prop · G80336 · 1984-12-31 00:00:00 — år en myndighet under kyrkomötet. väljs av kyrkomötet för varje valperiod. består av en ordförande, som skall varaeller ha varit ordinarie domare, och fyra inom kyrkomötet valda ledamöter.Ordföranden väljs sårskilt. För ordföranden skall finnas en ersättare. Vad somföreskrivs om ordföranden gäller också ersättaren. För övriga ledamöter skallutses lika många ersättare. är beslutför när ordföranden och minst treandra ledamöter är närvarande. Som nämndens beslut gäller den mening som de flesta ermrsig om Prop.1984/85:36 34 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse eller, vid lika röstetal, den mening som ordförandenbiträder. beslut får inle överklagas. Denna lag träder i kraft . 1984/85:36 35 Sammanställning av remissyttranden över promemorian (Ds C1984:4) Klargöranden och kompletteringar av kyrkomötesreformen Efterremiss har yttranden avgetts av justitiekanslern, , hovrätten förVästra , kammarrätten i , , kammarkollegiet,, statens löne- och pensionsverk. , domkapitlen i , , , och ,ombudsmän (), kyrkoförfattningsutredningen (Kn 1982:06) samtSvenska kyrkans personalförbund. Ettyttrande har dessutom inkommit från . Justitiekanslernoch JO har förklarat att de från de synpunkter som de har att beakta inte harnågon erinran mot förslagen. i anser att de föreslagnaförfattningsändringarna är lämpliga och ändamålsenliga. Domkapitlettillstyrker därför arbetsgmppens förslag. Deförslag som promemorian innehåller är en följd av kyrkomötesreformen 1982.Eftersom förslagen synes fullfölja de tankegångar som ligger till grund förreformen och i övrigt framstår som ändamålsenliga har hovrätten inte funnitskäl till erinran mot förslagen i sak. Centralstyrelsenanser att arbetsgruppens förslag är tillfredsställande såvitt gällercentralstyrelsens formella ställning. Promemorian innehåller emellertid ävenvissa förslag som enligt centralstyrelsens mening är ägnade att minska istället för öka kyrkomötets och centralstyrelsens självständighet. Detta gällerframför allt den föreslagna ändringen av 7 § 6. lagen om , denföreslagna regeln om besvärsrätt till regeringen samt att regeringens s. k. restkompetensatt utfärda föreskrifter för centralstyrelsens verksamhet skall i stort settkvarstå trots att centralstyrelsen förklaras vara en myndighet under kyrkomötet. Enligtcentralstyrelsens mening är konsekvenserna av arbetsgruppens förslag i dessadelar att centralstyrelsens självständighet totalt sett kommer Prop.1984/85:36 36 att minska i stället för att öka. Detta står enligtcentralstyrelsens mening inte i överensstämmelse med utgångspunkten för arbetsgmppensarbete som varit att centralstyrelsen skulle vara en myndighet underkyrkomötet. Centralstyrelsen har mot bakgmnd härav haft väsentligainvändningar mot arbetsgruppens förslag och även föreslagit ändringar i dessa,eftersom förslagen enligt centralstyrelsens mening står i strid mot grundtankamabakom kyrkomötesreformen. Centralstyrelsen förväntar sig därför att de avstyrelsen framförda synpunkterna beaktas. Utredningen anser det värdefullt att man nu gått fillverket med att undanröja de oklarheter och problem som uppmärksammats vidgenomförandet av kyrkomötesreformen. Det finns emellertid anledning att ifrågasättaom inte arbetsgruppen fått en alltför begränsad utgångspunkt för sitt uppdrag.I vissa hänseenden hade det varit motiverat med en mera genomgripande översyn. Det kan exempelvis diskuteras om det är en lagteknisktlämplig lösning att reglerna om lagstiftningen på det kyrkliga området också ifortsättningen skall vara placerade i övergångsbestämmelserna till RF. När RFtillkom var detta rimligt, eftersom kyrka-statfrågan då fortfarande var oklar.Då frågan numera får anses på ett mera varaktigt sätt reglerad genomkyrkomötesreformen, borde normgivningsreglerna rörande tas in ihuvudbestämmelserna i . Reglerna hade i så fall också kunnat ges en mera lättöverskådligutformning. Man kan numera svårligen motivera varför dessa regler, som avserbestående förhållanden, skall