prop · G80310 · 1984-12-31 00:00:00 — En sådan ändring skullemöjliggöra en rationell ärendefördelning mellan miljöskyddslagens ochvatlenlagsliftningens prövningsmyndigheler och nedbringa förekomslen avdubbelprövningsfall. I delbetänkandet understryks all den föreslagna ändringenförutsätter alt samordnade bestämmelser om förprövningsskyldigheten enligtmiljöskyddslagen och enligt vattenlagstiflningen meddelas av regeringen. EnligtVattenfalls erfarenhei skulle för verkets del dylika bestämmelser omförprövningsskyldighel bli särskilt akluella när del är fråga om: - Föroreningssilualioner i i samband medvatienföreiag för vilka enheilig förprövning bör förekomma. - Grumling genom älvrensningar och spillvaUen frånbergborrning och sprängningar. - Nitrilresler från sprängmedel som följer medbortvatlen eller vid valten-påsläpp när idrifttagningen görs. - Kvitlblivning och/eller nyttiggjord uppläggning avrensningsmassor kontaminerade med förorenade sediment som frigörs l.ex. fråncellulosa- eller annan induslri. - Läckage från värmeupplagande medium vidvärmeutvinningsanläggningar. Delär enligt uppfattning angeläget all förelag med ovannämnda inslagkan genomföras på ell smidigt sätl. 1984/85:10 50 Sveahovrätt: Hovrätten använder i fortsäUningen beteckningarna ML förmiljöskyddslagen, VL för nu gällande vattenlag och NVL för den i proposilionen1981/82:130 föreslagna nya valtenlagen. Enligtpropositionen 1982/83:26 om ändring i bl.a. ML skall ML inte vara lillämplig påvattenföretag enligt NVL. Miljöskyddsulredningen föreslår nu i silldelbelänkande all denna reglering ulgår och ersätts med en reglering iadministrativ ordning av skyldighelen all i förväg söka tillstånd enligt ML ochNVL. Härvid skulle i NVL införas en bestämmelse med bemyndigande för regeringenall medge undantag från den lillståndsplikt som stadgas i lagen. Med stöd häravskulle regeringen utfärda en administrativ författning med angivande avundantagen. Vidare skulle miljöskyddsförordningens beslämmelser om vilkaförelag som är förprövningsskyldiga enligt ML utsträckas till att omfatta ävenvissa vatienföreiag enligt NVL. Den av miljöskyddsulredningen åsyftadegränsdragningen skulle alltså genomföras uteslutande genom en administrativreglering av förprövningsskyldigheten. Syftetmed utredningsförslaget är all möjliggöra en rationell ärendefördelning mellanML:s och och nedbringa förekomsten av"dubbelprövningsfall". - Mol denna målsättning finns i och för sigintet all erinra. Delbeiänkandel innehåller emellerlid enligt hovrättens meninginte tillräckligt maierial för att medge ell ställningstagande lill vare sigangelägenhelen eller konsekvenserna av en reform enligt förslagel. Hovrättenanser sig därför på den föreliggande utredningen inte kunna vare sig tillstyrkaeller avstyrka förslagel i denna del. - Någon möjlighel all, som angivits i remissen,föreslå tillägg eller ändringar i NVL, vilka kan föranledas av delbeiänkandel,anser sig hovrätten inte ha, men utgår från atl de synpunkier på förslagel somlämnas i del följande kan vara av värde för del fortsatta lagstiftningsarbetet. Sommotiv för sitt förslag anför miljöskyddsutredningen dels angelägenhelen av attundvika "dubbelprövning" i de "många" fall där del"kan räcka" med prövning hos en myndighet, dels del olämpliga i allviss lyp av förelag - värmeulvinning och värmelagring - i den mån de ej ärunderkastade "dubbelprövning", nu fördelas mellan prövning enligt VL(NVL) och ML "utan atl skillnaden i prövningssystem är sakligtmotiverad". Dethittillsvarande undantagandel av byggande i vatten från prövning enligt ML harsåvitt är känt inte ansetts föranleda någol men för iniressen som skyddas avML. I den mån vid vattenbyggnaden skall utövas en miljöfarlig verksamhet, hartillstånd enligt ML fordrats för verksamhelen, och vid den vattenrällsligaprövningen av vattenbyggnaden lorde den miljöfarliga verksamheten ej habeakiats. I rättsfallet NJA 1977 s. 558 har dock vid enprövning enligt VL bedömt de miljömässiga effekterna av verksamheten vid enbyggnad