prop · G80379 · 1984-12-31 00:00:00 — kommer antalet tandläkare enligt prognosen till följdav den ojämna åldersfördelningen inom tandläkarkåren att minska kraftigt mednuvarande dimensionering. Enligt rain bedömning är det svårt att förutsägahur efterfrågan på tandläkare kommer att utvecklas. Tandhälsan har förbättratsför såväl barnen och ungdoraarna som de vuxna, vilket bör leda tillminskade vårdbehov. Ett eftersatt vårdbehov finns dock hos vissapatientgrupper. Jag tänker här i första hand på patienter vid vårdinrättningaroch vissa handikappade. En sararaanvägning av dessa olika faktorer torde bliatt resursanspråken på kort sikt i huvudsak blir oförändrade och på längre siktkoraraer att minska. Vidare kan en förändrad vårdorganisation med starkaretonvikt på förebyggande åtgärder utförda av andra personalgrupper än tandläkareleda till ett minskat behov av tandläkare. Inte minst mot bakgrund av den långautbildningstiden för tandläkare är det väsentligt att följautvecklingstendenserna i dessa avseenden med stor uppmärksamhet och att anpassautbildningskapaciteten till behovet. tandvårdsutredning () har föreslagitatt utbildningskapaciteten för tandhygienister skall öka till 300 utbildningsplatser. Så gott som samtliga remissinstanser är överens omatt en satsning på tandhygienister är riktig. De är ttots det avvaktande,framför allt när det gäller tidpunkten för en sådan satsning. Regeringen föreslår i budgetpropositionen enplaneringsram för och lokalisering av tandhygienistutbildningen. Varjelandsting beslutar inom ramen slutligt om dimensioneringen. För budgetåret1984/85 har beslutat att planeringsramen skall uppgå till 210platser. För att en satsning på förebyggande tandvård skallkomraa till stånd kan det vara en fördel att vården utförs av personalgruppersora är utbildade just för detta. Insatserna bör anpassas till defömtsättningar varje patient har och i så stor utsträckning sora raöjligt byggapå tientens egna insatser. Tillgången på tandhygienister är raycket ojärantfördelad över landet. 1 fera landsting är det fler än 10 000 försäkrade pertandhygienist. Antalet försäkrade per tandhygienist i är ca 2800, i ca 3 700 och i ca 4 000. Enligt landstingens feraårsplaner (LKELP 84)planerar landstingen att utöka antalet tandhygienisttjänster från ca 650 år1984 till 1988. Utbyggnaden är ojärant geografiskt fördelad. Iflera landsting planeras ingen eller endast en raindre utbyggnad av antalettandhygienister. I vissa landsting, bl.a. , planeras en kraftigutbyggnad. TiU detta koraraer de privata vårdgivarnas efterfrågan påtandhygienister. Tandvårdensefterfrågan på tandhygienister påverkas dels av tillgången på 1984/85:79 77 tandhygienister,dels av arbetsfördelningen raellan oUka personalkategorier inom tandvården.Denna senare fråga kommer som jag nämnt i avsnittet om tandhygienisternasställning att utredas. Av mycket stor betydelse för efterfrågan påtandhygienister är dessutora - sora påpekar -tandvårdstaxan. Dessaförhållanden raedför en viss osäkerhet när det gäller att bedöraa vilken diraensioneringav tandhygienistulbildningen som är lämplig. Jag vill dock betona att det i ettkortare tidsperspektiv finns anledning att upprätthålla en hög dimensioneringav tandhygenistutbildning-en. Chefen för avser attsenare föreslå regeringen att uppdra åt universitets- och högskoleämbetet attse över tandhygienistutbildningens framtida organisation och dimensionering. har inte särskilt behandlat diraensioneringenav tandsköterskeutbildningen. Kvarvarande statlig tandsköterskeutbildning iGöteborg och Uraeå beräknas avvecklas i saraband med att huvudmannaskapet förden tandvård söm staten bedriver i anslutning till odontologisk utbildning ochforskning förs över till landstingskommunalt huvudmannaskap. Den statligatandsköterskeutbildningen i avvecklas i samband med att gmndutbildningenav tandläkare läggs ned. Efterfrågan på tandsköterskor påverkas bl.a. avfördelningen av ansvars- och arbetsuppgifter mellan olika personalkategorier.Jag räknar med