prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — Av intresse i förevarande sammanhang är i första hand defall då Gänsten i enlighet med det anförda är felaktig på grund av att denavviker från marknadsföringsuppgifier som genom annonsering, spridning avbroschyrer e.d. eller andra marknadsföringsuppgifter har lämnats direkl lillkonsumenterna av en branschorganisation, en maierialleverantör, en materialtillverkareeller någon annan tredje man. Dessa fall anges i 10 8 första slycket 2 och 3.Genom hänvisningen i förevarande bestämmelse lill dessa regler besläms kretsenav dem som kan bli ansvariga mot konsumenten enligt beslämmelsen. De som sålunda bär ell marknadsföringsansvar molkonsumenten enligt förevarande beslämmelse är till en bönan andra näringsidkaresamt branschföreningar och liknande organisationer som vid marknadsföring harlämnal uppgifter under sådana förhållanden att det får anses ha skett förnäringsidkarens dvs. konsumenlens motparts räkning (se 10 8 första styckel2). Vidare gäller det leverantörer av material tid tjänsien och andra itidigare led såsom maleriallillverkare. materialimportörer, male-rialgrossisterm. (se 108 första stycket 3). För att tredje man som har nämnls skall bliskadeståndsskyldig mol konsumenten enligt förevarande beslämmelse krävs till enböGan att han vid marknadsföring - i fall som avses i 108 första styckel förnäringsidkarens räkning - har lämnat en vUseledande uppgift av betydelse för bedömningenav Gänslens beskaffenhel eller ändamålsenlighel. Belräffande innebörden avuttrycken "marknadsföring" och "uppgifl av beiydelse förbedömningen av Gänslens beskaffenhet eller ändamålsenlighel" får hänvisastill vad som har anförts vid 108 försia stycket. Med "vilseledande"uppgifier avses, på samma säll som i 7 och 14 88 konsumenlköplagen, givelvisockså uppgifter som är vilseledande därför att de är direkl orikliga (se prop.1973; 138 s. 214-216, jfr även specialmotiveringen lill 10 8 försia styckel).Frågan om en uppgift är vilseledande skall i princip bedömas från objektivsynpunkl (se prop. 1973:138 s. 217). Vidare krävs all Iredje mannen har lämnal den vilseledandeuppgiflen uppsåtligen eller av vårdslöshet. Uppsåld eller vårdslösheten skalltäcka de faktiska förhållanden som gör atl uppgiflen objeklivi sett framsiårsom vilseledande. Vad som skall räknas som vårdslöshel från iredje mans sidafår avgöras enligt vanliga kriterier Gfr prop. 1973: 138 s. 264-265). Del krävsinle atl vårdslösheten har varil särskilt kvalificerad. Marknadsföringsuppgifter från en branschorganisation, enmaleriallillverkare eller någon annan iredje man kan gälla beskaffenheteneller lämp- Prop.1984/85:110 289 ligheten av elt visst material, viss metod e.d. somanvänds för en Uänst 33 § KtjL eller andra förhållanden som kan sägas existeranär uppgiften lämnas. 1 ett sådani fall torde bedömningen av vad som är envilseledande uppgift och av frågan om Iredje mans vårdslöshet e.d. enligtförevarande bestämmelse i princip inte komma atl skilja sig från motsvarandebedömning enligt 14 8 konsumenlköplagen avseende uppgifter om varor. När det gäller Gänster kan marknadsföringsuppgifter somhar lämnals av en iredje man - framför allt i fall som avses i 108 första styckel2 -emellertid också ta sikle på utförandels kvalitet eller på beskaffenheten m.m. av slutresultatet, dvs. produkten av arbete och material Gfr specialmoliveringentill 10 8 första slycket). Uppgiflerna avser då förhållanden som ligger iframtiden, och deras riktighet i del enskilda fallet är beroende avnäringsidkarens kommande prestationer. Denna situalion saknar i praktikenmotsvarighet när det gäller tredje mans marknadsföringsansvar vid konsumenlköpenligt 14 8 konsumenlköplagen. Givetvis kan del i allmänhel inle komma i fråga all enligtförevarande beslämmelse ålägga l.ex. en branschorganisation, som bedriver marknadsföringför medlemmarnas räkning, skadesiåndsskyldighel mol konsumenten på gmnd av atlen medlem i elt vissl fall har ulfört en prestation som är