i vatten. Konsekvenserna av en sålunda utvidgad vallenrätlslig prövningär svårbedömda i flera hänseenden, såsom i fråga om en avgränsning avsakägarkrelsen i valtenmålet 1984/85:10 51 ochi anslutning härtill omfattningen av kungörande av ansökan omfillstånd enligt VL, tillämpligheten av VL:s och ML:s ersättningsbestämmelseroch den vattenrällsliga prövningens prejudicerande verkan vid en senareprövning enligt ML. Utgången i rätlsfallel aktualiserar enigt hovrättensmening i högre grad än de av ulredningen anförda exemplen behovel av en mer distinktförfattningsmässig reglering av gränsen mellan VL (NVL) och ML. Hovrätten villtillägga all hithörande ersättningsfrågor enligt stadgad valtenrällslig praxishittills lösts genom atl sökanden medgivii fillämpning av på miljömässiga siörningar. Jämför dock i anslulning härtillproposilionen med förslag till ny vattenlag s. 522 f. Vadså belräffar frågan hur angelägel del kan vara all undvika "dubbelprövning"vill hovrätten anföra följande. Det framslår självfallel som angeläget atl,främsl till förmån för allmänheten, såvitt möjligt begränsa den procedur somföregår meddelandet av tillstånd lill en anläggning eller en verksamhel. Ettled i denna strävan kan vara atl begränsa del anlal myndigheler som enföretagare har atl laga konlakl med för all erhålla sill lillslånd. I nuförevarande sammanhang är del dock inte fråga om en dubbelprövning i denbemärkelsen all en anläggning eller verksamhel, enligt gällande rätl ellerenligt NVL. / sin helhet prövas enligt såväl valten-som miljörältsliga regler. "Dubbelprövningen" inskränker sig lill atl viss anläggning, därmiljöfarlig verksamhet skall bedrivas, kan vara atl hänföra lill byggande ivatten (enligt VL) eller vatienföreiag (enligt NVL), varför, utöver lillstånd enligtML till verksamheten, fordras tillstånd enligt VL eller NVL till anläggningen(och i förekommande fall den "verksamhet" som består i bortledande avytvatten eller tillgodogörande av gmndvallen). Mot bakgrund av att VL och NVL,å ena sidan, saml ML, å den andra, inte har idenliska syflen och inle hellererbjuder samma förhiåner för förelagaren eller samma skydd för motståendeintressen är della förhållande i och för sig inte särskilt anmärkningsvärt; enlikarlad reglering ålerfinns f.ö. inom andra rättsområden. Innanen prövning enligt båda syslemen utesluts eller begränsas, torde böra övervägasom så kan ske utan men för företagarens och motstående sakägares intressen.Andra frågor som aktualiseras i detta sammanhang är: Skall den prövandemyndigheten i de fall där "dubbelprövning" elimineras tillämpa ävendet eliminerade prövningssyslemels maleriella bestämmelser? Vilkenprejudicerande verkan skall den första prövningen eljesi ha vid enefterföljande prövning enligt del andra systemet? Vilka fullföljdsregler skallgälla vid en sammanhållen prövning enligt de maleriella bestämmelserna i bådasyslemen? Vadsärskilt angår företagarens inlresse av alt erhålla prövning enligt viss lag måframhållas den möjlighet till tvångsräll lill mark och vatten som VL och NVL erbjuderutöver ML i dess nuvarande utformning. - Rättigheten atl söka tillstånd enligtbåda syslemen fömtses i beiänkandei slå 1984/85:10 52 Utan en reglering om prejudicerande verkan av prövning enligt detena sysiemel för bedömning enligt det andra minskar emellertid under sådanaomständigheter företagarens vinsl av alt slippa skyldigheten alt söka tillståndäven enligt det andra systemet. Etl lillslånd enligt ML eliminerar juexempelvis inte risken för all förelagaren enligt VL (NVL) kan bli ålagd alllaga borl eller ändra en såsom olaga belraklad byggnad i vatten. Motståendesakägares iniressen behandlas olika enligt de båda syslemen i fråga om bl.a.kungörelseförfarandel samt rätl lill ersäitning för skada och rättegångskostnader.VL och NVL tillgodoser i dessa och andra hänseenden i högre grad än ML engrannelagsrätlslig reglering fasligheler emellan. Idelbeiänkandel redovisas inte några överväganden i anslutning till de nuantydda