prop · G80379 · 1984-12-31 00:00:00 — : Detta ansvar skall dockej hindra att det kliniska orahändertagandet efter särskUda överenskommelsesker hos privattandläkare. Prop.1984/85:79 108 Specialisttandvården(referat) Socialslyrelsen, , , Spri,Landstingsförbundei, , ,, , läns landsting, , läns landsting,, . länslandsting, , låns landsting, Göteborgskommun, kommun, , TCO har tillstyrkt TU 78:s förslag. : Tillgången till nyutbildadespecialister är begränsad. Genom att landstingen haft ansvaret har denbegränsade raen successivt ökade tillgången på specialister kunnat spridas överlandet. Inom folktandvården är speciaUsterna som regel verksararaa på heltidraed de privat verksararaa specialisterna i stor utsträckning har begränsadarbetstid. Specialisterna har en viktig roll inom efterutbildningen. RRV: Utifrån ett samhällsekonomiskt perspektivväsentligt att begränsa utbyggnaden av specialisttandvården. RRV tillstyrkerutredningens förslag till organiserad samverkan mellan huvudmännen. Spri: Utredningen har dock i allt för ringaomfattning belyst speciaUsttandvården. Från vårdsynpunkt hade det varitönskvärt att få utbytbarheten mellan allmäntandvård och speciaUsttandvårdbelyst. Den förbättrade tandhälsan, dokumenterad i ohka epidemiologiskaundersökningar, visar att t.ex. pedodonti (barntandvård) ofta kan avdistriktstandvården. Landstingsförbundet:Mot bakgrund av den roll som specialistema skall spela- mer kompliceradearbeten, utbildning, ansvar för specialisttandvårdens inriktning - samtfördelningen av specialisterna över landet olämpligt att bygga upp parallellprivat specialistkår. Möjlighet finns tUl kollegialt erfarenhetsutbyte medsåväl den offentliga som privata tandläkarsektorn. landsting:Anser inte att behoven av tandregleringsvård är relativt väl tillgodosedda.Bästa förutsättningarna att utnyttja specialisternas kunnande på bästa sätt.Kunskaperna behöver spridas till allraäntandvården genom konsultationsinsatser.Talar för en koncentration tiU landstingen. Ersättningsetablering bör intetillåtas. komraer det att krävas särskilda åtgärder föratt tillgodose behovet av specialisttandvård. Det blir en avsevärd minskning avspecialistresurserna i i samband med nedläggningen avtandläkarhögskolans enhet vid . Statsmakterna måste på något sättbeakta detta. : Den positivautveckling som skett av de olika odontologiska specialiteterna tas ocksåfortsättningsvis bäst tillvara inom folktandvårdens ram. Inom de femspecialister som huvudsakligen behandlar vuxna patienter komraer i dagmerparten med remisser från privattandläkare. Samverkan mellan folktandvårdensspecialister och privattandläkarna fungerar f.n. på bästa sätt. 1984/85:79 109 : Bör genomsamverkansavtal delvis kunna orabesörjas av privattandvården. : Genom att landstingenhar haft ansvaret för specialisttandvården har en jämn spridning kunnat skeöver landet av heltidsarbetande specialister även när en bristsituationförelegat. Bör inte utesluta möjligheten till vare sig ersättnings- ellernyetablering inom specialiteter som riktar sig till vuxna. Storstadsregionernabör även här utgöra ett undantag. landsting: De vuxnas behov avspecialistvård är ännu ej fullt tUlgodosedd. Bästa förutsättningen för attdetta ska ske så snabbt som möjligt för att ge vård åt aUa på lika villkor ochinom rimlig ekonomisk ram är att den organiseras av landstingen. : Specialisttandläkarebör ha samma möjlighet som allmänpraktiserande tandläkare att etablera sigfritt. : Möjligt att kontrolleradimensioneringen. Målet att merparten av tandvården skall utföras avallmänlandläkare kan uppnås. Möjligheterna för landstingen att i samverkan medangränsande landsting lösa frågor kring specialisttandvårdens fortsattautbyggnad underlättas. : Bör finnas möjlighet äveni fortsättningen att bedriva specialisttandvård utanför folktandvårdens regi,dock i samverkan rörande saraordning och planering av den regionalaspecialistvården. Detta kan i fraratiden stiraulera fler tandläkare attvidareutbilda sig utan att vara beroende av