prop · G803181 · 1984-12-31 00:00:00 — Nämndernaskall främja kontakten mellan patienten och hälso- och sjukvårdspersonalen samtförmedla den hjälp till patienterna som förhållandena påkallar. Den särskilda lagen lillkom mol bakgrund av de krav somunder Slällls i olika sammanhang - bl.a. genom motioner i -om insatser från samhällels sida för alt framför allt förbättra möjligheternatill konlakl och informalion mellan patienterna ä den ena sidan och hälso- och sjukvårdshuvudmännenoch de anslällda inom hälso- och sjukvärden ä den andra sidan. förutsatte i sin behandling av frågan omförtroendenämnder (prop. 1978/79:220, SoU 1979/80:16) att verksamheten skulleuivärderas innan slullig ställning togs till hur verksamheten borde utformas pålängre sikt. beslöt i enlighel med utskottets hemställan(rskr 1979/ 80:130). gäller enligt lagen (1980:12) omförtroendenämnder inom hälso- och sjukvården alt del skall finnas en ellerflera förtroendenämnder i varje landsting. Hälso- och sjukvårdshuvudmannen fårtillsätta en särskild förtroendenämnd eller uppdra åt någon annan nämnd attvara förtroendenämnd. Där flera nämnder finns skall varje nämnd fullgöraföriroendenämndsuppgifter för en viss del av kommunen eller för en vissvårdinrättning. Bestämmelserna om kommunstyrelsens arbetsförutsättningar i3 kap. 2-12 §§ kommunallagen (1977:179) har molsvarande tillämpning på förtroendenämnderna. Enulvärdering av verksamheten har genomförts av en särskild arbets lo 1984/85. 1984/85:181 146 Utvärdering och förslagtill forlsall reglering av verksamheten har redovisals i rapporten (Ds S1984:16) om förtroendenämnder inom hälso- och sjukvården. Under den femåriga försöksperioden har samlliga huvudmäninrättat en eller flera förtroendenämnder för de ändamål som anges i lageneller lagl uppgiflerna på redan befintliga nämnder. Till nämnderna har somregel knulils verkslällande tjänstemän. Flertalel huvudmän har vall att inrätta en särskildförtroendenämnd. Del förekommer all uppgiflen lagls på förvaltningsutskotteller direktion. Verksamhelen har fått en betydande omfattning även omärendena är förhållandevis ojämnt fördelade mellan landstingen. Från hälso- och sjukvårdshuvudmännens sida råder med nägolundanlag enighel om att förtroendenämndernas verksamhet behövs och att den äveni fortsättningen bör vara knulen till landstingen. Även övriga intressenter ärposiiiva lill en fortsatt verksamhel med i huvudsak den nuvarande inriktningen. Jag anser att förtroendenämnderna fyller en viktigfunktion inom hälso-och sjukvärden för atl främja kontakten mellan patientenoch personalen samt alt svara för information och hjälpförmedling ipatientärenden. Nämnderna utgör ett vikfigt komplement fill landstingens hälso-och sjukvård samt fill och hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd. Socialberedningen har i betänkandet (SOU 1984:64)Psykiatrin, rättssäkerheten och tvånget föreslagit särskilda insynsnämnder förden psykiatriska tvångsvården med uppgift att följa tvångsvården, utsestödpersoner och sköta viss rapportering till socialstyrelsen.Förtroendenämnderna anses inle vara lämpliga att även vara insynsnämnder medhänsyn lill den nära kopplingen till hälso- och sjukvården. Frågan omförtroendenämnderna skall behövas jämsides med insynsnämnderna bör enligtberedningen övervägas i samband med att försöksverksamheten medförtroendenämnder upphör. I ett särskilt yttrande lill betänkandet harförordats att förtroendenämnderna