behandlas som övergångsbestämmelser. Det hade varillämpligt att frågan beaktats i samband med de nu föreslagna ändringarna i dessaregler. I enlighet med utredningsuppdraget tar de framlagdaförslagen endast sikte på organ direkt under kyrkomötet. Flera av de frågorförslagen gäller är emellertid i samma grad giltiga för vissa andra kyrkligamyndigheter. Det kan exempelvis verka något inkonsekvent att man föreslårstatusändringar i den kyrkUga organisationen på det centrala planet men inte pådet regionala. Del hade därför varit värdefuUt om ett resonemang i dessa frågorockså kunnat föras med hänsynstagande till sistnämnda myndigheter. Detta gällersärskilt domkapitlen, som är myndigheter under regeringen och kommer att såförbli. Arbetsgruppens förslag uppfyller de formella anspråk somrests från vårt förbund. Genom en grundlagsändring uttalas att centralstyrelsenär en myndighet under kyrkomötet. Förbundsstyrelsen fiUstyrker arbetsgruppensförslag i denna del. En närmaregranskning av promemorians innehåll ger vid handen att arbetsgruppens förslagemellertid knappast uppfyller de reella anspråk på självständighet underkyrkomötet för centralstyrelsen, som varit en så viktig förutsättning för vårtförbunds ställningstagande. Exempel pådetta är den regel om besvär till regeringen som föreslås. Vidare avsesregeringen alltjämt kunna utöva huvuddelen av sin på 8 kap 13 § regeringsformengrundade restkompetens. Till yttermera visso föreslås en ändring av 7 § 6.lagen om , varigenom kyrkomötets normgiv- Prop.1984/85:36 37 ningsbefogenheter med avseende på centralstyrelsen minskaroch regeringens och i molsvarande mån ökar. Förbundsstyrelsen menar att förslagen i dessa delarbehöver överarbetas. 3.1 Ändrad statsrättslig ställning Remissinstanserna är överlag positiva till förslaget omatt centralstyrelsen skall få ställning som förvaltningsmyndighel under kyrkomölet.De tillstyrker förslaget till lagteknisk lösning. Som framhålls i promemorian finns i nuvaranderegeringsform (RF) endast upptaget två typer av myndigheter - statliga ochkommunala myndigheter. Statliga myndigheter år antingen myndigheter underregeringen eller myndigheter under . Mot bakgrund härav framhålls ipromemorian att RF till följd härav inte erkänner myndigheter under kyrkomötet. Centralstyrelsen vill med anledning härav framhålla attden lagstiftning som reglerar kyrkomölet och av detta tillsatta organ inteåterfinns i RF utan grundas på bestämmelser i övergångsbestämmelserna lilldenna. Centralstyrelsen anser därför att man inte utan vidare kan dra sådanaslutsatser som man synes göra i promemorian angående centralstyrelsens formellaställning. Tvärtom anser centralstyrelsen att den skall betraktas som enmyndighet under kyrkomötet eftersom ifrågavarande lagstiftning inte utgår ifrånnuvarande RF utan från övergångsbestämmelserna till denna. Eftersombestämmelserna således finns i övergångsbestämmelserna måsle frågan tolkas medutgångspunkt frän de förutsättningar som gällde enligt regeringsform,vilken inte kände någon motsvarande absolut uppdelning i myndigheter underregering eller riksdag. I promemorian görs gällande att centralstyrelsen uttrycktönskemål om att den bör vara en myndighet under kyrkomölet. Detta påstående ärinte helt korrekt. Centralstyrelsen har nämligen hävdat att kyrkomötetsbefogenhet enligt 9. övergångsbestämmelserna till regeringsformen samt 7 § 6.lagen om att meddela föreskrifter om verksamheten hos organ, somenligt lag får tillsältas av kyrkomötet, innebär att centralstyrelsen måsteanses vara en myndighet under kyrkomötet. Däremot har centralstyrelsen vidöverläggningar med civildeparlemeniel framhållit att en grundlagsändring börkomma till stånd så att centralstyrelsens ställning klarläggs. Arbetsgruppens förslag innebär att centralstyrelsensställning som myndighet under kyrkomölet klart framgår av lagen. Centralslyrelsenfinner därför förslaget vara i sak tillfredsställande. 