prop · G80389 · 1984-12-31 00:00:00 — a. stress, monotonioch säkerhetsproblem kopplade till den komplicerade relationen människamaskininnebär att problem av denna art kommer att öka. TCO instämmer i utredningens allmänna bedömningar menanser att den inte fullföljt sitt resonemang genom att lägga fram förslag omatt en särskild psykosocial funktion skall ingå i företagshälsovården. Liknandesynpunkter framförs av /SR, , ,landstingen i och län. , SHR m.fl.Till de remissinstanser som i allt väsentligt delar utredningens uppfattning idessa frågor hör bl. a. arbetarskyddsslyrelsen och AMS. RRV anser däremot attfrågan är för ofullständigt utredd. 4 Sjukvårdens roll i företagshälsovården Utredningens förslag rörande sjukvärdens roll iföretagshälsovården har föranlett blandade kommentarer från remissinstanserna.Enligt utredningens uppfattning bör sjukvårdens andel i förelagshälsovårdenbegränsas. 1984/85:89 134 Företagshälsovården skall således i huvudsak bara engagerasig i sådan sjukvård som är arbetsrelaterad. Socialstyrelsenanser i likhet med utredningen att företagshälsovården skall ha en klartförebyggande inriktning. Huvudansvaret för individuell sjukvård förutsättskomma att åvila landslingen. Spri delar utredningens slutsatser om relationernamellan allmän hälso- och sjukvård och förelagshälsovården. Liknande synpunkteruttalas bl. a. av statskontoret. Legitimerade sjukgymnasters riksförbund.Kommunförbundet och Förbundet . Också Landstingsförbundetinstämmer i utredningens klara markering av att företagshälsovården skallarbeta förebyggande. Företagshälsovården skall enligt förbundet ha sintyngdpunkt i tekniskt och medicinskt förebyggande verksamhet och vara en del avarbetarskyddet. Förbundet konstaterar att primärvärden nu har byggts ut ilandets samtliga kommuner. Sjukvårdsbehovet kan enligt förbundet tillgodosesinom denna vårdform. Resurser inom företagshälsovården kan dä frigöras ochföras över till insatser som är direkt arbelsplatsrelaterade. Därigenom minskarockså riskerna för dubbelarbete. Även vissa landsting, bl. a. i ,och län, anser att sjukvårdens roll i företagshälsovårdenmåste begränsas. RRVbetonar i sitt rernissyttrande alt den sjukvärdande behandlingen har olikafunktioner i företagshäisovärden. Den tjänar bl. a. till att upprätthålla denmedicinska kompetensen hos personalen och kan bidra till en tidig upptäckt avmedicinska problem i arbetsmiljön liksom att förankra företagshälsovård iproduktionen och bland arbetslagarna. RRV betonar också att sjukvårdandeverksamhet är en av de anställda mycket uppskattad service. SAF anseratt praktiska omständigheter måste tillmätas stor betydelse. Samhälletsprimärvård är inte något självklart alternativ till företagshälsovård ens närdel gäller sjukvård. Primärvårdens kunskaper om arbetsrela-lerade sjukdomarliksom dess kontakter med arbetsplatserna är ringa. Detta begränsar enligt SAFmöjligheterna att bedöma arbetsmiljöns betydelse för patienternas besvär. LO sägersig vara medveten om att det såväl inom arbelsgivar- som arbelstagarleden somhos företrädarna för företagshälsovården finns ett starkt och motiveratintresse för sjukvård som en del av företagshälsovårdens totala program. Medden arbetsrelaterade inriktning som denna sjukvård dä bör ha kan det enligt LOvara rimligt att beräkna sjukvårdsandelen i verksamheten till . Statshälsanuttalar att förelagshälsovårdens sjukvårdande verksamhet utgör en del avprimärvården och alt företagshälsovårdens kunskaper om arbetsmiljöfrägorna ären väsentlig resurs. Stalshälsan anser också att regeringen bör la initiativtill att sjukvärdens roll inom företagshälsovården ytterligare preciseras iförhållande till annan sjukvård. SHR tror alt det kan vara olyckligt omföretagshälsovårdens sjukvår- 1984/85:89 135 dande verksamhet tonas ned allt för myckel. Även anser att sjukvården är en omistlig del av företagshälsovården ochmåste ha en sådan omfattning att hälsoläget i företaget kan bedömas. Liknandesynpunkter uttalas av /SR. 5 Samverkan mellan företagshälsovården och samhällets hälso-och sjukvård Företagshälsovårdens samband med den offentliga hälso- ochsjukvärden har betonats av