får till uppgift all också varainsynsnämnder. Socialberedningens betänkande bereds f.n. inomregeringskansliet. I några remissyttranden över rapporten omförtroendenämndernas verksamhel har förordats alt frågan om huruvidaförtroendenämnder och insynsnämnder skall kopplas samman bereds ytterligare.Jag instämmer häri och föreslår att förslagel om den framtida verksamheten medförtroendenämnder och förslagel om insynsnämnder inom den psykiatriskatvångsvården bereds i ett sammanhang. Ett ställningstagande tillsocialberedningens förslag kan inte ske i sådan lid att förslag kan föreläggasriksdagen . Med hänsyn till detta föreslår jag att nuvarandeförsöksverksamhet med förtroendenämnder förlängs . Jag lägger i enlighel härmed fram förslag om fortsaltgiltighet av nuvarande lag om förtroendenämnder till utgången av . 1984/85:181 147 Ienlighet med vad jag anfört har inom upprättats förslagtill 1. lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen(1982:763), 2. lag om fortsatt giltighet av lagen (1980:12) omförtroendenämnder inom hälso- och sjukvården. Lagförslaget under 1. ärav så lagtekniskt enkel beskaffenhet atl jag inte anser lagrådets prövningpåkallad. Medhänvisning fill vad jag nu har anförl hemsläller jag att regeringen föreslårriksdagen att 1. lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen(1982:763), 2. lag om fortsatt giltighet av lagen (1980:12) omförtroendenämnder inom hälso- och sjukvården, delsgodkänna de riktlinjer för hälso- och sjukvårdspolitiken som jag har angett idet föregående (avsnitt 9). Jaghemställer vidare atl regeringen bereder tillfälle att ta del av vadjag har anfört om det förebyggande arbetet, värdens inriktning, struktur ochplanering samt om personalutbildning, forskning och statistik. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposilion förelägga vad föredraganden har anfört för de åtgärderoch det ändamål som föredraganden har hemställt om. 1984/85:181 148 Utdrag ur HS 90:s huvudrapport (SOU 1984:39) Hälso- ochsjukvård inför 90-taIet 2 Hälsoproblem och hälsorisker Engod hälsa för hela befolkningen är enligt HSL ett övergripande mål för helahälso- och sjukvården. En god hälsa är även ett väsentligt mål för samhälletsallmänna välfärdspolitik. Ett hälsopolitiskt handlande, som syftar mot dettamål, kräver bl a kunskaper om hälsoproblemens och hälsoriskernas utbredning.Sådana kunskaper kan utnyttjas för att D formulera konkreta, hälsopolitiska mål geunderlag för resursfördelning som säkerställer att man når särskilt utsatta grupper eller så långt möjligt förhindrar uppkomst av särskilt allvarliga sjukdomskonsekvenser eller på annat sätt åstadkommer största möjliga hälsovinst för flest människor D utvärdera i vilken utsträckning man når uppställda mål. Begreppenhälsa och ohälsa innefattar så många dimensioner och enskildheter att det inteär möjligt att med några få mått eller indikatorer ge en rättvisande bild avdess förekomst och fördelning i befolkningen. För överskådlighetens skulltvingas man till långtgående förenklingar. I den praktiska hälso- ochsjukvården arbetar man med en mångfald diagnoser för att beteckna hälsoproblem.De sociala och ekonomiska konsekvenserna av ohälsa kan också beskrivas på mångaolika sätt. Detsamma gäller hoten mot hälsan yttre hälsorisker. Näri det följande hälsoproblem och hälsorisker i befolkningen redovisas, innebärdet inte att alla de enskilda sjukdomar och hälsorisker som inte uttryckligtomnämns