klart sämre än detnormala. Denna begränsning följer av kravet på atl iredje mannens uppgifl skallha varil vilseledande i och för sig. Som har berörts i avsnitt 2.7 innebärdelta alt krilik skall kunna riktas mot uppgiften som sådan när den lämnas. Föratt exempelvis en branschorganisation skall bli ansvarig enligt bestämmelsenför sådana uppgifter som har berörts bör del därför i princip krävas alluppgifterna har saknat läckning i vad som normalt kunde förväntas komma tillutförande. Självfallet kan bedömningen härvidlag dock bli beroende avmarknadsföringsuppgiflens utformning i det enskilda fallel. En fömtsättning för tredje mans ansvar enligt förevarandebestämmelse är slutligen, som har berörts, att Gänsten enligt 108eller 15 8 andra styckel är att anse som felaktig på grund av alt en av tredjeman vid marknadsföring lämnad uppgift har varil vilseledande. Detta villkor för tredje mans ansvar innebär först ochfrämsl att del fordras alt den vilseledande uppgiften kan antas ha inverkal påavtalet om Uänsten Gfr 14 8 konsumenlköplagen och specialmotiveringen lill 108första slycket konsumenltjänsllagen). Vidare innebär det atl tredje man inte blir ansvarigenligt beslämmelsen på gmnd av en vilseledande uppgift som har rältals påett tydligt sätt. följer av beslämmelserna i 108 andra slyckel och 15 8andra slyckel. 1 enlighet med vad som har anförts i specialmotiveringen lillförstnämnda bestämmelse bör tredje man härvid kunna åberopa även ell generellträtlelsemeddelande, lämnat l.ex. i lidningsannonser, under förulsättning attmeddelandet uppfyller de där berörda kraven på tydlighet och tillräckligspridning. Skälen för all tredje man bör ha en sådan möjlighet atl åberopa 19 1984/85. 1984/85:110 290 rättelsemeddelandengenom lidningsannonser o. d. har redovisats i avsnitt 33 8 KtjL 2.7 Gfrbelänkandet s. 168-169). Någon direkl molsvarighel lill denna möjlighel finnsvisserligen inie f.n. enligi 14 8 konsumenlköplagen. I praktiken torde dennaskillnad dock inte bli särskilt betydelsefull Gfr prop. 1973:138 s. 263-264). Avvad som har sagls vid 10 8 andra stycket framgår all en Iredje man som harlämnal en vilseledande marknadsföringsuppgifi naturligtvis inte heller drabbasav skadesiåndsskyldighel enligt förevarande beslämmelse, om den näringsidkaremed vilken konsumenien ingår avtalet om Uänsten tydligt rättar uppgiften,så att denna blir helt tillrättalagd eller neutraliserad. Vid108 första styckel har nämnts att enligt den beslämmelsen, och därmed enligt 158 andra slyckel, i princip endasl sådana uppgifier blir av betydelse som haringått i marknadsföringsåtgärder vilka kan anses riktade till konsumenter iallmänhet eller lill den ifrågavarande enskilde konsumenten. Denna begränsningär i och för sig aktuell även vid tillämpningen av förevarande bestämmelse. Föralt iredje man skall bli ansvarig för en vilseledande marknadsföringsuppgifi ärdet emellertid inte nödvändigt att del är tredje mannen själv som har låtit uppgifteningå i just sådana marknadsföringsåtgärder. Detta kan i stället ha skett l.ex.genom att näringsidkaren i samband med avtalets ingående eller i annanmarknadsföring till konsumenter har åberopat en vilseledande uppgift som enmaterial-tillverkare e.d. har lämnat i en broschyr eller elt annatmarknadsföringsmeddelande, vilkel har varil riklal uteslutande tillnäringsidkare. Med hänsyn lill alt det är en förulsällning för tredje mannensansvar atl denne har lämnal den vilseledande uppgiflen uppsåtligen eller avvårdslöshet kan det inle anses obilligi atl han i ett sådant fall får svara fördenna även i förhållande till konsumenten. Föreliggerde förutsättningar som anges i bestämmelsen, är tredje mannen skyldig atlersälla konsumenten för i princip all skada som denne tillfogas på grund av allUänslen till följd av den vilseledande uppgiften är felaktig. 