prop · G803118 · 1984-12-31 00:00:00 — Med hänsyn tUl detta vUl styrelsentfrågasätta om det inte är för tidigt all standardisera den fackspråkligaterminologin på området. Däremot skuUe det föreslagna kunnavara etl fomm för diskussioner kring riskfilosofi på det toxikologiska området. 5.1.4 Statensmiljömedicinska laboratorium: Kommissionen undersiryker att man bör gynna en utveckling inom det toxikologiska testområdet som syftar tUl att minimera användningen av försöksdjur, att del är synneriigen angeläget att utvecklingsarbetet inom detta område förs vidare, och att bör bidra där så är möjligt. SMLviU i delta sammanhang starkt understryka den av kommissionen framfördasynpunkten, att det är angeläget att när så är möjligt ersättadjurexperimentella tester med försöksdjursfria meloder. får emeUertidinte ske under former som medför en ökad risk för alt människor skadas. Deförsöksdjursfria metoder som har utvecklats för testning inom det toxikologiskaområdet har hittUls varit utomordentiigt framgångsrika när det gäUer attstudera och klarlägga mekanismer bakom enskUda, och gmpper av, ämnenstoxikologiska verkningar. Nästan utan undantag saknar emellertid dessaförsöksdjursfria metoder än så länge möjlighelen att ge ett kvantitativtunderlag för en riskanalys. Detta innebär med andra ord att vi fortfarande ärhänvisade tiU försöksdjurslestmetodik för atl kunna åstadkomma ett kvantitativtunderlag för riskanalysen. Det är därför utom-ordentUgt angeläget att dentoxikologiska gmndforskningen rörande verkningsmekanismer för kemiska ämnenstoxiska effekter ytteriigare utvecklas, vUket kan ge den nödvändiga gmnden förutveckling av enkla, biUiga och försöksdjursfria testmetoder som kan ge deltakvanlUaliva underiag. 5.1.5 Skogs-och jordbrukets forskningsråd: Som kemikommissionen fram håller måste det - också enligt rådet - drivas ett långtgående samord ningsarbete så atl olika vetenskapliga discipliner kan samverka liU en helhetsbedömning av de data som finns som underlag för bedömningen av kemikaliernas tUlåtlighet och användning. 5.1.6 Ingenjörsvetenskapsakademien:Akademin vUl kraftigl understryka I att risker vid hantering av kemikaUer bör vägas mol den nytta, som I användning av dessa kemikalier kan ge. Prop.1984/85:118 116 Frånteknikemas och industrins sida finns en allvarlig strävan tiU bästa möjligalösningar och anpassning till stäUda miljökrav dock under ekonomiskthänsynstagande. En annan inställning vore helt orimlig för aUvarligl syftandeföretag. Med ekonomiskt hänsynstagande menas, all man gör en avvägning mellannylla och skada, så att nyttan blir betydligt slörre än skaderisken avkemikalier. Om nyttan (fördelen) är myckel stor, kan skaderisken tolereras inågot större utsträckning än den renl minimala. Givetvis bör man även dåreducera den så mycket som möjligt, framför allt genom tekniskaförsiktighetsåtgärder vid användningen och genom information och utbildning omkända risker. Ibetänkandet ges en utförlig beskrivning av riskema medan nyttoaspekten kommeri skymundan. Även om tUlverkama av kemikalier säkerhgen kommer atl framhävanyttoeffekten, skuUe det ge en bättre balans om nyttodelen fick en utföriigarebehandling även i det officiella malerialel. Nyttoriskanalysen bör Ugga tUl gmnd för den prioritering som erfordras för åstadkommandeav en ur samhäUets synpunkt effektiv och riktig kemikaliekontroll. AkademinvUl understryka vikten av att sådan prioritering görs på ett objektivt ochsakkunnigt sätt, enär annars tiltfäUiga opinionsyttringar underblåsta avmassmedia eUer starka gruppintressen kan medföra felaktigt utnytQande avtillgängliga resurser. 5.2.1 : Toxikologisktråd. Vad gäller inrättandet av ett toxikologiskt råd, för samordning avmyndigheternas tillämpningar inom det toxikologiska bedömningsområdet, delarsocialstyrelsen kommisionens uppfattning att man bör initiera denna verksamhetsom en försöksverksamhet. 5.2.2 instämmer i kemikommissionens förslag under avsnitt 9.7 omatt inrätta ett toxikologiskt råd. Förslaget måste dock utvecklas.Rekommendationer om antal ledamöter, kanslistorlek, finansiering bör anges.