bedömts vara betydelselösa, utan endast att de ryms inom de meraövergripande beskrivningar som det här är nödvändigt att begränsa sig till.HSL:s intentioner är att befolkningens hälsoproblem skall uppmärksammas och attvårdbehoven tillgodoses, vare sig det handlar om vanliga eller ovanligahälsoproblem. dödlighet och särskilt död Förstgörs en kort sammanfattning av den förväntade befolkningsutvecklingen, dådenna har väsentlig betydelse för vårdbehovens och vårdmöjligheternas framtidautveckling. Enligt SCB:ssenaste prognoser beräknas folkmängd öka högst marginellt fram tillmitten av för att därefter minska. Antalet barn och ungdomar harredan minskat . Denna minskning beräknas fortsätta. Antaletpersoner beräknas fortsätta att öka något. Medelålderninom denna gmpp ökar . Ökningstakten för antalet personer över 65 årkommer att bli lägre än under . Under1990-talet kommer denna åldersgrupp att minska för att ett tiotal år in pånästa sekel åter öka kraftigt. fram kommerålderssammansättningen bland ålderspensionärerna att förändras kraftigt, genomatt antalet personer kommer att öka väsentligt. I åldem 65-79 årkommer antalet gifta personer att nunska snabbare än antalet ogifta. I åldemöver kommer framför allt ensamstående kvinnor att öka starkt. 0,25 -0,20 -0,15-0,10 -0,05 - Figur2.1 Några befolkningsförändringar. Antal personer i åldrarna 65-w årrespektive 80-w år per person i åldern SCBantar att invandringen under kommer att fortsätta att öka. Denhöga utvandringen förväntas dock minska. SCBhar beräknat att antalet förvärvsarbetande kan komma att öka med drygt 200 (XX). Kvinnornas förvärvsintensitet förväntas fortsätta att ökamedan männens fortsätter att nunska. Yrkesgmpper som beräknas öka i omfattningär i första hand tekniska, naturvetenskapliga och samhällsvetenskapliga yrkensamt serviceyrken. Länt- och skogsbmk, transport och kommunikation samttillverkningsarbete beräknas komma att sysselsätta färre personerän . 1984/85:181 150 Sverigehar en i ett intemationellt och historiskt perspektiv exceptionellt låg dödlighet. Medellivslängdenär bland de längsta i världen. Den har ökat med . Även då hade jämfört med övriga länder en låg dödlighet. Skillnaden mellan de rika nationerna har gradvis minskat, men avståndet till de fattiga ländema kvarstår närmast oförändrat. Denordiska länderna har den lägsta spädbarnsdödhgheten i världen. Spädbarnsdödligheten i är bara hälften av vad den är i , och och en tiondel av nivån i många . Före industrialismens genombrott hade städerna i en hög spädbarns dödlighet till följd av bostadsnöd och dålig hygien. Industrialismen medförde en förbättrad levnadsstandard och städerna fick under 1930- talet en lägre spädbamsdödlighet än landsbygden. DDödligheten bland bam och ungdom har minskat avsevärt under 1900-taIet tillföljd av förbättrad kosthållning, bostadshygien, olycksfalls-prevention ochmedicinska framsteg. Jämfört med övriga har en låg dödlighetbland bam och ungdom . DDödligheten bland yngre och medelålders vuxna har minskat under hela 1900-taIetfram till mitten av , då minskningen för männens del övergick i enökning. Denna ökning berodde i första hand på en högre dödlighet i hjärt- ochkärlsjukdom och alkoholskador. Denna trend har bmtits . Sverigehar en något högre dödlighet bland yngre medelålders män än vissa andraeuropeiska länder bl a , och . DDödligheten bland äldre har minskat stadigt under 19(X)-talet i synnerhet förkvinnorna. Dödligheten