prop · G803116 · 1984-12-31 00:00:00 — Frågan om eU broll har begåtts genom visningenskall i båda fallen kunna prövas i efterhand av domslol i yttrandefri-hetsräiisligordning, vilkel innebär att justiliekanslern är åklagare och alträttegångsordningen är densamma som för tryckfrihetsmål. När det gäller offentiigvisning för barn behålls den bindande förhandsgransk- 1984/85:116 13 ningenoch utsträcks sä att den kommer att omfatta barn och ungdom . Sammaregler som för offenllig visning av film skall gälla för offenllig visning avvideogram. Ulredningenföreslår också alt möjlighelen att av hänsyn till förhållandet lill främmandemakt m.m. förbjuda offentlig visning av film avskaffas. Remissinstanserna:Allmän enighel råder om all film och videogram bör jämslällas i alla avseendenliksom all förhandsgranskningen för barn bör finnas kvar. Däremoi är oenighetenstor i frågan om förhandsgranskning för vuxna skall förekomma och omförhandsgranskningen i så fall skall vara bindande eller rådgivande. Även ifrågan om höjning av åldersgränsen för barnfilmcensuren lill ärmeningarna delade. Fleraremissinslanser, som i och för sig önskar censurens avskaffande, anser all detnuvarande sysiemel är bälire än del som föreslagils. 1 frågan om förhandsgraiiskningöver huvud laget skall finnas för vuxna är meningarna delade. Deremissinstanser som företräder barn och ungdom, de fiestakvinnoorganisationerna liksom de kyrkliga organisationerna anser attförhandsgranskningen skall finnas kvar och utsträckas till att också omfattauthyrning och försäljning. Däremoi anser film- och videobranschens förelrädare,de fiesta kullurförelrädarna och fiertalet av de juridiska insianserna au tidennu är mogen all avskaffa filmcensuren för vuxna. Också biografbyrån har den uppfatlningen. Dennya 18-årsgränsen är de fiesta remissinslanserna kriiiska lill. Skolöverslyrelsen,biografbyrån, slatens filmgranskningsråd och slalens barnfilmnämnd är dock posiliva. Förslagelall del inle längre skall gå all förbjuda offenllig visning av film av hänsyn lillrikels förhållande lill främmande makt m.m. har kommenterats endasl av treremissinstanser, däribland biografbyrån. De tillslyrker alla förslagel. Skälenför mitt förslag: Som jag förut har sagt lar jag inte i della ärende upp fråganhuruvida förhandsgranskningen av film skall ulvidgas till all omfalla ocksåfilmer och videogram som hyrs ul och försäljs. Detla ingår i de uppgifler som ulredningenbör överväga. 1 avvaktan på dess förslag bör nu gällande syslem medförhandsgranskning endasl av sådanl som skall visas offentligt finnas kvar. Detfinns inle heller någon anledning att nu gå in på frågan om rådgivandeförhandsgranskning eller om ändring av åldersgränserna. Även detla är frågorsom bör övervägas närmare av utredningen. Somjag nämnde inledningsvis gäller biografförordningen endasl film. Videovåldslagendäremoi gäller både filmer och videogram. Jag anser atl man redan nu helt börjämställa filmer och videogram i dessa hänseenden. Det är olämpligt att skildaregler skall gälla för de båda medierna. Det är endast de tekniskaförutsättningarna som skiljer dem åt. För åskådaren är de båda uttrycksformernalika. 1984/85:116 14 tillvideovåldslagen var ule på remiss kritiserades det förhållandet atl olikaregler skulle komma all gälla för filmer och videogram. Jagförordar därför all enhelliga regler skall gälla i fräga om förhandsgranskningav filmer och videogram. Bestämmelserna i biografförordningen bör alltsåutvidgas lill alt gälla också videogram. En förulsältning för all della förslagskall kunna genomföras är som framgålt lidigare atl antar det förslagtill grundlagsändring som har lagls fram i prop. 1984/85:83. F. n.visas inte videogram på biografer i nämnvärd omfallning. Även om ulvecklingenpå videoområdei sker snabbt, dröjer del förmodligen ytterligare något ellernågra år innan sådana visningar blir vanliga. Videogrammen visas i slället förulomi hemmen och i andra slulna kretsar i sådana miljöer som restauranger, holell,varuhus och butiker. Visningar