prop · G803116 · 1984-12-31 00:00:00 — Samma förelag sysslar med såväl direklimporl ochdistribution som uthyrning till allmänheten. Man synes inte kunna bortse frånrisken för atl en ordning med ensamansvar för ansvarig utgivare mot dennabakgrund skulle kunna leda till kringgåenden, syslem med bulvaner osv. Denskrupelfrie videoulhyraren skulle kunna driva sin verksamhet väl medveten omvideogrammens tvivelaktiga innehåll men själv vara skyddad från åtal därför allen person som kanske inte går all få tag på eller som lejts för verksamhelen bär del straffrättsliga ansvarei. Förelrädare för videobranschen har uttrycktfarhågor för denna lyp av komplikationer med ett sådant system. De seriösabranschföreträdarna hyser också oro för den konkurrens som skulle uppstå iförhållande lill mer skrupelfria uthyrare. Farhågorna kan länkas varaöverdrivna, men man måsle räkna med möjlighelen all den självsanering avvideobranschen som pågår och som jag anser är angelägen skulle kunna motverkas. Ellsyslem med ansvariga utgivare kräver mol den angivna bakgrunden noggrannaöverväganden som av fiera skäl inle lämpligen bör göras i del begränsade ärendesom är akluelll . Jag föreslår därför inle någol sådanl syslem i dellasammanhang. Jag får anledning all åierkomma till frågan om ansvarig utgivare isamband med behandlingen av YFU:s betänkande i sin helhel. 1984/85:116 22 Däremotanser jag att del borde gå att komma till rälla med åtminstone vissa avnuvarande olägenheter genom att läla grossisten bära etl utökat ansvar förspridningen. Enligtnu gällande lydelse av videovåldslagen får videogram innehållande exlremvåld inlei yrkesmässig verksamhel eller annars i förvärvssyfte spridas lill allmänheten.Som jag redan beröri anfördes i förarbetena till videovåldslagen (KU1980/81:28 s. 39) aU straffijestämmelsen i försia hand torde träffadetaljister, men atl elt medverkansansvar för grossister och andra leveranlörerkunde komma i fråga. Jag föreslår alt bestämmelserna ändras så att ävengrossisten får etl direkl ansvar för spridning av sådana videogram som avses i1 § videovåldslagen. Härigenom skapas goda förutsättningar för alt uppnå enreell förbäuring av möjligheterna aU komma lill rälla med avarterna inom videogramuthyr-ningen. Fråganär då om en lösning skall väljas som innebär alt enbart grossisten skall kunnafällas till ansvar eller om både grossisten och detaljisten skall omfattas avstraffansvaret. Atthelt avkriminalisera detaljistens spridning lill allmänheten är enligt minmening olämpligt av samma skäl som jag har anfört mot att införa ell syslem meden ansvarig utgivare. Del blir med en sådan ordning alltför enkell för denskrupelfrie uthyraren alt undgå ansvar genom all hänvisa lill en grossist somkanske inte går all nå för ingripande. Man måsle också kunna kräva att den somger sig in i en affärsverksamhet av della slag lar på sig del ansvar somverksamheten för med sig. Jaganser därför atl huvudregeln bör vara atl detaljisten skall ha ansvar förspridningen av videogram enligt samma regler som grossisten. Däremoi bör manöverväga alt införa bestämmelser som under vissa förulsältningar befriardetaljisten från ansvar för innehållet i de videogram som han hyr ul. Redani dag gäller alt filmer som godkänts av slalens biografbyrå för offenlligvisning inle omfattas av videovåldslagen. Detsamma gäller videogram som harsamma innehåll som en godkänd film. Den som bara hyr ul videogram för vilkabiografbyrån godkänt molsvarande film kan alltså inie fällas till ansvar enligtvideovåldslagen. Del förekommer atl videogramgrossister vänder sig tillbiografbyrån och ber om en förhandsgranskning av ell videogram för att få delgodkänt för offenllig visning och därigenom vara fredade från ingripande enligtvideovåldslagen. Biografbyrån saknar dock möjligheter att granskavideogram. skaffar grossisten då fram en filmkopia av elt videogram ochlämnar in den för granskning trots atl det bara är videogrammel som hyrs ul. Jaganser all man bör införa en möjlighel alt frivilligl