prop · G803155 · 1984-12-31 00:00:00 — Sammanställning' av remissyttrandena över betänkandet (DsA 1984:4) Tryclfrihet och medbestämmande Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetls av justitiekanslern (),universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), arbetsdomstolen (AD), ,, arbetslivscentrum, (),Svenska kommunförbundel, , (), (), gemensaml med (), Kooperationens förhandlingsorganisation (KFO), Factu-Föreningen . A-pressens samorganisation (som i sitt yllrande hänvisar till detav TA och TU avgivna yttrandet). i (LO), , , (), , . ,Centralorganisationen /SR och . Yttrandenöver betänkandet har överlämnats av UHÄ från de juridiska fakultelsnämndernavid universiteten i , och Slockholm. Ett yttrande har vidareavgetts av Föreningen . Fleraremissinstanser bland dem JK, , arbetslivscenlrum, SAF, TA och TU,LO och anser alt betänkandets analys av de berördafrågeställningarna är värdefull. Isitt remissyttrande över motionen 1980/81:1810 förordade hovrätten alt derättsliga problem, som sammanhänger med medbestämmandelagens (MBL) tillämpninginom framför allt pressen, skulle göras till föremål för utredning. Det kanockså konstateras att del betänkande som har avgivils på ell ingående ochklargörande säll belyser det aktuella rättsläget på området och de problem somföreligger. Ipromemorian utreds vissa rättsfrågor, huvudsakligen med avseende påförhållandet mellan tryckfrihetsförordningen och 2§ MBL. De rättsligaklarlägganden som härvid görs är i flera hänseenden värdefulla. Detta gäller inleminsl de uttalanden som görs rörande förekomsten och arten av de oklarheter ochgränsdragningsproblem som uppkommer vid tidningspressen och andra massmedier isamband med tolkningen av 2§ MBL. 'Det av och Svenska tidningsutgivareföreningengemensamt avgivna yttrandet samt Svenska journalislförbundets yttrande bifogas. Skr.1984/85:155 87 Dengenomförda undersökningen ger elt värdefullt bidrag till förståelsen av MBLsuppbyggnad på denna punkt. Del visar sig att förmenta oklarheter närmastbestår i en bristande förståelse för den av lagstiftaren valda lekniken att draupp gränserna för det beslutsområde som medför fackligt medbestämmande å enasidan och det beslutsområde å andra sidan, som bör vara förbehålletöverväganden och beslut i andra former och i andra beslutsorgan än dem sombestäms av arbetsgivare och arbetstagare i dessa egenskaper. Journalistförbundetär kritiskt mol belänkandet och anför. Närnu utredningens resultat föreligger kan SJF för sin del konstatera allförbundets lidigare farhågor har besannats. Frågan om gränsdragningen mellan TFoch MBL har enbari tillförts juridiskt sofistikerade analyser som torde saknapraktisk betydelse för de som har atl i verkHgheten lillämpa lagen. Någracentrala avtal har inle träffats och arbetsdomstolen har berört de aktuellafrågeställningarna i en dom sedan utredningen tillsattes. vid (majoriteten) riklar enprincipiell invändning mot utredningen som sådan och anför bl. Lagförklaringari abstrakta frågor kan inle avges av domstolar eller andra myndigheler, t.ex.av särskilda kommittéer. Frågan om införandet av ett lagförklaringsinstitutskall ulredas av rätlegångsutredningen. Mol bakgrund härav ter det sig fögalämpligt att införa etl syslem där kommittéer får möjlighet att i offentligttryck uttala sig i allmänna tolkningsfrågor, ulan att regeringen och riksdagenfår la ställning till uttalandena i samband med ett lagstiftningsärende. Dettagäller särskilt förevarande rättsfrågor. I moliven lill MBL överlåles nämligenåt rättstillämpningen atl från fall till fall dra upp gränserna, eflersom maninte ansåg att dessa kunde fixeras i detaljerade lagbestämmelser (jfr bil. 1, s.77). Minoritetenanser däremol att betänkandet bör ses som etl bidrag lill den rättsligadebatten och framhåller all även remissyttrandena kan ge beaktansvärda bidrag lilldenna debatt. Fleraremissinstanser tar upp betydelsen av alt MBL endasl avser förhållandet mellanarbetsgivare och arbetstagare. Hovrätteninstämmer också i slutsatsen alt den lolkning av medbestämmanderättensinnebörd, som av ulredningen betecknats som "den fackligaståndpunkten", måste avvisas. Som utredningen funnit kan uppfyllande av kravetpå en oberoende och kritisk journalistik inte falla inom ramen för förhållandetmellan arbetsgivare och arbetstagare. Friheten till opinionsbildning ochinformation garanteras av grundlagen och bör, i alla medborgares intresse,även framgenl behandlas inom den ramen. 