problemen. Miljöskyddsutredningenhar med tre exempel belyst hur en samordnad reglering avförprövningsskyldigheten skulle kunna utfalla. Hovrätten delar utredningensuppfattning atl tyngdpunkten i muddringsfallel ligger på den vattenrällsligabedömningen samt atl vattenbruk såsom odling av fisk och musslor fårförutsättas medföra en huvudsakligen miljömässig påverkan. En anläggning förutvinning av värme låter sig knappast med hänsyn lill sin inverkan påmotstående intressen av olika art hänföras väsenfiigen till antingen vattenrätteller miljörätt. - Det sagda innebär all en prövning uteslutande enligt och uteslutande enligt ML av vattenbruksföretag kan övervägas menförst efler en närmare analys av konsekvensema. Elt hänförande avvärmeulvinningsföretag till endera NVL eller ML framstår som slumpartal ochsvårt all acceptera med hänsyn till vad som förloras vid en prövning enligt deneliminerade lagen. - De anförda exemplen får fömtsättas vara de situationer dåutredningen funnit en omreglering av gränsen mellan NVL och ML mesl angelägen.Enligt hovrättens uppfattning utgör, i belysning av vad lidigare anförts, degenom exemplen påtalade olägenheterna inte tillräckligt moliv för denföreslagna omregleringen. Hovrätten vill lillägga all det i fråga om vattenbrukoch värmeutvinningsanläggningar ännu så länge bara finns begränsadeerfarenheter. Utredningenuttalar all det måste anses betydelsefullt att "lagregleringen blirentydig och förhindrar tvekan om vilka maleriella beslämmelser och forumreglerm.m. som skall fillämpas i varje särskilt fall". Denna målsättninglillgodoses knappast genom att under hänvisning till en eventuell senaremiljöskadelag lämna de angivna frågorna oreglerade vid en omläggning avförprövningsskyldigheten i enlighel med utredningsförslaget. Hovrättenanser det vara en brist i delbeiänkandel all andra tekniska lösningar alleliminera en "dubbelprövning" inle närmare övervägts. Ulredningenavfärdar sålunda tanken på atl söka nå del angivna målet genom 1984/85:10 53 atl,som i gällande rält, utforma definitionerna för vatienföreiag och miljöfarligverksamhel på visst sätt och sedan stadga undanlag från dessa definitioner. Ensådan teknik har dock den fördelen framför en uppdelning i fråga omförprövningsskyldighel att man därigenom hell utesluter lillämpningen avendera regelkomplexet på en viss lyp av förelag eller anläggning och sålundaåstadkommer en klar gränsdragning. En annan lösning som kan vara förtjänt avall övervägas är all i "dubbelprövningsfallen" ordna eltremissförfarande från den myndighet som fått mottaga en ansökan lillprövningsmyndighelen enligt det andra regelkomplexel. Stockholmstingsrätt, : Den andra i betänkandet behandlade huvudfrågan,gränsdragningen mellan miljöskyddslagen och valtenlagen, är väsentligen avrättslig art och av inle ringa belydelse för verksamhet.Givetvis är del angelägel alt få till slånd en sådan gränsdragning alt såvittmöjligt dubbelprövning undviks och likartade förelag prövas enligt samma lag.Vattendomstolen vill emellertid framhålla alt dubbelprövning ochandra olägenheter aldrig kan elimineras när nu lagstiftaren vall all anordnaolika prövningsförfaranden för närbesläktade föreleelser. Vid tillkomsten avmiljöskyddslagen gjorde också föredragande departementschefen uUalanden (prop.1969:28 s. 197 O som visar att han var medveten härom. Sedanstatsmakterna i skilda sammanhang (prop. 1980/81:92, 1981/82:130 och1982/83:26) beslutat aU den vid miljöskyddslagens tillkomst gjordauppdelningen mellan och administrativa myndigheters kompelensskall beslå slår del enligt mening klart atlgränsdragningsproblem inle heller i framliden kan undvikas. DeUa hindrargivelvis inte atl man bör siräva efter all begränsa olägenhelerna så långl delär möjligt. Ulredningens förslag får ses som elt försök härtill. Försöket kanenligt mening inle betecknas som lyckat. början må framhållas atl det från rättssystemafisk och lagteknisk synpunkiframslår som minsl sagl tvivelaktigt atl, som ulredningen förordal, hellavskaffa den nuvarande