låta förhandsgranskavideogram. Genom den tidigare föreslagna ändringen i biografförordningen sominnebär alt biografbyrån skall granska även video- Prop.1984/85:116 23 gramsom skall visas offentiigl kommer branschens möjligheter att få biografbyrånsutlåtande om innehållel i etl videogram all underlättas avsevärl. Del blir dåmöjligt att lämna in ell videogram till biografbyrån, fä detla godkänl för offenlligvisning, och därefler utan risk för åtal enligt videovåldslagen hyra ul såväldel godkända videogrammel som kopior av del. Den seriöse videogramgrossistenoch uthyraren behöver då inte riskera ansvar för spridning av otillåtnavideogram. Grossisten kan lämna in videogram och få dem godkända för offentligvisning. Detaljisten kan om han så vill avstå från atl hyra ut andra videogramän sådana som är kopior av godkända videogram. Härigenom skapas en möjlighel lillsjälvsanering inom branschen. Jag föreslår därför aU densom har fåll ett videogram godkänt för offenllig visning därefler skall kunna framslällakopior av videogrammet och på dessa ange all etl med kopian likalydandevideogram av slalens biografbyrå har godkänls för offenllig visning. Del måsleframgå om biografbyråns godkännande avsett visning för alla eller endast fördem som uppnått en viss ålder. För att detaljisten skall undgå ansvar för ellvideogram med otillåtna våldsinslag måsle det av varje kassett med dennapåskrift framgå vem som svarar för påståendet. Detaljisten bör i normalfalletkunna förlita sig på en sådan uppgift på ett videogram som han lar emot frånden ansvarige grossisten för uthyrning under förutsätlning att det tydligtframgår vem som har avgivit intyget. En särskild straffrihetsregel bör införasmed sikte just på denna siluaiion. Förslagel innebär sålundai fråga om videogram som sprids på annat sätt än genom offenllig visning attdel inte kommer alt krävas all varje exemplar har granskals av biografbyrån.Jag vill i sammanhanget påpeka alt, om någon vill visa etl videogramoffentligt, det liksom när del gäller filmer bör krävas att han använder en avbiografbyrån granskad kopia. I sådana fall bör del inle vara till fyllest meden likalydande kopia. Filmer och videogram bör alltså även i delta avseendevara hell likställda. En grossist som oriktigtpåslår atl ett videogram har godkänls av biografbyrån gör sig skyldig tillbrott enligt videovåldslagen om videogrammet innehåller en otillåtenvåldsskildring. Han kan då fällas till ansvar enligt 5 § för brott mot 1 eller2 § i lagen. Att han har försökl dölja videogrammels verkliga innehåll genomett orikligt intyg bör beiraktas som en försvårande omsländighet vid bedömandeav brottets svårhetsgrad. Dessulom torde han under vissa förhållanden göra sigskyldig lill broll enligt (BrB), t.ex. osant intygande. Delbör emellertid dessulom övervägas om man särskilt skall kriminalisera orikligapåståenden om atl biografbyrån har granskal ell videogram. Härvidlag bör början beaklas alt detaljister sannolikl kommer all efterfråga videogrammed ell innehåll som har godkänls av biografbyrån. Den som kan lillhandahållasådana videogram kan därför Prop.1984/85:116 24 fåen fördel vid marknadsföringen. Del är angelägel all hindra denoseriöse grossisten från atl skaffa sig fördelar genom all oriktigt påslå atthan har låtil granska sina videogram. Annars motverkas den seriöses benägenhetall låta göra della. Den som verkligen låter granska sina videogram åsamkas juockså ell visst besvär och kostnader. Del är vidare angeläget att respekten förintyg av della slag upprätthålls. Jaganser därför atl man särskilt bör kriminalisera förfarandet atl orikligt påstå atlell videogram till innehållel överensstämmer med ell av biografbyrån godkäntexemplar. sådant påslående bör vara straffbart oavsett om påståendetgäller etl videogram som man över huvud laget inle lålil biografbyrån granskaeller om man i och för sig låtit granska det och även fått det godkänt föroffentlig visning men sedan distribuerar videogrammel i en annan version och pådenna