1984/85:155 88 Liknandesynpunkler förs fram av bl. TA och TU. vid Slockholmsuniversitet anför. Beträffandeinnehållel i begreppet "förhållandet mellan arbetsgivare ocharbetstagare" i 1 § MBL finns i belänkandel ett uttalande (bil. 1, s. 46)som går ul på att frågor om redaktionellt medinflytande faller utanför begreppetsomfång, om inflytandets syfte är a» skapa garantier "i läsarnas/allmänhetensintresse för att pressen fuUgör sina uppgifter i del demokratiskasamhället". I och för sig är det givetvis följdriktigt att fråga som avserallmänhetens intresse av hur pressen fullgör sina uppgifier är en fråga somfaller utanför MBL. Principiellt samma fråga kan emellertid presenteras som enfråga om de artställda journalisternas intresse av atl få fullgöra sinaarbetsuppgifter på ett etiskt godtagbart sätt. Turneras frågan på detta senaresätt, måste den enligt fakultetsnämndens mening falla under 1 § MBL. Här måerinras om att motiven till den bestämmelsen visar att allsköns frågor omlöntagarinflytande över arbetsgivarföretags val av affärsförbindelser ochproduktionsinriktning anses höra under regleringen i MBL. En annan sak är altdet av 2 § MBL följer att löntagarinflytande likväl är uteslutet såviit gällerfrågor om mål och inriktning för verksamheten i l.ex. förelag som haropinionsbildande ändamål. Liknandesynpunkler förs fram av bl.a. TCO och journalistförbundet. Utredarnaanser all SJFs krav på avtal för redaktionellt medinflytande faller utanförförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare och därmed MBLstillämpningsområde. Skälet är atl avtalskravet har som utgångspunkt läsarnasoch allmänhetens intresse av en saklig och objektiv nyhetsförmedling, dvs.andra intressen än de MBL värnar om. Men del förhållandel att SJF motiverar ettavtal uiifrån en iredje parts intressen kan väl inte förta avtalet dess medbestämmandekaraktärom avtalet renl faktiskt handlar om medbestämmande för tidningspersonalen.Enligt TCOs mening drar utredarna för slora växlar på all SJF åberopat läsarnasintressen som grund för silt avtalskrav. Etl medbestämmandeavtal måste ju f ö.kunna ha olika syften. Analysenav 2 § MBL Remissopinionenär splittrad när del gäller expertgruppens krilik - mol den lösning avgränsdragningsproblemet medan TF och MBL som -följer av 2 § MBL samt utkastettill alternativ lösning som gruppen har förl fram. Delkompromissförslag som presenteras i betänkandet går ut på att man efter mönsterfrån den offentliga sektorn skall medge förhandlingsrätt men inte rätt atlsluta kollektivavtal i vissa frågor. Beslut varigenom man bestämmer rikllinjerför exempelvis nyhetsförmedlande verksamhet bör enligt expertgruppen liksomenligt gällande rätl anses ligga utanför förhållandel arbetsgivare-arbetstagare, men då riktlinjebeslutet skall genomföras bör enligt förslagetförhandlingsskyldighet föreligga men däremol ingen 1984/85:155 89 möjlighetall Iräffa kollektivavtal. Konsekvensen av delta synes bli att ledningen för ennyhetstidning är förhandlingsskyldig inte bara betr. t. ex. ulseende avchefredaktör utan också - om så begärs enligt 12 § MBL - i samtliga frågor, somrör den konkreta utformningen av tidningen. Rättsläget skulle också bli mera kompliceralän . Vid sidan av den begränsade form av inflyiande, som arbetstagarnaskulle få i s. k. genomförandefrågor, kvarstår ju nämligen den fullatillämpligheten av MBL i sådana frågor som på grund av sin dominerandeekonomiska eller liknande karaktär överhuvudlaget inle anses gälla verksamhelensmål och inriktning. (Jfr del s. k. Dagbladsmålet, AD 1981 nr 22.) Redanden