gränsdragningen mellan lagarnas lill-lämpningsområdenoch i stället "göra en gränsdragning i fråga om förundersökningsplikten".All fastslå olika lagars tillämpningsområden är enligt meningen uppgift för lagstiftaren. Såviu domstolen har sig bekant har den avulredningen använda tekniken lidigare inle lillämpals i svensk rätt och delsaknas anledning atl i förevarande fall bryla mol vedertagna principer. Del synesnämligen fulll möjligt alt genom bestämmelser i de olika lagarna och därtillanknytande motivutlalanden få lill slånd en lämplig gränsdragning. Ulredningensförslag är särskilt anmärkningsvärt mot bakgrund av aU syftet med 1 §miljöskyddslagen är att ange lagens tillämpningsområde och dra upp gränsen molannan lagsliftning. Förslagelföreter också etl flertal andra bristfälligheler. 1984/85:10 54 påtagitsig uppgiften att få fill stånd en rafionell gränsdragning borde den givetvisha gjort en kartläggning av de lörelag som i förevarande hänseenden geranledning fill svårigheter och sedan - med ulgångspunkl i de moliv som liggerbakom kompetensfördelningen mellan de olika prövningsmyndigheterna - söka sigfram lill en från såväl principiella som prakfiska synpunkier godlagbargränsdragning varvid beträffande varje typ av företag borde ha angetls humvidaprövning skall ske enligt den ena eller andra lagen eller enligt båda lagarna.Utredningen har, av inle närmare angivna skäl, inle ansett sig kunna göra enkartläggning ens av de enligt miljöskyddsförordningen tillstånds- elleranmälningspliktiga förelagen utan endast lämnal några exempel på hursamordningen kan ske. Enligt mening har ulredningen härigenomundandragit sig en av sina vikligasle uppgifter. Ulredningen har härigenomavsevärt försvårat remissgranskningen av förslaget. Vadgäller de exempel utredningen redovisat har inle blivilövertygad om att den förordade kompetensfördelningen mellan olikaprövningsorgan är ralionell. kommer senare atl redovisa sinuppfattning hur kompetensfördelningen bör ske i fråga om de företag som häravses men vill redan i detla sammanhang anföra några kritiska synpunkier på vadutredningen föreslagit rörande musselodlingar och värmeutvinningsanläggningar. Beiräffandemusselodlingar med mindre årsproduktion än 50 lon innebär utredningsförslagetall dessa inle skall vara tillståndspliktiga vare sig enligt miljöskyddslageneller enligt vattenlagen. Även sådana mindre odlingar kan emellertid låt varaendast undantagsvis - förutsätta byggande i vatten som i och för sig ärtillslåndspliktigt enligt vallenlagen. Alt byggandet skall undanlas från alllillståndsplikt enbart därför all det sker för musselodlingsändamål synes interimligl. Slörre musselodlingar skall enligt förslagel prövas endasl enligtmiljöskyddslagen. Sådana odlingar kan emellertid kräva vatlenbyggnadsåtgärdersom påverkar vattenförhållandena och som bör prövas av vattendomstol. Ifråga om företag för uivinning av värme ur vatten gör utredningen av till synesoförklariig anledning skillnad mellan å ena sidan sådana företag som ärkombinerade med bortledning civ yl- eller gmndvallen för vaUnelstillgodogörande och å andra sidan sådana som endasl skall utnyttja värmeenergini vattnet. Förslnämnda förelag, vilka såviit förstår kommer atlbli mycket sällsynta, skall prövas enbart enligt vattenlagen och övrigaföretag enbart enligt miljöskyddslagen samt med tillämpning av vissa avnaturvårdsverket lanserade prövningsbestämmelser. Sistnämnda beslämmelserinnebär atl från all fillslåndsplikt undanlas värmeulvinningsföretag där denuttagna effeklen inte överstiger 10 MW. DeUa synes anmärkningsvärt eftersom delhär kan vara fråga om ganska stora vatlenanläggningar som väsentligl inverkarpå vattenförhållandena. Som ännu mer anmärkningsvärt framstår att någonvaltenrällslig prövning inte Prop.1984/85:10 ' < 55 skallske av de mycket betydande vattenanläggningar som krävs för att utvinna ännuhögre effekler ur vatten. Ulredningen tar enligtvattendomstolens mening vidare alllför lätt på frågan om sambandet mellantillstånds- och ersättningsreglerna