prop · G8032 · 1984-12-31 00:00:00 — Avsiklenmed förevarande paragraf är att uttrycka att insemination får äga rum endasl omkvinnan är gift eller bor tillsammans med en annan man under äktenskapsliknandeförhållanden och under förutsäuning aU maken eller den andre mannen skriftligenlämnat samtycke fill inseminalionen. Såsom paragrafen utformats uttrycker denväl all skriftligt samtycke erfordras i angivna fall. men del kommer inle tillklart uUryck aU insemination är förbjuden om inte kvinnan är gift ellersammanbor med annan man. Lagrådet förordar därför att paragrafen ges följandelydelse: "Insemination får utföras endast om kvinnan är gift eller bor lillsammansmed en annan man under äktenskapsliknande förhållanden. För inseminalionen krävsskriftligt samtycke av maken eller den man som kvinnan bor tillsammansmed." Detmå lilläggas aU det förhållandet att den som lämnat samtycke till inseminalionenskall vara i livel när inseminalionen sker torde framgå av den av lagrådetförordade laglexlen och därför inte behöva komma till särskilt uttryck.Motsvarande synes gälla den remitterade lagtexten. Lagrådet(, Jermsten): Paragrafeninnehåller bestämmelser om barnels rätt och möjligheter att sedan det"uppnått lillräcklig mognad" självl få del av vissa uppgifter omspermagivaren. Barnet kan därvid vända sig till del sjukhus vid vilkel givarinseminalionengenomfördes. I andra meningen anges alt barnel även har rält att "få uldessa uppgifler genom socialnämnden". Avspecialmotiveringen framgår att socialnämnden inte har någon egen rätt att fåtillgång till nu berörda uppgifter utan att dessa skall utlämnas lill nämndenendast om barnel har vänt sig till få del av uppgifterna genomdess förmedling. mening skulle tankegångarna bakom förslaget komma till tydligare utiryckom paragrafen ändras på förslagsvis följande sätl: "- -- avde uppgifter om spermagivaren som har antecknats i sjukhusets är skyldig att på begäran biträda barnet med alt skaffafram dessa uppgifter". Lagrådelvill vidare framhålla att lagtexten synes medge atl bestämmelsen iundanlagsfall kan komma alt tillämpas även när en konstaterad bristande mognadhar sin grund i annat förhållande än åldern, exempelvis då det är fråga om enpsykiskt utvecklingsstörd person. En sådan tillämpning synes ibland kunnaframstå som sakligt motiverad. Molbakgrund av kriteriet "uppnått tillräcklig mognad" och det speciellaförhållandet att del här är fråga om en sekretessbestämmelse utanför 1984/85:2 40 densärskilda lag som avses i 2 kap. 2 § andra stycket tryckfrihelsförord- LagrådetsvUrande ningenkan del slutligen finnas skäl anmärka, atl lalan mol beslut om vägratutlämnande enligt 2 kap. 15 § samma förordning skall föras i den ordning somanges i den särskilda lagen, dvs. RegeringsrådetMueller år av skiljaktig mening och anför: Paragrafeninnehåller bestämmelser om rätt för barn som avlats genom insemination somavses i 3 § att få taga del av uppgifter om spermagivaren. Enligt motiveringeni remissprolokollet skall barnet, när del fyllt , ha en ovillkorlig rätlall fä taga del av de uppgifter om spermagivaren som antecknats på sjukhuset.Dessförinnan skall barnet fä dessa uppgifter endasl om barnet nätt lillräckligmognad. Det underåriga barnet föresläs endast självt kunna utöva sin rätt till informalion.Om barnel är underårigt får alltså uppgifterna inte lämnas ut på begäran avbarnets vårdnadshavare. Den som avlats genom insemination skall, oavsett om hanär över eller under , ha rätt att få hjälp av socialnämnden med alt skaffafram uppgifterna om spermagivaren. Av specialmotiveringen framgår atl socialnämndeninle skatl ha någon egen rätl att få tillgång till uppgiflerna om spermagivarenutan att uppgifterna skalt lämnas ut till nämnden endast om barnel har vänt sigtill få del av uppgifterna genom dess förmedling. Vadsom sålunda föreslagits har inle i alla avseenden kommit till klarl uttryck iden föreslagna lagtexten. Sålunda innebär den i remissprolokollet föreslagnalagtexten - i