prop · G80319 · 1984-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1984/85:19 omen samordnad och intensiflerad narkotikapolitik; Regeringenförelägger vad som upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokollför de åtgärder och de ändamål som framgår av föredragandenas hemställan. Ipropositionen läggs fram förslag om en samordnad och intensifieradnarkotikapolitik. Förslagen avser en rad åtgärder för att dels hindra införsel ochspridning av narkotika, dels förbättra det förebyggande arbetet och skapa enmer heltäckande vård-och behandlingskedja. som tillsattes av regeringen har, tillsammans med ensärskild arbetsgrupp inom , avlämnat ett antal konkretaförslag av vilka flera redan genomförts. presenteras ett samlat program sominnehåller såväl helt nya som redan realiserade satsningar och omfördelningarav befintliga resurser inom bl.a. tull, polis och socialtjänst. De extrasatsningarna innebär för /86 kostnader med cirka 27 miljonerkronor. Därutöver anslår regeringen betydande summor ur den allmännaarvsfonden. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , ,, , R. , , , Föredragande:statsråden , , , , Propositionom en samordnad och intensifierad narkotikapolitik Detråder en bred enighet i om behovet av fortsatta kraftfulla åtgärder motnarkotikamissbruket. Medvetenheten om de medicinska och psykiskaskadeverkningarna - men också den sociala nöd och kriminalitet som oftastföljer i missbrukets spår - är stark. Detta har i sin tur lett till att detpersonliga engagemanget och kraven på samhällsinsatser successivt ökat: De somredan är fast i narkotikamissbruk skall räddas, fortsatt spridning av missbruketskall förhindras, möjligheten att tjäna pengar på droghandel skall stoppas. Narkotikamissbruketmåste angripas på flera områden och nivåer. Regeringens politik är inriktad påatt täcka alla led i narkotikahanteringen från produktion, införsel ochspridning till efterfrågan, vård och rehabilitering. Mångaav förslag har redan genomförts. Ytterligare förslag omförstärkningar redovisas i denna proposition. Jag skall här göra en summariskgenomgång av de olika åtgärderna. Föratt hindra införsel och spridning av narkotika har tull och polis fått eller kommeratt få 31 respektive 100 nya tjänster. satsas underbudgetåren 1983/84-85/86 på utökad utrustning och ADB-system inom tull- ochpolisväsendet. Godskontrollen får ett årligt tillskott på 2 miljoner kronor.Åklagarväsendet förstärks med sammanlagt 10 tjänster. I en lagrådsremissföreslår regeringen nu också ändringar i lagstiftningen om bl.a. narkotikabrottoch varusmuggling. Ett syfte med dessa ändringar är att 1984/85:19 3 göradet möjligt för polisen att använda vissa tvångsmedel i situationer där dettaidag inte går. Deiförebyggande arbetet har successivt förstärkts . bedrivs avbåde myndigheter och folkrörelser ett omfattande informationsarbete i skolor,på värnpliktsförband, bland riskgrupper osv. Insatserna på detta område har /84 förstärkts med ca . föreslåsdessutom en organisationsförändring för att samla de statliga insatserna påinformationsområdet och åstadkomma en klarare ansvarsfördelning. Vårdenoch rehabiliteringen av missbrukare utvecklas f.n. kraftigt. En mångfald avmetoder och vårdformer håller på att växa fram både inom de traditionella ochde alternativa vårdinstitutionerna. föreslås omfattande insatser för attbejaka denna utveckling - men också för att öka samverkan mellan de olika ledeni vårdkedjan. Äveninom kriminalvården har ett intensivt utvecklingsarbete bedrivits. Narkotikakontrollenhar skärpts på anstalterna. Insatser görs för att differentiera de intagnaefter deras förhållande till narkotika. Bl.a. får Mariefredsanstalten en visspersonalförstärkning för att kunna fungera som narkotikafri miljö för framförallt yngre förstagångsdömda. Även inom frivården görs liknande satsningar.Närmare 9 miljoner kronor är beräknade för olika utvecklingsinsatser ochprojekt inom kriminalvården under budgetåren 1983/84-1985/86. Måletför samhällets insatser är att skapa