1 detta hänseendekan i huvudsak hänvisas till vad som har anförts vid 31 8. Av tredje styckel iförevarande paragraf framgår atl skadeslåndsskyldighelen omfattar ävenersättning för skador på föremålet för Gänsten m. m. Den omfattar däremol inleersättning för evenluella personskador (se 35 8). Bestämmelsenhar avfattats med tanke på den situationen att uppgiften härrör från en visstredje man. Identiska uppgifter kan emellertid ha lämnals av flera som hör lillden krets av ansvariga som anges i bestämmelsen. I så fall kan solidariskskadeständsskyldighet bli aktuell Gfr 5 kap. 6 8 skadeståndslagen saml prop.1973: 138 s. 264). Tredje man kan givelvis också bli ersättningsskyldigsolidariskt med näringsidkaren, t. ex. om denne har på sätt som nämndeslill konsumenten vidarebefordrat en vilseledande marknadsföringsuppgift somhärrör från en materialtillver- Prop.1984/85:110 291 käre e.d. och näringsidkaren inle kan visa att han varkeninsett eller bort 33 8 KtjL inse atl uppgiflen var vilseledande Gfr 31 8). Det bör påpekas atl iredje mans ansvar enligt förevarandebestämmelse i princip är självständigt i förhållande till näringsidkarensansvar på grund av fel hos Gänsten. För all konsumenten skall kunna vända sigmol en tredje man med elt skadeståndsanspråk enligt beslämmelsen krävs alltsåinle att konsumenten åberopar det uppkomna felel genlemol näringsidkaren. Omkonsumenien å andra sidan gör delta och erhåller viss kompensalion avnäringsidkaren genom l.ex. dl avhjälpande av felet eller etl prisavdrag, kankonsumenien givelvis inle få ersättning i motsvarande hänseende i form avskadeslånd från tredje man. Det uppställs inte någol krav på atl konsumenien skallreklamera för att kunna göra gällande ett skadeståndsanspråkenligt förevarande bestämmelse. Etl sådani krav har inle ansetts behövligl närdet gäller Iredje mans marknadsföringsansvar enligi 14 8 konsumenlköplagen ochbör därför kunna undvaras även i detta sammanhang (se prop. 1973: 138 s. 265). Bestämmelsen utgör en motsvarighet till regeln i 14 8andra meningen konsumenlköplagen, vilken infördes i samband med tillkomsten avmarknadsföringslagen. Den torde inle fordra några särskilda kommentarer Gfrprop. 1973: 138 s. 136). Det bör dock anmärkas att bestämmelsen endasl avserinformalion som vederbörande iredje man enligt marknadsföringslagen har ålagtsatt lämna vid marknadsföring. Underlåter den näringsidkare som är konsumenlensmotpart i avtalet om en Gänsl alt lämna sådan informalion som han enligtmarknadsföringslagen har ålagts att lämna vid marknadsföring, blirnäringsidkaren ansvarig enligt 11 och 31 88. 1 bestämmelsen slås fasl all tredje mansskadesiåndsskyldighel enligt första och andra styckena även omfattar ersättningför skada på föremålet för Uänsten eller på annan egendom som tillhörkonsumenien eller någon medlem av hans hushåll. Belräffande bestämmelsensnärmare innebörd kan i huvudsak hänvisas lill specialmoliveringen lill 31 8andra slyckel. Som ell exempel på fall då beslämmelsen blir aktuell kannämnas följande. En tillverkare av etl medel för färgning av tyg har vidmarknadsföring uppgelt att tyg som färgals med medlet inle fäller vidIvällning. Tillverkaren har därvid av vårdslöshel - eller trols ell åläggandeenligi marknadsföringslagen - underiåtit alt ange all della inie gällerbelräffande vissa lygkvaliteter. Med ledning av uppgiflen avtalar konsumentenmed närigsidkaren om färgning av etl plagg med del ifrågavarande medlet. Närkonsumenien senare tvättar det färgade plagget fäller delta så att del blir fuhoch obmkbart varjämte andra, tvättade plagg förslörs. Prop.1984/85:110 292 sumenien har då rätt lill ersättning av medletslillverkare för de förslörda '* * KtjL plaggen m. m. Med hänsyn lill atl tredje man inle slår i någolavlalsförhållande lill konsumenten kan ål tredje man inte ges den möjlighel somnäringsidkaren har alt genom avtal friskriva sig från eller begränsa ansvarelför eventuella förluster i näringsverksamhet till följd av sådana sakskador somavses i förevarande beslämmelse Gfr 31 8 andra slyckel och 32 8 Iredjestycket). Situationen torde vara så sällsynt förekommande atl del inle hellerfinns anledning alt särskilt