prop · G80333 · 1984-12-31 00:00:00 — På de flesta av de punkter som remissinstanserna harberört är det dock inte möjligt alt i svensk rätt införa bestämmelser förinternationell järnvägsbefordran som avviker från COTIF. På några andra punkterhar emellertid de fördragsslutande staterna vissa möjligheter all införa ensärreglering. Jag kommer i det följande (avsnill 7.3) att ta upp några av dessafrågor. De brister som COTIF har är enligt min mening uppenbarligen inte avsådan vikt alt de kan anföras som skäl för att skulle avstå från atttillträda fördraget. Förmin del anser jag det självklart att också i fortsättningen skall deltai del internationella järnvägssamarbetel inom ramen för denkonventionsreglering som COTIF innebär och som kommer att gälla i de flestaeuropeiska länder och i en del länder i och . Jagförordar därför alt tillträder COTIF. 1984/85:33 203 7.2 Metoden för att införliva COTIF med svensk rätt Mitt förslag: Bihang A och bihang B lill COTIF (ochCIM) införiivas med svensk rätt genom inkorporation och kommer därigenom altgälla som svensk rält i sin franska lydelse. Från inkorporation av bihang Aundantas de bestämmelser som reglerar järnvägens ansvarighel för skada vidbefordran av resande. I delta hänseende tillämpas I och 2 kap. i förslaget lilljämvägstrafiklag. Vissa processrätlsliga regler transformeras lill svensklagtext. Bilaga I till bihang B (reglementet om inlernalionelljärnvägsbefordran av fariigl gods, RID) införlivas med svensk rätt genomförordning med inkorporationsmetoden. Protokollet om immunitet och privilegierför OTIF införlivas med svensk rätt genom ändring i bilagan lill lagen(1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Promemorieförslaget överensstämmer i huvudsak med mittförslag. Remissinstanserna tillstyrker promemorieförslagel. Skäl för mitt förslag Olika metoder för att införliva internationellaöverenskommelser med den svenska rättsordningen I svensk räll finns inle några föreskrifter om hurbestämmelserna i en internationell överenskommelse som tillträder skallinförlivas med den svenska rättsordningen. Den praxis som har utbildats innebärföljande. Om bestämmelserna i en överenskommelse berör uteslutandestaten som sådan, dvs. dess rättigheter och skyldigheter i förhållande lillandra staler, krävs inte några särskilda lagstiftningsåtgärder. Närbestämmelserna berör myndigheternas eller enskildas handlande, utgår mandäremot ifrån all det behövs en särskild stalsrättslig akt vidsidan av beslutet om tillträde som gör att konventionens bestämmelser blirtillämpliga i . Detla sker genom att en lag eller annan författningutfärdas genom vilken bestämmelserna i överenskommelsen införlivas med densvenska rättsordningen till den del dessa bestämmelser saknar motsvarighet i ellerstrider mol de gällande svenska rättsreglerna. När en överenskommelse skall införlivas med svensk rätt,kan två olika metoder komma i fråga. Överenskommelsens bestämmelser kan sålundainförlivas med svensk rätt antingen genom s.k. transformation eller genom s.k.inkorporation. Vid transformation omarbetas de delar av deninternationella överenskommelsen som behöver införlivas med svensk rält lillsvensk författningstext. Därvid används den teknik i fråga om systematik ochspråkbmk 1984/85:33 204 som normalt används vid renl intern lagstiftning. Ettalternativt förfarande är all en konvenlionstexl, som är avfattad enbart påfrämmande språk, i en mer eller mindre ordagrann översättning lill svenska tasin i den svenska författningen. I detta fall är det den svenska översättningensom är den gällande författningen. Inkorporation innebär all del i en lag eller annanförfattning föreskrivs att konventionens bestämmelser direkt gäller i Sverigeoch skall tillämpas av de svenska myndigheterna. När inkorporationsmetodenanvänds, blir den autentiska konvenlionstexten - på ett eller flera främmandespråk gällande svensk författningstext. Som ell hjälpmedel brukar vid sidanav de autentiska texterna också publiceras