vilken ordet barnet uppenbarligen avser inte bara personer under18 år utan även personer över denna älder - renl språkligt att kravet "haruppnått tillräcklig mognad" riktas mot inte enbart den som är under 18 årutan också mol den som är äldre. En tillämpning enligt ordalagen skulle såledesleda till att varje inseminalionsbarn. som önskar få del av uppgifterna omspermagivaren, mäste oavsett hur gammal han är. förebringa utredning om alt han"har uppnätt tillräcklig mognad". Vadsom föreslagits i moliveringen skulle återges bättre om lagtexten formuleradesförslagsvis pä följande sätt: "Den som har avlats genom inseminationenligt 3 § har rätt att fä del av de uppgifler om spermiigivaren som antecknatsi sjukhusets särskilda journal. Den som är har denna rätl endast omhan har uppnått tillräcklig mognad. En underårigs rätl att få taga del av uppgiflernafår ulövas endast av honom själv. Socialnämndenär skyldig att pä begäran av den som avlats genom inseminalionen biträda dennemed alt skaffa fram uppgifterna om spermagivaren." Detmå slutligen anmärkas atl den av mig angivna formuleringen av lagtexten inleger uirymme atl i någol enda fall vägra ett vuxet inseminalionsbarn tillgång tilluppgifterna om spermagivaren, inte ens i de fall som avses i 10 kap. I S föräldrabalken.1 den mån elt sådant uirymme anses vara nödvändigt krävs en ytteriigareprecisering av lagtexten. Jaginslämmer i majoritetens ullalande om ordningen för talan mol vägrai utlämnandeav uppgift rörande spermagivaren. Prop.1984/85:2 , ,, 41 I piiiiigiiifen sliidgiis siriilT bl. för den som"i slrid mol deniiii liip ' viinemiissigl eller för :ilt beredii sig vinninglillhiindiihiiller spcrmii för inseminiition. Lagen innehåller emellertid inle niigonbesliimmelse som regleiiir giviirens iigeriinde i detta hiinseende. Dol fär däiföriinliis viirii avsett iitt Vild som i dcllii tall skiill slridii mol liigen ärden inseminiition lill vilken givaren lillhiindiihäller spcrniiin. Föi iill denn:iinnebörd skiill komma till tydligt uttryck fcirordiir liigriidcl iill piiiiigiiifenges förskigsvis följande utformning: "Den som vancmiissigi eller för iill berediisig utför inseminiition i slrid mot dennii liic eller under iinpivnii förhälliindentillhandahåller spermii för säd;in inseminiition döms lill böler eller fiincelsei högsl sex mäniider." Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,. , , , , , , R. Carisson,, , , 1 Anmälan av lagrådets yttrande Föredragandenanmäler lagrådels yttrande' över förslagen till 1. lag om ändring i , 2. lag om insemination, 3. lag om ändring i sekretesslagen(1980: 100). Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Förslagettill lag om ändring i Avsiklenmed den nya bestämmelsen i I kap. 6 S är atl slå fast att denman som har samtyckt till en insemination genom vilken etl barn har kommii tillskall anses som barnels far i alla avseenden, alltså även vid tillämpning av t.ex. bestämmelserna i 2 kap. 3 S om förbud mot äktenskap mellanbl.a. dem som är i rätt upp- och nedstigande släktskap eller i 6 kap. 5 §brottsbalken om sexuellt umgänge med avkomling. Enligtmin mening skulle del vara stötande om mannen och barnel kunde ingå äktenskapmed varandra eller om förbudet i 6 kap. 5 S mot samlag mellan föräldraroch barn inte skulle gälla också i denna relation. Jag är därför inte bereddatt, som lagrådet har förordal. för dessa fall ställa upp en motsvarighet tillbestämmelsen i 4 kap. 8 S andra stycket . Denövergångsreglering som har föreslagits i lagrådsremissen står enligt 'Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . Prop.1984/85:2 43 lagrådets mening inte i god överensslämmelse med detankegångar som Slutprotokoll liggerbakom principen att nya regler i materiellt hänseende normalt skall ägagiltighet endast beträffande förhållanden som har uppkommit efler del all de nyareglerna har trätt i kraft. Med hänsyn lill detla vill jag inte motsättamig lagrådets förslag att den nya bestämmelsen i 1 kap. 6 S föräldrabalkeninte