prop · G803100 · 1984-12-31 00:00:00 — Avsikten är attpå detta sätt erbjuda möjligheter till utbildning som är anpassad till den regionala arbetsmarknadens behov.Detta initiativ togs emot mycket positivt från alla parter. Under föregåenderiksmöte biföll mina förslag i propositionen om gymnasieskola iutveckling (prop. 1983/84:116, UbU 29, rskr 412) att utvidgaförsöksverksamheten till att omfatta alla län. Den utvärdering somgjorts efter del första året omvittnar atl arbetet präglats av entusiasm iberörda regioner och att samarbete mellan det lokala och regionala arbetslivetoch skolan har vitaliserats. De uppvisaderesultaten är enligt min mening mycket positiva. Att det inom gymnasieskolananordnas utbildning som är ett alternativ till högskoleutbildning ochutbildningar som är anpassade till den rådande arbetsmarknadssituationen är avslor betydelse inte minst för den regionala utvecklingen. Det är därförangeläget att länsskolnämnderna och huvudmännen prövar möjligheterna att inomde ramar som finns för påbyggnadsutbildningar öka anlalel regionall anpassadesådana. Del är av största betydelse att den utveckling som jag har berörtinte stannar av. Del är av slor betydelseatl det finns tillgång till gymnasial utbildning i alla delar av landet, bådeav rättviseskäl och för samhällsutvecklingen. Den kraftiga minskning av antaletelever som kan förutses för den närmaste tioårsperioden kommer att skapasvårigheter att upprätthälla den nuvarande spridningen av gymnasieskolan iglesbygden. För landels sju minstakommuner med treåriga linjer i gymnasieskolan har funnitssärskilda, samordnade timplaner med B-form och etl speciellt, elevrelateraltimresurssyslem. När denna anordning /84 blev reguljär, hadeelevialen på de aktuella orterna i fiera fall kraftigt gått under vad somgällde när resurssystemel konstruerades. Med forlsall minskande elevunderlagskulle den särskili resurskrävande årskurs 3 komma atl hotas på i första handde tre minsta orterna. Perspektivet med en nedläggning av den iredjeoch avslutande årskursen Rättelse; S. 44 rad 30och31 Står: propositionen om----- rskr412) Rätlat till: förra 1984/85:100 Bilaga 10 38 är mycket allvarligt för de berörda orternasgymnasieutbildning i stort. En arbetsgrupp inom ulbildningsdeparlemeniel har nuför årskurs 3 föreslagit ett nytt resurstilldelningssyslem som "tål"elevminskningar . Del principiellt nya år en avvägning mellanstatlig respeklive satsning på utbildningen i årskurs 3.Utgångspunkter för förslaget har varil dels den allmänna avlrappning av timresursersom gäller för mindre grupper vid andra gymnasieskolor, dels det faktum att deberörda kommunernaockså vid ett överförande av sina elever i årskurs 3 till gymnasieutbildningpä annan ort fär vissa kommunala kostnader som här i stället kan läggas på utbildning av de egnaeleverna på hemorten. Jag delararbetsgruppens bedömning att det är av avgörande betydelse för de småkommunernas fortsatta ulveckling att de berörda gymnasieskolorna kan bevaras.Jag kommer därför i det följande atl föreslå ett system i enlighet med gruppens förslag. kulturpolitiska rikllinjermarkeras bl.a. att kulturpolitiken skallfrämja decentralisering av verksamheter och beslutsfunktioner inom kulturområdet. 1 budgetpropositionanförde jag att dessa strävanden ärlika angelägna i ekonomiskt kärva tider, men atl det då är särskilt viktigt atl precisera vilka åtgärder som bör gesförtur. Till dessa hör en utveckling av kulturverksamheten i underförsörjdaregioner. De kulturpolitiskasatsningarna har i betydande utsträckning varit ägnade atl byggaut kulturverksamheten i regionerna. fanns tolv regionala/lokala teatrar i landet. finns24, varav 16 är regionalt förankrade ochåtta s. k. stadslealrar. Alla län utom sju har egna teaterensembler. Mänga ärdock fortfarande små och dras därför med svårigheter i sitt arbete. På musikområdel ger staten bidrag till professionella symfoni- och kammarorkeslrar. F. n. finns det tio sådanastatsunderstödda musikinstitutioner. I detla sammanhang vill jag också