en översättning av överenskommelsentill svenska. När konvenlionsbeslämmdser överförs till svensk räll, hari praxis använts både transformationsmetoden och inkorporationsmetoden. Denförra metoden kan alltid användas, medan den senare metoden endast kan komma ifråga när del gäller sädana överenskommelser vilkas bestämmelser utan vidarekan tillämpas av svenska domstolar och andra myndigheter.Transformationsmetoden har vanligen använts när del har gällt konventionsbestämmelserinom civilrätten, straffrätten eller processrätten. Del finns dock exempel påall även civilrätlsliga konventioner har införlivats med svensk rält genominkorporation. Delta förfarande användes t.ex. i samband med att Sverigetillträdde konventionen om fraktavtalet vid internationell godsbefordran pä väg(den s.k. ). I vissa fall har båda metoderna använts i fråga omsamma internationella överenskommelse. Vissa delar av överenskommelsen har dåinförlivats genom inkorporation, medan andra delar har transformerats genom attomarbetas till svensk lagtext. Valet av metod för att införliva COTIF med svensk rätt I departementspromemorian föreslås all COTIF i huvudsakinförlivas med svensk rätt genom inkorporation. De remissinstanser som haryttrat sig i denna fråga har tillstyrkt förslaget i departementspromemorianeller lämnat detta utan erinran. För egen del vill jag anföra följande. De problem som uppkommer när internafionellaöverenskommelser skall införlivas med svensk rätt har behandlats av utredningenom förfatl-ningspublicering m. m. i betänkandet (SOU 1974: 100) Internationellaöverenskommelser och svensk rätt. I betänkandet diskuteras ingående fördelaroch nackdelar med inkorporations- resp. transformationsmetoden. I detlahänseende hänvisar jag lill betänkandet. När det gäller COTIF är försl att märka att fördraget äravfattat på franska. Det finns sålunda inle nägon autentisk svensk text. Ifråga om överenskommelser där svensk autentisk text saknas bör enligt minuppfattning huvudregeln vara all överenskommelsen införlivas med svensk rält Prop.1984/85:33 205 Även i fråga om sådana överenskommelser finns del dock enliglmin mening fall dä inkorporationsmetoden bör användas. Del finns sålundaöverenskommelser som i huvudsak riktar sig lill sådana myndigheter och enskildarättssubjekt som inte har någon svårighet att ta del av överenskommelsensinnehåll på det främmande språket, i vart fall inle om de kan använda en svensköversättning som hjälpmedel vid tillämpningen. I sådana fall kan det enliglmin mening godtas all den ulländs-ka texten blir gällande författningstext iSverige, om del inle av rätlslek-niska eller systematiska skäl i stället ärlämpligt all inarbeta bestämmelserna i befintlig lagstiftning pä området. COTIFinnehåller bestämmelser av olika slag. I själva fördraget finns föreskriftersom bara berör de fördragsslulande staternas inbördes rättigheter ochskyldigheter. Av delta slag är de bestämmelser som reglerar verksamheten förMellanstatliga organisationen för internationell järnvägstrafik (OTIF). Dessabehöver inte införlivas med svensk räll. I själva fördraget finns emellertidockså vissa bestämmelser som riktar sig till myndigheter och enskilda, framförallt bestämmelser om verkställighet av domar. Bestämmelser av detta senare slagmåste införlivas med den svenska rättsordningen. Detsamma gäller också debestämmelser av rent befordringsrätlslig karaktär som reglerar befordran avresande, resgods och gods och som finns intagna i bihangen till självafördragel. Vadförsl angår de processrätlsliga bestämmelserna i själva fördragel harmotsvarande bestämmelser i gällande och införlivats med svensk rättgenom transformation i lagen (1974:744) om verkställighet av utländsk dom sommeddelats enligt vissa internationella järnvägsfördrag m.m. I överensstämmelsemed vad som har förordats i promemorian föreslår jag att också COTIF: sreglering i dessa hänseenden införlivas med svensk rätt genom transformation.Erforderliga bestämmelser bör las in i en lag om