att tandsköterskorna i ökad utsträckning komraer att engageras idet förebyggande arbetet. Jag utgår från att frågan om utbildningskapacitetenför tandsköterskor komraer att följas med uppmärksamhet av de ansvarigamyndigheterna och utbildningshuvudmännen. har tidigare beslutat att den statligatandteknikerutbildningen skall avvecklas samt ersättas av en motsvarandelandstingskommunal UtbUdning. har en reguljär läroplan inomgymnasieskolan saknats. finns en av fastställdläroplan för tandteknikerutbildningen som en högre specialkurs igymnasieskolan. Den statliga tandteknikerutbildningen på de orter därmotsvarande utbildning startar, dvs. vid universiteten i och Umeåsamt vid , har avvecklats fr.o.ra. /85.Antagningen till tandteknikerutbildningen vid i kommeratt fortgå även detta budgetår. har genom en särskild arbetsgrupplåtit utarbeta en ny prognos för det framtida behovet av tandtekniker.Arbetsgruppen har bedömt behovet av tandtekniker fram till år 2000.Arbetsgruppen bedömer att den framtida utbildningen av tandtekniker underprognosperiodens 1984/85:79 78 inledningbör omfatta rainst 70 och högst 80 utbildningsplatser. Diraensioneringen börenligt arbetsgruppen noga följas upp . Jag utgår från att de ansvariga myndigheterna och utbildningshuvudraän-nenäven i detta fall komraer att följa frågan om lämpUg utbildningsdimensioneringmed uppmärksarahet. 3Ersättningsreglerna inom tandvårdsförsäkringen m.m. 3.1 Nuvarandeersättningssystem tandreform bestod av två delar. Den enautgjordes av ett utbyggnadsprogram för folktandvården samt av ett lagfästandeav landstingens ansvar för barn- och ungdomstandvården ochspecialisttandvården. Den andra delen var införandet av en allmäntandvårdsförsäkring för vuxna. De nya ersättningsregler som infördes iförsäkringen byggde i huvudsak på det rådande ersättningssystenet inom denenskilda tandvården. Ansvaret för barn- och ungdomstandvården åvilarlandstingen. För att göra det möjligt för alla landsting att tUl oförändrade kostnaderbygga ut barn- och ungdomstandvården infördes fr.o.m. år 1974bestämraelser i tandvårdstaxan (1973:638) ora ersättning från försäkringen tilllandstingen. Ersättningen fastställs årUgen av regeringen och har succesivtanpassats till kostnadsutveckUngen. Landstingen får sålunda för år 1984ersättning raed . för varje fullständigt behandlat barn i åldern 3-6 åroch raed . för barn och ungdoraar i åldern . Från dennaersättning dras ett belopp sora skall raotsvara landstingens kostnader förbarntandvården innan de nya bestämmelserna infördes. Ersättningen är såutformad att alla barn ocb ungdomar måste undersökas och behandlas inom entolvmånadersperiod för alt maximal ersättning skall utgå. De gällande ersättningsreglerna avsågs redan när deinfördes ha begränsad räckvidd i tiden. För vuxentandvården anger tandvårdstaxan viUkorenför ersättning från tandvårdsförsäkringen. Taxan gäller såväl folktandvård somtandvård i enskild regi. Ersättningsreglerna i taxan omfattartandläkarbehandling, behandling utförd av profylaxpersonal särat tandtekniskaarbeten. Försäkringen svarar för av kostnaden förtandvård inklusive tandtekniskt material. Återstoden betalas av patienten. Föratt begränsa patientens kostnader för mera omfattande tandvårdsbehov svararförsäkringen för en större andel av kostnaden över en viss nivå, dvs. ger enform av högkostnadsskydd. Patienten betalar således avtandvårdskostnaden till den del denna överstiger . I vissa speciellafall tas inte ut någon patientavgift. Behöver ett arbete göras om och det inte är skäligtatt den försäkrade skall betala patientavgift för den nya behandlingen fårförsäkringskassan bestäraraa att arvodet för tandläkarens åtgärder eller förtandtekniskt arbete helt ellerdelvis betalas av försäkringen. För tandvård sora är föranledd av medföddaeller förvärvade ansikts- eller käkmissbildningar betalar försäkringen helaarvodet för tandvården under vissa angivna fömtsättningar. Åven fortsattregelbunden tandvård för sådana patienter betalas av försäkringen. Tandvårdstaxans arvodesbestämraelser är uppdelade itre avdelningar, en för behandlingsåtgärder utförda inora allraäntandvården, enför tandtekniska arbeten och en för specialisttandläkare inora privatvården. 