är också bland äldre lägre i jämfört medflertalet andra länder. Ett undantag är . OrsakematUl förändringama i dödligheten är ofullständigt kända. Gmndläggande för denminskade dödligheten har givetvis varit den förbättrade levnadsstandarden meddärav följande förbättrad kost, bostadshygien, bättre sanitära förhållanden mm. Attdödligheten varierar med åldem är välbekant. Efter det första levnadsåretsjunker dödligheten och är som lägst bland bam i 5-14-årsåldem. Dödlighetenär högre för män än för kvinnor i alla åldersgmpper. Detta är särskilt markanti 20-30-årsåldem och om än i någon mindre mån i 60-70-årsåldem. 1974-1978var risken för en frånskild man i 45-årsåldem att dö dubbeltså stor som för en gift man. För kvinnor var risken högre blandfrånskilda än bland gifta. Även de som aldrig varit gifta och änkor/änklingarhar betydligt högre dödlighet än gifta. Dödlighetenbland förtidspensionärer, arbetslösa och andra som står utanför arbetsmarknadenär högre än bland förvärvsarbetande. Också bland de förvärvsarbetande finnsstora skillnader mellan olika yrkesgmpper. Män anställda inom serviceyrken haren klart högre dödlighet än genomsnittet. 1984/85:181 151 Ocksåkvinnor anställda i serviceyrken har något högre dödlighet än genomsnittet avförvärvsarbetande, men skillnaden är ej lika tydlig. Bland kvinnor som ejförvärvsarbetar men sammanbor med män i serviceyrken Hksom bland bam ifamiljer, där försörjaren är anställd i servicebranchen är skillnadernatydhgare. Jordbmkare, anställda i tekniska, administrativa och kommersiellayrken samt militärer har, efter det att hänsyn tagits till åldersfördelning, enrelativt låg dödlighet. Dödlighetenär högre i storstadskommunerna och i vissa glesbygdslän i norra och västraSverige än i resten av landet. Överhälften av alla dödsfall beror på hjärt- och kärlsjukdomar. Andra vanligadödsorsaker är tumörer (cancer), andningsorganens sjukdomar samt skador. Heltdominerande dödsorsaker är medfödda missbildningaroch komplikationer i samband med förlossning. Detre dominerande dödsorsakerna i åldem är självmord, hjärtinfarkt ochnärbesläktade hjärtsjukdomar samt trafikolyckor. Sättetatt slå samman olika dödsorsaker till slörre gmpper är väsentligt vidjämförelse av olika dödsorsakers betydelse. Betraktar man olika alkoholrelateradesjukdomar och skador som en gmpp hör dessa till de vanligaste dödsorsakerna. Denmanliga överdödligheten förklaras bland yngre framför allt av hög dödlighet iskador (främst trafikolyckor och självmord) och bland äldre av i första handhjärt- och kärlsjukdomar, men även tumörer och skador spelar en betydelsefullroll. I åldern är dödligheten i ischemiska hjärtsjukdomar (hjärfinfarktoch närbesläktade sjukdomar) sex gånger så hög bland män som bland kvinnor. Överdödlighetenbland frånskilda män jämfört med gifta är i 55-59-årsåldem för hjärt- ochkärlsjukdomar , för lungcancer , för motorfordonsolyckor200 procenl, för självmord och för levercirros . Självmord,lungcancer och alkoholrelaterade dödsorsaker är särskilt vanliga istorstäderna. Hjärt- och kärlsjukdomar och trafikolyckor är överrepresenteradei glesbygdslänen i norra . 2.3 Symtom och besvär för social forskning () levnadsnivåundersökning (LNU) ochstafistiska centralbyråns (SCB) undersökning om levnadsförhållandena () ärpsykiska problem, besvär från rörelseorganen samt långvariga hjärt- ochkärisjukdomar de vanligaste besvären i åldrarna . LNUvisar vidare att värk i rygg, höfter, skuldror, axlar eller leder är vanligarei socialgrupp 3 än i socialgmpp 1. Skillnaden är relativt sett kraffigare blanddem som angivil att de har mycket värk. Andelen med värk av denna typ har ökatmellan 1968 och 1981 i socialgmpp 2 och 3 medan läget för socialgrupp 1 är istort sett oförändrat. 