genom att hänvisa tillmljöskadeutredningens pågående arbete med översyn av miljöskyddslagensersättningsbestämmelser. Såvitt vallendomstolen förslår kan del knappasl kommai fråga all ändra del för de enskilda sakägarna förmånliga syslem för prövningav ersättningsfrågor i samband med handläggningen av tillståndsfrågan som gällersåväl enligt den nuvarande vattenlagen som enligt den föreslagna nyavattenlagen. Om della är rikligt kan lagstiftaren inte undgå att vidövervägande av ändring i kompetensfördelningen mellan vattendomstol ochadministrativ myndighel såviit gäller tillståndsgivning beakta vilkakonsekvenser ändringarna kan få i fråga om skadeslåndsregleringen. anser sigi förevarande sammanhang böra peka på elt antal felaktiga eller i vart fallivivelakfiga uttalanden i betänkandet. I sin redogörelse för brister i dennuvarande och den i prop. 1982/83:26 föreslagna gränsdragningen mellanmiljöskydds- och vatlenlagsliftningen hävdar utredningen (s, 24) atlvallenbortledning inte omfattas av undantaget för byggande i vatten i 1 §försia stycket 2 miljöskyddslagen eflersom enligt 2 kap. 1 § andra stycketvattenlagen (den nuvarande) bortledande av vatten ur etl ytvatlenområde inteutgör byggande i vatten ulan bara är jämställt med sådant byggande såvittgäller fillämpningen av vattenlagen. Detla påslående slrider mol ell klartmotivutlalande i förarbetena lill miljöskyddslagen (prop. 1969:28 s. 258).Vidare sägs (s. 26) alt någon motsvarighet lill reglerna i 39-41 §§miljöskyddslagen inle finns i förslagel till ny vattenlag. Utredningen syneshärvid ha förbisett föreskriften i 21 kap. 3§ nämnda förslag som gerlänsstyrelsen rält alt meddela förelägganden om rättelse m. m. Omlillsynsbeslämmelserna i valtenlagsförslaget skulle anses otillräckliga finnsgivelvis alllid möjlighelen all komplettera dem. Det måste anses orimligl alt,som ulredningen föreslagil låla ell förelag som skall tillståndsprövas endaslenligt vattenlagen omfattas av de speciella tillsynsreglerna imiljöskyddslagen, vilka bl.a. medför rätl för koncessionsnämnden all förbjudaföretaget. Slufligen kan inte undgå atl reagera molulredningens påslående (s. 27) alt lalan om enskill anspråk av annal slag änersättningsanspråk inle är vanlig vid vallendomstol. Förhållandet är enligtvattendomstolens erfarenhei precis det motsatta; yrkanden om åläggande försökanden att utföra ålgärder lill förebyggande eller minskande av skada på gmndav vallenförelag framställs ofta i vallenmål. En inskränkning avtillslåndspliklen enligt vattenlagen skulle otvivelaktigt vara till nackdelför den som vill föra sådan talan. Pågrund av vad som anförts finner atl förslaget lill ändradgränsdragning mellan vallenlagen och miljöskyddslagen är behäftad med sädanabrister att det inte bör läggas till gmnd för lagsfiftning. 1984/85:10 56 Fråganom en ändring av gränsdragningen bör därför göras fill föremål för ytterligareöverväganden. vill nedan i korthet ange sin syn på dessafrågor. Avskäl som tidigare redovisats bör gränsdragningen ske genom lagsliflning.Ulgångspunklen vid gränsdragningen bör som lidigare framhållils vara de motivsom föranlett lagsliflarein atl anförtro tillståndsprövningen enligt de olikalagarna åt skilda myndigheler. I proposifionen med förslag fill den nyavattenlagen övervägdes myckel ingående frågan huruvida tillståndsfrågor ivatlenmål skulle prövas av administrativa myndigheter, i första och länsstyrelserna, eller avvattendomstolarna (se prop. 1981/82:130 s. 68 fO. Föredragande departementschefenkom därvid till slulsalsen att vallendomstolarna borde vara prövningsorgansåväl i tillstånds- som i ersättningsfrågor. De skäl som åberopades till stödför detla slällningstagande har bärkraft också när det gäller vatienföreiag somger upphov till miljöstörningar. Atl märka är härvid alt begreppetvattenföretag innefattar dels utförandet av anläggningar i vatten, delsdriften vid sådana anläggningar (prop. 1981/82:130 s. 264). Itillståndsprövningen enligt vallenlagen ingår också normall etl bedömande