prop · G803134 · 1984-12-31 00:00:00 — omarbetsgivaransvaret i vissa rättstvister på det statligt reglerade området; Regeringen föreslår att anta det förslagsom har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. I denna proposition föreslås en viss utvidgning avstatens arbetsgivaransvar i rättstvister på det statligt reglerade området. Förslaget innebär en ändring i lagen (1976:600) omoffentlig anställning (15 kap. 8 S). Lagändringenavses träda i kraft . Iärendet har lagrådets yttrande inhämtats. Lagom ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning Härigenom föreskrivs att 15 kap. 8 § lagen(1976:600) om offentlig anställning' skall ha nedan angivna lydelse. 8§ Även om en arbetstagare är an- len sådan tvist med anledning av ställd hos någon annanän staten, beslut av en statlig myndighet, som skall staten anses som hans arbets- skall handläggas enligt lagen givare i tvister som rör beslut av en (1974:371) om rättegången i ar- statlig myndighet om anställnings betstvister, skall staten anses som upphörande eller om disclpUnan- arbetsgivare även när tvisten avser svar, avstängning eller läkarunder- en anställning hos någon annan än sökning enligt denna lag. Denna lag träder i kraft den 1juli 1985. I mål som har anhängiggjortsvid en domstol före ikraftträdandet skall äldre bestämmelser tillämpas. Lagenomtryckt 1982: 100. I. , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , ,, , , R. , , Thunborg Lagrådsremissom arbetsgivaransvaret i vissa rättstvister på det statligt reglerade området Detta lagstiftningsärende gällerarbetsgivaransvaret i vissa rättstvister på det statligt reglerade området.Närmare bestämt gäller det tvister som rör en del av de beslut som statligamyndigheter meddelar i fråga om arbetstagare hos andra offentliga arbetsgivareän staten, t. ex. i fråga om vissa arbetstagare hos kommuner ellerförsäkringskassor. 1tvister som rör uppsägning, disciplinansvar o.d. vilar detta efterföljande ansvarenligt nuvarande ordning på staten. 1 andra tvister vilar det på den icke-statligearbetsgivaren, dvs. på kommunen, etc. Statliga myndigheteravgör sålunda i dessa fall frågorna utan att ha något efterföljandearbetsgivaransvar för sina egna beslut i rättstvister om besluten. 1 promemoria (RS 967/84) "Det offentliga arbetsgivaransvaret i vissa rättstvister"föreslås att staten i fortsättningen skall ha arbetsgivaransvaret även i sådanafall. Förslaget innebär en ändring i 15 kap. 8 § lagen (1976:600) om offentliganställning (, omtryckt 1982: 100, ändrad : 1074). Departementspromemorian - som innehåller enredogörelse för gällande ordning - bör fogas till protokollet i detta ärendesom bilaga I. Efter remiss har ett antal myndigheter ochorganisationer yttrat sig över promemorian. En förteckning överremissinstanserna och en sammanställning av deras yttranden bör fogas tillprotokollet som bilaga 2. 1984/85:134 2 Föredraganden Mitt förslag: Staten bör generellt anses som arbetsgivareockså för icke statsanställda arbetstagare med statligt regleradeanställningar, när det gäller sådana tvister angående beslut av en statligmyndighet som skall handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången iarbetstvister (ar-betstvistlagen, omtryckt 1977:530, ändrad senast 1984:818).Berört lagrum: 15 kap. 8 § . Promemorieförslaget: Överensstämmer (s. 8) med mittförslag. Remissinstanserna: Promemorieförslaget tillstyrks ellerlämnas utan erinran av samtliga remissinstanser utom två. Bland dem som sålunda godtarförslaget märks justitiekanslern, jämställdhetsombudsmannen, statensarbetsgivarverk och de fackliga huvudorganisationerna. menarför övrigt att förslaget blir tillämpligt också på jämställdhetstvister omsådana beslut av en statlig besvärsmyndighet som har fattats på grund avöverprövning av en myndighets beslut. Några instanser anser attförhållandena på försäkringskasseområdet bör belysas bättre än som gjorts idepartementspromemorian. Kammarkollegiet påpekar särskilt att 15 kap. 8 § LOAinte gäller präster. De två instanser som