skall gälla i fräga om inseminationer som har utförts Som lagrådet har varit inne pä anser jag alt det med dennalösning krävs atl man i fräga om barn, som har avlats genom insemination föreikraftträdandet, begränsar den tid inom vilken lalan får föras enligt I kap. 2§ om att den man som har samtyckt till inseminalionen inle ärfar till barnet eller enligt 1 kap. 4 S tredje stycket om atl eUfaderskapserkännande som mannen har lämnat saknar laga verkan. Enligt minmening bör tidsgränsen för väckande av lalan, såsom utredningen hade föreslagil,bestämmas till etl år efter ikraftlrädandet. Förslaget till lag om insemination Jag har ingen erinran mot all lagtexten i 2 8 förtydligasså alt det klart framgår att insemination får utföras endasl om kvinnan är gifteller bor tillsammans med en man under äktenskapsliknande förhållanden. Jagdelar vidare lagrådets uppfattning att det däremoi inle behöver sägas uttryckligeni lagtexten att den som har lämnat samtycke till inseminalionen skall vara ilivet när inseminalionen utförs. Jag ansluter mig till vad lagrådets majoritet har uttalat beiräffande4 § och biträder lagrådets förslag till ändring av denna paragraf. Jag godtarockså lagrådets förslag till omformulering av 7 S. Uiöver de ändringar jag nu har förordal bör ett parredaktionella ändringar göras. Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag atlregeringen föreslår alt anla de av lagrådel granskade lagförslagenmed vidtagna ändringar. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition föreslä alt anta de förslag somföredraganden har lagt fram. Prop.1984/85:2 44 Sammanfattning av utredningens betänkande tar i detta betänkande upp frågorav juridisk, etisk, medicinsk och psyko-social art som rör inseminationer. Med inseminationförstås i detta betänkande införande av sperma i en kvinnas slida på konstladväg. I ett senare sammanhang kommer utredningen att la upp andra frågor som haranknytning till befruktning på konstlad väg, till exempel frågor rörande provrörsbefmktningoch surrogatmödrar. När det talas om inseminationer avses såväl makeinseminationsom givarinsemination. Med makeinsemination menas insemination med sperma frånkvinnans make eller sambo. Med givannsemination menas insemination med spermafrån en annan man än kvinnans make eller sambo. Makeinsemination har i utlandet förekommit sedan1860-talet. I har givarinsemination förekommit sedan i vart fall1920-talet. Verksamheten var till en början blygsam. En undersökning, gjord avdåvarande medicinalstyrelsen, visar att föddes .i Sverigeendast sju barn efter givarinsemination. En statlig utredning lade fram ett förslagangående givarinsemination (SOU 1953:9). Förslaget ledde emellertid inte tillnågon lagstiftning. ökade inseminationsverksamhetensuccessivt i . En undersökning, som utfördes av år 1980.visar att föddes omkring 100 barn efter givarinsemination iSverige. En undersökning som inseminationsutredningen utfört visar att dennasiffra mer än fördubblats uiider en femårsperiod. föds minst 230bam efter givarinsemination i . I utlandet har verksamheten med givarinsemination storutbredning. Man räknar med att det i föds minst 2 000 barn ochi minst 10 000 barn som avlats genom givarinismination. Trots den utbredning som verksamheten har i stora delar avvärlden är lagstiftning till skydd för inseminationsbarnen sällsynt. I Sverige- liksom hela - saknas över huvud taget lagstiftning på området. Ivissa delstater i och har däremot införts vissa lagbestämmelserför att säkra inseminutionsbarnets rättsliga ställning. Enligt utredningens uppfattning år makeinsemination attanse som en gynekologisk åtgärd bland andra för att avhjälpa ofrivillig barnlöshethos ett 1984/85:2 45 par.I huvudsak täcker del nuvarande rättsskyddet för barn även barn som Bilaga1 avlats på detta sätt. Föräldrartill ett barn som avlats genom givarinsemination befinner sig i ungefär sammasituation som adoptivföräldrar. I båda fallen rör det sig om att åtminstone enav föräldrarna