prop · G803145 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag beaktar då också att den föreslagna bestämmelsen - lålvara med viss annan lydelse - är utformad för atl passa det regelsyslem somgäller för programföretagen inom . Den täcker sålunda -också i kommitténs tappning -ett vidare område än rasdiskriminering, såsominslag av våld och bmtalitet (jfr. 1977/78:91 s. 230), någol som jag inleanser påkallal för närradions del. Etlannal sätt att möjliggöra etl relativt snabbt ingripande mol uttryck för rasismär att ge upp det i 13 § 4 närradiolagen uppställda kravet på att domen skallha vunnit laga kraft innan äterkallelse fär ske. Fällande dom i tingsrätt kandärmed läggas lill grund för nämndens prövning av äterkallel-sefrågan. Regelnhärom bör utformas sä, atl närradionämnden fär återkalla ett tillståndinterimistiskt innan domen vunnit laga krafl. Denna lösning förordas av Sveahovrätt och justitiekanslern framför en fristående prövning av närradiomyndigheten.Jag anser atl den lösningen är en godtagbar avvägning mellan rättssäkerhelskravenoch kraven pä möjligheter att kunna ingripa någorlunda omgående och effektivt. Enkonsekvens av den föreslagna lagregeln är alt nämnden kan ingripa snabbareockså vid andra yllrandefrihetsbroll än hets mot folkgrupp, säsom uppviglingoch förtal, låt vara att sådana fall ännu inte har förekommit. Detkan tänkas alt domen överklagas och ändras. Vid alla ändringar, såsom en mildringi högre instans, skall nämnden ompröva återkallelsefrå-gan. Självfallet bör ensedermera frikännande dom leda lill att lillständet återges. Prop.1984/85:145 31 5.4.2Upplåtelse av sändningstid och regler för närradioföreningarnas sändningar Mittförslag: En sammanslutning får inte upplåta sändningstid ål annan sammanslutning. Närradioföreningarssändningsrätt begränsas till programöversikter och lill sändningar med kommunalinformation samt till sändningar från evenemang av gemensamt intresse för tillståndshavarnapå orten. Närradioföreningarna ges vidare rätt att låta olika sammanslutningarpå orten provsända på närradioföreningens sändningstid, var och en dock underhögst . Kommitténsförslag: I huvudsak detsamma som mitt. Remissinstanserna:De allra flesta remissinstanser godtar upplåtelseförbudet. Frågan om kommunersmedverkan har berörts av relativt många instanser. Merparten har tillstyrkt atlkommunal information får förmedlas via närradioföreningarna. Skälför mitt förslag: Huvudtanken bakom närradion är att ideella föreningar skallkunna producera och sända program i den egna föreningens verksamhet. Detförekommer emellertid atl sammanslutningar heh eller delvis upplåter sinsändningstid åt andra sammanslutningar. I likhet med närradiokommittén anserjag denna typ av "bulvanverksamhet" strida mot lagstiftningensintentioner. En olycklig konsekvens därav är att lyssnarna ofta inte vet vemsom står bakom sådana sändningar. Ansvarighels-reglerna är inte heller anpassadetill sådana konstmktioner. Enligt kommitténs uppfatlning kan 11 § närradiolageni dess nuvarande utformning möjligen läsas som ett förbud mol att sändaprogram som består av annan sammanslutnings material. Kommittén anseremellertid atl det klart och tydligt bör anges atl detta ej får ske. Jag delardenna uppfattning och föreslår atl en särskild lagregel av denna innebördinförs som ett andra stycke i 11 §. Ilikhel med närradiokommittén föreslår jag emellertid att närradioföreningar skallha möjlighet atl låta sammanslutningar på orten provsända. Detta förekommer iviss omfattning f. n. och tycks fylla ett praktiskt behov. Jag finner inleskäl atl motsätta mig att en sammanslutning som överväger att ansöka omsändningstillstånd sålunda får möjlighet alt pröva pådenna verksamhet. Några remissinstanser har framhållit att den föreslagnalängsta tiden för en sådan verksamhet, en månad, är alltför kort. Jag förordaratt liden sätts . Jag vill betona atl det helt bör vara närradioföreningensensak att avgöra om man vill ge en viss sammanslutning rätt att provsända