intygar att den överensslämmer med den av biografbyrån granskade ochgodkända. Sammanfattningsvisföreslår jag alltså alt såväl grossister som detaljister skall vara ansvarigaför innehållel i filmer och videogram som hyrs ut eller försäljs, attdetaljisten skall kunna undgå ansvar om han sprider filmer eller videogram somär försedda med etl intyg om alt de överensslämmer med elt exemplar som hargranskals av biografbyrån och atl den som avger ett oriktigt intyg skall varaunderkastad straffansvar. Pågrund av del anförda föreslår jag all 1 § videovåldslagen ändras så atl kravelpå alt spridningen skall ha skell till allmänheten las bort. Därigenom kommeräven den spridning av otillåtna videogram som sker från grossisten till detaljistenatl bli straffbar. Vidareföreslår jag alt en bestämmelse om möjlighet för detaljisten all undgå ansvarlas in som ett andra siycke i 5 § videovåldslagen. 1 etl Iredje stycke börstraffbestämmelsen för orikliga intyg tas in. För undvikande avrättstillämpningsproblem vid s.k. lagkonkurrens bör anges all bestämmelseninte skall lillämpas, om gärningen är belagd med straff enligt . Naturligtviskan man inle enbari genom alt ändra regelsystemet få några fullständigagarantier för atl videomarknaden skall ulvecklas i önskvärd riklning. Om deändringar genomförs som jag nu har föreslagit blir dock enligt min uppfattningmöjligheterna alt komma till rälla med de olämpliga våldsskildringarna ivideogram avsevärt förbätlrade. 2.3.3Påföljder och rättegång m.m. Mittförslag: Allmänt åtal för broU enligt videovåldslagen skall få väckas endaslefter medgivande av . Utredningensförslag: Rättegångsordningen för tryckfrihetsmål skall tillämpas. Mål om yttrandefrihelsbrottskall tas upp av någon av tingsrätterna inom del län där framställningenoffentliggjorts eller där brotiei Prop.1984/85:116 25 Slatens biografbyrå skall ha tillsyn över marknaden av videogram ochanmäla lill justitiekanslern när den anser att extremvåldsförbudel har överlrätts. Remissinstanserna: Del är endaslelt fåtal remissinslanser som berör denna fråga. De som ullalar sig är iallmänhet positivt inställda lill atl en rättegångsordning av samma slag som itryckfrihetsmål skall gälla vid mål om yttrandefrihelsbrott och till altbiografbyrån skall ha lillsyn över marknaden av videogram. Biografbyrånmotsätter sig alt den skall ha en sådan funktion. Skälenför mitt förslag: Som jag förul har nämnt har videovåldslagen kritiserals bl.a.för atl lagens utformning leder lill all etl och samma videogram kan bliföremål för domstolsprövning i fiera rättegångar vid olika domstolar. Del ärgivelvis önskvärt alt ett visst videogram såviit möjligt inte blir föremål förprövning vid mer än elt tillfälle. De olägenheler som ärförenade med den nuvarande ordningen skulle i viss mån kunna avhjälpas om mangenomförde YFU:s förslag atl yllrandefrihelsmål skall handläggas vid en lingsrätti varje län. Det måsle emellerlid beaklas all YFU:s förslag avser alla yllrandefrihelsmål.All nu införa specialbestämmelser om atl mål enligt videovåldslagen skallhandläggas enbari vid vissa tingsrätter anser jag vara mindre lämpligl. Fråganbör las upp först i samband med behandlingen av YFU:s betänkande i desshelhet. Hithörande frågor behandlas fö. också av rättegångsulredningen (Ju1977:06). Även om man inle införnågra nya forumregler bör del emellerlid vara möjligt atl komma lill rälla medde angivna olägenheterna. Genom de ändringar av ansvarssystemel som jag harföreslagit i det föregående får grossisten ett huvudansvar för spridningen avvideogram med våldsinslag. Om ålal väcks mol grossisten, torde det i praktikeni många fall bli onödigl au också åtala alla detaljister. Reglerna i 20 kap. 7§ rällegångsbalken ger också möjlighel till åtalsunderlåtelse i de fall då dellaär befogal. 