ställer sig avvisande till förslagetär och . Enligt Kommunförbundetsmening borde i stället kommunernas ansvar som arbetsgivare för t. ex. lärarnautsträckas till att omfatta också de beslut som ifrågavarande tvister gäller.Dessutom anser förbundet att den föreslagna ändringen i materiellt settskulle skapa ytterligare svårigheter för kommunerna. Skälen för mitt förslag: Enligt nuvarande ordning ansesstaten naturligtvis som arbetsgivare i rättstvister som rör arbetstagare hosstatliga myndigheter. Men som framgått anses staten vara arbetsgivare i vissarättstvister som rör beslut av en statlig myndighet, inte bara när det gällerstatsanställda utan också när arbetstagaren är anställd hos någon annanarbetsgivare än staten. Det gäller tvister om anställnings upphörande,disciplinansvar, avstängning eller läkarundersökning enligt (15 kap. 8 §LOA, jfr prop. 1977/78:34 s. 10, även prop. 1978/79:84 s. 14). De arbetstagaresom det här är fråga om är sädana som har s. k. statligt reglerade anställningar,däribland de kommunalanställda lärarna, skolledarna och syofunktionärer-na samtde försäkringskasseanställda. Men som påpekats under remissbehandlingen ärföreskriften i 15 kap. 8 § inte tillämplig pä t. ex. präster (1 kap. 1 och 5§§). Prop.1984/85:134 5 Mål som rör tillämpningen av skall i regelhandläggas enligt ar-betstvistlagen (1 kap. 1 och 2 §§ arbetstvistlagen, jfrdock även övergångsbestämmelserna till lagen 1976:581). Det innebär att detvister som det här gäller tas upp vid arbetsdomstolen eller, i vissa fall, iförsta instans av en tingsrätt (2 kap. 1-4 §§). 1 sådana ärenden råderbesvärsförbud enligt lagen (1965:276) om inskränkning i rätten att föra talanmot offentlig arbetsgivares beslut (inskränkningslagen, omtryckt 1974:1011). Det är arbetsgivarverket som företräder staten itvisterna såväl vid som utom domstol. Det sker med stöd av 1 och 9 §§förordningen (1976:1021) om statliga kollektivavtal, m. m. (ändrad senast1984:804). Här bortses från de fall där arbetsgivarenföreträds av en justitieombudsman eller av justitiekanslern. Det finns emellertid en del andra ärenden än de nunämnda som inte omfattas av 15 kap. 8 § , där beslut fattas av en statligmyndighet och där efterföljande arbetstvister om beslutet skall handläggasenligt arbetstvistlagen också för sådana arbetstagare med statligt regleradeanställningar som är anställda hos en kommun eller hos någon annanicke-statlig arbetsgivare. Även i dessa ärenden råder besvärsförbud enligtinskränkningslagen. Som exempel pä sädana arbetstvister kan nämnas t.ex. tvister om beslut av () att tillsätta lektorstjänster igymnasieskolan eller om beslut av en länsskolnämnd att tillsättaskolledartjänster i (2 § förordningen SÖ-FS 1983:24 med vissaföreskrifter om lektorstjänster i gymnasieskolan, omtryckt SÖ-FS 1984:107,samt 17 kap. 14 § skolförordningen 1971:235, omtryckt 1983:721). Vidare kannämnas tvister som rör beslut av att tillsätta vissatjänster vid försäkringskassorna (8 § förordningen 1965:777 med instruktion förriksförsäkringsverket, omtryckt 1978:568; 8 § ändrad senast 1984:775). Om det t. ex. görs gällande att sådanatillsättningsbeslut i ett konkret fall innebär könsdiskriminering enligt lagen(1979:1118) om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet(jämställdhetslagen, omtryckt 1980:412, ändrad senast 1982:92), skall tvistensålunda handläggas enligt arbetstvistlagen. Men enligt 15 kap. 8 § i dessnuvarande lydelse skall staten inte anses som arbetsgivare för dessaarbetstagarkategorier i sädana tvister. Det finns ytterligare exempel pä sädana tvister ombeslut av stadiga myndigheter i fråga om bl. a. lärare som utan att omfattas av15 kap. 8 § skall handläggas enligt arbetstvistlagen. Mål om tidsbegränsning avförordnanden enligt 19 kap. 11 § skolförordningen är ett sådant exempel. Ettannat är tvister om rätten att erhålla anställningsbevis enligt anställningsförordningen(1965:601, omtryckt 1984:127). Som ytterligare exempel kan nämnas tvister omskyldighet för en statlig myndighet, t. ex. en länsskolnämnd ellerriksförsäkringsverket, att förhandla eller informera enligt lagen (1976:580)om medbestämmande i arbetslivet (ändrad senast 1984:817) inför ett beslut avmyndigheten, ti 1984185. 