ett narkotikafritt samhälle. Detta mål harslagits fast av och har en stark förankring i medborgar-opinionen, ide politiska partierna, i ungdomsorganisationerna och i övriga folkrörelser. Somett led i kampen mot narkotikamissbruket och den brottsliga narkotikahandelnhar lagstiftningen successivt skärpts. Myndigheternas insatser inom spanings-och kontrollverksamheten har ökat och blivit effektivare. Detta har inneburitatt beslagen bhvit allt fler och större. För att myndigheterna även ifortsättningen skall kunna ingripa mot narkotikahanteringen med konsekvens ochhandlingskraft måste de ges tillräckliga befogenheter och resurser. Utöverdetta måste också alla som i sitt vardagsliv kommer i kontakt med problemenengageras. Myndigheterna kan aldrig helt frita oss från personligt ansvar ochdelaktighet. Särskilt angelägna är insatser från föräldrar, anhöriga, kamrater.Skolan och föreningslivet är även de viktiga instrument i kampen motnarkotikan. Prop.1984/85:19 4 Medlet: En samordnad narkotikapolitik Kort efter sitt tillträde tillsatte regeringen på mittförslag en särskild . Dess uppdrag var att lämna underlagför en samordnad och intensifierad kamp mot narkotikamissbruket. gjordekommissionen en omfattande utredningsinsats och avslutade sitt arbete ifebruari 1984. Sammanlagt hade den då avlämnat elva promemorior och ettslutbetänkande. Vid sidan om arbete har en särskildarbetsgrupp inom utarbetat förslag till förbättringar avnarkomanvården. Arbetsgruppens första rapport. Offensiv narkomanvård (stencil,) presenterades och dess slutrapport (Ds S 1984:11) i maj1984. Frågorna om information och upplysning på drogområdet harbehandlats av och av en särskild utredare som i sittbetänkande (Ds S 1983:11) lämnade förslag till omfattande förändringar. Riksrevisionsverkethar vidare gjort en kartläggning och analys av samhällets åtgärder motnarkotikamissbruk (dnr 1982:1114 och dnr 1983:567). Utredningen omnarkotikamissbrukets omfattning har i sin slutrapport (Ds S 1982:13) lämnat enrad förslag till hur missbrukets omfattning bör studeras och fastställas. Genom dessa olika utredningar och arbete finns nu underlag för en samordnadnarkotikapolitik. Dvs en poUtik som innebär att samhället reagerar entydigt ochhandlar konsekvent, att befintliga resurser utnyttjas effektivare, attansvarsfördelningen mellan olika myndigheter och organ blir klarare - menframför allt att samhällets insatser stärks och blir så heltäckande att ingenhamnar utanför dem. Det har aldrig framställts så mycket narkotika i världensom . Att smuggla in och sälja denna narkotika i de rika länderna ger extremavinster. För de mäktiga kapitalintressen som ligger bakom droghandeln ärSverige följaktligen en intressant marknad. Så länge det finns efterfrågan pånarkotika i vårt land kommer vi att vara utsatta för ett tryck frånproducenterna och de som säljer preparaten. Därför finns det ocksåen risk för att bl.a. heroin och cannabis skall fortsätta att strömma in på densvenska marknaden eller att kokain och andra droger plötsligt skall börja bredaut sig i stor skala. Även om det - som jag strax skall återkomma till -just nukan skönjas vissa tecken på att missbruket har minskat, finns det följaktligenbehov av fortsatta och intensifierade insatser från samhällets sida. Statistik om narkotikamissbruk blir med nödvändighetosäker. De siffror som föreligger kan dock enligt tyda påatt det är på tillbakagång bland ungdomar. Prop.1984/85:19 5 tycks ha minskat något. Bland övriga åldersgrupper bedömsmissbruket inte ha ändrat omfattning. Det experimentella missbruket av cannabis, främst hasch,tycks ha minskat. Undersökningar av elever i årskurs 9 och avvärnpliktsinskrivna visar att allt färre i de nya åldersgrupperna har prövat cannabispreparat.Bland skolungdomarna var siffror de lägsta som någonsin noterats.Endast 5 procent hade prövat . Läget är dock svårbedömt och vi vetatt det går att få tag i hasch på de flesta orter i landet. Dennarikliga tillgång innebär att det finns ett latent hot om en snabbökning av missbruket. Det tunga narkotikamissbruket bedöms havarit relativt . 