internationell järnvägstrafik. Somjag nämnde finns de befordringsrätlsliga reglerna i tvä bihang tillkonventionen. Bihang A innehåller sålunda enhetliga rättsregler för avtal ominternationell järnvägsbefordran av resande och resgods (). I bihang B finnsenhetliga rättsregler för avtal om inlernalionell järnvägsbefordran av gods(). I promemorian har föreslagits att de båda bihangen skall införlivas medsvensk rätt genom inkorporafion. Bihangen skall därvid enligt promemorianinförlivas med svensk rätt genom lag med undantag av det lill bihang B fogadereglementet om internationell järnvägsbefordran av farligt gods (RID), som börinförlivas med svensk rätt genom förordning. Vidare föreslås att inkorporationinte skall ske beträffande bestämmelserna i bihang A rörande järnvägensansvarighel för skador som lillfogas resande och decas personligalillhörigheler, eftersom dessa beslämmdser i sak redan har införlivals medsvensk räll genom iransforma-lion lag om järnvägs ansvarighel vidbefordran av resande. Regleringen lag har utan ändring i sak förtsöver lill det förslag lill ny järnvägstrafiklag som f.n behandlas av . Prop.1984/85:33 206 De befordringsrätlsliga bestämmelserna i bihangen tillCOTIF bör enligt min uppfattning införlivas med den svenska rättsordningengenom inkorporation. Dessa bestämmelser uppfyller enligt min uppfatining iallt väsentligt de förutsättningar som bör vara uppfyllda för all denna metodskall fä användas. Bestämmelserna är så fullständiga och entydigt formuleradeatt de utan kompletterande föreskrifter kan tjäna som rättsnorm för adressaterna.Jag anser inte att den omständigheten att svensk autentisk text saknas i dettafall utgör något hinder mot alt denna metod används, trots alt bestämmelsernariktar sig direkt till enskilda individer eller andra rättssubjekt. COTIFriktar sig i stor utsträckning lill myndigheter och enskilda för vilka det oftakan vara naturligt att la del av regleringen på del autentiska språket. Som jagtidigare har påpekat bör en översättning lill svenska av fördraget fogas vidden autentiska texten som hjälpmedel för tillämpningen. Med hänsyn lillomfattningen av regleringen i COTIF innebär vidare inkorporationsmetoden enbetydande arbelsbesparing. Dessa bihang omfattar sålunda 60 trycksidor. En avbilagorna lill bihang B, reglementet om järnvägsbefordran av farligt gods(RID), omfattar ytterligare ca 400 trycksidor. Från principen att bihangen till COTIF skall införlivasmed svensk räll genom inkorporation bör emellertid i enlighet med vad som harföreslagils i promemorian göras etl undanlag för de bestämmelser i bihang A sombehandlar järnvägens ansvarighet vid befordran av resande. ansvarigheli delta hänseende regleras f.n. i lilläggskonventionen till . Dennareglering har förts över till bihang A till COTIF. Tilläggskonventionensinnehåll har som nämnts införlivals med svensk rätt genom transformation i1976 års lag om järnvägs ansvarighet vid befordran av resande. Bestämmelserna idenna lag är i stor utsträckning gemensamma för inrikes och internationellbefordran. Dessa bestämmelser har med enbart redaktionella jämkningar förtsöver till del förslag lill en ny järnvägstrafiklag som f. n. behandlas avriksdagen (prop. 1983/ 84: 117). Även denna lag kommer alltså all innehålla enreglering av järnvägens ansvarighel vid befordran av resande som är gemensamför inrikes och internationell befordran. Enligl min uppfatining finns del anledning att även ifortsättningen i svensk rätt ha en gemensam reglering för inrikes och inlernalionellbefordran såvitt gäller järnvägens ansvarighet för skada som lillfogas enresande eller egendom som en resande bär pä sig eller har med sig somhandresgods (jfr prop. 1983/84: 117 s. 35). Regleringen i I och 2 kap. i denföreslagna järnvägstrafiklagen överensstämmer när det gäller internationellbefordran i sak med de bestämmelser i bihang A lill COTIF som reglerarjärnvägens ansvarighet i dessa hänseenden. När bihang A till COTIF införlivasmed svensk rätt genom inkorporation bör därför göras undanlag för de bestämmelseri bihanget som motsvarar regleringen i den nya jämvägstrafiklagen av järnvägensansvarighet för skada vid befordran av resande. 