Även arbetsformema bör preciseras. Ett förslag tUI lämpligt arbetssätt kan varaatt rådet består av ett mindre antal personer som ulser sub-gmpper därspeciaUster från och utanför myndigheiema finns representerade och somavhandlar mer specifika frågeställningar som sedan rapporteras tiU ochbehandlas av det . Rådels arbetsområde bör anges mer idetaQ. framgår det inte humvida andra frågor än rentvelenskaphga skall behandlas. Som nämns längre fram i remissvaret anserlivsmedelsverket att stalsmaklema bör komma med rekommendationer rörande acceptablarisker ur samhällets synpunki och alt dessa diskussioner sålunda inte skallavhandlas av det toxikologiska rådel. 5.2.3 Arbetarskyddsstyrelsen: Om elltoxikologiskt råd kommer tUl stånd, är del viktigt att det inrymmer hög vetenskapligkompetens. Del skall enligt kommissionens förslag blandannat utvärdera myndighetemas bedömningar av risk och nylla.Arbelarskyddsstyrelsen utgår från atl här egentUgen avses utvärdering avbedömningama av sådana inneboende risker som är toxikologiskt betingade hoskemikalier, vUket det har kompelens att bedöma. Övrigarisker, tUl exempel de som sammanhänger med hanteringen, liksom nyttan avkemi-kaUen är frågor som skiljer sig från myndighet till myndighet och somberor på myndighetens ansvarsområde. Dessa frågor synes inte vara lämpade förbehandling i . Styrelsen viU understryka kemUcommissionenskonstaterande att rådet självfallet inte skall överta uppgtfler som Ugger pårespektive myndighet. Bland annat måste den enskUda myndigheten själv svaraför de intemationeUa kontaktema inom sitt ansvarsområde. 5.2.4 Styrelsen forarbetarskyddsfonden: I kapitel 9, "Myndighetemas bedömning av risk ochnytta", ges vägledande rikllinjer för myndighetemas arbete på områdel. Viser positivt på dessa riktlinjer, som om de fastslås bör komma alt medverka tiUen förhöjd kvalitet i myndigheters arbete på områdel. Delsamma gäller förslagenkring inrättandet av ett toxikologiskt råd. Dock bör prövas om inte fömtseddutvärdering av myndighetemas och rådets arbele skuUe utföras och avutomstående vetenskaplig expertis. En sådan utvärdering skulle också kunna Qänasom underlag för en uppföljning avseende hela frågan om kemikaliekontrollensutveckUng. 5.2.5 Statensgiftinformationscentral: I egenskap av den myndighet i landet som ansvarar förakuta förgiftningar bör GIC representeras i detta råd antingen med en ordinarierepresentant eller genom en av representanter, dåsocialstyrelsen är chefsmyndighet för GIC. 5.2.6 Skogs- och jordbruketsforskningsråd: I samband med bedömningen av risk - nyttovärdering av olikakemikalier viU rådet framhålla att det inom de berörda myndigheiema behövsexpertis med djupgående kunskap om de olika frågor - naturvetenskapliga,samhällsvetenskapliga och tekniska - som är aktuella. Det gäller frågorrörande såväl människor som djur och växter. Inte minst gäUer del all ökatillgången till toxikologisk expertis. tUlstyrker inrättandet av rådet förtoxikologiska frågor. 5.3Rapportering efter en treårsperiod 5.3.1Socialstyrelsen: Enligt styrelsens bedömning får det anses vara värdefuUtatt i enlighel med kommissionens förslag efler utvärdera dennaverksamhet. 1984/85:118 118 5.3.2 : Verketanser att förslaget i avsnitt 9.8 om att ålägga vissa myndigheterrapporteringsplikt tiU regeringen om sitt arbete med bedömningar av risk ochnytta med kemikalier är oklart. Det framgår heller inte varför toxikologiskarådet, som beslår av representanter från dessa myndigheter, skall kommentera deavgivna rapportema. anser att förslaget måste preciseras ochall rapportema lämpligen skuUe kunna omfatta en beskrivning om hur arbetet idet har påverkat risk-nytta bedömningeu' inom myndighelenoch vad som eventuellt har förbättrats. Kommentarer från toxikologiska rådetöver dessa rapporter synes inte fyUa någon funktion. 