nämnadet principbeslut som riksdagenfållade atl överföra huvuddelen av verksamhelen vid regionmusiken och Inslitulel för Rikskonserlertill landstingen. Det är ett beslutav stor betydelse för decentraliseringen av både verksamheter och beslutsfunktioner på musikområdel. Även inombevarandeomrädel har väsentliga decentraliseringsåtgärder vidlagils. Sedanhudgeiårel 1977/78 garanlerar staten genom särskilt statsbidrag en regional museistruklur. Delfinns i varje län ett museum somfungerar som centrum för museiverksamheten i länet. Liksom på teaterområdet äremellertid fortfarande ett antal museer alltför små för atl kunnafungera bra. Det kan även påpekas att betydande belopp under årenslopp har avsatts Prop.1984/85:100 Bilaga 10 39 från de s. k. lolterimedlen för investeringsstöd isamband med uppförande och ombyggnad av regionala kulturinstitutioner. Fr. o. m.innevarande budgetår anvisas medel för detta ändamål inom ramen för samlingslokalstödet. Decentraliseringenav beslutsfunktioner inom kulturminnesvården till länsstyrelserna har fungeratväl. Problem finns dock vid vissa länsslyrelser, där antalet anställda vidlänsantikvariefunktionen är för fa i förhållande till ärendemängden m. m.Chefen för kommer, efter samråd med mig, senare att föreslåförstärkningar av länsantikvarieorgani-sationen vid vissa särskilt arbetstyngda länsstyrelsergenom utnyttjande delvis av resurser från kulturminnesvårdens anslag. Det böräven påpekas att kulturminnesvårdens lokala anknytning sannolikt kommer att förstärkas när slutligabeslut tas på plan- och byggnadslagstiftningens område. Som etl led idecentraliseringen inom kulturområdet föreslår jag i det följande ytterligaresatsningar på de regionala teatrarna och museerna. Det är angeläget att framförallt de små institutionerna ges bättre förutsättningar att verka. Jag räknarinte med att staten skall medverka till att skapa nya regionteatrar förränsituationen för de minsta av dem som redan finns har förbättrats. Förutsättningarnaför att få del av ett kultumtbud i olika delar av landet påverkas givetvisockså av de centrala och regionala institutionernas möjligheter att spridasitt utbud. Teatrarna och orkestrarna når genom turnéverksamhet enbredare publik. har genom sin konstmktion särskilt godafömtsättningar att nä människor även på de minsta orterna. För museerna ärvandringsutställningar en form att bredda utställningsverksamheten.Riksutställningar har inom della område en särskild uppgift. Regeringen har under hösten 1984uppdragit åt att utreda decentrala museernas uppgifter och ansvar för landets museiväsende.Utgångspunkten för denna ulredning är att de centrala museerna bör ses som en för hela landet gemensammuseiresurs. Den verksamhet sommuseerna tillsammans bedriver innefattar inle bara ansvar för samlingarna ochderas utnyttjande utan även uppgifter av gemensam karaktär för landels museiväsende. skall redovisautredningsarbetet före uigången av . Teatrarnasturnéverksamhel har minskat. Delvis torde della bero påanslagsutvecklingen men framför alll på den interna kostnadsutvecklingenvid teatrarna. Kostnaderna per föreställning har ökat kraftigt vilkel harlett till alt teatrarna i ökad ulslräckning har tvingats begränsa sin spelverksamhel lill platserdär man med säkerhet når en stor publik.Della gäller inle endast Operan och Dramalen. Även de regionala teatrarnauppvisar en liknande utveckling. Även på riksleatern synes kostnadsutvecklingen leda lill alt de mindre orterna kommer utanför spelplanerna. är givetvis en olycklig ulveckling.De betydande ekonomiska Prop.1984/85:100 Bilaga 10 40 förstärkningar som skulle behövas för att bryta dennautveckling är emellertidf.n. inte möjliga att åstadkomma. En särskild frågasom gäller spridningen av kulturen till skilda delar av landet är den om televisering avteaterföreställningar. Medborgarna bör enligt min mening ha rättatt få del av åtminstone en del av det som framförs på landets scener ochdetta gäller inte bara Operan och och landets scenkonstnärer bör harätt att nå