1984/85:33 207 Denreglering som finns i bihangen lill fördragel (och ) rör lill störredelen förhåUandet mellan enskUda. Enligt 8 kap. 2 § regeringsformen måste en normgivningi sådana frågor ske genom lag. Inkorporation av dessa båda bihang måsle därförgöras genom lag. Tillde enhetliga rättsreglerna för avtal om internationell järnvägsbefordran avgods, (bihang B lUl fördragel), hör som har nämnts en bilaga(bilaga I) som innehåller ell reglemente om internationelljärnvägsbefordran av fariigl gods (RID). I RID anges vilkasäkerhetsföreskrifter som skall iakttas för att fariigl gods av etl visst slagskall befordras. RID omfattar mer än 400 trycksidor. Med hänsyn till sittomfång och användningsområde medför denna bilaga särskilda problem när del gällerall införiiva den med den svenska rättsordningen. Idepartementspromemorian har anförts att den reglering som finns i RID tordeomfattas av regeringens normgivningskompetens. På gmnd härav har föreslagitsatt regeringen eller förvaltningsmyndighet som regeringen bestämmer skallbemyndigas all meddela föreskrifter om tillämpningen i av RID. Transporterav det slag som omfattas av RID regleras i lagen (1982:821) om transport av fariigtgods. I denna lag bemyndigas regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer att meddela föreskrifter om vilka varor som skall anses utgörafarligt gods med hänsyn till transportmedel, godsmängd eller andratransportförhållanden. Vidare bemyndigas regeringen all meddela föreskrifterom lagens tillämpning på vissa slags transporter och om undanlag från lagenstillämpning i vissa fall. I lagen anges genom en uppräkning vilka slags godssom skall anses som fariigl gods i den lagens mening. Lagen är liUämpUg bl.a.på transport på järnväg. Föreskrifter till lag ges i förordningen(1982:923) om transport av fariigt gods. Degodsslag som räknas upp i RID omfattas av den uppräkning som finns i 1982 årslag. I övrigt ges i RID föreskrifter av samma slag som de föreskrifterregeringen har bemyndigats meddela med stöd av den lagen. Enligl min uppfatiningfaller regleringen av de frågor som behandlas i RID inom regeringens normgivningskompetens.Den reglering som finns i RID bör i erforderiiga delar därför inte införiivasmed svensk rätt genom lag utan genom forordning. Medhänsyn fill RID: s omfång och regleringens tekniska karaktär har jag inteansett det lämpligt all foga RID lill prolokollel i detla ärende. RID i dessfranska autentiska text finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (Dnr 1985-83). Tillde enhetliga rättsreglerna för avtal om intemationell järnvägsbefordran avgods, (bihang B till COTIF), hör tre bilagor (bilagorna II-IV) som innehåller reglementen om inlernalionell järnvägsbefordran avprivat- 1984/85:33 208 vagnar (), om internationell järnvägsbefordran avcontainrar (RICo) resp. om internationell järnvägsbefordran av expressgods (RIEx).Dessa bilagor innehåller bl. a. bestämmelser av civilrättslig karaktär, såsomom järnvägens och transportkundens ansvarighet gentemot varandra. Åtminstone iviss utsträckning behandlas alltså frågor som för del måste reglerasgenom lag. Dessa bilagor är inte särskilt omfattande. De bör därför enligt minmening i sin helhet införlivas med svensk rätt genom lag. Liksom beträffandesjälva bihang B bör dessa bilagor införlivas genom inkorporation. Beträffande och vill jag tillägga följande. Dessabilagor (liksom RID) har reviderats av en särskild sakkunnigkommission. Dendiplomatiska konferens som antog COTIF fastställde inle innehållel i dessabilagor. Konferensen beslöt däremot att bilagorna skall ingå i COTIFi den lydelse som de kommer alt ha då COTIF träder i kraft.Eftersom inle någon siat före utgången av den föreskrivna fristen (den 13 april1984) hade framfört någon invändning mot de texlförslag som