1 de fall del finnsanledning alt väcka ålal mol fiera ger regler om forum ibrottmål möjlighet till gemensam handläggning. Åtal mol fiera för brott som harsamband med varandra kan väckas vid den domstol där någon av de inblandade haratt svara om det är lämpligl av utrednings- och kostnadsskäl och övrigaomständigheter (19 kap. 3 § andra slyckel). Om lalan t.ex. väcks vid dendomstol där grossisten skall svara i brottmål bör åtal mol detaljisterna oftakunna väckas vid samma tingsrätt. Del finns alltså redan med nu gällande reglergoda möjligheter all koncentrera handläggningen till en enda domstol. Delta ärytterligare elt skäl au inte nu införa en särskild rättegångsordning för målenligt videovåldslagen. Etlannal förhållande som videovåldslagen kriliserats för är all prövningen av omett videogram innehåller en otillåten våldsskildring an- 1984/85:116 26 kommerpå ett fiertal olika organ utan särskild sakkunskap på områdel. Del kan oftavara svårt för poliser, åklagare m.fi. atl avgöra om det våld som skildras i ellvisst videogram är sådant som avses i I § videovåldslagen och, kanske framförallt, om spridandet av del är uppenbari oförsvarligt eller ej. Jag kaninstämma i denna kritik. Om etl sakkunnigi organ uttalade sig i frågan om ålalborde ske eller ej, skulle utredningsarbetet underlättas avsevärl. Dennasakkunskap finns hos biografbyrån. Ett yttrande från biografbyrån skulleunderlätta polisens och åklagarens ställningstagande till frågan om en vissspridning är brottslig eller ej. Enannan invändning som görs mol den nuvarande ordningen är all ingripanden enligtvideovåldslagen är tidsödande och lar onödigl slora resurser i anspråk. Polis,åklagare och domslolar måsle göra en egen bedömning av varje videogram. Ävendessa olägenheler minskas, om biografbyrån yttrar sig över videogrammetsinnehåll. Jagföreslår därför alt åtal för broll enligt videovåldslagen skall få väckas endaslefler medgivande av slalens biografbyrå. En ny paragraf med denna innebörd börinföras i videovåldslagen. Utgångspunktenför YFU:s förslag om biografbyråns tillsyn är au filmcensuren för vuxna skallavskaffas och ersättas av en rådgivande förhandsgranskning. Eflersom jag inteföreslår någon rådgivande förhandsgranskning försvinner i någon månförutsättningarna för förslaget. Man kan i och för sig ändå länka sig allbiografbyrån skulle ha en tillsynsfunktion. Jag är dock inle beredd all nuförorda della. Del skulle innebära en avsevärd uividgning av biografbyrånsuppgifter, vilkel skulle kräva dels ytterligare tjänsler på biografbyrån i Siockholm,dels en lokal organisalion för att övervaka film- och videobranschen ute i landel.Detta är i nuvarande slalsfinansiella läge inte tänkbart. Det är också ovissivilka effekter det skulle få. Omäven grossisten kommer att kunna fällas lill ansvar enligt videovåldslagenkommer möjligheterna all förverka videogram som innehåller otillåtnavåldsinslag atl förbättras. Videogram som har varit föremål för broll kanförverkas enligt 6 § videovåldslagen. Del kan ske hos gärningsmannen ellerannan som avses i 36 kap. 4 § BrB. Har grossisten gjort sig skyldig till brollgenom spridning av elt visst videogram, lorde del som regel finnas möjligheter aUdessulom förverka samtliga för spridning avsedda exemplar av della med slöd avbestämmelserna i 36 kap. 3 § BrB. Självfallet gäller här som i andra sammanhangaU talan måste föras genlemol den från vilken exemplaren skall förklaras förverkade. Bestämmelsernai 36 kap. 3 a § BrB om förverkande av vinster vid broll begångna inäringsverksamhet ger också möjlighet atl förverka värdel av grossistensekonomiska fördelar på grund av brottet F.n. bereds etl förslag om förelagsboli regeringskansliel. Om ell sådanl system införs kommer yllerligare möjligheteraU ingripa med ekonomis- Prop.1984/85:116 27 kasanktioner mol den som sprider videogram som strider mot videovåldslagen altfinnas. IVIittförslag: Lagändringarna skall gälla fr.o.m. den . Skälenför mitt förslag: Ändringarna i biografförordningen kan inte träda i kraftförrän ändringen av övergångsbestämmelserna lill lagen (1976:871) om ändring iregeringsformen har trätt i krafl. Enligt förslagel i prop. 1984/85:83 skallden ändringen träda i kraft . De ändringar som jag