5.3.3 : Som ettled i myndighelemas bedömningar av risker med kemikalier föreslås att ett toxikologisktråd utses av regeringen. I rådet skall bl. a. ingå representanter för deberörda seklormyndighetema och den föreslagna kemikaliemyndigheten. Efter treårs verksamhet skall dessa myndigheter rapportera tiU regeringen om sitt arbelemed riskbedömningar varefter det - med samma myndighetersom käma - skaU utvärdera de lämnade redovisningarna. RRV finner dennaföreslagna ordning orimlig. Istället bör en utvärdering frislående frånansvariga myndigheter eftersträvas, genom exempelvis intemationeU expertis. 5.3.4 Statens miljömedicinskalaboratorium: Vad gäller inrältandet av ett toxikologiskt råd, för samordningav myndighelemas tUlämpningar inom det toxikologiska bedömningsområdet, anserSML att detla är en intressant verksamhet och delar kommissionens uppfattningall man bör initiera den 3-åriga försöksverksamhet som man föreslår. 5.3.5 Styrelsenför arbetarskyddsfonden: I kapitel 9, "Myndighetemas be dömning av risk och nytta", ges vägledande riktlinjer för myndighetemas arbete på området. Vi ser positivt på dessa riktUnjer, som om de fastslås bör komma att medverka tUl en förhöjd kvalitet i myndigheters arbete på onu-ådet. Detsamma gäller förslagen kring inrättandet av ett toxikologiskt råd. Dock bör prövas om inte fömtsedd utvärdering av myndighetemas och rådets arbete skuUe utföras och av utomstående vetenskapUg expertis. En sådan utvärdering skuUe också kunna Qäna som underiag för en uppföljning avseende hela frågan om kemikaliekontrollens utveckUng. 6 Produktinformation 6.1 Hälsorisker 6.1.1Konsumentverket: KOV vill erinra om MFL:s gmndläggande krav atl allmarknadsföring skall vara vederhäftig och inle får sakna information som ärviktig för konsumentema. Ett svårtolkat eller missvisande informationsblad kani princip inte anses godtagbart. 6.1.2 Arbetarskyddsstyrelsen:Beträffande leveranlörer och deras informationsskyldigheter viU styrelsentUlstyrka förslaget att vaminformationsblad skall finnas på störteöverlåtelseställen. SpecieUt mindre företagare (t. ex. inom måleribranschen)gör sina inköp från exempelvis byggmarknader och kommer då genom den föreslagnakompletteringen av kraven beträffande vaminformationsblad att få tillgäng tUlden för arbetsmUjön väsentiiga information som dessa blad innehåller. 6.1.3 : Idelbetänkandet föreslås alt får i uppdrag att utfärdaregler om att vaminformationsblad skall finnas tiUgängliga på överlåtelsestäUenmed större kemikalieförsäljning. Härmenas uppenbarligen att affärer och vamhus som säljer fårger, lim m. m. skallåläggas ha vamittformationsblad på de produkter som säljs. De praktiskakonsekvensema av detta och den utomordentligt betungande administrationen somdessa regler skuUe medföra har man uppenbarligen icke någon uppfattning om. Vianser förslaget ulomordenligi Ula genomtänkt och hemstäUer att Kommissionensförslag i detta avseende avvisas. 6.1.4 : Vi delar utredningens uppfattning att detaljhandeln inte aUtid kan vara kunnig i komplicerade kemisk-tekniska frågor, utan det ansvaret måste läggas på leverantörsledet. Informationen bör också i första hand lämnas på produkten eUer på förpackningen. Löst informationsmaterial i form av prospekt och broschyrer bör undvikas i så stor utsträckning som möjligt på gmnd dels av att det innebär ell merarbete i detaljhandeln och dels av atl informationen efter försäljningen lätt kan komma bort från själva produkten. Isamband med att förslag handläggs vidare viU vi erinra otn attdet i förslaget tiU ny konsumenlköplag finns en bestämmelse som lägger ansvaretpå detaljhandeln för den information som leverantörer för fram direkt tillkonsument eUer via detaljhandeln utan att detaljhandeln därför aUtid blUinformerad om alt sådan information lämnas. förslag om attleveranlörer skaU vara ansvariga för produktinformationen tUl konsument börstäUas i relation tiU förslag på denna punkt. Delfinns anledning att koordinera detta regelsystem. 