1984/85:36 38 har ingen erinran mot att centralstyrelsengörs till förvaltningsmyndighet under kyrkomötet. Detta innebär urstatsrättslig synpunkt en stor principiell förändring men lorde prakliskl settvara av mindre betydelse. Reformen förutsätter dock alt de nuvaranderegeringsförfattningarna omgående gås igenom och att man för framlidentillskapar ett regelsystem som enkelt och entydigt bestämmer om en författningockså är tillämplig på cenlralstyrelsen. Arbetsgruppen har lämnat förslag till lagteknisk lösningav en ändrad stalsrättslig ställning för centralstyrelse.Utredningen har inget att erinra häremot. Ur konstitutionell synpunkt ärgivetvis tillskapandet av en helt ny myndighetstyp en stor slatsrällsligreform, men i praktiken torde centralstyrelsens ändrade ställning få ringabetydelse. Arbetsgruppen har även behandlat konsekvenserna av en sådan ändring.I detla hänseende har utredningen funnit vissa oklarheter föreligga, som delkan finnas skål att fästa uppmärksamheten på. En principiellt - men kanske inte praktiskt - viktigfråga, som inte har lösts i samband med den föreslagna ändringen avcentralstyrelsens ställning, år hur man skall förfara om en konfliktfrågauppkommer mellan centralstyrelsen och en myndighet under regeringen. kanen sådan fråga underställas regeringens prövning. Om ändringen genomförs är detlainte längre möjligt. Delta kan eventuellt skapa problem inom t. ex. redovisnings-och arkivvårdsområdena. En ändringav centralstyrelsens ställning enligt arbetsgruppens förslag medför attregeringens direklivrält för särskilt fall gentemot centralslyrelsenförsvinner. Detta påverkar bl.a. regeringens nuvarande möjlighet att i särskiltfall besluta om centralstyrelsens verksamhet och förläggning under krig. Detkan därför vara behövligt att också se över om generella föreskrifler måste gesom styrelsens verksamhet under krig eller krigsfara. Några remissinstanser kommenterar det förhållandet altregeringsformens krav på svenskt medborgarskap för innehavare av vissa statligatjänster bortfaller, om cenlralstyrelsen inle längre är myndighet underregeringen. Kollegiet kan instämma i uppfattningen att något krav påsvenskt medborgarskap för berörda kyrkliga befattningshavare knappast behöverställas. I detta sammanhang har kollegiet emellertid uppmärksammat alt enliglgällande lagstiftning någol krav på medlemskap i inte tycksföreligga för ledamot av . Enligt kollegietsmening borde ett sådani krav införas molsvarande vad som enligl 3 § lagen(1982:942) om gäller för ledamot av kyrkomötet och ersättare förledamot. Prop.1984/85:36 .39 En ytterligare konsekvens av att centralstvrelsen inte ären mvndighet under regeringen år all det inte finns något krav på svenskt meilhorgarskapför ledamöterna i centralstyrelsen. Centralstvrelsen, som i sammanhanget villframhålla att denna fråga torde sakna större betydelse, har ingen erinran motatt det ej finns något sådani krav för alt vara ledamot i styrelsen. Den föreslagna ändringen av centralstyrelsens ställning iniiebiirvidare. om denna genomförs, all man tar bort det gruiKllagsfåsla kravet påsvenskt medborgarskap för ledamöterna av cenlralstyrelsen. Därefter saknas reglerom ett sådant villkor. Vid en jämförelse med ledamot av domkapitel, för vilkenmedborgarskapskravet galler, ter sig detla något inkonsekvent. Om man vill hakvar en sådan regel för ledamot av centralstyrelsen måste - ickekyrkomötet - lagstifta om detta. 3.2 Centralstyrelsen och de statliga kontrollfunktionerna , kammarkollegiet och svenska kyrkaincentralstyrelse. som yttrar sig särskilt i denna del. har ingen erinran mot förslagetatt centralstyrelsen även i fortsättningen bör vara underkastad statligakontrollfunktioner. RRV redovisade i skrivelse (RRV dnr 1983:457) tillfinansdepartementet förslag rörande förändringar i den statliga redovisnings-och revisionsorgani-salionen per , RRV föreslog bl. a. att () skulle anslutas till kammarkollegietsredovisningsgrupp och revisionskonlor. I regeringsbeslut (CE 1364/83) (delvis),(1543/84) beslöts alt SKC skulle tillhöra kammarkollegiets revisionskontor. Beslutom tillhörighet