utredningen och flera remissinstanser.Socialstyrelsen erinrar om det övergripande planeringsansvar för hälso- ochsjukvården som enligt hälso- och sjukvårdslagen (HSL) åvilar landslingen. Enviktig aspekt i detta sammanhang är enligt styrelsen alt de hälsorelateradedala som kommer fram i anslutning till företagshälsovårdens verksamhet tillförslandstingens hälsodatabaser samt även det nationella hälsostatisliksyste-mel.Tillgäng till sådana uppgifter är nödvändiga för att landstingen skall kunnafullgöra sitt planeringsansvar och ge underlag för samhällsplanering inom andrasektorer. och Spri liksom ett antal landsting uttalarliknande synpunkter. Samma uppfattning framförs av Försäk-ringskasseförbundeisom dock även betonar ätt samarbetet mellan försäkringskassorna ochförelagshälsovården måste utvecklas och fördjupas främst vad gäller arbelsskade-och rehabiliteringsfrågorna. Arbetarskyddsstyrelsen framhåller bl.a. alt företagshäisovärdenpå sätt och vis är en del av primärvärden och att detta även berörsjukvårdshuvudmännens planeringsansvar. Styrelsen framhåller vidare attsamverkans-möjligheterna mellan företagshälsovård och primärvård harvarit föremål för en utredning som redovisats i en (nr 143/1983).För alt uppnå en heltäckande företagshälsovård kan del enligt styrelsen ocksåförutses att landstingen kommer att behöva medverka inte bara med planeringsresurserutan även med konkreta medicinska tekniska och beteende-vetenskapliga insatser. LO menar att företagshälsovården inte skall konkurrera medsamhällets primärvård utan fungera som ett miljöinrikial komplement till denna.Det blir därför nödvändigt att finna former för en funktionell samverkan mellanföretagshälsovård och primärvård. Liknande synpunkter uttalas av DHR samlGöteborgs och läns vårdskoleförhund. Statshälsan anser alt frågan om fördjupad samverkan mellanföretagshälsovården och samhällets primärvård i praktiken har lämnats obehandladav utredningen. /SR anser också att utredningen ofullständigt haranalyserat hur en fördjupad samverkan mellan primärvården och företagshälsovårdenskall kunna komma till stånd. RRV anser att utredningen utan närmareöverväganden förordar en orientering mot landslingens primär-sjukvärd. Prop.1984/85:89 136 6 Företagshälsovårdens roll i anpassnings- och rehabiliteringsverksamheten Anpassnings-och rehabiliteringsverksamhetens betydelse i företagshälsovårdens arbete harsärskilt betonats av utredningen. Ett flertal remissinstanser har yttrat sig idenna del. SHR understryker vikten av att företagshälsovården i framtidenengageras i anpassning av arbetsmiljön till arbels-. handikappade.Företagshälsovården borde enligt kunna spela en mycket aktivareroll i anpassningsgrupp och skyddskommitté än vad som f. n. sker. DHRbetonar företagshälsovårdens betydelse för den förelagsinlerna delen av denyrkesinriktade rehabiliteringen. Liknande synpunker framförs av HCK. DHRbetonar vikten av att företagshälsovården engagerar sig i syfte att motverkaförslitningskador m. m. LOanser att företagshäisovärden med hänsyn till sin specifika kompetens börkunna medverka till att anpassningsverksamheten blir framgångsrik genom attföreslå, planera och följa upp önskvärda åtgärder. Liknande synpunkter uttalasav AMS som också betonar att rehabiliteringsätgärder, tillsammans med den arbetsmässigarehabilitering som kan planeras i ett tidigt stadium, är väl motiverade ursåväl statsfinansiell som samhällsekonomisk synvinkel, I övrigthar flertalet remissinstanser som berört frågan ställt sig bakom utredningensöverväganden. 