1984/85:134 6 Som jag ser det, är det lämpligast att i förevarande hänseende likabe-handla alla sådana arbetstvister som handläggs enligtarbetstvistlagen och som rör beslut av en statlig myndighet i ärendenbeträffande arbetstagare med statligt reglerade anställningar. Som framgått,kan det gälla också arbetstvister i ämnen som ligger utanför LOA:s område.Arbetsgivaren bör alltså i sådana tvister företrädas av staten, även omarbetstagaren är anställd hos t. ex. en kommun. Staten bör med andra ord rimligen ta detefterföljande arbetsgivaransvaret för de beslut som statliga myndighetermeddelar. Föreskriften i 15 kap. 8 § bör därför ändras ienlighet därmed. bör lagrummet formuleras om i förtydligande syfte. skall jag beröra ett par särskildaspörsmål som från arbetsgivarhåll har tagits upp under remissbehandlingen. diskuterar (s. 15, 16) denföreslagna lagtextens tillämplighet i könsdiskrimineringstvister som rör sådanabeslut som statliga myndigheter kan meddela på besvär över icke-statligaarbetsgivares beslut. Jag vill därvid peka på att det i motiven tilljämställdhetslagen (prop. 1978/79: 175 s. 180) framhålls att - med detarbetsgivarbegrepp som tillämpas på det statliga området - ett beslut av enhögre instans i ett administrativt besvärsförtarande inte kan betraktas som enöverträdelse av lagens diskrimineringsförbud. Lagmotiven berör visserligen inteuttryckligen fall där underinstansen (beslutsmyndigheten) är en kommun, enförsäkringskassa eller någon annan icke-statlig arbetsgivare, men det anfördauttalandet kan möjligen anses tillämpligt också på sådana fall. Mål där beslutav den högre, statliga instansen (besvärsmyndigheten) angrips i en jämställdhetstvisttorde mot den bakgrunden sällan eller aldrig bli aktuella. Om en sådan tvistskulle uppkomma i praxis, får 15 kap. 8 § i den nya lydelsen den betydelsenatt det är staten som skall anses vara arbetsgivare i tvisten. Det gälleroavsett om den statliga besvärsmyndigheten i sitt avgörande har fastställt detöverklagade beslutet eller inte. Men väljer klaganden att angripa den icke-statligaarbetsgivarens beslut, blir det givetvis den arbetsgivaren som skall svara itvisten. anser för sin del (s. 17) somframgått bl. a. att det fortsättningsvis bör åläggas kommunerna själva attfatta besluten i de frågor som avses med förslaget. Som jag uppfattar det, hänger förbundetsinvändningar i sak samman främst med olika problem som uppstår i anledning avdet s.k. dubbla huvudmannaskapet pä bl. a. läraromrädet. Dessa problem vållarutan tvivel svårigheter vid fullgörandet av arbetsgivaransvaret på områdetinte bara för kommunerna och landstingen utan också för staten. De kanemellertid inte lösas i det begränsade sammanhang som detta lagstiftningsärendeovedersägligen utgör. Och så länge systemet med dubbelt huvudmannaskap tillämpaspå något område, måste det vara riktigt att ställa det kravet att fillämpningenbhr så konsekvent och lätthanterlig som möjligt. 1984/85:134 7 Medden föreslagna utformningen av lagmmmet når man för övrigt automatiskt enanpassning av området för det förlängda arbetsgivaransvaret till den gräns förde statliga myndigheternas beslutskompetens pä det statligt reglerade områdetsom gäller eller kan komma att gälla. 3 Ikraftträdande m. m. Jag förordar att den föreslagna ändringen i LOAträder i kraft . I mål som har anhängiggjorts vid en domstol föreikraftträdandet bör dock äldre bestämmelser tillämpas. 1enlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättats ettförslag till lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning.Förslaget bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över lagförslaget. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Prop.1984/85:134 8 Bilaga I till lagrådsremissen PM (RS 967/84) Det offentliga arbetsgivaransvaret i vissa rättstvister 1 denna promemoria läggs fram ett förslag om attstatens arbetsgivaransvar i rättstvister som rör icke statligt anställdaarbetstagare med statligt reglerade löner skall omfatta alla arbetstvister iärenden där det överklagade beslutet är meddelat av en statlig myndighet. Förnärvarande vilar detta ansvar pä staten bara om tvisten rör uppsägning,disciplinansvar o.d. Statliga myndigheter beslutar emellertid i en del andrafrågor utan att staten tar det efterföljande arbetsgivaransvaret för sina egnabeslut i rättstvister. Promemorian som är tillkommen på begäran underhand av () och TCO:s statstjänstemannasektion(TCO-S) -har utarbetats inom rättssekretariat (C/RS I). 1 fråga om lärare, försäkringskassepersonal ochandra icke-statsanställ-da arbetstagare med statligt reglerade anställningarföreslås att staten skall anses som arbetsgivare i alla sådana tvister som rörbeslut av en statlig myndighet och som skall handläggas enligt lagen (1974:371)om rättegången i arbetstvister (arbetstvistlagen, LRA, omtryckt 1977: 530,ändrad : 88). Föreskrifterna i 15 kap. 8 § lagen (1976:600) omoffentlig anställning (, omtryckt 1982: 100, ändrad : 1074) bör ändrasi enlighet med detta förslag (se bilaga 1). Med en sådan lagändring blir SAV - med hänsyn tilllydelsen av I § första stycket förordningen (1976: 1021) om statligakollektivavtal (kollektivavtalsförordningen, ändrad senast 1978:822) -behörigt att företräda staten i tvisterna. 1984/85:134 9 2 Uppsägnings- och disciplintvister m. fl. Enligt 15 kap. 8 § skall statenanses som arbetsgivare i vissa arbetstvister som rör beslut av en statligmyndighet, även om arbetstagaren är anställd hos någon annan än staten. Detgäller ärenden om anställnings upphörande eller om disciplinansvar,avstängning eller läkarundersökning enligt . Sådana ärenden prövas nämligeni första instans av statliga myndigheter inte bara när det gällerstatsanställda utan också i vissa fall när det gäller andra arbetstagare medstatligt reglerade anställningar. Med sådana anställningar avses anställningardär enligt lag (främst lagen 1965:576 om ställföreträdare för kommun vid vissaavtalsförhandlingar m.m.. ändrad : 101) eller särskilt beslut avriksdagen (främst prop. 1967:131, SU 134. rskr 327) avlöningsförmånerna skallfastställas under medverkan av regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer (2 kap. 1 § ). Bland sådana arbetstagare med statligt regleradeanställningar märks lärarna i det kommunala skolväsendet, deförsäkringskasseanställda m.fl. För dessa arbetstagare träffas enligtställ-företrädarlagen kollektivavtal på arbetsgivarens vägnar av SAV. Eftersom det enligt är enstatlig myndighet som prövar nämnda uppsägnings- och disciplinärendenm.m., har lagstiftaren ansett det mest följdriktigt och ändamålsenligt attstaten tar arbetsgivaransvaret också i efterföljande tvister i ärendena. Såvitt rör disciplinärendena etc.framgår detta av lagmotiven till 15 kap. 8 § , där föredraganden anförföljande (prop. 1977/78:34 s. 10): Fråga om disciplinansvar,avskedande, avstängning eller läkamnder-sökning enligt lagen om offentliganställning skall prövas av den myndighet som arbetstagaren lyder under (15kap. 3 §). Men detta gäller inte, om annat följer av annan föreskrift i lageller av föreskrift som regeringen meddelar. Meddelade föreskrifter ger vidhanden att prövningen i en del fall ankommer på statlig myndighet också vadgäller arbetstagare hos kommun, landstingskommun eller annan icke-statligarbetsgivare. Det rör främst skolområdet. Som exempel kan nämnas att prövningenbeträffande skoldirektör m.fl. i vissa frågor sker hos statens ansvarsnämndsamt att den beträffande skolledare, lärare m.fl. tjänstemän i grundskolaneller gymnasieskolan i vissa frågor sker hos och i andra hoslänsskolnämnd (18 kap. 10 och 11 §S skolförordningen 1971:235; 10 § ändrad1975: 1185, 11 § ändrad senast 1976:938). Uppkommer tvist i saken, kanemellertid f. n. den icke-statlige arbetsgivaren vara den anställdes motpart(jfr t. ex. arbetsdomstolens beslut nr 88 och dom 1977 