till redovisningsgrupp har ännu inte lagits. I rubriceradepromemoria fastslås att SKC är en statlig förvaltningsmyndighet och som sådanunderkastad bl. a. RRVs tillsyn i enlighet med verkets instruktion att bedrivatillsyn över den statliga redovisnings- och revisionsorganisationen. RRV redovisade en principiell ståndpunkt i rapportUtvecklingen av den statliga redovisnings- och revisionsverksamheten (RRV dnr1983:808. oktoberrapporten , sid 5) nämligen att kongruens i princip börföreligga beträffande myndigheter som skall granskas av revisionskonlor och myndighetersom skall upprätta årsbokslut, vilket förutsatts ske enligt den statliga hokföringsförordningen(1979:1212) med anvisningar (SBF). 1 promemorian framförs det som naturligt attregeringen genom RRV har en möjlighet all kontrollera att anslagna medelanvänds effektivt och på föreskrivet sätt samt att redovisning m. m. sker ibetryggande former. RRV vill instämma i denna bedömning och föreslår att SKC anslutstill redovisningsgrupp från ingången av 1984/85. RRV anser att SKC skalltillämpa SBF med anvisningar och därmed vid räkenskapsårets utgång upprätta,fastställa och avlämna årsbokslut. Liknande synpunkter anförs av kammarkollegiet. Prop.1984/85:36 40 anser i likhel medarbetsgruppen att de regeringsföreskrifter som gäller för arbetstagare medstatligt reglerade anställningar och för anställda hos statliga myndigheter börgöras tillämpliga på den personal som kan komma att anställas hoscentralstyrelsen. Statens löne- och pensionsverk vitsordar alt under deförutsättningar som anges i promemorian kommer ev. anställda hoscentralstyrelsen att bli omfattade av bl. a. allmänt pensionsavtal för statligaoch vissa andra tjänstemän. De i promemorian föreslagna regeländringarna utgår ifrånatt Cenlralstyrelsen i sin egenskap av förvaltningsmyndighet under kyrkomötetskall vara arbetsgivare för personal hos slyrelsen. Under förhandlingar somförts om allmänna anställningsvillkor m. m. för personal anställd hos för rikskyrklig verksamhet, vilken bildades i anslutning till1984 års kyrkomöte, har framkommit att avsikten är att Centralstyrelsen inteskall få egna anställda. Personal kommer att ställas lill Centralstyrelsensförfogande av stiftelsen. Det kan mot den bakgrunden ifrågasättas, om deåtgärder som föreslagils belräffande Centralstyrelsens arbetsgivarfunktionbehöver genomföras. De föreslagna åtgärderna kommenteras därför inte i dettayttrande. SKPF förutsåtter, alt denna fråga får prövas på nytt om den ovanangivna förutsättningen förändras. Kammarkollegiet, ochdomkapitlet i tillstyrker förslaget alt centralstyrelsen skall fåbefogenhet att själv tillsätta tjänster. 3.4 Överklagande av centralstyrelsens beslut Endast några få remissinstanser kommenterar arbetsgruppensförslag om överklagande av centralstyrelsens beslut. Kammarkollegiet, ochdomkapitlet i tillstyrker förslagel om att del inråttas en ny myndighetunder kyrkomötet, kyrkomötets besvårsnämnd, som skall pröva besvär övercentralstyrelsens beslut om tillsättning av tjänster. Kammarkollegiet anser all besvärsnämndens ledamöter börvara medlemmar i . Enligt i bör sådantmedlemskap krävas för ordföranden och dennes ersättare. 1984/85:36 41 Om centralslyrelsen görs lill myndighet under kyrkomötetär det också logiskt att en uttrycklig föreskrift ges om att den själv fårtillsätta sina tjänster. Däremot år tveksamt om behovet av denföreslagna besvärsnåmnden med hänsyn till del ringa antal tjänster del hår rörsig om. Över huvud bör i della sammanhang övervägas om det föreligger ettallmänt intresse av alt centralstyrelsens beslut skall vara överklagbara. Några remissinstanser avstyrker förslaget om attcentralstyrelsens beslut i andra frågor än tjänstetillsättningar skall fåöverklagas hos regeringen. Kollegiet vill ifrågasätta om den generella regeln om rättatt besvära sig hos regeringen över andra beslut ån tillsättningsbeslutverkligen skall tillämpas på centralstyrelsen. Beslut som f. n. inte kanöverklagas därför att de fattas av regeringen