föreslagna, begränsade tillämpligheten av MBL kan dessutom ses som ettganska stort ingrepp i en tidningsutgivares bestämmanderätt.Förhandlingsskyldigheten kan medföra cenlral förhandling, om lokalöverenskommelse inle nås, liksom bundenhet vid träffad överenskommelse, som inlekan frångås ulan omförhandling. Fakultelsnämndensläller sig också iveksam till att tryckfriheten skulle skyddas med sammakonstruktion som använls för atl skydda den politiska demokratin. Den lösningsom tillämpas inom den offentliga sektorn är inte problemfri, och del råderdelade meningar om reglerna på ett effektivt sätt slår vakt om den politiskademokratin. Detfinns också organisatoriska skillnader mellan offentlig förvaltning och privatatidningsföretag, som gör att förhandlingsskyldigheten för ett tidningsföretagblir mer ingripande än för en offentlig arbelsgivare. Förhandlingsskyldighetenför den offenllige arbetsgivaren innebär för det första ingen skyldighel förbeslutsfattaren atl själv träda i förhandling. Del finns ingen rätt att förhandladirekt med det beslutsfattande organet ulan förhandlingen blir ell led iberedningen av ärendet. På detta sätt skapas en viss integritet för depolitiska beslutsfattarna. För det andra är de politiska beslutsfattarna intebundna av en förhandlingsöverenskommelse på samma sätt som en privaiarbetsgivare. En privat arbetsgivare kan inte frångå en förhandlingsöverenskommelsesom träffats i en medbestämmandeförhandling utan s.k. omförhandling. Ettpolitiskt lillsall beslutsorgan har enligt principen från AD 1978 nr 88 rättatt avvika från en överenskommelse som Iräffats i en förhandling, så länge inlebeslutet grundas på nya omständigheter. Dessa förhållanden bör beaktas då manöverväger att utvidga förhandlingsskyldigheten för tidningsföretag. Utgångspunktenför domstolens synpunkter är atl det anses föreligga skäl för atl omprövautformningen av 2§ medbestämmandelagen. Med denna utgångspunkt kan domslolenansluta sig till tankegången att en åtskillnad görs mellan vad som har kallats rikllinjebesluioch vad som har nämnts genomförandebeslul saml all för det senare slaget avbeslut välja en lösning i linje med andra styckel i utkastet. Det kan ocksåfinnas anledning alt överväga regler om avtalets ogiltighel beträffande vissa avtalom medbestämmanderätt. Utredningenhar även sökt analysera medbestämmanderättens innehåll enligt 2§ MBL och har laglfram en skiss till tänkbar precisering av 1984/85:155 90 Hovrätten ansluter sig lill utredningens grundtanke enligt vilkenförhållanden, som omfattas av iryckfrihelsskyddet, bör falla utanför områdelför avtal om medbestämmanderätt, medan denna rält bör äga tillämpning påspörsmål som främst berör de ekonomiska aspekterna på förhållandel mellanarbetsgivare och arbetstagare. Del kan konstaleras att arbetsdomstolen i sindom 1981 nr 22 resonerat utifrån liknande riktlinjer. Praxis har såledesgivils en ur här anförda synpunkter lämplig riklning. Det kan antas atl denanalys av de rättsliga problemen som utredningen anfört kommer atl geytterligare sladga ål den utvecklingen. Det kan därför ifrågasättas om någonjustering av 2 § MBL är erforderlig. TiHäggas kan att även omman kommer ell slycke längre genom en mer utförlig och preciserad lagtext, måsledel ändå väsentiigen ankomma på rällspraxis att från fall till fall definieragränserna för medbestämmanderätten, där inte de berörda parterna själva kankomma överens. TAoch TU godtar i princip den lösning som föreslås i betänkandet men motsättersig bl.a. all förhandlingsskyldigheten utsträcks lill alt omfatta tillsättandeav chefredaktör och ansvarig utgivare. I2 § MBL har från fackligt inflyiande undantagits ett beslutsområde som omfattaropinionsbildande organ ifråga om målsättnings- och riktiinjebeslut samt beslutför deras omedelbara genomförande. Härigenom har uppmärksammats den särslällningsom vissa beslut inom verksamheter med opinionsbildande ändamål intar. När delgäller att bestämma gränserna för det från MBLs tillämpningsområde undantagnabeslutsområdet kan detta