inte är biologisk förälder till barnet med de problem som dettakan medföra. Utredningen anser att starka skäl talar för att man - när detgäller samhällets syn - i största möjliga utsträckning skall dra parallellermellan adoption och insemination. är synsättet emellertid mycketolika beroende på vilket alternativ - adoption eller insemination - detbarnlösa paret valt. Ifråga om adoption har en organiserad verksamhet byggts upp genom samhälletsförsorg samt lagregler och normer fastställts för att så långt möjligt skyddaadoptivbarnet. Vidgivarinsemination förekommer ingen motsvarande samhällsorganise-rad verksamhet.Insemination utförs så gott som uteslutande utifrån medicinska utgångspunkter. Nägotsärskilt skydd för inseminationsbarnct i rättsligt eller annat hänseende finnsinte. uppfattning kan samhällets nuvarande inställning till verksamhetenmed givarinseininationer inte längre godtas. En självklar förutsättning för attgivarinsemination skall få utföras bör - liksom vid adoption - vara att detblivande barnets behov och intresse tillgodoses på ett tillfredsställande sätt. Omsamhällets syn pår gfvarinseminationer ändras samt vissa ändringar i ochtillägg till nuvarande lagstiftning görs så att barnets bästa blir ledstjärnan börverksamheten kunna fortsätta. Utredningen lämnar i detta betänkande en rädförslag av lagstiftnings- och normgivningskaraktär för att verksamheten skallfå denna inriktning. Verksamhetenmed makeinseminationer bedrivs vid 27 av landets 56kvinnokliniker samt av minst 26 privatpraktiserande gynekologer. Ungefär 40barn föds i efter makeinsemi-nacion.Utredningen föreslår att makeinsemination tillåts på såväl gift kvinna somogift samboende kvinna. Ifräga om makeinsemination pä en gift kvinna är nuvarande bestämmelser i för a« säkra barnets börd. Närdet gäller makeinsemination på en ogift samboende kvinna föreslås ett tilläggtill nuvarande bestämmelse om fsstställelse av faderskap enligt 1 kap. 5 § FB.Tillägget går ut på att bestämmelsen skall vara tillämplig - förutom när mannenhaft samlag med kvinnan - även när insemination förekommit med sperma frän denman som kvinnan sambor med. Makeinseminationfår enligt ulredningens förslag endast utföras om mannen, som tillhandahållersperma, är i livet och har lämnat sitt samtycke till åtgärden. Några formkrav idetta hänseende har inte ansetts behövas så länge färsk sperma kommer tillanvändning. Skälet till detla är att spermagivningen i sådant fall i principmåste ske i tidsmässig anslutning till inseminalionen. Kommer fryst sperma tillanvändning- vilket utredningen i 5 1984/85. 1984/85:2 46 och för sig avråder från - måste dock enligt utredningen ettformbundet Bilaga I samtyckeinhämtas från mannen. Givarinsemination utförs vid niokvinnokliniker och av fem privatpraktiserande gynekologer i . Sammanlagtföds minst 230 barn efter givarinsemination i . Utredningen föreslår att givannsemination Ullåts på bådegifta kvinnor och ogifta kvinnor som sambor med en man. Däremot föreslås att givarinseminationpå en ensamstående kvinna eller en kvinna, som lever i ett lesbisktförhållande, inte skall vara tillåtet. Detta ställningstagande grundas på attett barn enligt utredningens uppfattning behöver både en faders- och enmodersgestalt för att ha ds bästa förutsättningarna att växa upp under godaförhållanden. När det gäller givarinsemination på en gift kvinna finnsenligt nuvarande ordning inga lagbestämmelser som reglerar eller tar hänsyntill de tvistefrågor som kan uppkomma i fråga om faderskapet. Enligt den så kallade faderskapspresumtionen anses manneni äktenskapet vara far till ett bam som fötts i äktenskapet. Eu i mars 1983avgjort rättsfall visar emellertid att i fråga om ett barn som avlats genom givannseminationkan kvinnans make utan tidsbegränsning föra talan om att han inte är far tillbarnet. En sådan talan mäste alltid bifallas eftersom mannen ju faktiskt inteär barnets far. Enligt utredningens förslag skall givarinsemination fåutföras endast