landstingens utbyggnadstakt vadavser specialsittandvård. läns lanchting: De samhällsekonomiskaresurserna torde inte raedge en utbyggnad av specialistvården i någon störreomfattning. Erfarenheten visar att det är en förhållandevis kostnadskrävandevårdform. Det finns dock ett fåtal patientfall som är så komplicerade att debör handläggas av speciaUst. Landstingen har här möjlighet att göra nödvändigaprioriteringar. En viktig uppgift för specialisterna är att bedrivakonsultativa insatser. Det gör det möjligt för allmäntandläkaren atl utföraäven mera komplicerade arbeten. Specialisternas insatser blir sålunda delvis avfortbildande och handledande karaktär. Om specialisterna är knutna tillfolktandvården kan de på ett avgörande sätt medverka i att effektivavårdprogram blir reaUserade. En fri etablering av specialister leder sannolikttill att ett fåtal individer som efterfrågar det får en mycket avancerad vård.Det finns dessutom risk för att denna vård blir tUlgänglig huvudsakligen istorstadsområdena. Det skulle ytterligare förstärka den snedfördelning avvårdresurserna som finns . läns landsting: Kostnaderna är stora.Specialisttandvården bör endast erbjudas patienter med särskilt svårbehandladeoch komplicerade åkommor. Allmäntandvården bör kunna erbjuda ett brettvårdutbud. Bästa garantin för en riktig prioritering och en jämn regionalfördelning. 1984/85:79 110 läns lanchting: Möjlighet tilletablering inom försäkringen till speeialisttaxa bör dock finnas efter sammaprövning som föreslagits för aUmäntandläkare. Riskerna för överelablering sraå.Bör kunna styras genora diraensioneringen av specialistutbildningen.Specialistvården inte större än att dess tjänster för just speciaUstvård ochaktiviteter sora hör till detta sora konsultationer och utbildning efterfrågastill fullo. läns lanchting: Någorlunda järanfördelning av specialister. Risken är annars stor att allt för många specialisterföredrar att bU kvar på högskoleorterna och att de raer perifera landstingenfår svårigheter att rekrytera. Privatpraktiserande specialister endast till 50%av sin arbetstid verksararaa inora specialiteten. : Antingen inom enegen organisation, annat landsting eller odontologisk fakultet. Landstingetskall självt få avgöra vilka specialiteter som skall inrättas och också vilkendimensionering specialisttandvården i länet skaU ha. : För en liten huvudman betydelsefulltatt resurserna för och tillgången på denna vård garanteras på ett enhetligtsätt. TCO:Bl.a. ur resurshushållningssynpunkt. : Specialisttandvården förvuxna skall läggas under samraa geraensararaa ansvar som allmäntandvården förvuxna. Inget bärande skäl för att undanta specialisttandvården för vuxna frånprivat etablering. Såväl ersättnings- som nyetablering. Folktandvårdensutbyggnad (Synpunkterna återges i sin helhet) Sociahtyrelsen: De invändningar som reservantema riktarmot utbyggnaden av folktandvården till i samtliga landsting sora ettmedel att förbättra den regionala balansen har enligt styrelsens raening fåtten viss ökad tyngd genora den nuraera förbättrade balansen mellan tillgång ochefterfrågan på tandläkare. är emellertid medveten omatt efterfrågan kan stimuleras genom ekonomiska insatser. Enligt styrelsensraening finns det anledning att på nytt överväga motiven för den föreslagnalagfästa skyldigheten för varje enskilt landsting att bygga ut vuxentandvårdentiU . Särskilt stor bUr utbyggnaden - om förslaget genomföres - iStockholra, och Malraö. Enligt styrelsens mening behöver sålundamotiven, i nuvarande statsfinansiella läge, på nytt värderas raot bl.a. debetydande kostnadsökningar sora en sådan utbyggnad skulle raedföra förStockholms läns landsting och och Malmös korarauner.Utbyggnadsförslaget innebär vidare att i dessa privattandläkar-täta orarådentandläkarresurserna skall omfördelas från privattandvård till folktandvård såat en utbyggnad skett till utan att tandläkartätheten ökat. Medlenför en sådan betydande omfördelning har kommittén inte klart redovisat.Styrelsen vill för sin del hävda