00 ID O) Motsvarande skillnaderfinns också beträffande psykiska besvär. i socialgrupp 3 hade1981 nedsatt psykiskt välbefinnande enligt LNU jämfört med isocialgmpp 1. Fler kvinnor än män uppger sig ha psykiska besvär. Skillnadernamellan socialgmpperna är också högst bland kvinnor. Betydligt färreintervjupersoner rapporterade sig ha psykiska problem 1981 än 1968.Skillnaderna mellan socialgmpperna har dock inte minskat. Långvarig sjukdom oavsettsjukdomstyp rapporteras mellan oftare bland arbetare än blandhögre tjänstemän i alla de nordiska ländema. Figur2.2 Andelar med värk i olika socialgrupper 1968 och 1981 enligilevnadsnivåundersökningen Källa: SOU 1984:40 EnligtLNU har andelen i den vuxna befolkningen med nedsatt rörelseförmåga minskatfrån 1968 till 1981. Det gäller också kraftigt nedsatt rörelseförmåga. Ävenenligt förefaller rörelseförmågan ha förbättrats något fill 1981. Nedsattrörelseförmåga var 1981 2,4 gånger vanligare i socialgmpp 3 än i socialgmpp 1.Inga utjämningstendenser mellan socialgmpperna kan ses mellan 1968 och 1981.Enligt är rörelsehinder i åldem vanhgare bland arbetare utanyrkesutbildning, lägre tjänstemän och företagare (ej jordbmkare) än blandövriga förvärvsarbetande. Rörelsehinder är också vanligare bland dem som ej ärsammanboende än bland de sammanboende. 1984/85:181 153 Hörselnedsättningarär vanligare bland män än bland kvinnor. De förekommer oftare också isocialgmpp 3 än i socialgmpp 1. Andelen i den vuxna befolkningen medhörselnedsättning har ökat något . Byggnadsarbetare,bönder, skogsarbetare och förmän är särskilt utsatta yrkesgmpper. Mellan1975 och 1981 har andelen med enbart egna tänder ökat klart. Däremot finnsenhgt ingen säkerställd förändring i andelen med nedsatt tuggförmåga. Ocksåenligt LNU har andelen med bra egna tänder ökat kraftigt från 1968 till 1981.Tandstatus har höjts genom att de yngsta gmppema nu har i stort settproblemfria tänder. Skillnadema gentemot de äldsta framstår därmed som änstörre. är tandstatus sämre på landsbygden och i socialgmpp 3jämfört med övriga gmpper. Detta förklarasdelvis av förändringar i försäkringen, höjd sjukpenning, borttagande avkarensdagar m m. har sjuktalet minskat. Ökningen avförtidspensionerna har haft ett dämpande inflytande påsjukfrånvaron. har dock detta inflytande minskat. Vanligaanledningar till förtidspension är sjukdomar i rörelseorganen, hjärt- ochkärlsjukdomar och psykiska problem. Beträffandesjukskrivningsorsaker saknas färsk statistik. 1970 dominerade förkylningar ochinfluensa vad gäller antalet sjukfall. Om man tar hänsyn till frånvarotidenframstår rörelseorganens sjukdomar som den viktigaste orsaken. EnligtULF är nedsatt arbetsförmåga pga långvarig sjukdom eller besvär vanligare blandej sammanboende än bland sammanboende. Det är också vanligare bland arbetare änbland tjänstemän liksom det är vanligare i glesbygdsregionerna än istorstadsregionerna. EnligtULF bodde 1980/av befolkningen i moderna bostäder. Andelen, sominte bor modernt, är dubbelt så stor bland rörelsehindrade och blandpensionärer som bland totalbefolkningen. Bland rörelsehindrade pensionärer iåldem är det över så vanligt med en