ellerinte. Prop.1984/85:145 32 föreningenbör således inte ha någon som helst rätl lill sådana sändningar, inte ens omledig sändningstid i och för sig finns. Provsändningarna kommer naturligtvisockså att få ske på närradioföreningens ansvar och som ett led i föreningensprogramutbud. Det är alltså enligt min mening inle fråga om alt närradioföreningenupplåter programlid för provsändning av en viss sammanslutning. Inlet hindraratt en sammanslutning, som vill provsända på eget ansvar, ansöker omsändningslid på vanligl sätt. Bestämmelserna om rätt för närradioföreningen alllåta annan provsända bör tas in i den nya 11 a §. I sammanhanget bör ocksåpåpekas att närradioföreningens egel sändningstillstånd bör kunna dras in omföreningen inle följer dessa bestämmelser. Vid prövning av en sådan fråga bör närradionämndeninte kräva alt föreningen skall ha gjort någon mer omfattande prövning av om denprovsändande själv kan få eget sändningstillstånd. Del bör räcka att föreningenhar skälig anledning att anta detla. Om del varit uppenbart atl någon som villprovsända inte skulle få sändningstillstånd bör däremot en tillämpning av beslämmelsernaom indragning av närradioföreningens sändningsrält kunna komma i fråga. Närradioföreningarkan, som har framgått av vad jag redan har sagt, få sändningstillstånd och harhittills kunnal disponera över den lediga programtiden på sändarna. Enligt närradiokommitlénhar de utnyttjat till bl. a. evenemangsprogram, magasinsprogram,lokala nyhetsprogram och information. Dessulom upplåler ett stortantal nänadio-föreningar stundom programtid lill sammanslutningar som saknarsändningstillstånd, ofta . I likhet med närradiokommitténanserjag att närradioföreningarnas huvuduppgift är samordning och administrationoch all deras sändningar bör inskränkas till ämnen som kan antas vara avgemensamt intresse för de medverkande sammanslutningarna. Jag biträder därföri huvudsak närradiokommitténs förslag och förordar all närtadioföreningarnasegna sändningar, ulöver de angivna provsändningarna, begränsas till attavse programtablåer över kommande närradioprogram och annan information om närradioverksamheten,sändningar från evenemang av gemensamt intresse för tillståndshavarna på ortenoch - i begränsad omfattning - information. Givetvis fårprogramverksamheten även innehålla korta musikinslag, såsom musikvinjetter. Vadgäller information föreligger stor enighet om atl kommunen inte börha egen sändningsrätt. Detla var också ställningstagande vidbehandlingen av propositionen 1981/82:127 om närradioverksamhet. Närradiokommitténframhåller emellertid atl del från såväl närradions som kommunernas sida finnsstarka önskemål att även kunna sända information om kommuners verksamhelbl. a. avseende kommunernas frilids- och kultumtbud och sändningar frånkommunfullmäktiges sammanträden. Jag vill inte av principiella skäl motsättamig deUa. Dessa sändningar bör dock begränsas och får inte förekomma i Prop.1984/85:145 33 Skälel till alt kommunerna ej kan få egen sändningsrält ärju en önskan atl förhindra alt närradion utvecklas till en myndighetsradio. Detskulle strida mot denna gmndtanke - varom allmän enighet synes råda - atttillåta omfattande information inom ramen för närradioföreningarnassändningsrätt. Detär svårt att fömtse hur denna möjlighet att förmedla informationkommer alt påverka närradioverksamhetens karaktär. bör därförfölja utvecklingen på detta område med speciell uppmärksamhet. För att undvikamissförstånd vill jag i detta sammanhang framhålla att även andra sändningsberältigadesammanslutningar än närradioföreningar har möjlighet att i sinprogramverksamhet la upp kommunala frågor. Del är sålunda inte fråga om attförbehålla närradioföreningarna detta område. Ienlighet med vad jag har anfört i det föregående har inom utbildningsdepartementetupprättats elt förslag till lag om ändring i närradiolagen (1982:459). Förslagelbör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 4. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över lagförslaget. Regeringenbeslular i enlighet med föredragandens hemslällan. 3 1984/85. 1984/85:145 34 Mannerfell, regeringsrådet , juslitierådet . Enligtprolokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemslällanav statsrådet beslutat inhämta lagrådels yttrande över förslag lilllag om ändring i närradiolagen (1982:459). Förslagethar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagelföranleder följande yttranden inom lagrådet. Iförslaget har i ell nytt andra stycke lill paragrafen intagits etl förbud för tillsiändsinnehavandesammanslutning alt upplåta sin sändningstid åt annan sammanslutning.Bakgrunden till förslagel är enligt remissprolokollel (avsnitt 5.4.2) att detförekommit att sammanslutningar helt eller delvis upplåtit sin sändningslid åtandra sammanslutningar och att denna lyp av bulvanverksamhet strider motlagstiftningens intentioner. I närradiokommitténs förslag nämns i anslulning lillbulvanförhållandena att tillfälliga ansvarskonstruklioner bör undvikas. En olägenhelmed nuvarande ordning är alt del föreligger svårigheter atl skilja fall där enannan sammanslutning än den tillståndshavande medverkar i lillståndshavarensprogram från fall av verkligt missbruk av sändningstillstånd, dvs. där ensammanslutning obehörigen utnyttjar en annan sammanslutnings rätl all sända påviss angiven sändningstid. Denhär berörda olägenhelen synes emellertid inte så enkelt kunna botas med detförbud mot upplåtelse av sändningstid som föreslagits i förevarande slycke.Vad som skall kunna innefattas under nämnda förbud synes nämligen svårfångat.En bakom del remitterade förslaget liggande tanke, som emellertid inte är så lällatt genomskåda, är att etl upplåtelsefall anses kunna föreligga samiidigi somden upplåtande behåller slraffrättsligt och skadeståndsrätlsligl ansvar för vadsom sålunda sänts enligt lagen (1982:460) om ansvarighet för närradio. Man harmed andra ord atl göra med en i rälislig mening sändande förening och en faktisk mening sändande förening. Detta måste anses som en allvarlig nackdelhos del remitterade förslaget. Alldelesbortsett från de rättsliga komplikationer som kan uppstå kvarstår med detremitterade förslaget de grundläggande svårigheterna att i allvarligare fall avmissbruk skilja "upplåtelsefall" från "medverkansfall". Härrör det sig ju inte i första hand om rätlsfakta utan om bevisfakla. Föratt något belysa svagheterna hos den i lagrådsremissen valda för-budskonslmktionenkan hämtas elt exempel från etl annat avsnitt av 1984/85:145 35 remissen,närmare bestämt förslaget i 11 a § 4 om rätt för närradioföreningar att sända"provsändningar av sammanslutningar som saknar sändningstillstånd, ivarje enskilt fall under högsl ". Om detla lagförslag sägs imotiven (avsnitt 5.4.2) att det inte är fråga om att närradioföreningen upplålerprogramlid för provsändning av en viss sammanslutning. Föratt komma bort från det här behandlade svårigheterna i rättsligt hänseende ochsamtidigt fä en reglering som ger möjlighel till ingrepp vid klaramissbruksfall synes det lagrådet bättre alt slopa det materiella förbudet motupplåtelse av sändningstid och i stället, bland återkallelsereglerna i 13 §, tain en ny återkallelsegrund för missbrukssiluationer. I sammanhanget förtjänaratt påpekas att överiålelse eller upplåtelse av själva sändningsrätten enligtett givet tillstånd i själva verket torde vara förbjudet redan nu enligtgrunderna för närradiolagen. Vidare kan erinras om att i vissa fall upplåtelseav tid eller tidbyten torde kunna åtkommas med stöd av 13 § första stycket 2. Ienlighet med det nu anförda föreslår lagrådet att andra stycket i förevarande11 § ulgår och all 13 § första stycket 2 får följande lydelse: "2. brytermot beslut om sändningstid eller låter annan i dess ställe utnyttjasändningstid som tilldelats sammanslutningen". Med denna lösning lorde,när ulredning föreligger om det, sådana former av bulvan- och missförhållandensom åsyftas i moliven kunna lillrätlaföras. Enligt4 § i lagen kan lillstånd att sända