7_ Företagshälsovårdens utbyggnad har enighet rätt om målet alt alla anställda skall omfattas avföretagshälsovård samt att även ensamföretagare skall gesmöjlighet att ansluta sig till företagshälsovård. Också remissinstansernaställer sig bakom målsättningen om allas rätt till företagshälsovård. Någraremissinstanser anser dock att en utbyggnadsperiod pä tio är är allt för kortför alt nä detta mål. Sä anser t. ex. att de förslag somutredningen presenterat är alltför vaga för:atl garantera att utbyggnadsmäletuppfylls inom den angivna liden. RRVtar i sitt remissyttrande upp svårigheterna med att nå de små företagen ochkonstaterar att utredningen behandlat detta problem på några fä rader när detegentligen borde ha varit dess huvuduppgift. Även arhetarskyddsfonden betonarproblemen med att nå de små arbetsplatserna. Behovetav att företagshälsovårdens insatser differentieras med hänsyn till olikaföretags behov framhålls bl.a. av SFO, KFO och KAB i ett 1984/85:89 137 Där framhålls bl. a. alt man delarutredningens uppfattning om att ett nytänkande måste till såväl när det gällerorganisatoriska lösningar som beträffande lokal och regional samverkan mellanolika parter och organ. Landstingsförbundetunderstryker angelägenheten av alt befintlig och tillkommande företagshälsovårdkan anpassas efter behoven på den enskilda arbetsplatsen och efter denutveckling som sker på arbetsmarknaden. Med hänsyn till det samhällsekonomiskaläget är det nödvändigt att resurserna genom samverkan och kompletterandeinsatser utnyttjas effektivt.. a. alt företagshälsovården f.n. brister avsevärt när det gällerflexibilitet och anpassning till olika företag och att det mot denna bakgrund ärnaturligt att flertalet småföretag försöker undvika anslutning tillförelagshälsovård. För alt lösa problemen bör man i första hand stimulera,alternativt tvinga företagshälsovården alt anpassa sig till småföretagens behovoch öka småföretagens faktiska möjligheter att påverkaföretagshälsovården när de är anslutna till denna. Svensk yrkeshygienisk förening framhåller att behovet avförelagshälsovård kommer att vara skiftande mellan olika branscher ocharbetsplatser. Företagshälsovården måste i långt större utsträckningdifferentieras för alt tillgodose de varierande behoven. Det är viktigt attföretagshälsovården är flexibel beträffande organisation, arbetsuppgifter ochpersonalsammansättning. Ävenarbetarskyddsstyrelsen framhåller att det finns anledning att prövadifferentierade former av företagshälsovård för att läcka de små förelagensbehov. SAF, och LO framhåller liknande synpunkter. a. yrkesinspektionen i har i sin underremiss tillarbetarskyddsstyrelsen också fört fram liknande synpunkter. När det gäller vägarna att uppnå en heltäckandeföretagshälsovård har utredningen inte varit enig. Utredningens majoritetförordar att utbyggnaden skall ske genom frivilliga åtaganden baserade påarbetsmiljöavtal och överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter. Enminoritet inom utredningen förordar i en reservation en lagstadgad skyldighetför arbetsgivare att anordna företagshälsovård. Enligt reservanterna bör en lagstiftninginföras fr. o.m. De skilda uppfattningarna som framförs iutredningen återspeglas även bland remissinstanserna. Flertaletav de remissinstanser som särskilt har behandlat denna fråga ansluter sig till utredningsmajoritelensförslag. Det gäller bl. a. RFV, arbetarskyddsfonden, statskontoret, RRV, SAV, SFO,/SR, Föreningen teknisk företagshälsovård. , , TCO ochSHIO-Familjeföretagen samt flertalet landsting. Prop.1984/85:89 138 RRV understryker i sitt yttrande att yrkesinspektionen f. n.inte synes ha resurser för att menirigsfullt övervaka en lagstiftad skyldighetför arbetsgivare att anordna företagshälsovård. RRV anser också alt delföreligger en risk för att parternas engagemang kan uttunnas vid enlagstiftning och att känslan av ansvar hos parterna försvinner. RRV villdessutom ifrågasätta om inte en obligatorisk skyldighet för företagen allanordna förelagshälsovård måste medföra motsvarande lagstiftad skyldighet förlandstingen eller annan att organisera och ställa resurser till förfogande förverksamheten. SFO anser att en lagstiftning dels skulle inverka menligtpå företagshälsovårdens kvalitativa utveckling och dels komma att minskaparternas engagemang och intresse. /SR anser att det inte är rimligt att nu besluta om enlag, som skall träda i kraft , men att lagstiftning pånytt kan aktualiseras om det senare skulle visa sig, att företagshälsovårdeninte blivit utbyggd i förväntad takt. anser att övervägande skäl talarför alt man inte redan nu skall lagstifta för all tvinga förelagen alt anordnaföretagshälsovård. Det främsta skälet är svårigheten alt ange innehåll ochomfattning av den