bör inte bli överklagbara enbartdärför att beslutanderätten övergår lill centralstyrelsen. Som exempel påsådana beslut kan anföras regeringens beslut om avslag på en ansökan all fåuppbära rikskollekt. Det förefaller olämpligt med en ordning som leder till attregeringen som besvärsinstans skall styra praxis på områden där normgivningskompetensenflyttals till cenlralstyrelsen. En sådan ordning skulle i praktiken kunnaeliminera den åsyftade verkan av ändringen beträffande normgivningen. Kollegiet vill i detla sammanhang också peka på delförhållandel att enligt 3§ kollektkungörelsen 1953:739 (upphävd enl SFS1983:472 sedan centralstyrelsen övertagit normgivningsrälten på delta område)avslagsbeslut på framställning om stiftskollekt inte kundeöverklagas. Motsvarande beslut, som fattas av på grund av delegeringfrån centralstyrelsen, bör inte heller kunna överklagas. Del kan nämnas att beslut av kyrkofondens styrelse enligtlagen (1970:940) och förordningen (1971:861) om kyrkliga kostnader inte fåröverklagas (35 § förordningen). Kollegiet föreslår att centralstyrelsens beslut - medundanlag för tillsält-ningsbeslul och beslut som innebår tillämpning avallmänna författningar där besvärsrätt finns inskriven - inte får överklagas. Den allmänna regeln att stafiiga myndigheters beslut skallkunna överklagas till regeringen, om ej särskilda föreskrifter meddelats,gäller endast myndigheter som är underställda regeringen. Den gäller såledesinte för myndigheter under . Enligt arbetsgruppens förslag skall centralslyrelsenuttryckligen förklaras vara en myndighet under kyrkomötet. Enligtcentralstyrelsens mening synes därför det i promemorian förda resonemangetbygga på felaktiga utgångspunkter. Cenlralstyrelsen anser att påståendet ipromemorian att det vid rättstillämpningen skulle framstå som oklart omregeringen var besvärsinstans inte är helt korrekt. Det finns ingen allmänregel om att besvär skulle kunna föras hos regeringen över beslut fattade av enmyndighet under kyrkomötet lika lite som att det finns en allmän regel attbesvär över beslut fattade av myndighet under skulle kunna föras tillregeringen. Prop.1984/85:36 42 Som framgår av vad centralstyrelsen tidigare anfört ärstyrelsens mening att den redan nu är en niyndiglict under kyrkoinötet. Enligtarbetsgruppens förslag skall det i lagtexten uttryckligen framgå att så ärfallet. Om arbetsgruppens förslag alt centralstyrelsen skall vara en myndighetunder kyrkomötet och ej under regeringen kombineras med en generell möjlighetatt f()r:i besvär över centralstyrelsens beslut hos regeringen så skulle detlaenligt centralstyrelsens mening innebära att dess självständighet gentemotregeringen både från formella och materiella utgångspunkter försvagas. Dettamåste klart strida mot grundtankarna bakom kyrkomötesreformen. Centralslyrelsenvill därför bestämt avstyrka den föreslagna besvärsregeln. I stället vill centralstyielsenföreslå all dess heslut - om ej särskilda föreskrifler gäller - skall kunnaöverklagas hos kyrkomötets besvärsnänind. Doinkapillel i förordar ytterligare utredning avfrågan om överklanande av centralstvrelsens heslut innan beslut fattas. 4 Normgivningen på det kyrkliga området 4.1 Klarare gränsdragning mellan regeringens ochkyrkomötets kompetens Ett par remissinstanser avstyrker förslaget om attuttrycket ""verksamheten hos organ som tillsatts av kyrkomötet"i punkt 9 fjärde stycket övergångsbeståmmelserna till RF ersatts av uttrycket""arbetssättet hos myndigheter under kyrkomötet". Centralstyrelsen vill för sin del framhålla att orden"verksamhet" och ""arbetssätt"" betyder heltskilda saker och att centralstyrelsen alltid tolkat ifrågavarande bestämmelseenligt ordens strikta betydelse. Centralstyrelsen delar därför intearbetsgruppens uppfattning att det endast skulle röra sig om en ändring avformell karaktär utan anser att det rör sig om en väsentlig materiell ändring ikompetensfördelningen mellan regering och kyrkomöte. Den föreslagna ändringenskulle medföra en betydande inskränkning i