omodem lägenhet som hosbefolkningen som helhet. EnligtULF hade 1980/81 mellan av de rörelsehindrade behov av hjälpmed av- och påklädning och personlig hygien. Något färre behöver hjälp medmatlagning och över hälften klarar sig utan hjälp med städning. Hjärt-och kärlsjukdomar är den vanligaste orsaken till sluten vård. 1981 var ett vårdtillfälle av sju vid sjukhus för kroppssjukvård inom 19 sjukvårdsom råden föranlett av sådana sjukdomar. Om även sjukhus för psykiatrisk vård inkluderas svarar ändå hjärt- och kärlsjukdomama för av vårddagarna. Psykiska besvär, som i allmänhet har betydligt längre 11 1984185.I saml. 1984/85:181 154 värdtider, svarar för något fler procentenheter avvårddagarna. Tumörer, nervsystemets och sinnesorganens sjukdomar,andningsorganens sjukdomar, rörelseorganens sjukdomar samt skador genom yttrevåld och förgiftning svarar också tillsammans för avantalet vårddagar i sluten vård. Utnyttjandet av sluten vård är ojämnt fördelat mellanolika befolkningsgmpper. Välkänt är att det efter barnaåren ökar med åldernoch också att denna ökning sker olika för män och kvinnor. I de fertilaåldrarna liksom i de allra högsta åldersgrupperna är kvinnornas utnyttjande avsluten vård större än männens. Sammanboende/gifta har färre vårddagar ängenomsnittet medan de som ej sammanbor och är frånskilda eller aldrig har varitgifta har fler vårddagar än genomsnittet (efter det att hänsyntagits till ålder). Också gifta/ej sammanboende har betydligt fler vårddagar ängenomsnittet. Skillnader mellan civilstånd och sammanboende/ejsammanboende är kraftigare för män än för kvinnor. Bland medelålders män ärantalet vårddagar per invånare nästan fem och bland medelålders kvinnor tregånger större bland ej sammanboende än bland sammanboende. Vid en jämförelse av olika sysselsättningskategorierfinner man lägst vårdutnyttjande bland studerande, värnpliktiga ochförvärvsarbetande, medan förtidspensionärer och gruppen övriga har högst. Inomgmppen övriga återfinns bl a långvarigt arbetslösa och långvarigt sjukskrivna. Också inom gruppen förvärvsarbetande finns klaraskillnader mellan olika grupper. Arbetare har ett klart högre vårdutnyttjande.Framför allt jordbmkares och högre tjänstemäns vårdutnyttjande är lägre ängenomsnittet. Skillnadema mellan olika socioekonomiska grupper blir för mäntydligast från yngre medelåldern. De som arbetar inom näringsgrenar som malmbrytning,restaurang- och hotell verksamhet och renhållning har ett mycket högtvårdutnyttjande. Vårdutnyttjandet mätt i vårddagar sjunker med stigandedisponibel inkomst i åldrarna . 2.7 Några stora hälsoproblem Om man försöker lägga samman direkta vårdkostnader ochkostnader för produktionsbortfall förorsakat av sjukfrånvaro, förtidspensionoch dödsfall, kommer man fram till att hjärt- och kärlsjukdomar,rörelseorganens sjukdomar och psykiska problem är de tre mest betydelsefullasjukdomsgrupperna. Därefter följer skador, sjukdomar i matsmältningsorgan, andningsorganoch tumörer. Förlorade årpga dödsfall i åldern 1-64 år1981 Vårddagar i sluten vård (exkl somatisk långtidssjukvård) 18 sjukvårdsområden 1 = Hjärt-och kärlsjukdom Långvarig sjukdom 1980/81 Enhälsopolitik som syftar till en bättre folkhälsa, dvs färre dödsfall ,färre fall av nedsatt arbets- och funkfionsförmåga, färre upplevda symtom ochbesvär och mindre behov av sluten sjukhusvård, bör således sätta in särskildainsatser mot dessa hälsoproblem. Som inledningsvis berördeskan