också annan publik än den de möter på hemmascenen. Televisering avteater bör enligt min mening avse främst sådana föreställningar som inte kanföras ut i olika delar av landet i andra former. Jag är medveten om att frågan rymmer enmängd problem. Ett av problemen rör den konstnärligasidan. I princip kan man inte räkna med att en teaterföreställning skall kunna televiseras utan att den först haranpassats till det nya mediet. Ett annat problem är upphovsrättsligl. Problemen fåremellertid inte undanskymma att televiseringen också rymmer möjligheter.Teatern får en helt annan räckvidd om televisionen utnyttjas. Närteaterföreställningar som produceras av våra regionala teatrar blir televiserade kan detkonstnärliga arbete som bedrivs utanför storstadsområdena fa rättmätig uppmärksamhet. Enligt vad jag harerfarit arbetar f.n. med frågan om fömtsättningarna för en ökadtelevisering. Jag avser här attta upp ytterligare några viktiga frågor som är gemensamma för fleraskolformer nämligen frågorna om s. k. lärarlösa lektioner, intagning tillgymnasieskolan på vårterminsbetyget i årskurs 9 i gmndskolan,fortbildningsorganisationen, vissa skolledningsfrågor och frågan om överklagande avtillsättningsbeslut inom skolområdet. Jag har samrått med chefen för i dedelar förslagen berör hennes ansvarsområde. har förts enomfattande debatt om s. k. lärarlösa lekfioneri och gymnasieskolan. Denna debatt har tagit sin utgångspunkt i förgymnasieskolans del det beslut om självstudietimmar som fattade (prop. 1981/82:14,UbU 5, rskr 112) och för gmndskolansdel den besparing på resurser för vikarieinsatser som beslutades hösten1983 (prop. 1983/84:40 bil. 6 s. 8-9, UbU 7, rskr 91). Debattenhar gmndats på en oro bland många elever, föräldrar och Prop.1984/85:100 Bilaga 10 41 lärare för att den höga kvalitet som präglar svenskskola inte längre skulle kunnaupprätthållas. Även om situationen i skolan inte blivit så negativ som man ibland befarat i debatten, menar jag attdenna oro måste tas på allvar. Jaghar därför sett det som en viktig uppgift att försöka hitta en lösning påproblemet med de s.k. lärarlösalektionerna. Jag har i denna fråga samrått med chefen förutbildningsdepartementet. För gmndskolans delär bakgmnden till det beslut som fattade följande. Tilläggsbidragetutgör ett schablonbidrag för kommunens kostnader för bl.a. lärarvikarier. Fram t.o.m. läsåret1981/82 beräknades de resurser inomtilläggsbidraget som var avsedda för vikarieinsatser utifrån antagandetatt vikarie alltid sattes in vid lärares frånvaro. Schablonmässigheteni beräkningen var mycket stor bl.a. beroende på att tilläggsbidraget utgår med samma procentsats för samtliga kommuneri landet. I 1982 årsbudgetproposition (prop. 1981/82:100 bil. 12 s. 211) uttalade dåvarandestatsrådet att det enligt hennes mening inte är väl använda resurser att alltid sätta invikarier vid lärares korttidsfrånvaro. Motdenna bakgmnd föreslog hon att ca 100milj. skulle överföras från tilläggsbidraget till förstärkningsresursen.Denna överföring beräknades då motsvaravikariekoslnaderna av lärares ledighet. Det borde enligt samma proposition ankommapå rektor att med utnyttjande av den utökade förstärkningsresursen avgöra hurundervisningen skulle upprätthållasunder . biföll förslagen (UbU 17, rskr 232). Tanken bakomförslaget var att skolstyrelsen i stället för att anställa korttidsvikarier skulle inrätta fasta lärartjänster.På så sätt skulle en generell utökning av den fasta lärarstaben i gmndskolankunna genomföras. Med hjälp av denna utökade lärarstab och naturligtvis även redan befintliga lärare skulle varjearbetsenhet/arbetslag själv klara av sin korttidsfrånvaro. Inför arbetet medanslagsframställningen för /85 hade SÖ, som fatt iuppdrag att göra en noggrannare beräkning av korttidsvika-riekostnaderna inomtilläggsbidraget, kommit fram till att överföringen borde ha varit ungefär dubbeltså stor, dvs. ytterligare 104 milj. kr. Mol bakgmnd av att den fidigare gjorda överföringen mottagits positivt och under /83 uppenbarligen