1 tandvårdstaxan har de olika behandlingsåtgärdernagmpperats under nio olika mbriker efter behandlingstyp. Detaljeringsgraden förde olika åtgärderna är stor. Totalt tas upp 82 olika behandlingsåtgärderutförda av tandläkare och sora i taxan debiteras efter tidsåtgång, styckepriseller styckepris raed latitud. Latituder förekoraraer för enkel, norraal ochsvår behandling. För några åtgärder finns dessutora möjlighet att debiteraenUgt latituden "mycket svår". Arvodesbeloppen för tandtekniska arbeten anknytertill motsvarande tandläkaråtgärder. Kostnader för tandtekniskt material ersättsmed belopp som motsvarar inköpspriset inklusive mervärdeskatt ochhanteringskostnader. Vissa privatpraktiserande tandläkare medspecialistkompetens får debitera arvoden enligt en särskild specialisttaxa närde utför tandvård inom sin specialitet. Specialisttaxan tillämpas inte inomfolktandvården. Om en specialistkompetent tandläkare utför vård utanför sinspecialitet skall den vanliga taxan tillämpas. Tandvårdstaxans giltighet är begränsad i tiden. Dennuvarande taxan gäller längst till utgången av . Inför varjetaxeperiods utgång har överläggningar medvårdgivarförbunden angående taxbeloppen under nästkoraraande taxeperiod. Sora underlag för överläggningarna användsstatistik över tandläkarnas direkta praktikkostnader och bruttointäkter.Kostnader och intäkter beräknas per tirarae arbetad tid. En utgångspunkt förtaxesättningen är att åstadkoraraa bruttointäktsneutralitet. Med detta begreppavses att tandläkarens bruttointäkt per tidsenhet skall vara oberoende avvilken behandling sora utförts på patienten. Den bruttointäktsneutralitet someftersträvas utgjorde också ett raål då tandvårdsförsäkringen genorafördes år1974. Efter hand har det eraellertid visat sig att neutraliteten i taxan är påväg att gå förlorad. Det har därför ingått i TU 78:s uppdrag att se över detgällande ersättningssysteraet och göra en bedömning av taxans effekter påvårdefterfrågan. Utredningen har också haft i uppdrag att belysa deadministrativa och ekonomiska konsekvenserna av andra ersättningssystem sominte har samraa oraedelbara bindning raellan arvodesbelopp och patientandel. 3.2Den framtida ersättningen för tandvårdsarbeten Den totala tandvårdskostnaden uppgick tillca . Av detta belopp betalades av den allmännaförsäkringen, av 1984/85:79 80 patienternaoch av huvudmännen för folktandvården. De direkta tandvårdskostnadernasfördelning mellan å ena sidan försäkringen och å andra sidan huvudmännen ochpatienterna bestäms huvudsakligen av tandvårdstaxans utformning. Tandvårdstaxanbestämmer den ersättning som utgår till såväl privatpraktiserande vårdgivaresom folktandvården för den vård som ges åt vuxna. För bam- ochungdomstandvården har som redan nämnts särskilda ersättningsregler gällt underden tid folktandvården byggt ut sina resurser för att klara sitt vårdansvar fördessa grupper. När tandvårdsförsäkringen infördes stegförsäkringens kostnader kraftigt och har därefter beskrivit den utveckling somframgår av följande tabell. Som jämförelse har medtagils utvecklingen avkonsuraentprisin-dex. Som framgår av tabellen har försäkringenskostnadsutveckling varit oregelbunden. Detta har sannolikt flera orsaker. Underåren 1978-1982 genomfördes en rad ändringar av tandvårdsförsäkringensförraånsregler. Försäkringens generella ersättningsnivå sänktes från 50 tiU av vårdkostnaden. Ersättningen för profylaktiska åtgärder och helprotesersänktes från av kostnaden. Ersättningen för tandtekniskt materialhar sänkts från och högkostnadsskyddsgränsen har höjts från 1000till . Dessa förändringar i försäkringsskyddet har medfört atttandvården blivit avsevärt dyrare för patienten. Tandvårdskostnadernas utveckling har också i höggrad varit beroende av tUlgången på tandvårdspersonal. I det förslag till tandvårdslag som jag nu läggerfram ges landstingen ett utvidgat ansvar för befolkningens tandhälsa.Landstingen skall planera all tandvård inom sitt geografiska område. Dettagäller således både egen vård och vård som meddelas av privata vårdgivare. Föratt uppfyUa detta ansvar skall landstingen samverka med de privata vårdgivarnasamt med berörda samhällsorgan, organisationer och enskilda. 