avmiljöstörningar som uppkommer såväl vid utförandet som vid driften avvatlenanläggningen (jfr 2 kap. 3 § 2 st. nuvarande vattenlag och 3 kap. 3 §förslagel fill ny vattenlag samt NJA 1977 s. 558). Vidtillkomsten av miljöskyddslagen gjorde föredragande departementschefen detställningstagandet att man borde ha en gemensam prövningsordning för ärendenom vattenförorening - departementschefen synes härvid i första hand haflförorening genom avloppsulsläpp i åtanke och ärenden om andra miljöstörningarfrån fast egendom saml alt tillståndsprövningen enligt miljöskyddslagen bordeske i administrativ ordning (prop. 1969:28 s. 195 ff). Beiräffande andravallenföroreningar än sådana som härtör från ulsläpp uttalade dockdepartementschefen i annal sammanhang (s. 258) all det i den månvattenbyggnadsföretag medförde olägenheter ankom på vattendomstolarna altföreskriva åtgärder också i vattenvårdens intresse. Departementschefenhänvisade till bestämmelserna i 11 kap. 36 § sisla slycket vattenlagen ochansåg att del där stipulerade förfarandel gav de vatlenvårdande myndigheternamöjlighet att i fid få kännedom om vattenbyggnadsföretag som kunde medföraföroreningsverkningar samt atl följa handläggningen och bevakavallenvårdsinlresset. Nuanförda överväganden låg lill grund för den gränsdragning mellanmiljöskyddslagen och vattenlagen som kom fill ultryck i bestämmelserna i 1 §första slyckel punkterna 1 och 2 i miljöskyddslagen. Gränsdragningen innebäratl frågor om vattenförorening genom ulsläpp alllid skall prövas enligtmiljöskyddslagen medan andra vatienföroreningsfrågor skall prövas enligtvattenlagen om de har samband med vattenförelag (utförande och drifl avvaltenanläggning) och eljest enligt miljöskyddslagen. kan intefinna annat än atl delta i stort setl innebär en lämplig avvägning mellan deiniressen som här gör sig gällande. 1984/85:10 57 Förslagellill följdlagstiftning till den nya valtenlagen (prop. 1982/83; 26) upptar enny lydelse av 1 § miljöskyddslagen. Någon saklig ändring synes inle varaåsyftad därmed (se nyssnämnd prop. s. 51 och prop. 1981/82: 130 s. 395). Medhänsyn lill all begreppet vatienföreiag i den nya vattenlagen omfallar ävendriften av valtenanläggning kan punkt 1 i försia slyckel i sin nya lydelse docklolkas så au vattendomstol i samband med prövning av fråga om byggande avavloppsledning skall kunna pröva även frågan om förorening genom utsläppet frånledningen. Detla är inte förenligt med de UUalanden om kompetensfördelningenmellan administrativ myndighel och domslol som gjordes vid tillkomsten avmiljöskyddslagen och som synes ha bekräftats i prop. 1980/81:92.Vattendomstolen anser därför aU den föreslagna ändringen av punkt 1 inle börgenomföras. innebär all vid byggande av avloppsledning i vattenområdeprövning enligt såväl vallenlagen som miljöskyddslagen kan vara erforderiig. Enligtvattendomstolens mening bör även i annal avseende den gränsdragning mellanmiljöskydds- och vatlenlagsliftning som föreslagils i samband med införandelav den nya valtenlagen ändras. syftar härvid på den regleringav frågan om tillstånd till tippning som framgår av vissa motivutlalanden ianslulning lill 1 kap. 3 § i den nya lagen (prop. 1981/82:130 s. 395). Enligtdessa uttalanden skall det avgörande för frågan huruvida prövning skall skeenligt vattenlagen eller miljöskyddslagen vara syftet med ålgärden; är syflelendasl au bli av med tippningsmas-sorna skall prövning ske enligtmiljöskyddslagen, i annal fall enligt vaUen-lagen. En sådan gränsdragning ärfrån principiell synpunkt svårförståelig och från praktisk synpunki olämplig.Tippning är oavsett ändamålel ell typiskt valienrätlsligt förelag eflersomålgärden påverkar vattnets läge och djup. 1 den mån föroreningsfrågor uppkommerkan de här som eljest beaklas vid den vallenrätlsliga tillståndsprövningen.Härfill kommer all tippning ofta förekommer i samband med muddring. EU sådanlkombinerat förelag bör uppenbariigen bedömas i ett sammanhang även när syftetmed lippningen enbart är all bli av med muddermassorna.