att en sådan kraftig 1984/85:79 111 omfördelninginte är möjlig att genomföra . Under allaförhållanden förutsätter styrelsen dock att en utbyggnad av vuxentandvårdeninom folktandvården kommer till stånd, som svarar raot avvuxentandvården räknat på riksnivå. Vid denna utbyggnad måste landstingen självfalletbeakta behovet av utbyggnad i egna bristområden och med hänsyn till föreslagnavård- och resursansvar planera för en bättre inoraregional fördelning avtandläkarresurserna. Det bör ankomraa på huvudmannen att vid upprättande avtandvårdsplaner i dessa visa hur vårdansvaret skall uppfyllas. : Den nya lagen ger relativtstort utrymme för landstingskomraunema att utforma sina egna vårdinsatser efterlokala och regionala behov och förutsättningar. finns betydandeskillnader meUan landstingen vad gäller uppbyggnaden av tandvårdensorganisation. Mot bakgrund av detta ställer sig verket tveksarat tillutredningens förslag om reglering av andelen folktandvård i varje landsting.Verket föreslår i avsnitt 1.3 nedan ett alternativt sätt att reglera hithörandefrågor. Förslaget komraer bland annat att raedföra enmycket kraftig utbyggnad av folktandvårdens vuxentandvård i de s.k.storstadsregionerna. ställer sig tveksarat till om denföreslagna utbyggnaden kan genomföras ens om den skall ske i taktmed att privatpraktiserande tandläkare lägger ned sin verksamhet. Enöverslagsberäkning raed hjälp av uppgifter från verkets tandläkarregistervisar, att antalet tandläkare sora upphör med sin verksamhet inte är av denstorleksordningen att det kan räcka för att genomföra en utbyggnad till påföreslaget sätt. Utredningens förslag om utbyggnaden av folktandvårdensvuxentandvård har heUer inte blivit föremål för någon reell kostnadskalkyl,varken i utredningens huvudbetänkande eller slutbetänkande. Utredningen har dessutora inte klart angivit hurandelen folktandvård skall beräknas, utan föreslår att närmare bestämmelser börutformas av efter samråd med landstingsförbundet. Det antydsatt beräkningen skall ske i förhållande tUl antalet tillgängligatandläkartimmar för vuxentandvård. , som haft till uppgiftatt insamla olika statistiska uppgifter om tandvårdsresursernas fördelningsedan tandvårdsreformen , har många gångar kunnat konstatera hur svåratolkningsproblemen är när det gäUer dessa statistikuppgifter. En i lag angivenprocentandel vuxentandvård inom folktandvården är således inte något mått somentydigt går att läsa ut av tillgänglig statistikinformation. Statskontoret: Av i betänkandet lämnade uppgifterom tandläkartäthet och folktandvårdens procentuella andel av vuxentandvårdenför de olika landstingsområdena framgår att det är snarare regel än undantagatt landsting med låg andel folktandvård av vuxentandvården har en förhållandevishög tandläkarläthet totalt. Att primärt sträva efter atl för folktandvårdenuppnå av vuxentandvården medför således inte att utbyggnaden avfolktandvården koncentreras till de tandläkarglesaste landstingen. 1984/85:79 112 Som framgår bl.a. av kalkylen som gjorts avutredningen i SOU 1982:50 medför en utbyggnad av folktandvården enligtutredningens förslag vissa ökade nettokostnader för landstingen beträffandedriften av folktandvården. RRV: Övervägande skäl talar mot att föreskriva attlandstingen skall håUa av resurserna för vuxentandvården. Eftersomlandstingen ges ett planeringsansvar bör det ankomma på den enskildehuvudmannen att planera och anpassa vården efter de lokala förhållanden som ärför handen. Vidare komraer sora tidigare antytts 35%-raålet i direkt konfliktmed målet om en jämnare regional fördelning av resurserna samt innebär förstorstäderna krav på en onödig expansion av tandvårdsresurserna. Enligt RRVsmening vet man också relativt litet om tandvårdsbehoven och efterfrågan påsikt. Detta borde vara en faktor som talar för att raan inte på ett tidigtstadiura binder sig för lokaler, personal etc., som kanske på ev.inte kan utnyttjas fullt ut. Spri: Spri anser att frågan om folktandvårdensutbyggnad ej bör låsas till en viss procentuell andel av vuxentandvården. Förnärvarande pågår en tydlig tandhälsoförbättring bland barn och ungdoraar ochtroligen också bland yngre vuxna. Resurser frigörs kontinuerligt i barn- ochungdomstandvården och kan riktas mot prioriterade behovsgrupper, t.ex. deäldre. Folktandvårdens andel av vuxentandvården kommer därigenom att kunnaöka. Det finns skäl att avvakta fortsatta effekter av framgångsriktandhälsovård. 