sakkunnigkommissionenhade lagt fram, är den lydelse som och kommer alt ha vid COTIF: sikraftträdande numera fastställd. Protokollet om privilegier och immunitet för OTIF Till COTIF hör också ett protokoll om privilegier ochimmunitet för Mellanstatliga organisationen för internationell järnvägstrafik (OTIF).Frågor rörande immunitet och privilegier för internationella organisationerbehandlas i svensk räll i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissafall. De internationella organ och personer med anknytning till sådana organsom anges i en bilaga till lagen åtnjuter immunitet och privilegier enligl vadsom har bestämts i stadga eller avtal som är i kraft i förhållande tillSverige. I bilagan anges i tabellform de internationella organ och de fysiskapersoner för vilka immunitet eller privilegier gäller och den internationellaöverenskommelse som är tillämplig i varje särskilt fall. Protokollet till COTIFbör införlivas med svensk rätt genom alt erforderliga uppgifter angående OTIFförs in i bilagan lill denna lag. 7.3 Frågan om avvikelser från reglerna i och Mitt förslag: gör förbehåll mot reglerna i omjärnvägens ansvarighet vid befordran av resande. Promemorieförslaget: Förbehåll beträffande järnvägensansvarighet vid befordran av resande bör inte göras. Del bör övervägas altinföra en snävare begränsning av järnvägens rätt all undersöka inskrivelresgods än som följer av . 1984/85:33 209 Remissinstanserna:Endast två remissinstanser har uttalat sig på dessa punkter. Den ena anser attförbehåll bör göras mot bestämmelsema i om järnvägens ansvarighet, medanden andra har motsatt uppfattning. En remissinstans har ansett attundersökningsrätten såvitt gäller inskrivet resgods som befordras enligt CIVbör samordnas med motsvarande regler för inrikes trafik. Skälför mitt förslag: Staterna har i COTIF getts möjlighet att i vissa avseenden isin nationella rätt införa bestämmelser som avviker från regleringen i COTIF.Detta är fallet i fråga om reglema i om järnvägens ansvarighet i de fall dåresande dödas eller skadas. En stat kan sålunda förbehålla sig rätten att intetillämpa samtliga dessa regler på sina egna medborgare och utlänningar medhemvist i den staten, när skadefallet har inträffat vid internationellbefordran inom den staten (art. 3). Vidare kan en stat införa bestämmelsersom avviker från såvitt gäller järnvägens undersökningsrätt beträffandeinskrivet resgods. Vadförst angår möjligheten till förbehåll enligt COTIF mot reglerna om järnvägensansvarighet vid personbefordran är att märka att samma möjlighet tillförbehåll fanns tilläggskonvention. gjorde inte någotförbehåll vid tillträdet till den konventionen. Eftersom reglerna förinternationell befordran och reglerna för inrikes befordran då inte skiljde sigi något väsentligt hänseende, ansågs det inte föreligga något behov attutnyttja möjligheten till förbehåll på denna punkt (jfr prop. 1975/76:7 s. 27 f,39). Förhållandetmellan den internationella regleringen och de regler som gäller för svenskinrikestrafik har emellertid numera ändrats. Det föreligger sålunda betydandeolikheter mellan reglerna i om beräkning av ränta på obetalt skadestånd förskador som tillfogas en resande och motsvarande bestämmelser i den svenskareglering som gäller för inrikes trafik. Enligt utgår sålunda ränta medbara (art. 43 § 1). För svensk inrikes trafik beräknas ränta påobetalt skadestånd enligt 6 § räntelagen (1975:635). Efter ändring i räntelagen(SFS 1984:291) utgår ränta fr. o. m. överdiskontot, vUket med nu gällande diskonto motsvarar (prop.1983/84:138). Vidare gäller olika begränsningsbelopp för jämvägens ansvarighetför personlig egendom (dvs. egendom som den resande bär på sig eller har medsig som handresgods). Enligt (art. 31) är sålunda ansvarigheten för sådanaskador begränsad till 700 SDR (ca . ), medan motsvarande begränsningsbeloppför inrikes jämvägstrafik enligt den nya jämvägstrafiklagen är avsevärt högre, nämUgenett halvt basbelopp, vilket fn. Idepartementspromemorian