inte medförtnågra praktiska nackdelar, föreslogsi proposifionen om vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m. m. 1983/84:40bil. 6) att någonytterligare överföring från tilläggsbidraget till förstärkningsresursen inteskulle ske. I stället föreslogs atttilläggsbidraget skulle minskas med ett belopp som motsvarade skillnaden mellan den överföring som borde ha gjorts ochden faktiska överföringen.Riksdagen biföll förslaget (UbU 7, rskr 91). Bakom bedömningen låg också att alternativa besparingar i verksamhetenskulle drabba tjänsteunderlag för fasta lärartjänster och leda till störreklasser eller nedlägg- 1984/85:100 Bilaga 10 42 Tolall blev besparingen inkl. bidrag till sociala avgifter saml lönekostnadspälägg ca 160 milj. kr. Ienlighel med uttalande i samma propositionändrades vidare bestämmelserna i skolförordningen så att skolstyrelsenavgör hur undervisningen skall uppehållas avlärares ledighet. För gymnasieskolanär bakgrunden delvis annoriunda. På förslag från dåvarande statsrådet prop. 1981/82:14 beslutade att införa fem s. k. självstudietimmar i timplanen pågymnasieskolans två-, tre- och fyraårigastudieförberedande linjer. Besparingen uppgick till 70milj.kr. (UbU 5, rskr 112). Efter förslag i 1984års budgetproposition återfördes 40milj. av besparingen och självsiudietiden reducerades lill högst för de tre- och fyraårigalinjerna. På de tvååriga linjernaavskaffades självsludietimmarna helt. Resterande tre limmar på de tre- och fyraåriga linjerna bedömdes kunna täckasin genom omfördelning av resurser lokalt. Utgångspunkten förde förslag jag nu presenterar för såväl gmnd- som gymnasieskolan äratt resurser måste utgå i sådan utsträckning att det, med hjälp aveffektiviseringar och omfördelningar av resurser på den enskilda skolan, skallvara möjligt att upprätthålla undervisningen och förhindra lärarlösa lektioner. För grundskolansdel är det varken praktiskt möjligt eller lämpligt att alltid sätta invikarier vid tillfällig frånvaro. Skolorna har även före /83 i mångafall inte satt in någon vikarie och de resurser som då frigjorts itilläggsbidraget har tillfallit kommunen. Vad del gäller är således inte att se tillatt korttidsvikarier anställs vid varie frånvaro för en lärare utan att förhindra att detta leder till"lärarlösa lektioner" i egentlig mening dvs. lektioner utan ledning av lärare. Utifrån desynpunkter som inkommitfrån bl. a. skolstyrelser och skolledare kan man schablonmässigt anta att det verkliga resursbehovel för atl uppnådenna målsättning motsvarar hälftenav besparingen, dvs. ca 80 milj. kr. Erfarenheten visar enligt minmening att problemen vid kortare frånvaro i viss utsträckning kan lösas genom samläsning i arbetslag, skolledaresundervisningsskyldighet eller andra åtgärder. Jag menar såledesatt det i praktiken visat sig att viss besparing på vikarieanslaget igrundskolan är möjlig men inte i den omfattning regering och riksdag tidigare antagit. Jag föreslår moldenna bakgrund att 80milj. tillförs för vikarieinsatser.Resurstillskottet bör föras till lilläggsbidraget eflersom detta möjliggör enlokal bedömning av om och när vikarie behöver sältas in. Om resursen förs lill förstärkningsresursen innebär del cn ulökning avantalet fasla lärartjänster ulanutrymme för lokal bedömning. Vidare börbestämmelsen i 18 kap. 7b§ skolförordningen (1971:235, omlryckt 1983:721, senaste lydelse av 7b§ 1984:45) ändras så alt rektor, i likhet med vad som gällde före den Ijuli1984, avgör hur undervisningen 1984/85:100 Bilaga 10 43 skall upprätthållas under de Ivä förslå dagarnaav liirares frånvaro. Reklor skulle härigenom bli den som i varje enskill fallhar den uteslutande bestämmanderätten över om vikarie behövs eller inle.Härigenom belönas atl del i forlsäUningen skall vara en renl pedagogiskbedömning. kan i enslaka fall innebära en risk för övervältring av koslnaderför vikariein-satser på kommunerna, eflersom reklor får möjlighel all beslutaatl sälta in vikarier i slörre ulslräckning än vad de slalliga resursernamotsvarar. Eftersom