6.1.5 : Om avsikten med förslaget är att detaljhandeln skall tUlhandahålla vaminformationsblad för konsumentema måste SAF framföra att förslaget är otiUräckligt underbyggt. De praktiska konsekvensema för detaljhandeUi kan bli mycket stora och onödigt kost nadskrävande om konsumenler regelmässigl skall kunna kräva vaminfor mationsblad. Många mindre företag utnytQar också ofta detaljhandeln för Prop.1984/85:118 120 inköpav kemiska varor. I dessa faU kan det däremot vara lämpligt att yrkesmässigabmkare, t. ex. mindre företag, erhåUer produktinformation vid inhemdling av denkemiska varan. 6.1.6------------------------------ Sverigeskemiska industrikontor: stäUer sig Kemikontoret avvisandetiU förslaget att i detaljhandeln, på försäljningsstäUen med en störteomsättning av kemikaUer, skaU det finns tiUgängliga vaminformationsblad, inteendast för hälsofarUga kemikalier utan även för icke-hälsofarliga sådana.Utredningen har en så slarvig terminologi att det är oklart om med"kemikalier" här skaU försfås "kemiska ämnen" eUer"kemiska ämnen och produkter". Vid förstnämnda tolkning fårföreskriften en begränsad räckvidd, vid den senare bUr den en börda fördetaljister, grossister och tiUverkare, en börda som knappast kan stå irimUg proportion tUl nyttan av den föreslagna åtgärden. 6.1.7 : KTF avstyrker förslaget om att vaminformationsblad skall finnas tUlgängliga på överlåtelsestäUen med störte kemikalieförsäljning. Ettsådant krav skuUe medföra en alltför krånglig hantering och uppdatering av ettsådant system. Vi tror att det i dessa fall finns enklare sätt att lösaproduktinformationen. 6.2.1 : KOV tUlstyrkeratt kemikaliemyndigheten (KM) ges i uppdrag att utarbeta kriterier förbedömning av kemiska ämnens och produkters mUjöfarlighet och bemyndigas attmeddela "bestämmelser om produktiitformation" även för explosiva ochbrandfarliga varor. KOV tiUstyrker också att KM utarbetar "riktiinjer förproduktinformation" tiU konsumentema om mUjöfarlighet. KOV anser att KMbör samråda med KOV innan sådana bestämmelser och riktiinjer faststäUs -detta isyfte att minska risken för att KM: s krav på produktinformation bliroförenliga med vad som gäUer enligt 2 och 3 §§ MFL. 6.2.2 Statskontoret: Kommissionenföreslår vidare att den nya kemikaliemyndigheten skall få ansvar förutformning av bedömningskriterier för och information om miljörisker.Statskontoret ställer sig frågande tUl detta förslag. Enligt statskontoretsmening finns inga motiv för att frånta detta ansvar. 6.2.3 i Kopparbergslän: tillsynsnivå för en bedömning av hälsoeffekter. Avsaknaden avenhetUga bedömningskriterier för miljöfara utgör vidare en väsentiig brist ikemikaUekontroUen. förslag att låta kemikaliemyndighetenutarbeta kriterier för bedömningen av kemiska ämnens och produktersmUjöfarlighet tiUstyrkes därför. Prop.1984/85:118 121 6.2.4Lantbrukarnas rUcsförbund: LRF tiUstyrker förslagen beträffande m. beiräffande olika produkters skadlighel för den Samiidigi konstaterar förbundet att della torde innebära ickeoväsentliga kosinader för näringslivet. 6.3Brandfarliga och explosiva varor 6.3.1 CivUförsvarsstyrelsen:Förslaget att kemikaliemyndighelen övertar sprängämnesinspektionens uppgtfler att fastställa reglerna för produktin formation om kemiska ämnens brand- och explosionsfarlighet förefaller orationeUt, eflersom sprängämnesinspektionen även fortsätiningsvis skaU ansvara för utarbetning av kriterier och ämnesUslor m.m. och den huvud sakliga kompetensen på området finns där. Förmodligenskall förslaget ses mot bakgmnden av den tänkta framtida sammansättningen avkemikaUemyndigheten. CivUförsvarsstyrelsen återkommer i detta avseende medsynpunkter under kap. 18. 