förekommer också vid offenlliga lillställningarav olika slag och ingår då ofta som led i själva tillställningen. Vidlillämpningen av biografförordningen anses en filmförevisning offentlig ochdärmed underkastad kravel på förhandsgranskning endasl om den äger rum vid ensådan allmän sammankomst som avses i lagen (1956:618) om allmänna sammankomstereller en sådan offentlig tillställning som avses i allmänna ordningsstadgan(1956:617). Förvisningar av videogram bör gälla samma avgränsning avtillämpningsområdet för förordningen som den som lillämpas för film. Delinnebär bl.a. all många videovisningar i offenlliga miljöer inte kommer allomfattas av krav på förhandsgranskning. Som exempel kan nämnas visningar iskyltfönster och på restauranger. Sådana visningar är nämligen i regel varkenallmänna sammankomster eller led i offenlliga tillställningar. Jag vill härhänvisa lill vad som sägs om allmänna sammankomster och offentliga lillställningari prop. 1956:143 s. 152 ff och prop. 1976/77:39 s. 6 ff. Jag vill erinra om atlvisningar av de slag som jag nu har nämnt omfallas av extremvåldsförbudel i videovåldslagen(jfr KU 1980/81:28 s. 39). Om en film eller etl videogram som visas t.ex. i etlskyltfönster innehåller extrema våldsinslag, finns det alltså möjlighel altingripa med slöd av bestämmelserna i den lagen. Jagövergår nu till de yllerligare frågor om ändringar i regleringen som bör aklualiserasi della sammanhang. YFUhar föreslagit all den beslämmelse som ger möjlighel alt censurera film avhänsyn till rikels förhållande lill främmande makt och lill skydd för rikets säkerhelskall avskaffas. Den bestämmelsen synes inte ha blivit tillämpad nägon gångsedan 1950-lalel. Men den kan i ell känsligt läge komma att väsentligl begränsaulrymmel för den fria dokumentationen och opinionsbildningen. Möjligheten förhandsgranskning av film la hänsyn lill rikets förhållande tillfrämmande makt som hell saknar motsvarighet i fråga om andrauttrycksformer kan medföra risker för inre påtryckningar och försök lill ulpress- Prop.1984/85:116 15 '*>.. ning utifrån. Rikets säkerhet äventyras inle meraav biograffilmer än av framställningar i andra former. Den nuvarandesärbehandlingen av filmer är i båda avseendena omotiverad. De remissitisiansersom har yUral sig i denna del, har tillstyrkt YFU :s förslag. Även jag anslutermig lill förslagel att dessa censurgrunder skall avskaffas. Vidolika tillfällen har önskemål framförts, framför alll frän biografbyrån, omatt reklamfilm skall undantas från förhandsgranskning. Härvid har man i förstahand avseit de korta reklamfilmer som, normalt sammansatia i längre block,brukar inleda filmprogrammet på biograferna. De skäl som har anföris för dessaönskemål är dels au reklamfilmerna har en sådanl innehåll atl de så gott somulan undanlag blir barntillålna och atl skäl för granskning därför saknas, delsalt hanleringen av de ofta stora upplagorna medför problem för biografbyrån. Föregen del kan jag instämma i de skäl som har framförts för all filmer av deltaslag undanlas från granskningslvång. 1 den mån del kan länkas inlräffa allreklamfilmer innehåller våldsinslag som inle är godlagbara bör det varatillräckligt med den möjlighel till ingripanden i efierhand som finns enligt videovåldslagen. Jagvill påpeka all man lill reklamfilm inle bör hänföra s. k. trailers, dvs. korlaavsnill ur andra filmer. Trailers skiljer sig från reklamfilmer därigenom allde huvudsakligen innehåller delar av andra verk som omfattas av krav påförhandsgranskning om de förevisas offenlligl. En särskild lyp av reklam ulgörsav sådana inspelningar med säljfräm-jande innehåll som, oflasl i form avvideogram, brukar spelas upp i butiker och varuhus, på varumassor och i andraliknande sammanhang. Om visningen av sådana videogram sker vid en allmänsammankomst eller en offentlig tillställning skulle de, enligt de förslag jaghar lagl fram i det föregående, behöva granskas av biografbyrån. Inte heller i detlafall finns det skäl atl vänla sig elt innehåll som skulle