kostnadsmedvelandel hos de fiesta rektorer är stortmåsle della dock anses som en mindre nackdel. För gymnasieskolans delkan med utgångspunkt i SÖ:s rapportering konstaleras alt skolorna i praktikenutnyttjar endast en av de ålerslående självsludielimmarna. De båda övrigatimmarna har täckts in genom resurser som omfördelas lokall. Genom de åtgärderchefen för ulbildningsdeparlemeniel senare kommer all föreslå, vilka bl. a.innebär ell resurslill-skolt om 12 milj. kr. kan de lärarlösa leklionerna helllas bort ur limplanen på gymnasieskolan. Förslagen innebär allsammanlagl 92milj. återförs lill skolväsendel. Min bedömning är atl dellainnebär all skolorna lokalt kan ulforma verksamhelen så all ingen elev skallbehöva uppleva lektioner utan lärare till följd av bristande resurser vare sigi eller i gymnasieskolan. 6.2 Intagning till gymnasieskolan påvårterminsbetyg i årskurs 9 i beslöt (prop.1981/82:15, UbU 6. rskr 115) atl intagningen till gymnasieskolan för de eleversom går direkt från årskurs 9 skall ske med höstlermingsbelygel i denna årskurssom grund. Förändringen genomfördes fr.o.m. intagningen till /83.Förslagel hade tidigare behandlats av i anslutning lill beslutet (prop. 1978/79: 180, UbU 45,rskr 422) om ny läroplan för , vilkel bl.a. ledde lill all enförsöksverksamhet i etl knappi trettiotal kommuner föregick 1981 årsriksdagsbeslut. Skälen till atlhöstbelygsintagningen infördes var atl -eleverna skulle få slutligt besked omintagningen lill gymnasieskolan medan de ännu var kvar i ochdärigenom ha möjlighel all diskulera beskedel med lärare, syo-funktionäreroch andra, särskilt om de lagils in påsenarehandsalternaliv, - de elever som inle tagits in eller inle sökt tillgymnasieskolan skulle kunna fä ytterligare hjälp till klarhet med vadde skall ägna sig ål efter avsluiad gmndskola, -allaelever skulle kunna få skolans hjälp alt under den senare delen av läsåret på olika sätl förbereda sig för denverksamhet de skall börja med eller följande hösttermin. 1984/85:100 Bilaga 10 44 Redan från börjanriktades kritik mot höstbelygsintagningen. Kritiken gällde framför alll atthöstbelygsintagningen gjorde höstterminen stressig med många och täta prov ochatt eleverna inte längre hade motivation att arbeta och läsa under vårterminen.De synpunkler som framfördes var dock inte entydigt negativa. Erfarenheternafrån de skolor som lidigare deltagit i försöksverksamheten var betydligt merpositiva. SÖ har i december i årinkommit till regeringen med enutvärdering av höstbelygsintagningen samt lämnal vissa förslag med anledning avutvärderingen. SÖ avvisar därvid såväl att höstbelygsintagningen behålls somatt en återgång sker till tidigare system med preliminär intagning påhöst-terminsbetygel och slutlig intagning på vårterminsbetyget. SÖ föreslår istället att intagningen skall gmndas på ell särskilt intagningsbetyg som gesunder mars månad. Någol höstterminsbetyg i årskurs 9 bör i så fall inle ges. För egen del menar jagatt det avgörande för hur systemet för intagning till gymnasieskolan skallutformas måste vara att del är förankrat hos dem som är direkt berörda av det.Del finns en klar opinion bland elever, föräldrar och lärare för en återgång till intagning pä vårterminsbelyget. Att såär fallet styrks av SÖ:s utvärdering. Intagningen till gymnasieskolan bör motdenna bakgrund gmndas på värterminsbetyget i årskurs 9. Jag är således inleberedd att tillstyrka SÖ:s förslag om elt särskilt intagningsbetyg- Det är viktigt attunderstryka atl förutsättningarna för intagning lill gymnasieskolan delvis ärandra än dem som rådde när beslutet om intagning pä höslterminsbetygetfattades. har dimensioneringen av gymnasieskolan i förhållande till16-årskullen ökat kraftigt. Till följd av de förslag som chefen förutbildningsdepartementet senare kommer atl redovisa kommer gymnasieskolannästa läsår att dimensioneras för 114,av 16-äringarna. 