kyrkomötets befogenheter alt meddelaföreskrifter för organ under kyrkomötet. Detta strider enligtcentralstyrelsens mening mot grundtankarna bakom kvrkomötesreformen. Centralstvrelsenavstyrker förslaget i denna del. har i princip intet alt erinra mot denlagtekniska lösning i övergångsbeståmmelserna till regeringsformen och lagen omSvenska kyrkan, som presenteras i förslaget. Kapitlet vill dock göra enreservation beträffande den föreslagna ändringen i p. 10 lagen om ändring iregeringsformen och 7 § p. 6 i lagen om , där "verksamhetenhos organ som tillsätts av kyrkomötet" utbyts mot "arbetssättet hosmyndigheter under kyrkomötet", Enligl motiveringen s. 47 samt följandestycken i förstnämnda lagrum framgår att regeringen inte får meddelaföreskrifter i ämnen sorn kan delegeras till kyrkomötet och för normgivnings- Prop.1984/85:36 43 kompetens i dessa hänseenden gäller särskill formkrav. Medhänsyn lill kyrkomötets i stort sett begränsade kompetens vill domkapitletavstyrka den föreslagna lydelsen, som synes ge vid handen att kyrkomötet skullevara förhindrat ange verksamhetens mål och inriktning för myndigheter under kyrkomölet. Utredningen är införstådd med att del är svårt att formaett alldeles adekvat uttryck, men det år givet alt delta bör avse sådana frågorsom normall regleras i instruktioner för myndigheterna, såsom t. ex.expeditionstider, beslut om semester eller annan ledighet. I övrigt bör enliglutredningens mening allmänna verkssladgan gälla också för arbetet hos myndighetersom tillsätts av kyrkomötet. Om verksstadgan skall gälla, måsle man emellertidtillse att den inte strider mol de detaljföreskrifter om arbetssättet somkyrkomötet meddelar i kyrklig kungörelse för sina underordnade myndigheter. 4.2 Begränsning av regeringens normgivning Förslagel om att regeringens restkompetens bör begränsasgenom all grundläggande regler om centralstyrelsens organisation förs över tillriksdagens beslutsområde tillstyrks av kammarrätten i . Några remissinstanser har en mera kritisk inställning. När det gäller gränsdragningen mellan regeringens ochcentralstyrelsens kompetens i fråga om normgivning har arbetsgruppen ansett,att regeringens s. k. restkompetens bör begränsas endast på så sätt att det i p.9 övergångsbestämmelserna lill regeringsformen tas in en bestämmelse om att degrundläggande reglerna om centralstyrelsens organisation hör till lagområdet.1 övrigt har arbetsgruppen ansett sig kunna utgå från att regeringen kommer attvisa återhållsamhet när det gäller att utnyttja sin normgivningskompetensbeträffande centralstyrelsen (promemorian s. 50). Hovrätten har förståelse förarbetsgruppens synpunkter men vill ändå framhålla, att den föreslagna lösningeninnebår att gränsen mellan regeringens och kyrkomötets kompetens på normgivningsområdetblir oklar och flytande, någol som kan vålla ölägenheter vid den praktiskatillämpningen. I enlighet med grundtankarna bakom kyrkomötesreformenskall kyrkomötet få ökade befogenheter att meddela föreskrifter rörandekyrkans angelägenheter inom ramen för ett bevarat samband med staten. Som enkonsekvens av della har i promemorian föreslagits att centralstyrelsen somår den myndighet som huvudsakligen utreder kyrkomötets ärenden och verkställerdess beslut skall ha ställning som myndighet under kyrkomölet och inte underregeringen. Betydelsen härav minskas dock väsentligt om regeringens normgivningsmaktskulle i princip kvarstå oförändrad, vilkel i sin tur innebär att kyrkomötetsbefogenheter gentemot centralstyrelsen inskränks. Prop.1984/85:36 44 Centralstyrelsen finner del naturligt att regeringen härliksom i andra fall måsle kunna meddela föreskrifler om verkställighet av lag.Centralstyrelsen vill inte heller ifrågasätta regeringens befogenhet attmeddela föreskrifter som rör förvaltningen och användningen av anslagnastatsmedel. Däremol anser centralstyrelsen att det inte finns något behov attför regeringens del generellt reglera centralstyrelsens angelägenheter i frågorsom omfaltas av regeringens restkompetens.