10 000 -14 000 personer anses vara grava missbrukare.Av dem beräknas 7 500 - 10 000 injicera narkotikan. Nyrekryteringen tillinjektionsmissbruket tycks dock successivt minska. Det finns nu fåinjektionsmissbrukare under . Istället förefaller intensivt haschrökandeha ökat bland yngre med tungt missbruk. De problem som uppstår till följd av narkotikamissbruk ärmånga gånger svårare än vid andra former av missbruk. Den omedelbara dödsriskenär högre, de sociala skadorna oftast större. Att i efterhand försöka förbjuda användningen av ettberusningsmedel som redan blivit en accepterad del i ett lands kulturmönster ärnästintill omöjligt. Narkotikabruket är emellertid fortfarande ett i allrahögsta grad främmande inslag i svenska levnadsvanor. För att definitivtförhindra att det blir etablerat och accepterat måste kampen mot narkotikanäven i fortsättningen ges absolut högsta prioritet. Narkotikamissbruk har ofta sin grund i socialamissförhållanden, i problem inom familjen, skolan, på arbetsmarknaden, iensamhet, rotlöshet och hårda storstadsmiljöer. En generell politik för socialvälfärd - och mot social utslagning- är därför ett omistligt led i kampen motmissbruket. Åtgärder mot arbetslöshet och otillfredsställande arbets-,boende- och fritidsmiljöer minskar riskerna för narkotikamissbruk. De särskildainsatserna mot ungdomsarbetslösheten och arbetet för att förbättra barns ochungdomars uppväxtvillkor kan därför få en positiv, förebyggande effekt. Ävenolika insatser för att förbättra situationen i skolan och stöd till förenings-och fritidsaktiviteter för ungdomen kan på ett generellt plan förebyggamissbruksproblem. I ett solidariskt samhälle kan levnadsvillkorenöverhuvudtaget göras sådana att fler orkar stå emot lockelsen att ta tillnarkotika som ett medel att lätta eller försöka lösa egna problem. I ettsolidariskt samhälle kan också stora resurser satsas på att hjälpa fler ur ettnarkotikaberoende. Staten och kommunerna avsätter avsevärda beloppför direkta Prop.1984/85:19 6 åtgärder mot missbruket. har i enrapport uppskattat kostnaderna till minst 700 miljoner kronor.Även om den beräkning som ligger bakom denna siffra av naturliga skäl är någotosäker är det ändå uppenbart att kostnaderna är mycket stora. Också fortsättningsvis måste de direkta insatserna motmissbruket inriktas på förebyggande åtgärder av typ information och utbildning. Genom kontrollerande åtgärder kan tillförsel och handelmed narkotika stoppas. Om langning och gatuhantering försvåras, minskar ocksåantalet. De som redan är missbrukare måste genom vård ochbehandling få hjälp att ta sig ur sitt missbruk. Narkotikamissbruket är vidare en i hög grad internationellföreteelse. Även har växande drogproblem. Genom ett internationelltengagemang i narkotikafrågan kan bidra till förebyggande ochkontrollerande åtgärder, som kommer både och andra länder till godo. Slutligen måste alla åtgärder mot narkotikamissbruketsamordnas för att kampen skall kunna bli effektiv. Denna samordning måste skebåde på lokal nivå i kommuner och landsting och på central nivå mellanmyndigheter och inom regeringskansHet. En förutsättning för en effektiv narkotikabekämpning äratt insatserna mot narkotikamissbruket samordnas på olika nivåer. På det lokala och regionala planet måste socialtjänst,skola, fritidsförvaltning, polis, kriminalvård, arbetsförmedhng, sjukvård m.fl.samarbeta både i det förebyggande och i det rehabiliterande skedet. skall även i fortsättningen ha detövergripande ansvaret för den lokala samordningen som också bör inbegripalandstingskommunala och statliga insatser. I den lokala samordningen ingår ävenatt engagera föreningsliv, föräldrar och enskilda i kampen mot narkotika. En viktig förutsättning för att nå goda resultat är attkunskaper och kompetens löpande förstärks hos den personal som arbetar på fältet.Tillräckliga resurser måste avdelas för att bygga upp en sådan kunskap. För att undvika