reglera den på annat säll. Om skyldigheten atl utge skadestånd skulle vara oskäliglbelungande med hänsyn till den skadeståndsskyldiges ekonomiska förhållanden,kan skadeslåndel jämkas efler vad som är skäligl. Härvid skall även beaklasföreliggande försäkringar och försäkringsmöjligheler på den skadelidandes sida,den skadeståndsskyldiges möjligheter att förutse och hindra skadan samt andrasärskilda omsländigheter. (Jfr 4 kap. 5 8 tredje slyckel i ulredningens förslag) Paragrafen ger möjlighet all jämka dt skadeslånd somannars skulle utges av näringsidkaren eller tredje man enligt 31-33 88, omskyldigheten att utge fullt skadestånd skulle vara oskäligtbelungande för den skadeståndsskyldige. Belräffande näringsidkaren ärparagrafen i och för sig lillämplig också om skadeståndsskyldigheten imolsvarande fall grundas på avtal, t.ex. om näringsidkaren genom avtalet om enUänsl har ålagit sig skadesiåndsskyldighel på grund av fel eller dröjsmål e.d.hell oberoende av försummelse på hans sida. Paragrafen är tillämplig även på Gänster som avserförvaring. Hithörande frågor har i den allmänna moliveringen berörtsi avsnitt 2.6 och 2.7 Gfr även avsnitt 2.11.4). Sådana Gänsler som omfattas av konsumenttjänsllagen uiförsofta av hantverkare och andra småförelagare med begränsade ekonomiska resurser.Särskili med hänsyn lill della förhållande kan del inlräffa altskadeslåndsskyldighelen på grund av fel och dröjsmål m.m. - som i principinnebär skyldighel alt ersätta konsumenien fullt ul för hela dennes ekonomiskaskada - leder lill en belaslning på den skadeslåndsskyldige som blir oskäliglstor. 1 sammanhanget måsle beaktas att konsumenlens rätl till skadeslånd enligilagen - med vissa begränsade undantag - är tvingande lill konsumenlens förmånoch alltså inle kan inskränkas genom avtal. Som har framhållits i den allmännamotiveringen bör det därför finnas en möjlighet atl i vissa fall jämka etlskadeslånd som annars skulle utgå till konsumenien (eller lill en medlem avhans hushåll). 1984/85:110 293 Del kan emellertid inle anses lämpligt all öppna en merallmän möjlighet 34 § KtjL till jämkning efler skälighel. Detla skulle stå imindre god överensslämmelse med de grundläggande ställningstaganden som harredovisats i avsnitt 2.6 och med vad som i allmänhet gäller beträffandeskadeslånd i sådana avialsförhållanden som del här är fråga om. En vidsiräckimöjlighel lill jämkning kan vidare medföra osäkerhel vid iiilampningen avskade-ståndsreglerna och därmed försämra möjlighelerna lill uppgörelser ulomrälla. En beslämmelse om jämkning bör därför begränsas till undantagsfallmotsvarande dem som regleras i 6 kap. 2 S skadeståndslagen och la sikle på atlförhindra obilliga ekonomiska verkningar för i försia hand mindre företagare. Jämkningsregeln i 6 kap. 2 5 skadeståndslagen är i och försig lillämplig även i avtalsförhållanden. Med hänsyn till de särskildarättsregler som gäller inom avtalsrätten Gfr 1 kap. 1 8 skadeståndslagen) ärutrymmet för jämkning av skadestånd i avtalsförhållanden med stöd av denbestämmelsen emellertid mycket begränsal. Delta gäller i synnerhet om denskadeståndsskyldige är näringsidkare och skadeslåndsskyldighelen beror på althan har åsidosatt en s.k. huvudförpliktelse i avlalel. Del är vidare tveksamti vad mån jämkning kan ske enligt den nämnda beslämmelsen närskadeslåndsskyldighelen - så som i slor ulslräckning blir fallel när del gällernäringsidkarens ansvar enligi konsumenttjänsllagen grundas på särskildalagregler som innebär elt s. k. presumlionsansvar. Beträffande dessa frågor kanhänvisas lill prop. 1975: 12 s. 178, SOU 1971:83 s. 52-54 samt till ,Om jämkning av skadestånd, 1982, s. 285-289. Mot bakgrund av del nu anförda har förevarande paragrafslällls upp. Paragrafen har ulformais i nära anslulning lill 6 kap. 2 8skadeståndslagen och klargör att jämkning kan ske på liknande grunder somenligt den bestämmelsen, trots att det här är fråga om avtalsförhållanden ochtrots att ansvarssituationen har sådana inslag atl jämkning med