om kvinnans make skriftligen samrycrkt till inseminalionen och sanrtvckefgodkänts av kvinnan. Har mannen lämnat samtycke till givannsemination på sin hustmskall han därmed vara att anse som rättslig far till ett barn som tillkommergenom inseminalionen. Utredningen föreslår därför ett tillagg till nuvarandebestämmelse om förklaring angående faderskapet enligt 1 kap 2 § FB. Tilläggetgår ut pä att om ett barn avlats genom givarinsemination med samtycke frånkvinnans make får rätten inte bifalla en talan om att maken inte är far tillbarnet. Om barnet avlats på annat sätt - genom att hustrun under konceptionstidenhaft samlag med en annan man - bör kvinnans make emellertid ha möjlighet attföra talan angående faderskapet. I fråga om givannsemination på en ogift kvinna föreslåsatt kvinnans sambo skall lämna skriftligt samtycke till inseminalionen. Harmannen lämnat samtyckt; är han att anse som rättslig far till ett barn somavlas genom inseminalionen. Givarinseminalionen anses i rättsligt hänseende jämförbarmed au det gifta eller samboende p.nret haft samlag och att barnet avlats därvid.I konsekvens med detta skall mannen enligt förslaget kunna erkänna faderskapet.Det föreslås därför ett tillägg t>ll 1 kap. 4 § FB som gur det möjligt försocialnämnden JU godkänna eu faderskapscrkannande även i.det fallet au barnetmed s.imiycke frän mannen avlats genom givjrinsonim.i-tion. Om mannen inte vill erkänna faderskapet - t.ex. på grundav au han misstanker JU kvinn.m uitJcr tid då barnet knn vara avlat haft siiniUigmed en annan man- får faderskapet fastställas pä vanligt säu genom faderskjpsut- 1984/85:2 47 redning samt erkännande eller dom. avlats genom givarinsemination skall den man, som lämnatsamtycke till inseminalionen. anses som rättslig far till barnet En sådanförklaring av rätten görs möjlig genom ett lillägg till bestämmelsen om faderskapsfaststäl-lelsegenom dom i 1 kap. 5 § FB. När det gäller medicinska krav på inseminationsparet ochspermagivaren redovisar utredningen vilka krav som enligt nuvarande praxis ställsav den ansvarige läkaren. I fråga om kvinnan krävs att hon är kroppsligt ochsjälsligt frisk samt fruktsam. På vissa håll förekommer även en vissåldersgräns (högst 35 eller ). När det gäller kvinnans make eller samboställs ofta kravet -fömtom att han är ofruktsam - att han är vid god psykiskhälsa och au han 'inte har någon sjukdom som påverkar hans livslängd. I frågaom spermagivaren krävs vanligen att han är kroppsligt och själsligt frisk, atthan har normal intelligens, att hans sperma är av god kvalitet samt au han intehar någon påvisbar ärftlig sjukdom. Utredningen överiämnar i förslaget åt läkaren att utifrån siuläkaransvar göra de medicinska bedömningama av de inblandade partema. När det gäller frågan om vilka psyko-sociala krav som börställas på ett inseminationspar är utredningens gmndinställning att givarinseminationbör få utföras endast om de blivande föräldrarnas psyko-sociala förhållanden ärsådana att inseminationsbarnet kan antas växa upp under goda förhållanden. Utredningenanser att paralleller kan dras mellan adoption och insemination i dettahänseende. Liksom vid adoption bör en psyko-social rådgivning och ulredning ägamm även vid insemination. Denna rådgivnings- och ulredningsverksamhel börbedrivas vid socialnämnden i den kommun där inseminationsparet är bosatt.Sådana gmppsamtal som bedrivs inför adoption i vissa kommuner bör enligtutredningens uppfattning vara ändamålsenliga även inför insemination. Utredningen föreslår att det skall vara socialnämnden somgör den psyko-sociala bedömningen av inseminationsparet. Denna ärendetyp bör lämpligenkunna delegeras till en gmpp av förtroendevalda. beslut omavslag föreslås kunna överklagas till länsräu. Som fömtsättning för att givarinsemination skall fåutföras föreslår utredningen att kvinnans make eller sambo skall vara i livetsamt ha lämnat sitt samtycke till åtgärden. Samtycket skall - som ovan omtalats- vara skriftligt samt beviunat