dubbelarbete och få till stånd ett förindividen heltäckande vårdprogram är det angeläget att de olika lokalamyndigheterna och organisationerna finner former för ett regelbundetinformationsutbyte. Det får heller aldrig råda någon tvekan om var ansvaret fören viss persons behandling ligger. Många kommuner har utvecklat drogpolitiskahandlingsprogram. Erfarenheterna av dessa program är mycket goda. De harbidragit till ett större 1984/85:19 7 engagemangi narkotikaarbetet och skapat förutsättningar för bättre information mellan demyndigheter och andra som är verksamma på det lokala planet. Jag vill därför ilikhet med framhålla det önskvärda i att flertaletkommuner utvecklar sådana program. Närdet gäller de statliga myndigheternas ansvar för narkotikabekämpningen är detav grundläggande betydelse att det finns klara gränser mellan de olika myndigheternasansvarsområden. Dubbelarbete måste förhindras. Framför allt får det aldrig rådanågon tvekan om var ansvaret ligger för en viss insats. krävs attmyndigheterna samverkar för att gemensamt kunna utveckla kampen mot bådenarkotikahandeln och missbruket. Narkotikakommissionenkonstaterade att det brister i den centrala samordning som sedanmitten av skett i brottsförebyggande rådets narkotikagrupp (BRÅ-gruppen).Kommissionen ansåg att BRÅ-gruppens konstruktion inte var ändamålsenlig.Regeringens intensifiering av kampen mot narkotikamissbruket har skapat behovav ett mer offensivt samordningsarbete. Narkotikakommissionensförslag om en förändring av det centrala samordningsarbetet har fått ettallmänt stöd bland remissinstanserna. Statsrådet kommer senare idagatt föreslå att regeringen inrättar ett nytt samordningsorgan med placering iregeringskansliet. Detförebyggande arbetet mot narkotikamissbruk är av avgörande betydelse för att vilångsiktigt skall nå målet ett narkotikafritt samhälle. Detarbetet måste i sin tur handla om övergripande information och kunskapsspridning,om norm- och moralbildning kring missbruksfrågorna, om olika droger och derasskadeeffekter men också om att det finns vägar ut ur missbruket. Föratt förstärka det opinionsbildande arbetet föreslås nu dels en förbättradsamordning och klarare arbetsfördelning mellan de myndigheter och organ som f.n.arbetar med dessa frågor, dels vissa resursförstärkningar vid socialstyrelsenoch (). Inom skolanföreslås i enlighet med förslag att den tillfälligaresursförstärkningen för s.k. ANT-projekt (Alkohol - Narkotika - Tobak)permanentas och att tillförs två tjänster för att samordnaoch leda arbetet med drogupplysning och drogbekämpning i skolorna. Folkrörelsernaoch andra frivilliga organisationer spelar en avgörande roll i det förebyggandearbetet - både som opinionsbildare och genom att i sina aktiviteter erbjudapositiva alternativ och en meningsfull fritid för barn, ungdomar och vuxna.Många organisationer arbetar också mer direkt med insatser bland ungdomar ochvuxna som har missbruksproblem eller som löper risk att utveckla ett sådant. Den statliga administrationen av Prop, 1984/85:19 8 statsbidragför drogupplysning föreslås nu bli förenklad. Förslag lämnas också om förstärktstöd till organisationernas insatser på drogområdet. Statsråden ochGöransson kommer senare denna dag att lägga fram dessa förslag. Samhälletskontrollerande insatser mot narkotikan sköts av tull, poHs, åklagare, domstolaroch kriminalvård. Reglerna för ingripanden, straff och behandling har lagtsfast i lagstiftningen. Kampenmot narkotikan har satt en klar prägel på stora delar avrättsväsendet. Lagstiftningen mot illegal hantering av narkotika har skärpts iflera omgångar. Polisens resurser har byggts ut, både vad gäller personal ocholika slags utrustning. Särskilda insatser har gjorts inom kriminalvården därförhållandena har påverkats bl.a. av att antalet för narkotikabrott dömda medlånga strafftider har ökat och av att antalet personer inom anstalts- ochfrivård med narkotikaproblem är stort. Idenna proposition lämnas en samlad redogörelse för de olika lagändringar