1984/85:79 81 Som jag tidigare nämnt har nyligenbeslutat om ett nytt ersättningssystem för hälso- och sjukvården i övrigt. Jaganser att det finns skäl att pröva förutsättningarna för ett förändratersättningssystem också för tandvården. Elt utredningsarbete med delta syftebör därför bedrivas i samråd med och , vilka båda förklarat sig villiga att medverka i ett sådantarbete. Det finns anledning att anta att det även med ettförändrat ersättningssystem finns behov av en särskild tandvårdstaxa. har i sitt slutbetänkande (SOU 1982:50)Reviderad tandvårdstaxa lämnat ett förslag lill förändrad tandvårdstaxa.Förslaget är emellertid bl.a. av kostnadsskäl inte möjligt att genomföra utanen väsentiig omarbetning. Jag avser därför att föreslå regeringen att geriksförsäkringsverket i uppdrag att med utgångspunkt i tandvårdsutredningensförslag till förenklingar och förbättringar av gällande taxa och synpunkter somframkommit vid remissbehandlingen av förslaget utarbeta ett nytt taxeförslag. 3.3Begränsning av privatpraktiserade tandläkares rätt att ansluta sig tilltandvårdsförsäkringen I samband med tandvårdsreformens genomförandeskedde en överströmning av tandläkare från folktandvården tillprivatpraktikervården. För att förhindra detta infördes en begränsningsregelsora gav möjlighet att föreskriva att en tandläkare intefick föras upp på förteckning över privatpraktiserandetandläkare - och därmed anslutas tiU tandvårdsförsäkringen - om verket fannanledning anta att folktandvårdens behov av tandläkare skulle bli otillräckligttillgodosett. Begränsningsregeln gällde ursprungligen tUlutgången av men giltighetstiden har därefter förlängts i fleraomgångar. har konstaterat att begränsningsregeln harfyUt sitt syfte, nämligen all tillföra folktandvården nettotillskottet avtandläkare. För alt förbättra den regionala fördelningen av tandläkare inomvuxentandvården har utredningen i sitt huvudbetänkande (SOU 1982:4) Tandvårdenunder 80-talet föreslagit en ytterligare förlängning av begränsningsregeln. Begränsningsregeln har senast genom beslut hösten1983 fått en förändrad inriktning och förlängd giUighelslid t.o.m. . Ipropositionen angav föredraganden som ett viktigt skäl för att bibehållabegränsningar i anslutningsreglerna att det ansträngda ekonomiska läge somsamhället befann sig i raedförde, att den begränsade ökning av antaletförsäkringsanslutna tandläkare som var ekonomiskt möjlig borde tUlföras dekommuner där tandläkartätheten understeg en tandläkartimrae per försäkrad.Riksdagen ställde sig bakom föredragandens bedömning i det här avseendet(prop. 1983/84:66, SfU 14, rskr 120). De begränsningsregler för anslutning tillförsäkringen som tiUämpats efter det att tandvårdsförsäkringen infördes år 1974har haft god effekt då det gällt I saml Nr 79 Prop.1984/85:79 82 raöjlighetemaatt genoraföra den beslutade utbyggnaden av folktandvården. Denna utbyggnad hari sin tur varit nödvändig för att landstingen skall kunna uppfylla sittlagfästa ansvar för barn- och ungdorastandvården särat specialisttandvården. Samtliga landsting fullgör numera den lagenligavårdskyldigheten avseende barn- och ungdomstandvården. När det gäller vuxentandvården är läget annorlunda.Landstingens satsningar på barn- och ungdomstandvården har inneburit attresurser har omfördelats från vuxentandvård till barn- och ungdomstandvård.Folktandvården svarar f.n. för av vuxentandvården i landet räknat i tandläkartimmar.Återstoden av vuxentandvården sköts av privatpraktiserande tandläkare.Utbyggnaden av folktandvården har i någon mån förbättrat den regionalafördelningen av tandvårdsresurserna. Det står dock klart att det fortfarandefinns betydande regionala skillnader när det gäller tillgången på tandläkareför vuxentandvården. 