i slora drag fastställas med ledning av lag- och motivlext.Problem orsakar främst de s.k. "genomförandebeslulen". Den tidigarepåstådda oklarheten beslår i själva verkel i att lagstiftaren vall att endastange ett mönsler för hur prövningen skall gå till i de konkreta fallgränsdragningsfrågorna kommer upp till bedömning. Rättstillämpningen harhärigenom tillagts en viktig uppgift för att dra upp gränserna för detbeslutsområde som skall anses undantaget från fackligt inflytande. I dennamening föreligger inte enligt LO någon oklarhet hur långt MBLstillämpningsområde sträcker sig i förhållande till TF och dess principer. Entvist av nu aktuellt slag får från fall till fall avgöras genom en avvägning avmotstående intressen. Uppenbarligen förefaller också den valda lösningen altvara tillfyllesl. Sedan medbestämmandelagens ikraftträdande har endast två målavgjorts där den nu aktuella gränsdragningsfrågan berörts. Till följd avavsaknaden av ell större antal avgöranden genom dom är rättsbildningen genomrättspraxis föga utvecklad. Å andra sidan speglar enligt LOs uppfattningbristen på domstolsavgöranden ar-belsmarknadsparternas väl utvecklade förmågaatt bemästra de gränsdragningsproblem, som uppkommer i enskilda fall. Fråndenna utgångspunkt finns det enligt LOs åsikt inte något välgrundat behov aven förändring av nuvarande laglekniska lösning. Så mycket mer som denna intefullt ut prövats och befunnits vara behäftad med sådana brisler att enlagändring är påkallad ur teknisk synvinkel. Dessutom skriver i sitt betänkande "MBL i utveckling" (SOU1982:60) på sid 66: "Reglerna (TFs, vår anm.) är fastslagna i grundlag. Degäller oavsett vilken innebörd som ges åt undantaget i 2 § MBL och de skullealltså ha varil lillämpliga även om del där inle hade 1984/85:155 91 gjortsnägol undantag för den opinionsbildande verksamhetens mål och inriktning. "Delta uttalande från Nya Arbelsrättskommiltén förstärker inte behovet av enalternativ utformning av 2 § MBL. LO vill framhålla attutredningens alternativa förslag inte enbart är tekniskt förslag utan ocksåinnehåller element som medför sakliga förskjutningar i nuvarande rättsläge.Den typen av förändringar i Medbestämmandelagen avvisar LO. Utredarnasskiss tiH en ny 2 § MBL har som förebild den konfliktlösningsmodell somtillämpas på den offentliga sekiorn för att avgränsa det fackliga inflytandetfrån den politiska demokratin. Detla är, enligt TCOs mening, intressant atlnotera särskilt mot bakgrund av den krilik som framförts, framför allt frånvisst offentligt arbetsgivar- och politikerhåll, mot MBLs tillämpning på detoffentliga området. Enligt skissen bör den offentliga modellen dock endastgälla genomförandebesluten medan rikllinjebesluten alltjämt bör falla utanförlagen. En fråga som kan ställas är varför ulredningen vill uteslutariktlinjebesluten från lagens tillämpningsområde om nu modellen från denoffentliga sekiorn får tjäna som förebild. Handelstjänstemannaförbundetanser alt den i betänkandet skisserade lösningen skulle innebära allvarligainskränkningar i förhållande till "nuvarande tillämpning". Vissaremissinslanser tar upp frågan om fackliga stridsålgärder uianför vid anför. Expertgruppenföreslår ingen lagändring men lägger fram ett utkast till ny lydelse av 2§ MBL.Meningen tycks närmast vara atl utkastet skall kunna nyttjas avarbetsmarknadsparterna på lidningsområdet som utgångspunkt för kolleklivavtalsregleringav medbestämmande i redaktionella frågor. vill här berörabara etl problem. Utkastet innehåller ett förbud mot fackliga stridsålgärder isyfte atl Ivinga en arbetsgivare att träffa avtal inom det från medbestämmandeundantagna områdel. Enligt nämndens mening torde ett sådant förbud råda redanenligt gällande rätt, nämligen i den meningen all de enskilda arbetstagarna brylermol sina anställningsavtal om de deltar i en facklig slridsåtgärd med syfte altpåverka arbetsgivaren i frågor som faller under 2 § MBL. Den oskrivnarättssedvänja, som innebär att arbelstagare utan föregående uppsägning av anställningsavtalfår delta i stridsåtgärd, torde gälla endast slridsåtgärd med traditionelltfackligt syfte, däremol inte slridsåtgärd i frågor som enligt 2 § MBL lagitsundan från arbetsmarknadens vanliga regler. Liknandesynpunkter förs fram av vid . 