nr 119). Dettagäller trots att denne arbetsgivare har saknat möjlighet att påverka detomtvistade avgörandet elierens förfarandet . - I sammanhangetbortses från de tvistefall där arbetsgivaren enligt lag skall företrädas avjustitieombudsman eller av justitiekanslern. Det har påpekats att det är fögaändamålsenligt att en kommun sålunda t. ex. kan bli instämd som svarande i enarbetstvist angående ett beslut som Prop.1984/85:134 10 är meddelat av en statlig myndighet. I stället bör enligtvad som framhållits staten bära det allmännas ansvar också på tvistestadiet ochsåledes själv svara som arbetsgivare. Staten skulle följaktligen i dessa fall ikommunens ställe ensam betraktas som part i tvisten såväl vid som utom domstol. Jag ser saken på samma .sätt ochförordar därför att lagen om offentlig anställning kompletteras med enföreskrift av angiven innebörd. Den nya föreskriften kan lämpligen tas ini en ny paragraf, 8 §, i 15 kap. Mitt förslag medför att staten ifortsättningen enligt allmänna regler får ansvara också för rättegångskostnaderm. Frågan om vilken statsmyndighet somskall företräda staten i de nu behandlade fallen kan regleras utan riksdagensmedverkan. Det kan anmärkas att den anslutandefrågan i vad mån det statliga arbetsgivaransvaret bör utsträckas till attomfatta också tvister om annat än disciplinansvar, avskedande etc. exempelvisuppsägningstvister torde kräva särskilda överväganden. I fråga om uppsägningsmålen anför föredragandeni prop. 1978/79:84 s. 14 följande i anslutning till en departementsrapport (DsB 1978:3; Myndigheters skadeståndsansvar i vissa personalärenden, m.m., jfräven prop. 1981/82:90 s. 18 p. 1 ett särskilt avsnitt (B)behandlar departementsrapporten frågan om arbetsgivaransvaret i sådanarättstvister, som rör en statlig myndighets beslut beträffande en arbetstagarehos en annan arbetsgivare än staten, t. ex. en kommunanställd lärare. F, n. vilar detta ansvar på staten,om tvisten rör disciplinansvar, avskedande, avstängning ellerläkarundersökning enligt (15 kap. 8 §). I en sådan tvist företräds staten iregel av SAV (jfr även SOU 1978:59). I enlighet med rapporten föreslårjag att nämnda lagrum ändras så, att det statliga arbetsgivaransvaret ifortsättningen utsträcks till att omfatta också tvister angående uppsägningeller andra fall av anställnings upphörande enligt . I 16 kap. I § erinras om attmål angående tillämpningen av handläggs enligt arbetstvistlagen. Det ärenligt vad regeringen har bestämt SAV som företräder staten i tvisterna såvälvid som utom domstol (I och 9 §§ kollektivavtalsförordningen). Denna lösningligger för övrigt i linje med den som har valts för kollektivavtalstvister pådet icke-statliga men statligt reglerade området (5 § ställföreträdariagen). På det statligt reglerade områdetfinns emellertid en del andra ärenden där beslut fattas av en statlig myndighetoch där efterföljande arbetstvister skall handläggas enligt arbetstvistlagen.Det kan för övrigt anmärkas att i alla sådana ärenden arbetstagarnas möjlighetatt i administrativ ordning anföra besvär mot beslutet är avskuren (lagen1965:276 om inskränkning i Prop.1984/85:134 11 rättenatt föra talan mot offentlig arbetsgivares beslut, omtryckt 1974:1011). Som exempel på sådana arbetstvister kan nämnas t.ex. tvister om beslut av att tillsätta en lektorstjänst igymnasieskolan elierom beslut av en länsskolnämnd att tillsätta enskolledartjänst. t. ex. en rektorstjänst, i eller gymnasieskolan.Om det exempelvis görs gällande att ett sådant beslut i ett konkret fallinnebär en könsdiskriminering enligt lagen (1979: 1118) om jämställdhet mellankvinnor och män i arbetslivet (omtryckt 1980:412, ändrad senast 1982:92).skall en tvist om detta sålunda handläggas enligt arbetstvistlagen. 