1 rådande ekonomiska läge för landstingen måste den föreslagnautbyggnaden av folktandvården vägas mot andra angelägna områden inom densamlade hälso- och sjukvården. : Den utbyggnad avfolktandvården som utredningen föreslagit syftar till att uppnå det av hälso-och sjukvårdslagen uppställda målet - en god hälsa och en vård på lika villkorför hela befolkningen. Detta mål kan när det gäller tandvården endast uppnåsgenom att de tiUkomraande tandvårdsresurserna styrs till de områden som idaghar brist på tandvård och att tandhälsovård för vuxna byggs ut över helalandet. Utbyggnaden kan i princip ske genom folktandvården ellerprivatpraktiserande tandläkare. Folktandvårdens expansion har i först handskett på orter och regioner som har varit underförsörjda med tandvårdoch som i många fall är det. Expansionen kan dock inte fortsättningsvisbegränsas tiU för privattandvården mindre attraktiva områden om landstingenskall kunna uppfylla de olika former för ansvar som utredningen vill lägga pådem. Det är också angeläget att ge patienterna en reell valfrihet mellanfolktandvård och privattandvård på de orter där denna valfrihet ejfunnits. tillstyrker därför utredningens förslag. lanchting: Utredningens förslag omatt ålägga landstingen att svara för av vuxentandvården skulle avsevärtförsvåra för att förverkliga andra angelägna mål.Detta beror på att mycket resurser skulle behöva satsas för att "taöver" vård från den Prop.1984/85:79 113 privatasektorn till folktandvården. Som tandvårdsnämnden framhållit tar detta resursersom borde satsas på specialisttandvård, institutionstandvård och förebyggandeverksamhet, vår-doraråden sora också utredningen anser angelägna. Vid enprioritering bör dessa sistnäranda oraråden sättas i första rummet, särskilt omtandvården inte kan få ytterligare resurser i nuvarande ekonomiska läge. En motsägelse finns också i utredningens förslagatt ge landstingen ett orafattande planerings- och vårdansvar, somutredningen föreslår en detaljerad reglering i form av åläggandet att svara förminst av vuxentandvården. Enligt min mening har de enskilda landstingen debästa föratsattningarna för att planera och utforma tandvården. Dessa förutsättningarskulle beskäras kraftigt för vårt landsting om vi ska åläggas att svara för enså stor andel av vuxentandvården. Samarbetet med den privata tandvårdenunderlättas heller inte om vårt landsting skulle bli tvunget att "taöver" stora delar av den privata sektorn. : Utskottet ställer sigbakom utredningens förslag om en lagfäst andel av vuxentandvården. : För delöverensstämmer utredningens målsättning raed de raål för vuxentandvården med35% som fastställt i såväl tandvårdsplan som totalplan.Intentionerna i den nya hälso-och sjukvårdslagen, till vilken tandvården böranslutas, är att undvika detaljregleringar och i stället låta de enskildasjukvårdshuvudmännen besluta hur vården skall organiseras. Det bör då ocksåankomma på landstingen att avgöra i vilken takt en utbyggnad av vuxentandvårdenkan ske med hänsyn till andra angelägna vårdbehov och till rådande ekonomiskafömtsättningar. vill således förorda att utredningensförslag får tjäna som riktmärke för folktandvårdens fortsatta utbyggnad avvuxentandvården men att detta icke regleras i lag vare sig till volym ellertid. : Vuxentandvård drivs idagi landstingen "i lämplig omfattning". Folktandvården i länär utbyggd i sådan omfattning att nu når förutsatt att allatandläkartjänster är besatta. Utredningens mål innebär alltså inga extrainsatser från sida. HSN anser dock inte att landstingen i lag skallåläggas att svara för en viss nivå av