1984/85:155 92 föreslagna bestämmelsens tredje stycke förbjuds slridsåtgärd i syfte att fåtill stånd ett avtal som är ogiltigt enligt första eller andra slycket. 1betänkandet berörs inte vad som skall gälla om parterna är oense om huruvida entilltänkt stridsåtgärd skulle strida mot förbudet eller inte. I defall parterna är bundna av kollektivavtal följer visserligen av 41 § försia slycketförsta punkten medbestämmandelagen att fredspliki inträder så snart en part igod tro hävdar att en viss slridsåtgärd är otillåten. Om parterna inte ärbundna av kollektivavtal blir läget elt annat. Enligtarbetsdomstolens mening bör vid en eventuell lagstiftning övervägas huruvidaden föreslagna beslämmelsen skall kompletteras med etl förbud motsvarande delsom finns i 3 kap 2 § . Fleraremissinstanser tar upp frågan om den fortsatta handläggningen avgränsdragningsproblematiken mellan TR och MBL. JK menar att utkastet till nylydelse av 2§ MBL är väl ägnat att läggas lill grund för ytteriigareöverväganden i frågan. vid anseratt del fmns behov av en mera övergripande ulredning och anför. Enligtfakultetsslyrelsens mening borde en mera övergripande utredning komma tillstånd rörande frågan om MBL:s begränsningar i olika formella och reellaavseenden. Den viktiga frågan om de ur arbetsrättslig synpunkt avgörandeskillnaderna mellan privat företagsamhet, offenllig verksamhel, verksamheterdär beslulen fallas "i demokratisk ordning", tendensföretag enligt 2§ MBL m.fl. verksamheter borde ytterligare klarläggas, helst innan man ändrar 2§. Äandra sidan är enligt fakultetsslyrelsens mening en omgående juslering av 2§MBL påkallad för att undanröja de brisler, inkonsekvenser och oklarheter som ulredningenpekar på (s. 6 o. bil. 1, s. 61 ff) när del gäller rätten alt ingå"medbestämmandeavtal utanför MBL" och rätten atl vidta stridsåtgärderför att genomdriva sådana avtal. KFOefterlyser en utredning om den närmare innebörden av undanlaget i 2 § MBL i vadavser kooperativ verksamhet. Sveahovrätt släller sig tveksam till behovet av lagstiftning i enlighet medexpertgruppens utkast och framhåller att detta i vart fall inte bör ske utan ytteriigareutredning. På en punkt förordar hovrätten dock au ytterligare övervägandensker och anför. Ulredningenframför också tanken att avtal om medbestämmanderätt i fråga om riktiinjebeslutoch vissa medbestämmandeavtal om genomförandebeslut skall vara ogiltiga ochatt arbetsinställelse och andra stridsåtgärder inte bör få äga rum för attförmå någon atl träffa elt sådant ogiltigt avtal. Med hänsyn tillopinionsbildningens och informationsfrihetens betydelse anser hovrätten altdet är viktigt att stridsålgärder såvill möjligt undviks inom massmedierna.Hovrätten hänvisar till vad som tidigare framförts härom i hovrättens yttrandeöver ytirandefrihetsutredningens betänkande. Emellertid menar hovrätten attdessa frågor i första hand bör behandlas inom ramen för det fortsatta arbetetmed en ny yttrandefrihets- Skr.1984/85:155 93 Såsom utkastet utformats synes nämligen ävenavtal på andra med 2§ MBL avsedda områden bli ogiUiga. 5AF avvisar tanken att expertgruppens utkast till 2 § MBLskulle ligga till grund för lagstiftning. TA och TU anser däremol att utkastet efleren överarbetning i enlighet med dessa organisationers önskemål bör läggas tillgrund för lagstiftning. LO, Grafiska fackförbundei, ochTCO motsätter sig lagstiftning och anser atl man i första hand bör låtaberörda parter lösa frågorna genom avtal. Sammanfallningsvis anser LO all ulredningen bidrar lillalt öka förståelsen av den laglekniska lösning som har valts för atl beslämmagränserna i 2§ MBL. Denna modell för att lösa frågor om avgränsningen av sådanabeslut som bör falla utanför lillämpningsområdet för MBL har inle fulll ut prövals.Samiidigi lorde detla