närradio ges till sammanslutningar som ärjuridiska personer och som uppfyller övriga i paragrafen angivna villkor. Punkt5 i samma paragraf gör det möjligl att ge sammanslutningar av flera lillståndshavareför gemensamma närradioändamål tillstånd att sända närradio. Denna regleringbehålls i sak oförändrad i det remitterade lagförslagel. De sammanslutningar avflera lillståndshavare som avses i punkt 5 har i förslaget försetts med beteckningennärradioföreningar. Närradioföreningarnashuvuduppgift har i remissprotokollet (avsnitt 5.4.2) angetts vara samordningoch administration. Med hänsyn lill denna funktion har deras sändningar ansettsböra inskränkas till ämnen, som kan antas vara av gemensamt intresse för demedverkande sammanslutningarna. Närradioföreningarnas egna sändningar hardärför föreslagits bli begränsade till atl avse - förutom provsändningar ivissa fall - programtablåer över kommande närradioprogram och annaninformation om närta-dioverksamheten, sändningar från evenemang av gemensamt inlresseför tillståndshavarna på orten och, i begränsad omfattning, information.Bestämmelser i ämnet upptas i förevarande 11 a §. Densålunda begränsande regleringen i fråga om närradioföreningarnas sändningarkan, mot bakgmnd av den funktion föreningarna är avsedda att ha inärradiosystemet, inte anses stå i strid med föreskrifterna om yltran- Prop, 1984/85:145 36 defriheli 2 kap. regeringsformen. Denna typ av begränsningar torde vara tillåtlig närdel gäller här akluella slag av sändningar i etermedia. Redan närradiolagen idess nuvarande utformning innehåller inskränkande regler om vad som får sändasi närradio (se t. ex. 3, 4, 10 och 11 §§, jfr även 13 §). Liknandebegränsningar förekommer också på andra håll i gällande lagstiftning (seexempelvis 4 § andra stycket lagen 1981:508 om radiotidningar). Förslageti lagrädsremissen sägs innebära att den försöksverksamhet som inleddes år 1979nu skall avslulas och att närradioverksamheten permanentas fr.o.m.den 1 juli1985. Vissa principiella överväganden rörande närradioverksamhetens fortsaitautformning torde dock ha gjorts , när den nu gällande närradiolagenantogs. Något samlat grepp om de gmndläggande radiorätlsliga frågorna motbakgrund av bestämmelserna i 2 kap. regeringsformen (RF) synes emellertid inteha tagits. I stället har valts den metoden all man efterhand lagstiftningsvägensöker lösa de problem som vållat praktiska bekymmer. I olika avsnitt av remissprotokolletframhålls sålunda att fortlöpande översyn bör ske och ändrade lösningar kanaktualiseras. Genom11 a § föreslås en detaljreglering av närradioföreningarnas programutbud.Därvid synes kunna uppkomma spörsmålet i vad mån en sådan reglering i lag avinnehållet kan anses stå i överensstämmelse med gmnd-lagsskyddet föryttrandefriheten. Enligt2 kap. I § första slycket 1 RF är varje medborgare gentemot det allmännatillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller päannat sätl meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. 13 § första stycket finns föreskrifier om möjlighelen alt begränsayttrandefriheten. Bl.a.får sådan begränsning ske om särskilt viktiga skälföranleder det. Irättspraxis (RÅ 1983 2:5) har ansetts att förbudet mot kommersiell reklam i 10§ närradiolagen - som inte berörs av förevarande lagrådsremiss - inte slridermot 2 kap. 13 § RF. Därvid har motivledes i regeringsrättens avgörandeullalats att förbudei mot kommersiell reklam i närradio inte kan anses gåutöver det som behövs för att ål närradioprogrammen bevara angiven karakiär,dvs. ett fullföljande av ändamålet atl möjliggöra för lokala sammanslutningar atlinom orten sända meddelanden om sin verksamhet och i övrigt ge spridning åtsitt budskap. Denföreslagna regleringen i 11 a § går längre. Den syftar inte endast till altbevara karaklären av närradioverksamhet åt närradioföreningarnas programsändningarutan även alt bestämma programmens innehåll med hänsyn lill dessa föreningarsförmenta huvudsyfte att vara sammanslutningar av flera lillståndshavare