kunna vålla skadeverkningarhos publiken. Förhandsgranskningen är därför onödig. Även filmer och videogramav della slag bör därför undanlas frän kravel pä förhandsgranskning. Jagförordar följaklligen all reklamfilm och reklamvideogram som visas offentligt undanlasfrån kravel på förhandsgranskning. Visningarav videogram som led i offentliga tillställningar är särskilt vanliga vid sporlevenemang,varumassor och särskilt anordnade utställningar. En del av del som visas isådana sammanhang är reklam och faller alltså utanför kravel påförhandsgranskning redan på grund av del undanlag som jag har förordal.När del gäller varumassor och utställningar innehåller emellertid fiertaletvideogram annat material än reklam, t.ex. information och instruktioner samtlättare underhållning. Ulbudel av sådana videogram kan enligt uppgifl från förelrädareför videobranschen väntas öka kraftigt . är ulbudelså stort att avsevärda problem skulle uppstå, såväl för biograf- 1 ***1984/85. 1984/85:116 16 byrånsom för den som vill visa videogrammen, om krav på förhandsgranskninginfördes. 1 fråga om vissa videogram som visas vid sport-evenemang tillkommerproblemet med atl liden mellan inspelning och uppspelning är så kort attbiografbyrån inle hinner företa någon granskning. Jag avser bl.a. sådanainspelningar som görs av målen i en fotbollsmatch och som spelas upp under etluppehåll i själva matchen. Gemensamlför videogram som visas vid varumassor, utställningar eller sportevenemang äralt de i allmänhet har elt sådant innehåll atl de inte kan väntas vållaskadeverkningar hos publiken. Någol skäl alt föreskriva krav påförhandsgranskning finns alltså inle heller i detta fall. Molbakgrund av vad jag nu har anfört förordar jag all visningar av filmer ochvideogram, som ingår som moment i varumassor, utställningar ellersportevenemang, undantas från kravet på förhandsgranskning. Jag vill även i detlasammanhang påpeka atl ingripanden vid behov kan ske med slöd av videovåldslagen. Däremoianser jag del inte befogat atl låta undantaget gälla vid sådana visningar vidvarumassor o.d. som omfattas av lagen om allmänna sammankomster. envanlig spelfilm visas i en särskild lokal i samband med en varumassa är delnaturligt all samma regler skall gälla som om filmen hade visals i en biografiokal.Del skulle annars bli alltför lätt att kringgå bestämmelserna omförhandsgranskning. Jagär inte heller beredd all föreslå en generell regel om att alla visningar somingår i offenlliga tillställningar skall undantas från kravel påförhandsgranskning. Vid vissa lillställningar, t.ex. på diskolek, förekommerdet visningar av videogram med pålagliga våldsinslag. Det har framförtsfarhågor för alt sådana visningar kommer att få ökad utbredning och att våldeti ulbudel kommer alt bli allt råare. 1 varje fall finns det enligt min mening inleskäl atl undanta visningar av detla slag från kravet på förhandsgranskning. 2.3Annan spridning av filmer och videogram Somjag förul har nämnl tar jag inte i delta sammanhang upp frågan omförhandsgranskning av filmer och videogram som sprids genom uthyrning ellerförsäljning. Den frågan får övervägas av ulredningen. Jagskall här behandla några andra frågor med syfle aU förbättra möjligheterna atlingripa mol sådana videogram som innehåller våldsskildringar och som spridsgenom uthyrning eller försäljning. Del gäller dels frågan vilka slagsvåldsskildringar som skall omfattas av spridnings-förbudet i videovåldslagen,dels utformningen av ansvarsreglerna i lagen. Mittförslag: Bestämmelsen om vilka filmer och videogram som inte får spridas enligti § videovåldslagen skärps så att den kommer i närmare överensstämmelse medbiografbyråns praxis i fråga om förbud mol offenllig visning. Skildringar avsexuellt våld eller tvång kriminaliseras i ökad utsträckning. Bestämmelsenutvidgas lill att omfatta också skildringar av våld mol djur och våld som intehar någon människa som direkt eller indirekt upphov. Vidare formulerasbestämmelsen om, så all förbud mol exlremvåld blir huvudregeln