6.3.2 : Produktinformation om brandfarUga och ex plosiva varor skall enligt kemikommissionens förslag höra liU kemikaUein- spektionens ansvarsområde. Kommissionen vUl på så vis säkerställa alt regler om produktinformation av oUka slag samordnas. Vidare menar kommissionen att "för de myndigheter som har att utöva tillsyn över produktinformation om hälsofarliga varor vore det ett obetydligt merar bete att låta tiUsynen onrfatta också brand- och explosionsfarliga varor, eftersom dessa nästan ulan undantag är hälsofarliga" (sid. 147). Kemikalieinspektionenkommer inte att ha kompetens angående explosiva och brandfarliga varor - denkommer all finnas på sprängämnesin-sf)ektionen. SNV: s ochsprängämnesinspeklionens gemensamma vägledning för märkning av kemiskaprodukter visar atl det går atl samordna föreskrifter från oUka myndigheter.Kemikommissionen menar att "gemensam publicering och liknande åtgårderframstår emeUertid som otUl-räckliga" (sid. 189), men kommissionen motiverarinte varför så skuUe vara faUet. I fråga om vinsler med att samordna tiUsynenav hälsofarliga varor med tiUsynen av explosiva och brandfarliga varor hör deltUl saken att lagen om kemiska produkter inte medger att kemikalieinspektionenägnar sig åt tUlsyn av explosiva och brandfarliga varor (3 §). SNVanser att sprängämnesinspektionen skall ha ansvaret för att ge ul föreskrifterom produktinformation om explosiva och brandfarliga varor.Författningsförslagen 8 och 9 bör utgå. 6.3.3 Arbetarskyddsstyrelsen:Det är viktigt att de regler för märkning och för veuuinformationsblad som skaU gäUa i samband med överlåtelse sam ordnas. Styrelsen tiUstyrker därför förslaget om att kemikalieinspektionen i samråd med sprängämnesinspektionen får ulfårda sådana föreskrifter även om explosiva och brandfarUga varor. Prop.1984/85:118 122 6.3.4Sprängämnesinspektionen: SÄI vUl i detta sammanhang konstatera att det intevisats alt "splittringen" varit större i än i andra länderoch inte heller att denna s.k. splittring varit till nackdel för producenteroch konsumenter. Det bör här nämnas att SÄI och PKN haft ell nära samarbete vidutformningen av föreskriftema och framför aUl vid framtagandet av denomfattande informationen om det nya märkningssystemet. Detta samarbete harfungerat väl och inte heller mött någon krUik. SÄIser det som naturligt att SÄI även i fortsättningen skall bära ansvaret förmärkningsföreskrtfter inom de områden där SÄI har ansvaret för det övrigaföreskriftsarbetet. Att överlåta detta ansvar på en annan myndighet ger ettsplittrat och konstlat intryck, eftersom man då får en uppdelning avföreskriftsansvaret efter heh andra kriterier än resp. ämnes eUer varasegenskaper. Detta torde ge ett belydande merarbete och göra arbetet mer tungrott,något som inte minst visat sig genom erfarenheter från föreskriftsarbetet ianslutning tUI lagen om transport av farligt gods. SÄImotsätter sig således med skärpa förslaget att den nya myndigheten skall övertaansvaret för utfärdande av märkningsföreskrtfter rörande explosiva ochbrandfarliga varor. Däremoi är inspektionen självfallel mycket angelägen attäven i fortsättningen ha ett mycket nära samarbete med kemikaliemyndigheten föratt på alla sätt underlätta harmoniseringen av de båda myndighetemasmärkningsbestämmelser och informationen om dessa. SÄI viu i detta sammanhangpeka på det önskvärda i att även arbetarskyddsstyrelsens regler om märkningkommer att ingå i det fortsalla iitfor-mationsmaterialet. 6.4.1Konsumentverket: har ingen principieU invändning mot att fallav tfrågasatt otUlbörlig marknadsföring av kemiska produkter anmäls tiU KO avrespektive tUlsynsmyndighet. Detta bör leda tiU en effektivare och merasystematisk sanering av reklam och annan marknadsföring på detta område ochdärmed också bl.a. tiU förbättrad säkerhet på arbelsplatsema. Kemikommissionenhar dock inte tUlräckligt penetrerat frågan hur samspelet meUan KO ochtiUsynsmyndigheten skaU bedrivas. behandling av denna frågaär ytterst summarisk. När det gäller den tänkta arbets- och ansvarsfördelningenmeUan tUlsynsmyndighet och KO kan - vUket strax skaU beröras - dessutomsakliga invändningar riktas mot förslaget. Det är enligt KOVs meningnödvändigt atl förnyade överväganden görs i denna del och fyUigare direktivges, för att den föreslagna ordningen skaU kunna fungera i praktiken. KemUcommissionentycks bygga sitt förslag på fömtsättningen att förhållandet mellantUlsynsmyndighetema och KO skall vara att likstäUa med det förhållande som idagexisterar mellan olika sakbyråer och KO ().En sådan utgångspunki är felaktig. Prop.1984/85:118 123 sumentverkelsgeneraldirektör är KO och har i denna egenskap till sin hjälp ell särskilt som slår i daglig, informell kontakt med verkets fem förhandUngsbyråer för att få bäsla underiag för beslut om vilka ärenden som skall föranleda ingripanden från Kös sida i form av talan i MD, förbudsförelägganden etc. med stöd av den marknadsrättsliga lagsttftningen.