har föreslagits att de internationella reglerna om jämvägensansvarighet skall gäUa alla resande oberoende av nafio-nalitet eller hemvist.Ett förbehåll på denna punkt skuUe enligt promemo-14 1984/85. Prop.1984/85:33 210 rianinnebära en diskriminering av utlänningar utan hemvist i . Sverigesadvokatsamfund delar uppfattningen i departementspromemorian att någotförbehåll inte bör göras i detta hänseende. har däremotframfört motsatt uppfattning. Jaganser det önskvärt att skadefall i samband med personbefordran som inträffar iSverige följer samma skadeståndsrättsliga regler, oavsett om befordringenomfattas av eller inte. Detta är givetvis särskilt angeläget när det gällerskador som uppkommer vid ett och samma skadefiUfälle. Del är enligt min meningockså väsentligt alt det skadeståndsrättsliga skydd, som den föreslagna jämvägstrafiklageninnebär för de resande, i största möjliga utsträckning gäller även när skadauppkommer under en befordran på vilken COTIF är tillämplig. Mot bakgmnd häravanser jag att det finns starka skäl att genom ett förbehåll tillförsäkrasvenska medborgare och utlänningar med hemvist i en fillämpning av deförmånligare reglerna i den nya jämvägstrafiklagen även om skadan uppkommer isamband med en internationell befordran. Ipromemorian har anförts att genom att göra förbehåll på denna punktskulle diskriminera utlänningar som inte har hemvist i . Enligt minmening innebär det emeUertid inte någon diskriminering, om en utlänning somtillfogas person- eller sakskada under resa i får sin ersättningfastställd enligt ett internationellt fördrag. Ersättningen skulle nämligen idetta fall motsvara vad samme resande skulle ha fått i en medlemsstat som intehar gjort ett sådant förbehåll, för det fall att skadefallet hade inträffatdär. Det bör dessutom anmärkas att en stat kan utnyttja rätten att göra ettsådant förbehåll som avses i syfte att ytterligare begränsa järnvägensansvarighet. Det finns anledning anta att en del stater kommer att utnyttjaförbehållsmöjligheten för att de ersättningsregler i den nationellalagstiftningen som är mindre förmånliga från den resandes synpunkt än : sbestämmelser skaU bli tillämpliga. Motbakgmnd av vad jag nu har anfört föreslår jag att i samband med ratificeringav COTIF skall göra förbehåll enligt art. 3 i . Bestämmelserna i räntelagenom beräkning av ränta, liksom det begränsningsbelopp som i fråga om inrikestrafik föreskrivs i den föreslagna jämvägstrafiklagen för skador på denresandes personliga tillhörigheter (2 kap. 4 § andra stycket), bör därför gällaockså för sådana skadefall som inträffar i i samband med en internationeUbefordran på vUken är tillämplig, om skadan tillfogas någon som är svenskmedborgare eller har hemvist i . Denandra punkt där det kan finnas anledning att avvika från regleringen i COTIFrör järnvägens undersökningsrätt beträffande inskrivet resgods. Fömtsättningarnaför undersökningsrätten har utvidgats i och med . I dennaföreskrivs att befordran som inskrivet resgods får ske av föremål som är"avsedda för reseändamål" (art. 17 § 1). Vidare gäller att jämvägenär berättigad att undersöka inskrivet resgods, om det finns Prop.1984/85:33 211 grundadanledning att misstänka att bestämmelserna i inte har iaklla-gUs, t.ex. attresgodset innehåller något som inte är "avsett för reseändamål".Detta gäller dock inte, om undersökningen är förbjuden enligt bestämmelsema iden stal där undersökningen avses äga rum. Om det vid en undersökning visar sigatt gällande föreskrifter i inte har iakttagits, är den resande skyldig attbetala kostnaderna för undersökningen och därutöver en tilläggsavgift (art.22). En restrikriv tolkning av del oklara begrep-pet "avsett förreseändamål" skulle kunna leda lill en omfattande undersökningsrätt förjärnvägen. Konsumentverkethar i sitt remissyttrande ansett att skall utnyttja möjligheten attsamordna undersökningsrätten såvitt gäller inskrivet resgods vid internationellbefordran med motsvarande regler för inrikes befordran.