inomnarkotikaområdet som har beslutats, nu aktualiseras eller som inom dennärmaste tiden kommer att föreslås för . Förslagen avser ändringar inarkotikastrafflagen (1968:64), lagen (1960:418) om straff för varusmuggling,lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, pohsregister-lagen (1965:94) ochsekretesslagen (1980:100). Vidare föreslås en ny lag om kontroll avberusningsmedel på sjukhus. Narkotikakommissionenspromemoria (nr 4) om åtgärder mot narkotika i fängelserna behandlades avregeringen i en proposition (1983/84:14) . Förslaget innebaratt det vid avgörandet om en intagen skall placeras i öppen eller slutenanstalt, vid lokalanstalt eller riksanstalt, skall tas hänsyn till om personeni fråga allvarligt stör ordningen genom att missbruka eller på annat sätthantera narkotika. Förslaget bifölls av och de aktuellalagändringarna trädde i kraft (JuU 1983/84:26, rskr 333, SFS1984:395). Den20 beslutade regeringen om en lagrådsremiss om ändringar inarkotikastrafflagen m.m. I lagrådsremissen - som bygger på förslag i promemoriorna Narkotikastrafflagen m.m. och Insatserinom kriminalvården m.m. (PM nr 8 resp. 11) - föreslås bl.a. attbrottsbeteckningen narkotikaförseelse för narkotikabrott som är ringa slopas.Straffmaximum för sådant brott höjs till fängelse . Förnormalgraden av narkotikabrott utgår böter ur straffskalan medan fängelse kvarstår. Beträffande varusmuggling som avser narkotika ändrasstraffskalan för normalbrotten och för brott som är ringa på motsvarande sätt. Förslageti lagrådsremissen innebär bl.a. också att man inom kriminalvården fårmöjlighet att förstöra föremål som används vid missbruk av narkotika 1984/85:19 9 samtatt överläkare vid de särskilda narkomanvårdsavdelningarna får ställa somvillkor för vård att patienten underkastar sig vissa undersökningar, som kroppsvisitationeller ytlig kroppsbesiktning. Ilagrådsremissen intas vidare ståndpunkten att själva konsumtionen av narkotikabör falla utanför det straffbelagda området även . Främsta skälet äratt en kriminalisering skulle kunna få konsekvenser för narkomanvården som ärsvåra att överblicka. Om missbruket kriminaliserades skulle den vårdsökanderiskera att bli bestraffad om han eller hon erkände sitt missbruk. Detta skulleallvarligt försvåra samhällets ansträngningar att erbjuda vård åt vårdbehövande.Samhällets kontrollorganisation måste istället utformas så att den understödervårdarbetet. Narkotikakommissionenhar föreslagit en klarare arbetsfördelning mellan och inom tull, polis ochåklagare. Kommissionen har vidare tagit upp frågan om hur insatserna fördelasmellan exempelvis åtgärder för att störa gatuhanteringen och detaljhandeln åena sidan och spaningen efter de stora narkotikahandlarna å den andra sidan.Den har även pekat på de problem som kan uppstå i vård- och behandhngsarbetettill följd av att det enligt kommissionens uppfattning i den nyasocialtjänstlagstiftningen uppstått ett "gap" mellan tidiga insatseroch - om dessa misslyckas - senare tvångsåtgärder. Denna fråga har behandlatsav socialberedningen. Beredningens delbetänkande i denna fråga remissbehandlas f.n. Inomkriminalvården har ett intensivt utvecklingsarbete bedrivits. Ökade insatsergörs nu för att differentiera de intagna efter narkotikaberoende och behandlingsbehov.Vidare har bl.a. erhållit för attengagera tidigare intagna i en särskild antidrogkam-panj vid fängelserna. Dessainsatser avses fortsätta under /86. Förklienter med bl.a. missbruksproblem bedriver frivården särskilda projekt isamarbete med kommunala vuxenutbildningen och arbetsmarknadsstyrelsen.Aktiviteterna skiftar från handledda beredskapsarbeten till fjällvandringar. Nuanslås medel för en fortsatt verksamhet. Föratt även utveckla metoder att nå missbrukare inom kriminalvårdenhar regeringen anvisat särskilda medel från och med /84. Chefernaför justitie- och finansdepartementen kommer senare denna dag att närmareredogöra för sina ställningstaganden och förslag till insatser inom polis,tull, åklagarväsende och kriminalvård. Vårdfrågornahar, som jag tidigare nämnt, inte behandlats av . Istället har en särskild arbetsgrupp inom utrett hur vårdenpå kort sikt kan förbättras och utvecklas samt lämnat förslag tillutvecklingsinsatser inom angelägna områden. 