företagshälsovård som skall tillhandahållas de anställda. Enligt visar erfarenheterna fråndel förelags-hälsovärdsprojekl som bedrivs i att ökadanslutning till företagshälsovård kan näs pä frivillig väg genom väl utformadeoch genomarbetade informationskampanjer. SAF anför att erfarenheterna från länder där lagstiftningreglerar företagshälsovården inte är uppmuntrande. Stelheten och byråkratin imyndigheternas agerande hämmar initiativ och den flexibilitet som är nödvändigför att utveckla en väl behovsanpassad företagshälsovård. Enligt SAF kan en lagstadgadobligatorisk skyldighet att anlita företagshälsovård inte tillgripas så längeobligatoriets innebörd är odefinierad. En lag kan inte utfärdas förrän statenförvissat sig om att resurser kommer att ställas till förfogande för dem somåläggs skyldigheten att ordna företagshälsovård. SHIO-Familjeföretagenavstyrker med bestämdhet förslaget om lagstiftning. Om en lagstadgadskyldighet för arbetsgivare att anordna företagshälsovård skulle införastorde, enligt SHIO-Familjeföretagen, finnas stor risk att anpassningen avföretagshälsovården till de mindre företagens behov kommer att utebli ellerinte bli så långtgående som skulle vara motiverat. TCO anser att en lagstiftning kan verka hämmande påparternas engagemang och intresse om ansvaret helt skulle överlåtas påmyndigheter och landsting. Nackdelarna med lagstiftning skulle vara betydligtfler än fördelarna. TCO anser också att inflytande på verksamheten är encentral fråga i delta sammanhang. Enligt TCO kommer personalen iföretagshälsovården troligen att få svårt att göra meningsfulla insatser iförelag där varken anställda eller arbetsgivare är organiserade.Företagshälsovården kan i dessa fall också komma att uppfattas som enkontrollinstans. 1984/85:89 139 Bland de remissinstanser som stöder en lagstiftad rätttill företagshälsovård kan nämnas , arbetarskyddsstyrelsen, LO,samt en minoritet av landstingen. anser det knappast troligt att, utan enlagfäst rätt till företagshälsovård, alla arbetstagare inom överskådlig tid kankomma i åtnjutande härav. Enligt arbetarskyddsstyrelsen är lagstiftning den stödformsom bör komma till användning för att uppnå målet företagshälsovård ål alla.Enligt styrelsen talar erfarenheter från övriga nordiska länder som samtliga harlagstiftning pä detta område, för all lagstiftning knappast medför några ickeönskvärda biverkningar i form av t. ex. ovilja alt genomföra avtalen ellerlagstiftningens intentioner. Samtliga de åtta yrkesinspeklionsdislrikt somstyrelsen har bifogat yttranden från stöder utredningsmajoritelens förslag idenna fråga. LO riktar uppmärksamheten på att lagstiftningsfrågan berörfrågan om tillsynsmyndighetens uppgifter och befogenheter i fråga omförelagshälsovårdens fortsatta utbyggnad och kvalitet. Del framstår enligt LOsom väsentligt att tillsynsmyndighetens ansvar och uppgifter och de uppgiftersom fullgörs av arbetsmarknadens parter beskrivs sä att oklarhet ellerkompetenstvist undviks. Enligt LO har tillsynsmyndigheten alt se till att enlagstiftning om rätlen till företagshälsovård efterlevs. I de ofrånkomligakvalitetsbedömningar som tillsynsmyndigheten därvid måste göra skall gälla dekriterier som fastläggs av arbetsmarknadens parter. LO erinrar även om attsådana bedömningar utgör ett nödvändigt underlag i ställningstaganden tillfrågor om ekonomiskt stöd av offentliga medel till företagshälsovården. ser för sin del knappast någramöjligheter att gä vidare med utbyggnad av företagshälsovården pä enbartfrivillighetens väg. Förbundet sluter därför upp på en skärpning riktad motarbetsgivare som väljer att inte ansluta sig till företagshälsovård eller,somvägrar att teckna arbetsmiljöavtal. En lagfäst skyldighet att anordnaföretagshälsovård synes enligt då vara den endaframkomliga vägen. Förbundet anser vidare att det bör övervägas om en sådanlagreglering inte bör träda i kraft . bedömer att rätten tillförelagshälsovård måste lagfästas. En lagfäst rätt bör enligt geintressenterna en trygg grund att stå pä i ett uppbyggnadsskede och påskyndauppbyggnaden. Enligt läns landsting är det en grundlägganderättighet för varje anställd att