nuföreslår bör träda i kraft . Denya reglerna kommer all kräva ytterligare resurser hos biografbyrån, dels iform av teknisk ulrusining, dels i form av ytterligare personal. F.n. täcksbiografbyråns kosinader för granskningsverksamhelen hell av granskningsavgiftersom betalas av distributörerna. Denna princip bör gälla även för den ulvidgade granskningsverksamhelen.Biografbyrån måste dock erhålla särskilda medel för all anskaffa den lekniskautrustning som krävs för granskning av videogram. Det går inle att i daguttala sig om hur slor denna koslnad blir. Frågan övervägs f n. i utbildningsdepartementet.Statsrådet återkommer lill regeringen i dessa frågor i samband medförslag lill lilläggsbudgel 1.1 del sammanhanget får ocksä frågan om en lag om granskningsavgifierövervägas. Ienlighet med vad jag nu har anförl har inom upprättatsförslag till 1. lag om ändring i lagen (1981:485) om förbud motspridning av filmer och videogram med våldsinslag, 2. lag om ändring i förordningen (1959:348) medsärskilda bestämmelser om biografföreslällningar m.m. Förslagelunder 2. har upprättats i samråd med statsrådet . Förslagen bör fogastill regeringsprotokollel i della ärende som bilaga 2 K 4.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:48S) om förbud mot spridning avfilmer och videogram med väldsinslag Filmeroch videogram med skildringar av sexueUt våld eller tvång eller närgångna ellerutdragna skildringar av grovt våld mot människor eller 'Bilagan har uteslutits här. Fränsett några redaktionella ändringar är förslagenlikalydande med dem som är fogade till propositionen. Prop.1984/85:116 28 djurfår inte i yrkesmässig verksamhel eller annars i förvärvssyfte spridas genomsaluhållning eller annat tillhandahållande eller genom visning, om intespridandel är försvarligt med hänsyn till framställningens syfle och sammanhangsamt omständigheterna i övrigt. Bestämmelsenhar utförligt kommenterats i den allmänna moliveringen avsnitt 2.3.1 och2.3.2. Altexakt ange hur allvarligt våldet skall vara för alt det skall anses"grovt" låter sig naturiiglvis inte göra. Alt våld som ger upphovtill svårare kroppsskada faller in under beteckningen grovt våld bör dock varaklart. 1 viss mån bör del vara möjligt att vid tolkningen dra paralleller med lillämpningenav bestämmelsen i 3 kap. 6 § om grov misshandel. Förbudetenligt 1 § avser inte filmer och videogram som slatens biografbyrå har godkäntför visning vid prövning enligt 3 § 1 mom. förordningen (1959:348) medsärskilda bestämmelser om biografföreslällningar m.m. Förbudet gäller inleheller filmer och videogram med samma innehåll som ett exemplar som har godkänlsav slalens biografbyrå. Förbudetenligt 2 § avser inte filmer och videogram som har godkäntför visning för någon åldersgrupp av barn vid prövning enligtnyssnämnda förordning. Förbudet gäller inte heller filmer och videogram medsamma innehåll som etl exemplar som har godkänts av . Bestämmelsernai både första och andra slyckena har ulvidgals till atl omfalla videogram,eftersom även dessa nu kommer atl omfattas av biografbyråns granskning. 1 sislameningen i resp. stycke har också gjorts etl förtydligande av redaktionell karaklär.Bestämmelserna innebär atl elt videogram eller en film inte kan läggas tillgrund för en fällande dom enligt videovåldslagen, om etl videogram eller enfilm med samma innehåll har godkänts av biografbyrån vid prövning enligtbiografförordningen. Somframgår av avsnitt 2.2 föreslår jag att reklamfilm o.d. skall undantas från kravelpå förhandsgranskning enligt biografförordningen. innebär dock inte atten reklamfilm som visar sig innehålla otillåtet våld är undantagen från videovåldslagenstillämpning. 