förgemensamma närradioändamål. I själva verket synes den föreslagna 11 a § geuttryck för en princip enligt vilken 1984/85:145 37 närradiosändningarnaskulle kunna lagenligt innehållsbegränsas i enlighet med respektive lillståndshavaresföreningsändamäl. Man lorde kunna ställa frågan huruvida en sådan princip motbakgrund av berörda grund-lagsstadganden och rättspraxis inte går vällångt. Härutöverkommer att 11 a § skulle leda till att etl tillstånd all sända närradio skullefå olika innehåll, beroende på om tillståndet givits ät en närradioföreningeller åt ett annat slag av sammanslutning. En sådan kalegoriklyvning avtillstånd är väl i och för sig tänkbar men torde böra bäras upp av vägandeskäl. En särskild fråga är om mol bakgrund av vad anförts angåendegrundlagsskyddet för yttrandefriheten de skäl som framförts i lagrådsremissenför en sådan kalegoriklyvning är av tillräcklig styrka. Vadangår punkt 4 vill lagrådel med anknytning till vad som ovan sagts beträffande förbudet mot upplåtelse av sändningstid i 11 § ånyo notera atl punkt 4 enligt vad som utsägs i remissprotokollet ej är avsedd att utgöra ett upplåtelsefall. Vid provsändning är alltså tanken i remissförslaget den all det är närradioföreningen som rättsligt sett är den som sänder. Lagrådet vill inle motsätta sig en sådan lösning. För att tydligt markera den avsedda innebörden kan punkten lämpligen ges formuleringen: "4. pro v sändningar av program, framställda av sammanslutningar som ." Härmå först erinras om atl lagrådet av skäl som utvecklats vid 11 § föreslagit etttillägg till första styckel 2. Enligtförsta styckel 4 i paragrafens nuvarande lydelse får tillstånd alt sändanärradio ålerkallas, om sammanslutningen har sänt ett program som i en lagakraftägandedom har befunnils innefatta yttrandefrihetsbrott och som innebär allvarligtmissbruk av yttrandefriheten i närradio. Genom förslaget får närradionämndenmöjlighet atl interimistiskt återkalla elt tillstånd redan innan lagakraftägandedom föreligger. Bestämmelse härom upptas i ett nytt andra slycke av paragrafen. Om närradionämndenmed stöd av den nya bestämmelsen har återkallat etl tillstånd interimistiskt,torde nämnden ha alt ta slutlig slällning i åter-kallelsefrågan sedan den domsom legat till grund för den interimistiska återkallelsen har vunnit lagakraft. Imotiveringen till bestämmelsen (avsnitt 5.4.1) påpekas atl det kan tänkas, alldomen överklagas och ändras. Självfallet bör, sägs det bl.a. vidare, ensedermera frikännande dom leda till att tillståndet återges. Tillståndet lordei sådant fall böra återges i princip genasl efler del att den högre instansensfrikännande dom har meddelats, således ulan avvaklan på att domen vunnit lagakraft. Tillståndshavaren bör med andra ord komma i samma läge som om han hadefrikänts direkt i första instans. 1984/85:145 38 Nägoninterimistisk ålerkallelse av tillståndet kan ju i den situationen inte komma ifråga enligt förslaget. Av15 § i förslaget följer atl ell beslut av närradionämnden om interimistisk ålerkallelseav ett tillstånd kan överklagas hos kammarrätten. Avsiktentorde vara att tillstånd till närradiosändning, som har meddelats enligtnuvarande beslämmelser, skall fortsätta all gälla även efter del att de nyabestämmelserna har trätt i kraft. Etl före ikraftträdandet lämnal tillståndtorde därvid böra belraktas som ett enligt de nya bestämmelserna meddelattillstånd. Detta innebär exempelvis atl de delvis nya reglerna i lagförslagets13 § om äterkallelse av tillstånd blir tillämpliga också i fråga om äldretillstånd. På motsvarande sätt torde även andra beslut som kan ha meddelats medstöd av gällande lag böra ha fortsatt giltighet. Innebördenav regleringen enligt det nu anförda torde böra klargöras genom en särskildövergångsbestämmelse, förslagsvis av följande innehåll: "Tillstånd ochandra beslut som meddelats enligt äldre bestämmelser gäller som om de meddelalsenligt de nya bestämmelserna." Den av lagrådet sålunda föreslagnaövergångsbestämmelsen synes lämpligen böra upptas som punkl 2. Om så skerkommer punklerna 2-4 enligt del remitterade lagförslaget i stället att fåbeteckningarna 3-5. 