och undanlagkommer atl gälla, om spridandel är försvarligt med hänsyn lill framställningenssyfte och sammanhang samt omständigheterna i övrigt. Utredningensförslag: Överensstämmer i storl med milt förslag. Remissinstanserna: De fiestaremissinslanserna är posiliva lill ulformningen av bestämmelsen. Biografbyrånhar särskilt påpekal alt, om bestämmelserna skall anpassas lill biografbyrånspraxis, "sexuellt våld" bör komplelteras med "sexuellttvång". Vissa grupper anser atl pornografiska skildringar börkriminaliseras i slörre utsträckning än . Vidare riktar vissaremissinstanser kritik mol utformningen av försvarlighels-rekvisilel. Skälen för mitt förslag:Förbudet i 1 § videovåldslagen gäller filmer och videogram med närgångna ellerlångvariga skildringar av all någon utsätts för rått eller sadistiskt våld. 1paragrafen förbjuds alltså en viss lyp av våldsskildringar. Videovåldslagenskiljer sig i della avseende från biografförordningen, som tar sikle inle i försiahand på innehållet i vissa skildringar utan på de effekter som skildringarnakan framkalla på åskådaren. Vid utformningen av videovåldslagen har manemellertid knutit an till biografförordningen när del gäller beskrivningen avvad som är förbjudet. Förarbelena till videovåldslagen (KU 1980/81:28 s. 36 f.)tyder på all man med beskrivningen har sökl anknyta lill biografbyråns praxisvid tillämpningen av biografförordningen. Liksom utredningen anserjag att man bör underiåla au göra straffbar-beten enligt videovåldslagenberoende av den enskilda framställningens faktiska eller befarade effekler pååskådaren. Bedömningen av huruvida en viss upptagning av röriiga bilder hareller kan ha skadliga verkningar på åskådaren är myckel vansklig atl göra. Jag anser alltså altbestämmelsen i I § videovåldslagen alltjämt bör vara utformad så, alt den tarsikte på en viss lyp av våldsskildringar, inte på effekterna på åskådaren. Jaganser emellertid också all del är en fördel om beskrivningen av vilka slagsskildringar som är förbjudna knyter an till biografbyråns praxis vid lillämpningenav biografförordningen. 1984/85:116 18 Enligtbiografförordningen skall biografbyrån vägra godkänna en film, om visandel avden på grund av del sätl som händelserna skildras pä och del sammanhang som deförekommer i kan verka förråande eller skadligt upphetsande eller förleda tillbrott. Biografbyråns praxis har beskrivits i filmcensurulredningens belänkande (SOU1969:14) Filmen, censur och ansvar. Av beskrivningen framgår atl del slora fiertaletingripanden mot filmer görs i syfle all eliminera grov brutalitet, destruktivitet,råhet och sadism. Bildkalegorier som ofta föranleder förbud eller klippning ärsålunda l.ex. långvariga råa slagsmål med inslag av grymhet ochblodsutgjutelse, detaljerade eller utdragna skildringar av grymhet motmänniskor eller djur, olika former av tortyr, närgångna skildringar avavrättningar eller avancerade skräckscener med dödshot, mord, dråp ellersjälvmord. När det gäller sexuella förhållanden ingriper man mot skildringarsom innefaltar sadism eller tvång. Denna beskrivning av praxis torde ihuvudsak fortfarande vara giltig (se SOU 1979:49 s. 38). Åtminslonei etl par avseenden är biografbyråns praxis vid lillämpning avbiografförordningen slrängare än vad som gäller enligt I § videovåldslagen.Biografbyrån ingriper sålunda mot allt sexuellt våld och inle bara motnärgångna eller långvariga skildringar av sådant våld. En annan skillnad iförhållande till biografbyråns praxis är all 1 § videovåldslagen inle omfattarvåld mol djur och inte heller våld som inte har någon människa som direkl ellerindirekl upphov (se KU 1980/81:28 s. 39). Ilikhet med ulredningen anser jag atl förbudet i I § videovåldslagen bör skärpasså att det kommer i närmare överensstämmelse med biografbyråns praxis. Sålundabör kravel på alt skildringarna skall vara "närgångna ellerlångvariga" utgå när del är fråga om sexuellt våld. Dessutom börbestämmelsen omfatta också annat sexuellt tvång än sådanl som är all hänföra lillvåld. Vidarebör bl.a. den ändringen göras att ordet "rått" byls ut mol"grovt" för alt även våld som inle har någon människa som upphov skallomfattas av kriminaliseringen. I bestämmelsen bör också uttryckligenstraffbeläggas skildringar av våld mol såväl människor som djur. Dethar vid lillämpningen av extremvåldsbeslämmelsen funnits en viss lendens attuppfatta begreppel långvarig som en ren tidsbestämning. Begreppet"utdraget" lorde ge etl bäitre ullryck för vad som åsyftas. 