8 § i dess nuvarande lydelse skall staten som framgått inte anses somarbetsgivare i sådana tvister. Det finns även andra exempel på beslut av statligamyndigheter, som rör t. ex. kommunalt anställda lärare, där tvisten i frågaskall handläggas enligt arbetstvistlagen och tvisten inte omfattas av 15 kap. 8§ . Mål där tvisten gäller fråga om tidsbegränsning av ett förordnandeenligt 19 kap. II § skolförordningen (1971:235. omtryckt 1983:721,ändrad senast 1984:45) är ett sådant exempel. Ett annat exempel är tvister omrätten att erhålla anställningsbevis enligt anställningsförordningen (1965:601,omtryckt 1984:127). Som ytteriigare ett exempel kan nämnas tvister omförhandlingsskyldighet eller information enligt lagen (1976:580) om medbestämmandei arbetslivet (ändrad senast 1980:238) eller lagen (1982:80) omanställningsskydd (ändrad : 1073) på grund av ett beslut av t.ex. enlänsskolnämnd, som rör arbetstagare med statligt reglerade anställningar. 4 En ändring behövs Både från SAV och TCO-S och från andra håll har detframhållits att alla arbetstvister som handläggs enligt arbetstvistlagen ochsom rör statliga myndigheters beslut i ärenden beträffande arbetstagare medstatligt reglerade anställningar bör behandlas lika i så motto, attarbetsgivaren bör företrädas av staten, även om arbetstagaren är anställd hosnågon annan icke-statlig arbetsgivare, t. ex. en kommun eller enförsäkringskassa. Som skäl har särskilt åberopats att det måste vararimligt att staten tar ansvaret för sina egna beslut och uppträder somarbetsgivare också i tvister om besluten på samma sätt som t. ex kommunerna fungerarsom arbetsgivare pä det rent kommunala området. En sådan förändring är exempelvis uppenbariigenägnad att starkt underiätta möjligheterna att träffa föriikningar i tvisterna. Slutsatsen blir därför att 15 kap. 8 S ändrasså. att lagmmmet kommer att omfatta alla hithörande arbetstvister. Detär således bara fråga om en ändring för att få en mer följdriktig 1984/85:134 12 Med den föreslagna formuleringen av lagrummet nås en smidiganpassning till den gräns för det statligt reglerade området som gäller ellerframdeles kan komma att gälla. Denna promemoria är avsedd att remitteras påvanligt sätt. En lagrådsremiss bör därefter utarbetas. Tanken är attförslaget sedan skall kunna läggas fram antingen i en särskild propositionhösten 1984 eller också i den personalpolitiska propositionen somcivildepartementet planerar . Bilaga I till departementspromemorian Lagom ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning Härigenomföreskrivs att 15 kap. 8§ lagen (1976:600) om offentlig anställning' skall hanedan angivna lydelse. Ävenom en arbetstagare är anställd hos någon annan än staten, skall staten ansessom hans arbetsgivare i tvister som rör beslut av en statlig myndighet omanställnings upphörande eller om disciplinansvar, avstängning eller läkarundersökningenligt denna tag. Ävenom en arbetstagare är anställd hos någon annan än staten, skall staten ansessom hans eller hennes arbetsgivare i sådana tvister som rör beslut av enstaflig myndighet och som skall handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegångeni arbetstvister. Dennalag träder i kraft den Lagenomtryckt 1982: 100. 1984/85:134 14 Bilaga 2 till lagrådsremissen remissyttrandenaöver promemoria (RS 967/84) "Detoffentliga arbetsgivaransvaret i vissa rättstvister" Efter remiss har yttranden över promemorian avgettsav Justitiekanslern (), , ,(), läns-skolnämnden i , länsskolnämnden iMalmöhus län, universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), arbetsdomstolen,jämställdhetsombudsmannen (JämO), kammarkollegiet, (), ombudsmän (), , ,, i (LO), TCO:sstatstjänstemannaorganlsatlon (TCO-S) och Centralorganisationen /SR. Samtliga remissinstanser utom två tillstyrkerförslaget eller lämnar det utan erinran. Bland de remissinstanser som tillstyrker förslageteller lämnar det utan erinran är JK, , , länsskolnämnden 1Stockholms län, länsskolnämnden i , UHÄ, arbetsdomstolen, JämO, kammarkollegiet,SAV, JO, , , och /SR. En del av demutvecklar skälen för sitt ställningstagande närmare eller anför särskildasynpunkter. vill emellertid framhålla dekomplikationer som skulle kunna uppstå i fall, då den statliga myndighetensbeslut har fattats i myndighetens egenskap av besvärsinstans.