1. offentliga förevisningar av biograffilm ellervideogram som avses i förordningen (1959:348) med särskilda bestämmelser ombiografföreställningar m.m., 2. sändningar av televisionsprogram som sker med stödav 5 § försia eller tredje slyckel radiolagen (1966:755). Ändringeni första stycket innebär en anpassning till den nya lydelsen avbiografförordningen. Ändringarnai andra stycket innebär att undantaget för sändningar Prop.1984/85:116 29 enligtlagen (1978:479)om försöksverksamhet med närradio utgår. Denna lag har upphörtall gälla. Tillstånd för sändning av televisionsprogram som beviljats med stödav lagen gäller dock alltjämt enligt övergångsbestämmelserna lill närradiolagen(1982:459). Denna lag upphör all gälla . Om den skulleersättas av en ny lag får frågan om en anpassning av reglerna i videovåldslagentas upp i det lagstiftningsärendet. Brylernågon uppsåtligen eller av oaklsamhel som inte är ringa mol I eller 2 §, skallhan dömas till böler eller fängelse . Densom sprider en film eller ell videogram som har försetts med intyg om atl eltexemplar med samma innehåll har godkänts av skaU inledömas till ansvar för brott mol 1 §. Har i intyget angetts att byrångodkäntfilmen eller videogrammet för visning för någon åldersgrupp av barn , skaU han inle heller dömas tdl ansvar för brott mol 2 §. Vad som harsagts nu gäller dock inle, om han insett eller borl inse att intyget varoriktigt. Densom uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktiga uppgifter i elt sådant intygsom avses i andra stycket skall dömas till böter eller fängelse i högst sexmånader, om inte gärningen är belagd med straff enligt . Genomden ändring som har gjorls i 1 § kommer också grossister alt omfallas avstraffbestämmelsen i denna paragraf 1andra stycket har lagits in bestämmelser om möjlighet för detaljisten all undgåansvar för fall då filmen eller videogrammet försetts med intyg om alt ellexemplar med molsvarande innehåll godkänls av biografbyrån. Bestämmelsen har behandlalsi den allmänna motiveringen (avsnill 2.3.2). Som har angivits bör av intygetframgå om biografbyrån godkänl en film eller elt videogram för offenlligvisning för alla eller om den godkänt filmen eller videogrammet för visningendast för den som uppnåll en viss ålder. Iprakliken lorde intyg av aktuellt slag regelmässigt avges av grossisten, men någolkrav på att det är denne som lämnal intyget har inte ställts upp ibestämmelsen. Del är emellerlid givet att detaljisten, för atl kunna förlitasig på intyget, måsle ha klarl för sig att del är avgivet av en person som gårall identifiera och som kan antas ha tagit befattning med filmen eller videogrammel. Någolkrav på att intyget skall vara egenhändigt undertecknat på alla exemplar har ejställts upp. Del är följaklligen tillräckligt om det återges reproducerat på lämpliglsätl. Intyget kan avges både av fysiska och av juridiska personer. Molbestämmelsen i andra stycket kan naturiiglvis invändas all den så lill vida är överfiödigsom vad som där sägs om ansvarsfrihet sannolikt skulle ha lillämpals även ulan utiryckligföreskrifl. Straffbestämmelsen i försia slycket förutsätter ju uppsåt eller oaklsamhel.Det nya andra 1984/85:116 30 slyckelfyller emellerlid enligt min mening en viklig informativ funkiion om ett ändamålsenliglsätt för den prakliska hanteringen. 1iredje slycket har den bestämmelse som kriminaliserar orikliga påståenden ombiografbyråns godkännande tagils in. Vid bedömande av frågan om vem som kan bliansvarig enligt Iredje stycket gäller sedvanliga straffrättsliga regler. 1 delfallet all intyget har avgetls av en juridisk person drabbar ansvaret somgärningsman i princip den som är ansvarig för verksamhelen, exempelvis ägarenav en rörelse eller ansvarig företrädare för juridisk person i vars namnrörelsen bedrivs. Det är straffbart atl lämna orikliga uppgifter såväl om detsker uppsålligen som om det sker av oaktsamhet. Somhar angivits i den allmänna motiveringen har bestämmelsen gjorts subsidiär lillbrottsbalken. Medde föreslagna reglerna om all såväl grossister som detaljister skall görasansvariga för spridning av extremvåldsskildringar finns en risk för att del ivissa fall kan bli elt myckel slort anlal åtalade i samma process. Envideogrossist kan ju ha distribuerat ell visst videogram till etl mycket stort anlaldetaljister kanske spridda över hela landel.