16-17-åringarna skallvidare enligt beslut i anledning av förra årets budgetproposition särskiltprioriteras vid intagningen. Kommunernas numera lagfästa uppföljningsansvarsyftar till atl alla ungdomar som slutar skall erbjudas utbildning,arbete eller ungdomsplats. Del finns därför enligtmin mening förutsättningar för att en vårbelygsin-tagning - kombinerad med enpreliminär intagning på höstbetyget -åtminstone lill stor del skall kunnauppfylla de önskemål som låg till grund för beslutet om höstbetygsintagning.Den preliminära intagningen bör, bl.a. genom dimensioneringen av gymnasieskolan,ha förutsättningar atl mycket nära ansluta till den definitiva. Den alllövervägande delen av eleverna bör således efler den preliminära intagningen ipraktiken vela var de kan förvänta sig att komma in. På sä sätt blir det ocksä möjligl med förstärktasyoinsatser för eleverna redan innan de lämnar skolan för sommaren. Viktenhärav styrks av SÖ:s utvärdering enligt vilken en överväldigande majoritet aveleverna önskar slutligt besked . 1984/85:100 Bilaga 10 45 Del preliminära beskedelbör innehålla uppgift om hur eleven ligger till i förhållande till den sistpreliminärt intagna sökanden till studievägen i fråga, dvs. hur myckel övereller under denna poäng som eleven befinner sig. Eleverna bör lämna beskedredan under våren om de accepterar den preliminära intagningen fömtsatt att deerhåller motsvarande plals vid den definitiva intagningen. Utifrån depreliminära beskeden skall syo- och uppföljningsansvariga bedrivasärskild stödverksamhet och ge särskild rådgivning till dem som inte sökt, intekommit in eller tackat nej till en plats eller vars preliminära plats kanbedömas vara i farozonen. Härigenom och genom om- och nyval bör i det närmastealla som önskar det i praktiken kunna fä ell besked om gymnasieplats som de kanräkna med står sig också i den definitiva intagningen. På så sätt kan ocksåönskemålet tillgodoses atl delvis inrikta vårterminen mot förberedelser förkommande gymnasiestudier. De som trots dessainsatser inte får plals i gymnasieskolan vid den definitiva intagningen ellersom inle önskat plats har rätt alt få del av insatser inom uppföljningsansvaretredan från bögan av höstterminen. Tomma platser som uppstår i gymnasieskolan iböijan av höstlerminen bör kunna erbjudas dessa ungdomar. För att den preliminäraintagningen sä nära som möjligt skall kunna ansluta till den definitiva börsamtliga sökande delta ocksä i den preliminära intagningen, dvs. även de sominte söker direkt från årskurs 9. Tiden mellan ansökningoch intagningsbesked bör "pressas" sä långt det är möjligt, såväl vidpreliminär som vid definitiv antagning. Målsättningen bör vara att definitivtbesked skall kunna lämnas före . Jag ser det som naturligtatl värterminsbetyget i årskurs 9 fär karaktären av sammanfattningsbetyg däräven elevernas prestationer tidigare beaklas. Eflersomhöstterminsbetyget ligger lill gmnd för en preliminär intagning bör detla betygäven fortsättningsvis ha denna karaktär. Den nya ordningen börinföras vid intagning lill gymnasieskolan inför /87. Den organisafion förskolans personalulbildning som böriade fillämpas gmndar sig päriksdagens beslut med anledning av proposition 1980/81:97 om skolforskning ochpersonalutveckling (UbU 37, rskr 386). Skolstyrelserna skallfalla de individuella besluten om ulbildning och tjänstledighet för denna. Delgäller oberoende av hur utbildningen bedrivs och vem som är ulbildningsanordnare.Kommunerna får statsbidrag lill lokal skolutveckling för all finansierakostnader för personalulbildning och Prop.1984/85:100 Bilaga 10 46 Skolstyrelsen som är huvudmanför skolan och dess personalhar således ansvaret för atl planera och i slor utsträckning även genomförapersonalutbildningen. Staten utövar å sinsida ett infiytande över personalutbildningen genom att dels se tillatt det inom högskolan finns etl visst utbud av kurser eller andrautbildningsmöjligheter för lärare och skolledare, dels genom att styra användningen av en viss del avstatsbidraget till lokal skolutveckling, dels också genom att ange vilka förmåner som får utgå vidtjänstledighet för viss prioriterad fortbildning.