1 stora delar av landet är tandläkartätheten redani dag tillräcklig för att tillgodose tandvårdsbehovet. Det finns dock avsevärdaskillnader mellan olika regioners tillgång på tandvård. Det är därför enligtmin mening en angelägen uppgift att åstadkoraraa en raera behovsanpassad ochrättvis regional fördelning av tandvårdsresurserna. Denna uppfattning har ocksåkorarait frara vid reraissbehandlingen av tandvårdsutredningens betänkande.Jag anser det också nödvändigt att åstadkoraraa en raer rättvis inoraregionalfördelning av tandvårdsresurserna. Detta problem har uppmärksararaats av TU 78sora konstaterat att de inoraregionala fördelnings-probleraen är lika stora-ibland större -än de raellanregionala. Mot denna bakgrund anser jag det nödvändigt att detäven fortsättningsvis finns särskilda regler för anslutningen av tandläkaretill försäkringen. Dessa regler bör sora f.n. syfta till att anpassatandvårdsresurserna till behov och sarahällsekonoraiskt utrymme och därviduppnå en såväl mellanregional som inoraregional utjäraning. 1 avvaktan på resultatet av det arbetet sora kommeratt påbörjas angående möjligheterna till ett förändrat ersättningssystem förtandvården som jag redogjort för, bör den nuvarande möjligheten attbegränsa tandläkares anslutning till försäkringen förlängas. Jag förordardärför att bestämraelserna om privatpraktiserande tandläkares anslutning tilltandvårdsförsäkringen skall gälla även för . 1 enlighet raed det anförda har inorasocialdepartementet upprättats förslag tiU lag om ändring i lagen (1962:381) omallmän försäkring. Prop.1984/85:79 83 Med hänvisning till vad jag nu har anförthemställer jag att regeringen föreslår att anta dehdet av lagrådet granskade förslaget till tandvårdslag, deh förslaget tiU lag om ändring i lagen (1962:381)om allmän försäkring. Vidare hemstäUer jag att regeringen berederriksdagen tillfäUe att ta del av vad jag har anfört i fråga omdiraensioneringen av utbildningen av tandvårdspersonal. Regeringen ansluter sig till föredragandensöverväganden och beslutar att genom proposition förelägga vadföredraganden har anfört för de åtgärder och det ändamål som föredraganden harheraställt om. 1984/85:79 84 Sammanfattningarav beiänkandena (SOU 1982:4) Tandvården samt (Ds S 1983:4)Sjukhustandvårdens omfattning, inriktning och arbetsuppgifter Sammanfattningav betänkandet (SOU 1982:4) Tandvården Utredningen har i sina förslag utgått från atttandvården inte kan räkna med så stor ökning av de reala resursernasora . Utredningen anser det därför angeläget att möjligheter skapasför en rättvis fördelning av tillgängliga resurser mellan olika regioner ochmellan olika befolkningsgrupper. Det är enligt utredningens mening ocksåviktigt att hushålla med resurserna framförallt genom förebyggande åtgärder. Utredningen föreslår att den nuvarandefolktandvårdslagen ersätts med en tandvårdslag. Den nuvarande satsningen på barn- ochungdomstandvården som innebär att landstingen svarar för organiserad ochavgiftsfri tandvård för alla barn och ungdoraar t.o.ra. måste bibehållas.Landstingen bör ha ett fortsatt lagfäst ansvar för barn- och ungdomstandvården. Sedan barn- och ungdomstandvården nu byggts upp ärdet enligt utredningen dags att se till att vuxentandvården blir bättretillgodosedd. Utredningens förslag innebär att landstingen får ett störreansvar även för vuxentandvården. Landstingen får ett ansvar för att alla som ärbosatta inom erbjuds god tandvård. Landstingen åläggs vidare att isamverkan med bl.a. privata vårdgivare planera all tandvård inom landstinget.Utredningen föreslår vidare att landstingen får ett lagfäst ansvar för den somär intagen på vårdinrättningar samt för de handikappade som harsvårt att få tandvård på vanligt sätt. Utredningen framhåller vikten av att pensionärernastandvårdsbehov kartlägga och att ågärder vidtages för att tillgodose detta.Genom att 1984/85:79 85 folktandvårdeningår