1984/85:145 39 I. Carisson, ordförande, och statsråden , , R. Carisson,, , , 1 Anmälan av lagrådets yttrande Föredragandenanmäler lagrådels yttrande över förslaget' till lag om ändring i närradiolagen(1982:459). Föredraganden redogör för lagrådels yttrande och anför. Idet remitterade lagförslagel har statsrådet förordal alt i 11 § försin ett nytt andra stycke med ett uttryckligt förbud för en sammanslutning attupplåta sin sändningstid åt annan sammanslutning. Lagrådet pekar i sittyttrande på att man med elt sä utformat förbud inte klarlägger hur situationenrättsligt skall bedömas när sammanslulningar obehörigen förfogar övertilldelade sändningstider. Lagrådel menar också att del genom förbudei integörs lydligt vilka förfaranden som faktiskt avses. Jagdelar lagrådels uppfattning atl det förbjudna förfarandet bättre beskrivs somett otillåtet bruk av den tilldelade sändningstiden. Som lagrådel angett bördärför det föreslagna andra stycket i 11 § utgå och en ny ålerkallelsegmnd istället tas in i 13 §. 1 sammanhanget vill jag dessulom redovisa ytterligare någolom bakgrunden till denna lagändring. Enligt vad jag erfarit har vissasammanslutningar, bl. a. närradioföreningar, låtit andra "sända på deras tider". Förfarandet har uppstått efter hand ochpågått . Det har inte för de berörda parterna gjorts helt klarthur rättsläget i olika hänseenden ter sig vid etl sådant förfarande. Det harsålunda inte angetts för parterna alt förfarandet är otillåtet, och att mankunde ingripa mot det - med åberopande av lagstiftningens gmnder - genom atlåterkalla tillståndet för den sammanslutning som "upplåtit" sin lid. Inleheller har del diskuterats om det inte i vissa fall kunde ha varit fråga om attden som sänt program bedrivit olovlig rundradioverksamhet och därför hadekunnat straffas enligt bestämmelserna i 'Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde den 3! 1984/85:145 40 radiolagen.I stället har förfarandet fått fortgå. Den "upplåtande" sammanslutningenhar upplysts om att förfarandet, låt vara inte önskvärt, innebär allsammanslutningen fortfarande fullt ut ansvarar för den faktiskt sändandesammanslutningens program, såväl enligt ansvarighetslagen som närradiolagen. Medden av lagrådet föreslagna bestämmelsen om att en sammanslutningssändningstillstånd kan återkallas om sammanslutningen låter annan i dess slälleutnyttja sändningstid, som tilldelats sammanslutningen, klargörs ocksåtydligare än i lagrådsremissen innebörden av gällande rätt, dvs. atl tillståndshavareninte kan överlåta någon del av de rättigheter eller skyldigheter som följer medsändningstillståndet. Olika överenskommelser mellan tillståndshavaren och någonannan sammanslutning om hur sändningstiden skall ulnyttjas eller omansvarsfördelningen dessa parter emellan ändrar inte heller på detförhållandet, atl tillståndshavaren förblir den i rättslig mening sändande. Vidtillämpningen av 13 § första stycket 2 måste hänsyn bl. a. tas till hurlyssnarna uppfattar programmen. Av vikt är om det för lyssnaren framstår som omprogrammel är framställt av den faktiskt sändande sammanslutningen eller av tillståndshavaren.Del är självfallet möjligl för tillståndshavaren att låta en annansammanslutning medverka i lillståndshavarens egel radioprogram som särskiltinbjuden eller på annat osjälvständigt sätt. Jag vill erinra om atl enligt 4 §ansvarighetslagen skall varje sändning avslutas med uppgift om vem som sänder. Mot bakgmndav vad jag nu har anfört inslämmer jag också i den av lagrådet föreslagnaförtydligande skrivningen av 11 a § 4. Bestämmelserna i denna paragraf börlämpligen utgöra ett nytl andra slycke i 11 §. Ifråga om övergångsbestämmelserna har jag ingen erinran mot vad lagrådetföreslagit och föreslår således en förtydligande bestämmelse med den avlagrådet föreslagna lydelsen. Vissaredaktionella jämkningar har företagits i det remitterade förslaget.