1likhei med ulredningen anser jag atl del i delta sammanhang inte finns skäl atlinföra några nya beslämmelser mot pornografi. Enligt min mening är det tillräckligtmed de begränsningar som finns dels i form av kriminalisering av barnpornografioch skyltning med pornografiska bilder, dels i form av biografförordningens ochvideovåldslagens bestämmelser mot skildringar av sexuellt våld eller tvång.Det dåliga infiytande pornografin kan ha får, som ulredningen har sagl,motverkas i andra former än genom kriminalisering. Prop.1984/85:116 19 Enviklig begränsning av del nuvarande extremvåldsförbudels till-lämplighet liggeri atl del för slraffbarhel krävs all spridandet av en skildring "medhänsyn lill framställningens syfle och sammanhang samt omständigheterna iövrigt" skall vara "uppenbart oförsvarligt". Ulformningenutsattes för kritik av lagrådel vid lillkomslen av videovåldslagen (se KU1980/81:28 s. 45 f.). Lagrådet menade aU det kunde befaras att helabestämmelsen genom detla rekvisit skulle bli så svårtolkad och svårtillämpad aUden blev mer eller mindre verkningslös. Syflel med bestämmelsen skulle enligtlagrådet komma till ett klarare och mera adekvat utiryck om den utformades som etlprincipielll förbud från vilket gällde undantag för de fall då spridningen medhänsyn till omständigheterna var försvarlig. Lagrådet anförde skäl för uppfatlningenall en sådan ulformning inte skulle innebära någon fara för alllför långtgåendeingripanden. tryckte för sin del på all lagstiftningen varprovisorisk, vilket borde föranleda försiktighet, och hänvisade till YFU:s forlsaUaarbele. YFUdelar lagrådets uppfattning på den här punkten och föreslår all förbudet mol exiremvåldsskildringarskall gälla "om inte gärningen är försvarlig med hänsyn tillframställningens syfte och sammanhang". Bestämmelsen om barnpornografi är f.ö.utformad på motsvarande sätt. Ävenjag ansluter mig till lagrådets uppfattning. Som utredningen påpekar bör manäven med denna utformning av försvarlighelsrekvisilet kunna bevara delnödvändiga utrymmet för nyhets- och informationsförmedling, opinionsbildningoch konslnäriig gestaltning och andra jämförbara iniressen. Någraremissinslanser har menat atl ulredningen med den föreslagna formuleringen harkastat om bevisbördan så att del skulle vara den enskilde som har all slyrkaalt gärningen är försvarlig. är givetvis inte avsikten. Även med dennautformning av lagtexten är det i princip åklagarens sak all visa att en undanlagssiluationinte föreligger. Jagföreslår följaktligen att I § videovåldslagen ändras i enlighet med vad jag haranförl i del föregående. Mittförslag: Det nuvarande ansvarssystemel ändras så all inte bara detaljisternaulan också grossister och andra leveranlörer blir straffrättsligl ansvariga förspridning av videogram med våldsinslag. 1 syfle all främja frivilliggranskning av videogram införs en beslämmelse om alt detaljisten undgår ansvar,om han hyr ul ett videogram som har försetts med etl intyg om all det har eltinnehåll som moisvarar ett exemplar som har godkänls av biografbyrån. 