vuxentandvården. Fördelningen raellan deolika vårdgivarna bör fastställas i tandvårdsplanen efter lokalafömtsättningar. läns lanchting: Tillämpat på situationeni G-län kan efter studium av distriktstandvårdens årsrapport för kalenderåret1982 och uppgifter från om privatandvården konstateras, attvid en insats om 49,på vuxenpatienter av distriktstandvårdens totalaarbetstid kommer man upp tiU en andel av länets samlade vuxentandvård(distriktstandvård -H privattandvård) om 33,. Med 50,tidsinsats har barn-oeh ungdomstandvården (), inkluderande militärtandvården då klarats av.Genom detta har det riksdagsbeslut angivna vårdmålet 1984/85:79 114 uppnåtts.En fördelning om av vårdtiden på vardera barn och vuxna skulle raed ganskastor säkerhet ge av totala vuxen-vårdstiden redan vid detta årets (1983)slut. Redan nu har folktandvården i detta län med vårdtiden för barn- ochungdomstandvård samraantagna av länets totala tandvård. Reservanternas sätt att räkna förefaller härförnuftigare, där folktandvårdens andel av den totalt raeddeladevuxentandvården i landet blir ett genomsnittstal för landet i dess helhet.Utgångspunkten i det första fallet, det egna huvudmannaområdet är för litet.Risken kan här bli inte blott kvantiativa utan också kvalitativa skUlnader. Mankan komraa att tala ora en Kronobergsstandard, en Västraanland-standard etc,etc. De stora anpassnings- och inpassningssvårigheternakoramer givetvis att drabba , och . Skall dessahuvudmannaområden kunna klara sin barntandvård med i princip s.k. blandadetjänster krävs en lång uppbyggnadstid. läns landsting: kan dock intetillstyrka utredningens förslag om ett lagfäst åliggande för varje huvudman attsvara för rainst av vuxentandvården inora resp. huvudraannaområde eftersomen sådan bestämraelse skulle medföra behov av en stor utbyggnad avfolktandvården i redan mycket tandläkartäta områden. Den utbyggnad avfolktandvården som skett och fortfarande sker enligt riksdagsbeslut ärenligt mening fullt tillräcklig för att tillförsäkra folktandvårdentillräckliga resurser för vuxentandvården. landsting: Samtliga tandläkartjänsteri den tandvårdsplan, sora upprättades för harej inrättats men trots detta är barn- och ungdomstandvården fullt organiseradsedan 1981. Minskat resurbehov inora barn- och ungdomstandvården de senasteåren har gett utryrarae för ökad mängd vuxentandvård. Den positiva utvecklingenberor förutom på den personella utbyggnaden i mycket stor usträckning på detovan nämnda ändrade vårdinnehållet. Tandsköterskor och hygienister har här fåtten allt större betydelse som resurs. Inora folktandvården har profylaxrutinerutvecklats och införts i såväl barn- och ungdorastandvården soravuxentandvården. Effekterna av denna vårdinnehållsmässiga förändring harfraraförallt kunnat konstaleras genora sjunkandemedelbehandlingstid per patient och behandlingsperiod. Framförallt i den organiserade barn- ochungdomstandvården har denna positiva utvecklingen tydligt kunnat avläsas menäven för de vuxna, som får regelbunden tandvård, är tendensen likartad. finns det således enligtdistriktsstyrelsens mening anledning att räkna med mindre behov av reparativtandvård än tidigare hos barn och ungdomar. Befolkningsutvecklingen förstärkerytteriigare denna minskning. Inom åldersgrupperna komraer likaså underperioden frara till 1990 ett relativt sett raycket litet behov av vårdresurseratt behövas för "norraalpatienten" eftersom gmndema för god tandhälsalagts inom den 1984/85:79 115 Övriga vuxna i aktiv ålder bör likaså kräva ett mindre behov avreparativ vård om profylax står till deras förfogande. Mot sådan bakgrund torderaedelbehandlingstiden uttryckt i tandläkartimmar per patient komraa attväsentligt minska . De resurser, som finns ifolktandvården, kan därför förväntas räcka till en ökande del av de vuxnastandvårdsbehov. I är det enligt beräkningar troligt att i slutet av1980-talet denna del kan motsvara föreslagna av vuxentandvården. Det ökadetandvårdsbehov inom folktandvårdens ram som ansvaret för pensionärer,institutionsbundna