och godkänt av kvinnan. Samtycke skall inhämtasföre behandlingens början. Det ankommer på mannen att skriftligen återkallasamtycket om han inte vill stå fast vid det. Har ett barn avlats genom givarinseminationmed stöd av samtycket är mannen oålerkalleligen bunden vid faderskapet tillbarnet. Samtyckeshandlingen skall enligt förslaget förvaras hossocialnämnden och får-i likhet med till exempel faderskapserkännanden-integallras ut. Under själva inseminationsbehandlingen föreslås emellertid atlsamtycket förvaras i sjukhusets journal, bland annat för atl ålerkallelse skallkunna ske direkt lill läkaren. När det gäller den känsliga frågan om ett inseminationsbarnsrätt att få kunskap om siu ursprung konstaterar utredningen au det redan iförarbetena till lagändringar i fråga om adoption framhölls au ettadoptivbarn kan anses ha ett berättigat intresse av att vinna klarhet om sinhärstamning. Prop.1984/85: 2 4S Utredningen har - i brist på forskning i fråga om inseminationsbarn- tagit Bilaga i starktintryck av den forskning som bedrivits i fråga om adoptivbarns behov ochintresse i detta hänseende. När det gäller adoptivbarn visar den forskning sombedrivits framför allt i , och au eu adoptivbarnharect mycket stort behov av att få kunskap om sitt ursprung och attmöjligheterna att få sådan kunskap har stor betydelse för barnets Utredningen slår till en början fast att en ärlig ochöppen attityd från föräldrarnas sida i ursprungsfrågan är viktig för eu näraoch förtroendefullt förhållande mellan föräldrar och barn. Utredningen betonardärför starkt vikten av att inseminationsföräldrar - ochdärefter fortlöpande - talar med barnet om hur det kommit till. Det överiämnasåt i första hand läkare, kuratorer och socialarbetare som kommer i kontakt medföräldrarna att understryka vikten av denna öppenhet gentemot barnet. Vidare betonar utredningen vikten av att uppgifter ombarnets biologiska urspmng bevaras för framtiden. För detta krävs att sjukhusjoumalemaförs på ett sådant sätt att det av dem går att få fram vem som är biologisk fartill ett inseminalionsbarn. Det överlämnas åt att utfärdanärmare föreskrifter i detta hänseende. Det föreslås vidare au riksarkivetändrar i sina råd om gallring i vissa medicinska arkiv. Frågan om ett inseminationsbarns rätt att få veta vem denbiologiske fadem är har visat sig mycket svårbedömd. Bland en del läkare haruttryckts farhågor för att inscminationsverksamheten vid sjukhusen i praktikenskulle upphöra om inseminationsbarnen fick en ovillkorlig rätt au få vetagivarens identitet. Detta skulle i sin tur leda till att en icke samhällskontrolleradinseminationsverksamhet uppstår. Skälet till detta skulle vara att det inteskulle gå au få tag på lämpliga sperinågivare, villiga att ställa upp om "deriskerar att deras identitet avslöjas. Enligt utredningens uppfattning är dessafarhågor emellertid överdrivna. Däremot kan det tänkas au antalet givare - ivart fall under en övergångstid - minskar. Ett annat skal som anförts emot en ovillkorlig rätt för barnetatt få reda på sitt ursprung är att man inte tar hänsyn till givaren och dennessituation nar det eventuellt blir aktuellt att avslöja hans identitet förbarnet. Utredningen har också i fråga om inseminationsbamets rätttill sitt ursprung i sina resonemang utgått från barnets bästa. Utredningen hardarv id kommit till slutsatsen att det är av stor vikt för ett inseminationsbarnsutveckling au ha tillgång till siu ursprung. Utredningen föreslår därför att euinseminationsbarn - sedan det uppnått myndig ålder - skall ha en principiellrätt att få uppgift om vem som är dess biologiske far. Uppgiften föreslås bliförmedlad genom social myndighets försorg. Avsikten därmed är au eu inseminationsbarnsom söker sitt ursprung skall få möjlighet att i första hand bearbeta dekänslor som finns i sammanhanget lillsammans med en lämplig person.Erfarenheter från adoptionsförhjilanden visar att sådana samtal är tillräckligaför de flesta barn som söker siu ursprung.