stöd av 6 kap.2 S skadeståndslagen knappast skulle kunna komma i fråga. Bestämmelsens undantagskaraklär framgår av atl enförulsällning för jämkning är att skyldigheten atl ulge skadeslånd skulle varaoskäligt betungande med hänsyn till den skadesländsskyldiges ekonomiskaförhållanden. I prakliken belyder delta alt skadeståndet, för all jämkningöver huvud taget skall komma i fråga, i allmänhel måsle uppgå till etl i ochför sig ganska belydande belopp. För atl elt skadeslånd i förevarande sammanhangskall kunna betraklas som "oskäligl belungande" lorde del vidarefordras atl skadeslåndel är avsevärt slörre än vad som kan anses motsvara en"normal" skaderisk i den skadeståndsskyldiges verksamhet. Dennasnatur får alltså direkl betydelse för jämkningsfrågan. Del bör nämligen vara enuigångspunkt vid tillämpningen av beslämmelsen att normala skaderisker ärinkalkylerade vid prissäiting eller på annat säll ekonomiskl beaktade iverksamhelen. Konsumenien skall i princip inle behöva finna sig i jämkning avelt skadestånd av den anledningen all han har råkal anlila en näringsidkare meden dåligl planerad rörelseekonomi. Prop.1984/85:110 294 Delta innebär att frågan om jämkning, i enlighet med vadsom har sagls i 34 § KtjL avsnill 2.6.1, torde bli aktuell huvudsakligennär del är fråga om särskilt slora s.k. följdskador av exempelvis ell fel hosUänslen eller särskilt betydande sakskador av del slag som avses i 32 S. Som framgår av specialmotiveringen lill I 8 är del avsettatt lagen skall ges ell vidsträckt tillämpningsområde och bl.a. omfatta falldär den som utför en Gänst gör della inom ramen för en ganska blygsamyrkesmässig verksamhet, t.ex. på sin frilid. Självfallel kan del sagdabehöva modifieras i sådana fall, under förutsättning atl konsumenten har haftklart för sig att han anlilal en sådan person. skadestånd kan inte anses oskäligt betungande för denskadeslåndsskyldige, om skadeståndet täcks av en försäkring på hans sida ellerom den skadeståndsskyldige är l.ex. etl sådant större förelag som är alt bedömasom en s. k. självförsäkrare (se prop. 1975: 12 s. 138 och 176). I princip börjämkning inte heller komma i fråga när den skadeståndsskyldige av annananledning har underlåtit att teckna en försäkring som kunnat täcka skadeståndetoch som han i sin egenskap av näringsidkare objeklivi sett borde ha tecknat.Det bör emellertid påpekas atl möjligheterna för en näringsidkare atl tecknaen ansvarsförsäkring som läcker skador av del slag som del här gäller i vartfall f.n. torde vara begränsade. Vidare bör även i del nu berörda hänseendethänsyn kunna las lill om den skadeslåndsskyldige bedriver enbart en blygsamverksamhet på sin frilid e.d. För att jämkning skall kunna ske enligt bestämmelsen ärdel inte tillräckligt atl skadeståndet i och för sig är betydande,beloppsmässigl faller utanför ramen för del normala med hänsyn lillverksamhelens art och inle täcks av försäkring. Skadeståndet skall trots detlainte jämkas, om det likväl kan bäras av den skadeslåndsskyldige utan sådanauppoffringar som kan betecknas som oskäliga med hänsyn till hans ekonomiskaförhållanden i övrigt. Detta torde i praktiken innebära alt jämkning i regelkommer i fråga endast när den skadeståndsskyldige är en fysisk person somdriver sin verksamhet under enskild firma och sålunda drabbas av ett personligtoch i princip obegränsat ansvar. I ett sådant fall bör frågan om vad som är attanse som oskäligl betungande med hänsyn till den skadesländsskyldigesekonomiska förhållanden kunna bedömas på huvudsakligen samma säll som enligt 6kap. 2 8 skadeståndslagen (se prop. 1975: 12 s. 176-177). Härvid bör dockbeaktas vad som lidigare har sagls om att den skadeståndsskyldige iförevarande sammanhang i allmänhel måsle svara för vad som inte avsevärtöverstiger normal skaderisk i hans verksamhet. Del är emellerlid inle uteslutet att jämka elt skadeståndmed slöd av förevarande beslämmelse även när den skadeslåndsskyldige är enjuridisk person. År del fråga om etl handelsbolag med