och handikappade kan ge upphov till är då ej medräknat. Styrelsen vill med stöd av det ovan anfördatillstyrka förslaget beträffande folktandvårdens ansvar för av de vuxnastandvårdsbehov, och har då styrelsen den uppfattningen att detta skakunna ske inom befintliga resursramar. Kravet att utbyggnad ska vara fullt klar1987 bör dock utgå. : motsättersig förslaget som inte kan anses rationellt eller vara i överensstäraraelseraed kravet på ett effektivt utnyttjande av befintliga resurser. Landstingetförordar en aktiv planering av tandvården i saraverkan mellan landsting ochprivata vårdgivare samt ett avvecklande av etableringsbegränsningen avprivatpraktiserande tandläkare (utom i , och ) för attstegvis förbättra fördelningen av resurser inora landstingsorarådet. : Tandvårdsdirektionenansluter sig till utredningens förslag raen vill saratidigt peka på vadutredningen också framhåller nämligen att utgångsläget varierar starkt raellanohka landsting som därför kan behöva olika för att uppfylla lagenskrav. Vi kan belysa detta förhållande med en del siffror från länslandsting avseende dels dels planeringen för perioden . För 1982rapporterar privattandläkarna till 453 000 arbetstimmar.Folktandvården i redovisar för samraa tid 142 000arbetstimmar (tandvård -h övrig tid). Detta ger i nu-läget en procentuellfördelning av arbetstiraraarna på privatsidan och påfolktandvården. Direktionen har utgått från följandeförutsättningar i två ohka alternativ. - tillförs folktandvården inganya tandläkartjänster inom distriktstandvården - revisionsintervallet inom barntandvården blir igenomsnitt - medelbehandUngstiden inom barntandvården är /barn - antaletbarn komraer att rainska och att öka. Med en sådan beräkning skulle t.o.ra. 198755 000 tiraraar ha överförts från 1984/85:79 116 folktandvårdensbarntandvård till dess vuxentandvård. Den totala vuxentandvården skulle då ökafrån . Om denna suraraa utgör av dentotala vårdtiden för vuxentandvården inora landstingsorarådet skulle antaletvårdtiraraar på privatsidan minska till 366 000 timraar. Enreducering med 87 000 timraar eller ca 61 tandläkare. Vårdtiden per försäkrad - som enligt var 1,46timraar 1980 i vårt landsting (raedelsiffran för riket 1.30)-skulle 1987 varaoförändrad. - tandläkartiraraarna inom privattandvården ligger1987 kvar vid siffra () - denna suraraa utgör av den totala vårdtideninora landstingsorarådet -revisionsintervalletinora barntandvården blir i genorasnitt feraton raånader -medelbehandlingstideninom barntandvården är 1987 1,1 timrae/barn - antalbarn koraraer att minska och att öka. Med dessa förutsättningar kan inom folktandvården 55 000 timmaröverföras från barntandvården till vuxentandvård. För att folktandvårdensandel av den totala vuxentandvården skall bli raåste dock ytterligare 47000 tiraraar tUlföras. Dessa tiraraar raotsvarar ca 28 tandläkartjänster raedenbart vuxentandvård. TiUgänglig vårdtid per försäkrad skulle i dettaaltemativ bli 1,81 tiraraar. Fördelningen av den totala vårdtiden mellanprivattandvården och folktandvården i är mycketojämn. Som exerapel kan näranas att inora koramun ärfolktandvårdens andel av den totala vuxentandvården medan deninom är . För att folktandvårdens andel av den totalavuxentandvården skall bU inom hela landstingsorarådet raåste det ske enorafördelning och/eller ett tillskott av tandläkartjänster inora folktandvårdenoch/eller en reducering av antalet privatpraktiserande tandläkare av varierandeorafattning inora koramunerna. Någon väsentlig utbyggnad av folktandvårdensdistrikts- eller sjukhustandvård synes i dagens ekonomiskasituation dock knappast kunna ske. : Vi anser det eraellertidinte riktigt att det i lag fastlägges hur stor dela av vuxentandvården soralandstingen skall svara för. I den nya hälso- och sjukvårdslagen geslandstingen stor frihet att organisera sin sjukvård. Motsvarande frihet börgälla även på tandvårdsorarådet. Det bör enhgt vår bestämda mening överlåtas åtlandstingen att själva besluta om Prop.1984/85:79 117