägg.Vad gäller följdförlusl bör näringsidkarens ansvar inskränkas lill eltpresumlionsansvar som dock inle bör göras tvingande. Den svårtillgängliga beslämmelsen om nedsältning avskadeståndet i 4 kap. 5 § 3 st. skulle kunna ulgå. om näringsidkarens slriktaansvar begränsas lill ersällning för direkl förlusl och ullägg. Däremol börbeslämmelsen i 4 kap. 5 § 2 st. om skyldighel för konsumenien atl vidlaga åtgärderför att begränsa skadan vara kvar. En sådan förenkling av skadeståndsreglernalorde underlätta för enskilda parter atl själva lösa uppkomna ivisler. Belräffande 4 kap. synes ulredningsförslagels regler omskadeslåndeis omfallning onödigi ddaljerade. Tingsrätten vill ifrågasätta ominle endasl en mera generell hänvisning allmänna skadeslåndsrättsligaregler i konlraklsförhållanden bör vara lillräckligi för alt lillgodoseförslagels syf-ten i denna del. Alt ulomobligatorisk skadesiåndsskyldighelinlräder i vissa fall torde följa av allmänna rättsregler. Del torde också varalämpligl alt överiämna lill rättsUllämpningen att bedöma i vilken månersättning för ren förmögenhdsskada skall utgå. Härvidlag synes det inte fåanses otillbörligt all rällen för en näringsidkare lill friskrivning görsvidare än vad gäller egenlliga sakskador. 4 kap. 4 § Följden av den lydelse lagrummet fåll blir allnäringsidkaren har skyldighel respeklive rättighd all avhjälpa skada endasl påföremålet för Uänslen Prop.1984/85:110 211 och således ej skada på annan konsumentens egendom.Visseriigen anförs i utredningen atl lagrummet bör vara tillämpligt även vidskada på annan konsumenten tillhörig egendom (s. 498) men della kan alllsä inteulläsas ur lagtexien. Tingsrätten anser att näringsidkaren bör hu rätt allavhjälpa sådan skada, något som bör framgå av lagtexien. Någon skyldighet börinle åläggas honom i detta avseende, då han kan sakna fackmässiga resurser föravhjälpandet. I enlighet med dd anförda föreslås ett tillägg till lagrummetenligi följande: "År näringsidkaren ansvarig för skada på konsumenlensegendom i övrigl skall bestämmelserna i 3 kap. 5 § andra och tredje slycketlillämpas". dclur utredningens åsikt attpåföljdssysiemel vid näringsidkarens fel och dröjsmål även måste inbegripa enriiit för konsumenten atl i vissa lägen få skudestånd på grund avnäringsidkarens konlraklsbroli. Ulformningen av den i 4 kap. 1 § försia si.upplagna huvudregeln om näringsidkarens skadesiåndsskyldighel innebur enligtdomstolens bedömning att utredningen med iukllugunde uv en balunserud avvägningmellan näringsidkarens och konsumenlens olika intressen lillförsukrurkonsumenternu dt verkningsfullt korrektiv i fall av koniraktsbrott frånnäringsidkarens sida. Den kompletterande skadeslåndsregeln i 4 kap. I § andrast. avseende ansvaret vid utfästelser från näringsidkaren förefaller i och försig rimlig. Emellertid torde regeln erbjuda avsevärda svårigheier att tillämpaframlör alll beroende på osäkerheten om när cn utfäslelse kan anses vara förhanden. Den praktiska effekten uv regeln ler sig mol bakgrund härav någotiveksam. Mol bestämmelsen i 4 kap. 1 § tredje st. angåendesakskador såsom följd av fel och dröjsmål har domslolen ingen erinran. Inteheller har domstolen någon mer väsentlig invändning mot utformningen avreglerna i 4 kup. 2 § belräffunde skadeslånd pä annan grund än fel ellerdröjsmål. Under mbriken "Skadeslåndeis omfallning" upptasi 4 kap. 5 § bestämmelser för skadeståndels beräkning. har reglerna getts en mindre lämplig utformning. Mot dengrundläggande bestämmelsen i 5 § försia st. första p. finns inte anledninglill erinran. Skadeståndet skall alltså beräknas på grundval av den skada somkonsumenien visar sig ha lidil. Därefier föreslår utredningen emellerlidsammanlagt tre regler enligt vilka skadeståndet skall kunna nedsättas.Härigenom urholkas på eu betänkligt sätl del skydd som huvudregeln i första st.är avsedd utt ge konsumenien. Särskilt vänder sig domslolen mol reglerna iförsta si. andra p. och i Iredje st. Mot innehållet i andra st. hur domstoleningen invändning i och för sig. Däremot kan det ifrägasätius om del verkligenär nödvändigl med en uttrycklig bestämmelse. Sammanlagd innebär de föreslagnareglerna alt det framsiår som myckel oklart hur slort skadestånd en konsumenti förekommande fall kan påräkna. Det lorde därför böra övervägas om inte helaregleringen av skadeståndets omfallning bör omprövas och omarbelas. Med hänsyn lill alt det i många full kan vara svårt alt päett enkelt satt bedöma en skadas omfattning anser utredningen det önskvärl mednågon form av normaliserad skadeslåndsberäkning. Regler härom uppläs i 4 kap. 6§. Marknadsdomslolen ifrågasätter värdel av en särskild beslämmelse i saken.Enligt domstolens uppfattning torde en bestämmelse av föreslagen Prop.1984/85:110 212 art i nu aktuellt fall bidru till att ökaoklurthden kring hur sion skadeslånd konsumenien verkligen kan påräknu. I ochför sig kan det väl för vissa situationer te sig raiionelli med olika fomer avnormalersältning-ar, men enligi domsiolens uppfattning måste sädananormalersutlningar framräknas inom ramen för de vanliga reglerna för skadstånddsberäkning. avstyrker alltså förslaget om en särskild beslämmelseangående normulersällningar i samband med skadeslåndeis beräkning. Beslämmelsen i 4 kap. 4 § angående avhjälpande av skadaförefaller rimlig och klarl lämplig för dd prakliska livet. 11.5 /KO: delar utredningens uppfallning all delfinns skål all i konsumenttjänsllagen reglera konsumenlens rält lillskadestånd. De föreslagna bestämmelserna kommer i många fall alt medföra uttkonsumenlerna ges en bällre rälislig ställning . Enligt konsumenlverkdsmening innehåller förslagel dock alliför omfattande begränsningar av konsumenlernasmöjligheter att få kompensation för liden skada. Näringsidkaren har vid skada på grund av fel ellerdröjsmål elt presumlionsansvar (4 kap. I §). 1 fråga om egenskaper som kananses utfäsla är ansvarel dock slrikl. Som framgår av belänkandet (s. 352 ff)är det någol oklart i vad män en näringsidkare enligt gällande rält viddröjsmål eller fel i en Uänsl är slrikl ansvarig eller har etl culpaansvar. Detkan inle uleslulas alt den nu föreslagna huvudregeln ibland kan ge konsumentenen sämre rättsställning än han har . Den uttrycker dock i huvudsak enrimlig avvägning mellan konsumenternas och näringsidkarnas intressen. Verkelfinner därför inle anledning lill erinran mot den föreslagna presumtionsre-gelni vad avser näringsidkarens skadetåndsansvar för själva utförandel. 1 fråga omnäringsidkarens ansvar för malerial som han Ullhandahåller gör verkel däremolen molsall bedömning.