1984/85:19 10 belyserde långsiktiga frågorna. Arbetsgruppenpåtalar brister i metoder när det gäller såväl ungdomar i etttidigt skede av missbruket som de tyngst belastade missbrukarna. Samarbetetsocialtjänst - polis - kriminalvård och socialtjänst - skola behandlas också.Arbetsgruppen pekar vidare på behovet av insatser för grupper med särskiltomfattande vårdbehov. StatsrådetSigurdsen kommer att redogöra för förslag till utvecklingsinsatserinom narkomanvårdsområdet under innevarande budgetår och /86.Förslagen syftar till att förbättra bl.a. metoder i ungdoms-och missbruksarbetet, öka samverkan mellan narkomanvården och den psykiatriskavården samt kunskaperna om de nya metoderna inom narkomanvården. Stöd ges ocksåtill nya former av hjälp vid utslussningen av missbrukare som genomgåttbehandling. Deinsatser som föreslås är en fortsättning på det utvecklingsarbete med statligtstöd som - efter förslag från arbetsgruppen - påbörjades under föregåendebudgetår. Totalt avsattes för detta ändamål. Medlen harfördelats till 16 olika försöks- och utvecklingsprojekt i 15 kommuner i oHkadelar av landet. Utvecklingsarbetet bör nu spridas till fler kommuner. StatsrådetSigurdsen kommer senare denna dag att föreslå regeringen att socialstyrelsenfår i uppdrag att utarbeta förslag om fortsatta utvecklingsinsatser underinnevarande budgetår. För /86 beräknas fördetta utvecklingsarbete. Vidarelämnas vissa riktlinjer för hur samarbetet mellan socialtjänst och polis kanutvecklas. betonas det angelägna i att kontaktar deungdomar som gripits av polis - oavsett om gripandet föranletts av missbrukeller något annat skäl. Samma förfarande skall gälla för vuxna missbrukare. Detär också angeläget att på olika sätt stödja och förbättra samarbetemed skolan, fritidsgårdarna och föreningslivet. Regeringen har anslagitsammanlagt ur allmänna arvsfonden till olika utvecklings-och försöksprojekt . Projekten berör bl.a. idrottsrörelsenoch fritidsgårdarnas förebyggande arbete. Senarei höst kommer statsrådet att föreslå regeringen att besluta omytterligare till utvecklingsinsatser inomsocialtjänstens och de frivilliga organisationemas arbete med ungdomar iriskzonen. Vidare kommer statsrådet att föreslåregeringen att skall kunna användas för att möjliggöra ett ökatengagemang från organisationerna i behandlingsarbete och kamratstöd-jande verksamhet. Överläggningarom reglerna för statsbidrag till institutionsvården för missbrukare m.m. förtiden kommer att inledas . Utgångspunkten är att statsbidragetskall utformas så att det gynnar en utveckling av alternativa vårdformer ochett effektivare resursutnyttjande. 1984/85:19 11 Narkotikakommissionenhar pekat på de svårigheter som hänger samman med att utvärdera olika insatserpå narkotikaområdet. Kommissionen betonar dock betydelsen av att med stöd avvetenskaplig expertis försöka utveckla formerna för utvärdering. I anslutninghärtill har kommissionen tagit upp behovet av forskningsinsatser inomdrogområdet. Inomnarkotikaforskningen, som både har en medicinskt-farmakologisk och ensamhällsvetenskaplig gren, pekar kommissionen på några områden som särskiltbehöver uppmärksammas. Bland dessa kan nämnas forskning om orsaker tilldrogmissbruk, om s.k. missbrukskarriärer, om vilka effekter olika insatser motnarkotikan har. Behandlingsforskningen anses däremot f.n. vara förhållandevisväl tillgodosedd jämfört med många andra områden inom drogforskningen.Kommissionen understryker slutligen värdet av fortsätta strävanden mottvärvetenskapliga forskningsprojekt som på ett bredare sätt kan belysa helamissbruksproblemet. Flerauniversitetsinstitutioner och andra berörda organ har instämt i kommissionensbedömningar. En del av det som beskrivs som forskningsuppgifter har dock merkaraktär av kartläggning eller utredning.