begränsade ekonomiskaresurser, bör hänsyn sålunda kunna las till att en enskild bolagsman slutligtkan drabbas av en personlig ansvarsbörda motsvarande den som åvilar en enskildnäringsidkare. Också när den skadeslåndsskyldige är ett aktiebolag Prop.1984/85:110 295 e.d. bör jämkning undanlagsvis kunna ske, såsom dåskyldighelen att utge 34 § KtJL fullt skadestånd skulle få förödandekonsekvenser för etl mindre familjeföretag som drivs i akliebolagsform ochandra skäl inle lalar mol jämkning. Vid bedömningen av om skyldighelen all ulge fulllskadestånd skulle vara oskäligl belungande med hänsyn till denskadesländsskyldiges ekonomiska förhållanden skall enligt beslämmelsen ocksåbeaklas olika särskilda omsländigheter i det enskilda fallel. Av bestämmelsensutformning framgår att det här är fråga om omständigheter som, närskadeslåndsskyldighelen väl är av sådan omfaUning atl spörsmålet om jämkningaktualiseras med hänsyn till den skadeståndsskyldiges ekonomiska situation, kaninverka på oskälighdsbedömningen enligt beslämmelsen. Det är alltså inte frågaom självständiga grunder för jämkning. Till en böan nämns föreliggande försäkringar ochförsäkringsmöjligheter på den skadelidandes sida. Belydelsen av försäkringaroch försäkringsmöjligheter på den skadesländsskyldiges sida har redan lidigareberörts. Om konsumenten har en försäkring som täcker den ifrågavarande skadanbör jämkning kunna ske trots att skyldighelen all utge fullt skadestånd inteutgör en lika stor belastning på den skadesländsskyldiges ekonomi som annarsskulle fordras. Har konsumenien medveld underiåtil alt hålla en sådanförsäkring som är klart sedvanlig i hans förhållanden, bör hänsynen lillkonsumentens ekonomiska intresse i vart fall inle hindra en jämkning som framsiårsom befogad med hänsyn till den skadesländsskyldiges ekonomiska förhållanden.Detta bör i regel kunna gälla vid medveten underiåtenhel atl hållabrandförsäkring på byggnader. Även i andra fall kan en medvelen underiåtenhetall hålla etl rimligt försäkringsskydd framslå som så oförsvariig att den kanfå samma inverkan vid bedömningen av jämkningsfrågan, l.ex. vid underiålenhetalt försäkra särskilt dyrbara konstföremål Gfr prop. 1975:12 s. 177 samt prop.1977/78:126 s. 24 och 48 O- Vidare nämns den skadesländsskyldiges möjligheier atlförutse och hindra skadan. Har näringsidkaren varil medvelen om att t. ex. ellfel eller elt dröjsmål eller en oförsiklighd vid utförandel av Gänsten skullekunna medföra en särskilt slor skada, exempelvis därför alt konsumenien hargjort näringsidkaren uppmärksam på en speciell skaderisk, och har näringsidkarenhafl goda möjligheter all förebygga skadan genom all iaktta särskild omsorgeller vidta särskilda skyddsåtgärder e.d. men underiåtit detta, är detnaturligtvis omständigheler som lalar mol jämkning. Å andra sidan börnäringsidkarens siiuaiion kunna bedömas mildare än annars, om det varit svårtför honom att förutse l.ex. en betydande följdskada av etl fel eller eltdröjsmål. Vid bedömningen av om jämkning av ett betungandeskadestånd bör ske kan enligt bestämmelsen hänsyn tas även till andra särskildaomsländigheter som gör atl situationen avviker från del genomsnittliga och somdärför kan lala för eller emol jämkning. hör sådana omsländigheler som den 1984/85:110 296 skadesländsskyldiges särskilt slora eller ivärtom ringaskuld till skadans 34 § KtjL uppkomsl. Vidare bör givelvis beaklas om denskadeslåndsskyldige har möjlighet all i sin lur vända sig mol någon annan,t.ex. en underentreprenör eller en materialleverantör, för atl få hela elleren del av skadeståndet till konsumenien täckt. År della fallel, kan delutesluta jämkning. Om skadan har vållats genom l.ex. försummelse av enunderenireprenör som skulle ha kunnat ersätta denna bör näringsidkaren i regelinle kunna åberopa förevarande bestämmelse, om anledningen till atlskadestånds-skyldigheten blir särskilt belungande för honom är att han iavtalet med underentreprenören har gått med på avtalsvillkor som begränsardennes ansvar.