sora en del i totala vårdverksamhet anser utredningen attden har särskilt goda förutsättningar att medverka till uppsökande verksamhetbland de grupper, bl.a. pensionärer, som f.n. inte har tillgång till ellertrots tandvårdsbehov av ohka skäl inte efterfrågar tandvård. Samverkanmellan folktandvården och privattandvården Utredningen utgår från att en ökad samverkanraellan folktandvården och de privatpraktiserande tandläkarna kommer till ståndi viss mån formaliseras genom samverkansavtal. Utredningen pekar på att delokala samrådsgrupper som bildades i samband med tandvårdsförsäkringens införandebör kunna spela en väsentlig roll i denna samverkan. Etable ringsb egr änsnin gar inom privattandvården Det krävs enligt utredningens mening aktivaåtgärder från samhällets sida för att förbättra den regionala och inomregionalafördelningen av tandvårdsresurserna. Utredningen finner det nödvändigt attetableringsbegränsning av privatpraktiserande tandläkare kan ske även efter1982 för att säkerställa en förbättrad regional balans. Enligt utredningensförslag bör möjligheterna till etableringsbegränsning bibehållas t.o.m. 1987.För att tandläkartätheten i , och , som redan är myckethög, inte skall öka ytterligare och därmed göra obalansen ännu större börantalet tandläkare i dessa områden inte få öka utöver det antal som finns därnu. Mot den bakgrunden föreslår utredningen att möjligheterna tilletableringsbegränsning skall bibehållas för dessa områden . Medhänsyn till att syftet med reglerna främst är att uppnå en bättre regionalbalans föreslår utredningen att ansvaret för tillämpningen av etableringsregelnförs över från till . Med hänvisning lill landstingens särskUdamöjligheter att ta hand om gmpper raed eftersatt tandvård anser utredningen detviktigt att folktandvården i enlighet med den av 1973 uppställdamålsättningen byggs ut att omfatta av vuxentandvården. För att säkerställadenna utbyggnad föreslår utredningen att landstingen i lag åläggs att svara förminst av vuxentandvården i landstingskommunen. Utgångsläget varierar starktmellan landstingen varför utredningen föreslår att t.o.m. 1987skall kunna meddela dispens från denna skyldighet. I , ochMalmö är folktandvårdens andel av vuxentandvården väsentiigt lägre än i landeti övrigt. Ulredningen föreslår att dessa kommuner bör kunna medges dispenst.o.m. 1984/85:79 86 För att samtliga landsting skall kunna åstadkoraraaen utbyggnad av folktandvården i takt med att antalet tandläkare ökar måsteenUgt utredningens mening få fortsatt möjlighet att kvoteraanställningsraöjhgheter inom folktandvården. I syfte att förbättra denregionala fördelningen bör även landsting som redan nått andelen avvuxentandvården men har en tandläkartäthet som ligger under genomsnittet iriket kunna tUldelas ytterligare anställningsmöjligheter. Med hänvisning till såväl den hälsovinst som detmedför som till den ekonomiska lönsamhet sora det innebär för såväl individ somsamhälle föreslår utredningen att den förebyggande tandvården utökas. Tandvårdsresursernabör fördelas så att förebyggande tandvård kan erbjudas aUa vuxna. Närdet gäller genomförandet av förebyggande vård hänvisar utredningen bl.a. tillsocialstyrelsens behandUngsprogram. Utredningen understryker vikten av att de ungdomarsom lämnar den organiserade bam- och ungdomstandvården ävenefter denna ålder erbjuds regelbunden tandvård. Utredningen pekar även påmöjlighetema att inom företagshälsovårdens rara erbjuda förebyggande tandvård. Utredningen föreslår förbättringar för tandvårdtill vissa handikappade. Beträffande specialisttandvården pekar utredningen påmöjUgheten för landstingen att lösa sin specialisttandvård i saraverkan. Dettahar särskild betydelse för de landsting sora inte har tUlräckligtbefolkningsunderlag för att själv kunna tillhandahåUa specialisttandvård.Specialisttandvården bör Uksora i huvudsak bedrivas i folktandvårdensregi, EnUgt direktiven skulle utredningen undersökafömtsättningama att knyta tandteknikerna närmare till försäkringen.