visa all något trängande praktiskt behov inle föreliggerför en förändring av ulformningen av 2 § MBL. Som Nya Arbels-rätlskommitieénuttalat är dessulom en förändring av begränsat värde. Då ulredningens förslagmedför sakliga förskjutningar av rättsläget vill LO framhålla att utredningensförslag inte bör läggas lill grund för lagstiftning. Liknande synpunkler förs fram av arbetslivscenlrum ochjournalistförbundet som anför. Alla dessa frågor bör, som inledningsvis sagls, överlämnastill branschens parter att gemensaml lösa genom avtal eller ADs praxis. Förstom denna väg inte skulle visa sig fungera finns del anledning för statsmakternaalt överväga en ny lagreglering. SJF föreslår därför all ulredningens betänkande inteföranleder någon åigärd. SJF hemställer atl regeringen tillkännagerdetta beslut snarasl för atl därigenom möjliggöra för branschens parter altfortsätta sina gemensamma överläggningar i dessa frågor. Föreningen lägger en principiell synpunkt påfrågans fortsatta behandling och anför. Betänkandet rymmer dock så mycket av lagteknisktargumenterande fram och lillbaka att del i vissa avseenden blir oklart vad somföljer av resonemangen. Denna vaghet beror uppenbarligen inte på någon bristandekompetens hos författarna, som hör till landets absolut ledande på området,utan lycks bero på atl de uppfattat sill mandat vara i huvudsak begränsal tillatt lolka gällande lag och praxis - inle att mera självständigt uttrycka vadsom bör följa av den slora vikt som ur yttrandefrihetspolitisk synvinkel fästsi vid Tryckfrihetsförordningen. Denna begränsning av det egna mandatet kommer bl.a. tilluttryck på sid. 15 där författarna skriver: "En grupp jurister i egenskapav särskilda utredare kan inte göra anspråk på alt uttala sig med störreauktoritet än andra dellagare i debatten när det renl rättsliga malerialeltryter och när skilda ståndpunkter intas mindre pä grundval av ett rättsligtresonemang än på olika värderingar''. 1984/85:155 94 Närriksdagen under bred enighet över partigränserna beställde den här ulredningenvar det delvis i en känsla av alt de politiska organen inle uttryckte sig såklart och väl när MBL beslulades atl Tryckfrihetsförordningen kommit atl fåtillräckligt tyngd i förhållande till MBL. ställningstagande till vad sombör gälla kan mot denna bakgrund inle begränsas till att lolka tidigareförarbeten lill MBL utan måsle också rymma ell mått av politiskviljeinriktning. Med den självpåtagna återhållsamhet som författarna tiUbetänkandet visat blir det nödvändigt atl regering och riksdag tillför dennapolitiska vilja vid den fortsaita hanieringen av frågan. Betänkandet harunderlättat en behandling i regering och riksdag men är ensamt inletillräckligt för del politiska ställningslagande som behövs. TA:s och TU: s yttrande RemissTryckfrihet och medbestämmande (Ds A 1984:4) () och () har berettstillfälle att yttra sig över belänkandet Tryckfrihet och medbestämmande.Föreningarna vill i anledning härav gemensaml anföra följande. Utredningenhar haft i uppdrag att analysera förhållandet mellan tryckfrihetsförordningen (TF)och medbestämmandelagen (MBL) och därvid särskilt beakta hur långt dearbetsrättsliga reglerna i MBL sträcker sig i olika hänseenden med tanke på dei grundlag fastlagda principerna för tryckfriheten. Utredarna förklarar isammanfattningen alt det enligt deras mening inte är möjligt atl dra några merbestämda slutsatser i fråga om tillämpligheten av MBL och utrymmet förmedbestämmandeavtal från tryckfrihetsrältsliga utgångspunkter. 1utredningen görs en utförlig analys av 2 § MBL ifrån arbetsrällsligautgångspunkter. Ingående diskuteras skillnaden mellan rikllinjebeslui ochgenomförandebeslut. I denna del utmynnar analysen i ett utkast till enalternativ utformning av 2 § MBL. Utredningeninnehåller enligt TAs och TUs uppfattning många förtjänster. Det utkast lillny lydelse av 2§ MBL som presenterats är i vissa avseenden en förbättring iförhållande till lagrummets nuvarande lydelse. Rent lagtekniskt vinnerförslaget i tydlighet.