-- Enframtida arbetsfördelning meUan kemikaliemyndighelen (KM) och KOV/KO bör enligtverkets mening ske huvudsakligen efter följande linjer. (Vad som här sägs om KMgäller också övriga tillsynsmyndigheter). De inledande förhandlingskontaktemamed berörda företag sköts av KM. Dessa förhandlingar kan i många faU väntasleda till en rättelse från företagets sida. Om en rättelse inte går att uppnåpå frivUlig väg, lämnar KM över ärendet tiU KO. KM har då gjort sinspecialistbedöming av de risker som är förknippade med saluhåUandet och denövriga marknadsföringen av den produkt som frågan gäller. Om en konsument gören anmälan inom kemikalieområdet direkt tiU KOV/KO, så kontaktar verkel KM såfort del finns anledning att kontrollera den grundläggande riskbedömningen eUeri andra avseenden höra KMs mening. Detankommer på KO att ta ställning tiU om det är påkallat med ingripande i formav talan i eller förbuds- eller informationsföreläggande.Erfarenheten visar att det också på detta sladium ofta blu: anledning tiUförhandUngskontakter, som kan leda till en uppgörelse -t. o. m. sedan talanväckts i . Del kan i praktiken ofta vara oklart i början av enförhandling exakt vilket marknadsföringsproblem som tvisten gäUer och vUkenposition de båda partema (KOV/KO resp. näringsidkaren) slutligen kommer attinta. Ofta behövs under förhandlingsprocessen kompletterande utredningar omexempelvis produktens hantering i hushåUet eUer konsumentens sätt att uppfattaen viss annons eller en viss förpackningstext. Verket erinrar vidare om att deti ett och samma ärende ibland kan komma i fråga alt tUlämpa alla de tregeneralklausulema i MFL (2, 3 och 4 §§). Enligt KOV: s mening ärdet mot denna bakgmnd ofta nödvändigt att KO har etl nära samarbete med KMunder alla stadier av ärendets handläggning. Sedan ärendet väl överlämnats tUlKO måste det dock vara dennes sak att besluta, om och när ärendet skallavskrivas från vidare handläggning hos KO. Detfår fömtsättas att ett ärende som överiämnats lill KO av en fackmyndighetalltid har sådan vikt att det är påkaUat från allmän synpunkt att saken prövas.KOV har därför inget att invända mot del föreslagna tiUäg-get tiU 22 §instmklionen för . En annan sak är att den tfrågasättamarknadsföringen vid närmare ulredning kanske kan visa sig vara oantastiigeller att ett ingripande från KO: s sida (i form av domstolstalan etc.) kan tesig onödigt då en rättelse kan uppnås i godo. I sådana fall bör ärendelsjälvfaUet kunna avslutas hos KO med hänvisning tiU detta. Prop.1984/85:118 124 (jänrföräven avsnittet nedan om ansvarsfördelningen mellan myndigheterna). KOVtiUstyrker kemikommissionens förslag om etl tUlägg i 15 § arbetsmiljöförordningen,vilket innebär all tillsynsmyndighet på arbelsmiljöområdel skaU göra anmälantill KO, om den finner talan om förbud enUgt 2 § MFL påkaUad. Bestämmelsenavser bara otillbörlig marknadsföring som är riktad tiU arbetsgivare ochåsyftar skydd för de anställda. Den omfattar även marknadsföring av annat änkemiska produkter. KOVtiUstyrker kemikommissionens förslag att etiska regler för marknadsföring avprodukler från kemisk och närstående industri i första hand bör utarbetas av deberörda branschorganisationema själva. KOV vill dock poängtera att verket börges liUfälle att uttfrån sin erfarenhet av MFL-tillämpningen ochmarknadsbevakning ge synpunkier på reglema innan de börjar tillämpas. Om detskulle bli aktueUt att på myndighetsbas utarbeta riktUnjer, så fömtsätter KOVatl det sker ett samråd meUan berörda myndigheter. I vissa faU kan det visa sigändamålsenligt att KOV utfårdar sådana riktlinjer.