1984/85:116 20 Utredningensförslag: En ansvarig utgivare skall finnas för varje videogram. Denne skallbära det straffrättsliga ansvaret i försia hand. Remissinstanserna:Remissinslanserna är genomgående posilivi inställda lill tanken påensamansvar. Del betonas alt ansvarei bör ligga "högl upp", dvs. detär inte detaljisten som bör fällas lill ansvar ulan den som importerar ellerproducerar de otillåtna videogrammen. Skälenför mitt förslag: Som jag nämnde inledningsvis är en av de slora olägenheternamed videovåldslagen all det i försia hand är de som hyr ut videogrammen tillallmänheten, detaljisterna, som har del straffrättsliga ansvaret för spridningav videogram som överskrider gränserna för det tillåtna. Det är emellertidgrossisten som har den bästa möjligheten att bedöma innehållel i ellvideogram. Trots delta kan denne f n. fällas till ansvar endast med stöd av deallmänna reglerna om medverkan lill brou (jfr prop. 1980/81:176 s. 17). Dessaregler har en begränsad räckvidd och är svårtillämpade i silualioner av delslag som är akluella . För all grossisten skall drabbas av straffansvar krävsalt det kan bevisas all han främjat elt straffbelagt uthyrande. Nuangivna förhållanden försätter den enskilde videoulhyraren i ell dilemma.Underlåter grossisten att varna för att etl videogram kan tänkas innehållaolämpligt våld, kan detta i kombination med eflerfrågan från kunderna ochkonkurrensen om dessa lätl bidra till all detaljisten förleds atttillhandahålla videogram av tvivelaktigt innehåll. system som bäitre än delnuvarande motverkar att de icke önskvärda videogrammen når ut lill detaljislledetskulle med säkerhel bidra lill en sanering av marknaden. YFUhar föreslagit att detta problem löses genom etl system med ansvarig utgivare.Förslaget har mollagils positivt av remissinslanserna. Man har menat att detallmännas möjligheter atl utöva lillsyn över efterlevnaden av extremvåldsförbudelskulle underlättas genom elt sådanl syslem som rältegångsförfarandetskulle förenklas. Ellannal sätt att komma till räua med problemet är att direkl i lagen peka ulgrossisten som ansvarig för spridningen av otillåtna videogram. Man kan härtänka sig fiera olika lösningar. En innebär att enbari grossisten kan straffasoch au detaljistens spridning inte kriminaliseras. En annan är alt bådegrossisten och detaljisten åläggs ansvar för spridning av videogrammen. Del ärockså möjligt med en mellanform med eU primärt ansvar för grossisten och etl subsidiärtansvar för detaljisten för del fallel all det inte går all nå grossisten. Jagskall något uppehålla mig vid de olika lösningarna. YFU:sförslag om en ansvarig utgivare för filmer och videogram ingår som en del i detförslag som är avseU aU tillförsäkra alla medier samma skydd som det trycktaordet. EU syslem med ansvarig utgivare, juryräl-legång, justitiekanslern somåklagare m.m. ligger hell i linje med dessa tankar. AU i detla sammanhang därendasl eU av de akluella medierna Prop.1984/85:116 21 harbrutits ut till särskild behandling införa denna konstruktion anser jag dockmindre lämpligl. Frågan hur ell sådanl syslem i delalj bör utformas pä del här områdelkräver mera ingående överväganden än vad som låter sig göras i dellalagstiftningsärende. Mol tanken på alt nu genomföra en genomgripande nyordningi linje med förslagel lill YGL talar f.ö. också del förhållandet att YFU f.n. arbelarmed följdlagstiftningen till YGL. Ettalternativ skulle vara alt redan nu införa en ordning med obligatoriskansvarig utgivare för videogrammen men i fråga om åklagare, rättegång m.m.behålla den vanliga brollmålsprocessens regelsystem. Denna lösning kan dockifrågasättas av principiella skäl. Systemet med ansvariga utgivare syftar främsllill atl göra del möjligt all upprätthålla regler om ansvarsfrihet förmeddelare och anonymitetsskydd för medverkande. Det är med andra ord en avgrundpelarna i del regelkomplex som yllersl syflar till atl skydda det fria ordel.Alt bryla ut en del av detla regelkomplex för all på ell speciellt område låladen ingå i den ordinära brolimälsprocessen enbart för atl underlättamöjligheterna att komma lill rätta med problemen med väldsvideogrammen anserjag vara mindre lämpligl. Delär också osäkert om etl syslem med ansvarig utgivare skulle få den eftersträvadeeffekten. Videobranschen är en ny bransch och strukturen inom den är svår altöverblicka. Del finns vissa slora distributörer av videofilm men också etlstort antal småförelag av varierande siruklur. Del finns också företag medblandad verksamhel.