hälsoproblem klassificeras på olika sätt. Man kan komma fram till, attandra hälsoproblem framstår som minst lika betydelsefulla som de sex i figur2.3 angivna, genom att använda andra urvalskriterier eller genom att grupperasamman sjukdomar och skador till gmpper på annat sätt än det som använts här.Man kan också sätta större vikt vid andra sjukdomskonsekvenser än de här valda.T ex allergier är ett mycket vanligt problem för människor . Av olika skälframgår detta inte av befinflig statisfik. Det beror dels på atl relativt fåfall leder till de allvarligaste konsekvenserna för vilka statistiken är bäst- dels på att allergier inte är samlade under en huvudrubrik isjukdomsklassifikafionen och därför sällan redovisas som grupp. Det senaregäller även alkoholrelaterade hälsoproblem. Vissa sjukdomar och skador med ettodiskutabelt samband med alkoholförbmkning har dock i en delundersökningar redovisats som gmpp. Omman avgränsade sjukdomsgmpper snävare än vad som gjorts här eller analyseradebefolkningsgmpp för befolkningsgmpp skulle t ex diabetes, öroninflammationerbland barn, syn- eller hörselproblem bland äldre framstå som storafolkhälsoproblem. Figur2.3 Procentuell fördelning på de sex vanligaste sjukdomsgrupperna enligt fyraolika källor 1984/85:181 156 2.7.1 Hjärt- och kärlsjukdomar Hjärt-och kärlsjukdom är en dominerande orsak till de flesta allvarligasjukdomskonsekvenser. Det är också ett problem som ökar p g a att delsbefolkningens genomsnittsålder blir högre, att dels att dessa sjukdomar blirvanligare i vissa åldrar. Hjärt-och kärlsjukdom drabbar i första hand män och kvinnor . Somdödsorsak svarar den för nästan hälften av männens dödsfall i åldern 45-64 åroch för en fjärdedel av kvinnomas. Hjärtinfarkt och andra ischemiskahjärtsjukdomar är de vanligaste dödsorsakema i gruppen. Hjärtinfarktär också den vanligaste diagnosen i sluten vård bland män i åldem 45-74 år.Bland kvinnor och äldre män dominerar däremot blodproppar och blödningar ihjärnan. Slutenvård för hjärt- och kärlsjukdomar är bland medelålders män särskilt vanligt hoslägre tjänstemän, livsmedelsarbetare, paketerare, stuveri- och lagerarbetaresamt verkstads- och byggnadsmetallarbetare, medan t ex relativt fåskogsarbetare vårdas för sådana sjukdomar. Högt vårdutnyttjande förhjärtinfarkt och närbesläktade sjukdomar har personer i yrken som t ex ärsamtidigt jäktiga och enformiga eller jäktiga och med få möjligheter att läranya saker. Detsamma gäller skiftarbetare och andra med arbetstider, som liggerutanför "nomial" . Iprimärvård och enligt intervjuundersökningar är högt blodtryck och t ex yrsel,bensvullnad, bröstsmärtor och andnöd, som ofta har samband med sjukdomar icirkulationsorganen, vanliga åkommor. Hjärtinfarkt och kärlkramp är vanligaorsaker till förtidspensionering. Under1970-taIet har dödligheten i ischemiska hjärtsjukdomar ökat bland medelåldersmän i . Svaga ökningar har också förekommit i , och ien rad östeuropeiska länder. Tendensen har varit sjunkande i vissaländer med en tidigare betydligt högre dödlighet än i , t ex ochFinland. Psykiskaproblem är den diagnosgmpp som förorsakar flest vårddagar i sluten vård. Om mandefinierar psykiska problem något vidare än sjukdomsklassifikationen ochinkluderar självmord och en del alkoholskador, blir det också den vanligastedödsorsaken i åldrarna . Inomden slutna vården är schizofreni och åldersbetingade psykoser som senil demensvanligast bland dem som ligger kvar .