omfattas av företagshälsovård. Del är då intetillfredsställande att vissa arbetstagare skall vara hänvisade tillarbetsgivarens goda vilja för att fä tillgång till sådan. Rätten tillföretagshälsovård bör därför vara lagfäst. anser att även om mycket talarför att Prop, 1984/85:89 140 effektiv"marknadsföring" av företagshälsovård kan ge goda resultat synes detdock nödvändigt med någon form av skyldighet för de arbetsgivare som, eftersärskild information och förhandlingar, vägrar att ansluta företaget rillnågon form av organiserad företagshälsovård. Enligt är det därförsannolikt att en lagreglering är den enda framkomliga vägen för alt få enheltäckande företagshälsovård för samtliga yrkesverksamma. 10 Regional och central samverkan krävs en ökad regional och central samverkan mellan inblandadeparter för all samordna strävandena att pä bygga utförelagshälsovården till heltäckning och främja dess utveckling. Utredningenföreslär att yrkesinspektionsnämnderna får till uppgift alt svara för regionalsamverkan när det gäller utbyggnaden av företagshälsovården liksom uppgiftenatt i övrigt verka för företagshälsovårdens utveckling inom regionen. Det ärvidare utredningens uppfattning alt den till arbetarskyddsslyrelsen knutna företagshälsovårdsdelegationen,med i huvudsak den sammansättning den har , bör vara ett forum för centralsamverkan när det gäller företagshälsovårdens utbyggnad och utveckling. Närdet gäller förutsättningar för regional samverkan betonar arbetarskyddsstyrelsenatt yrkesinspektionsnämnderna har en viktig uppgift att fylla i planerings-,samverkans- och utvecklingsarbetet för alt uppnå heltäckandeföretagshälsovård. I nämnderna finns såväl arbetsmarknadens parter somföreträdare för hälso- och sjukvärden. Enligt styrelsen bör nämnderna ocksåkunna utgöra ett forum för nytänkande t. ex. i fråga om differentieradeföretagshälsovårdsinsatser m.m. Förutom tillgång till personal, register m. m.kommer nämnderna att ha tillgäng till ett datoriserat arbetsslälleregistervilket förutses ge bättre och mer aktuella bilder av läget inomföretagshälsovården. Landstingsförbundetdelar utredningens bedömning av behovet av regional samverkan. Förbundetbetonar vikten av att yrkesinspeklionsnämn-dernas sammansättning svarar mot devidgade uppgifterna. Det är därför närmast en självklarhet att med sittansvar inom hälso- och sjukvården skall ingå med ordinarie representation iyrkesinspektionsnämnden. Förbundet avvisar därför utredningens förslag attföreträdarna för kommuner och landsting också i fortsättningen skall dela pårepresentationen. Liknande synpunkter anförs av . Fråganom yrkesinspektiönsnämndernas sammansättning och särskilt kravet på egenrepresentation för landstingen har också berörts i ett flertal yttranden frånenskilda landsting, bl.a. landstingen i , och Skaraborgslän. Statskontoretar kritiskt till utredningens förslag rörande regional samverkan och anser attden utredningsman som f.n. har i uppgift att se över yrkesinspektionen och denkommunala tillsynen bör se närmare på denna fråga. Prop.1984/85:89 141 LO,Statshälsan m. fl. remjssinstanser ansluter sig till utredningens förslagrörande yrkesinspektionsnämnderna och yrkesinspektionens roll i den regionalasamverkan utan närmare motiveringar. När det gäller behovet avcentral samverkan ansluter sig arbetarskyddsstyrelsen i huvudsak tillutredningens förslag rörande företagshälsovårdsdelegationens ställning.Styrelsen pekar dock pä att de vidgade arbetsuppgifter som föreslås fördelegationen nödvändiggör ett personellt resurstillskott vid styrelsen. LO förfram liknande synpunkter. Kommunförbundettillstyrker utan närmare motivering utredningens förslag. Landstingsförbundetpekar på behovet att ta upp delegationens utformning och organisatoriskaanknytning till förnyad prövning utifrån den utveckling som kan ske. 11 Personal- och utbildningsfrågor, allmänt Utredningenhar utarbetat detaljerade förslag angående den framtida utbildningen avföretagshälsovårdens olika personalkategorier. De ändringar som föreslås utgårfrån bl. a. följande principer: - En anpassning skalleftersträvas till högskolans system för grund- och vidareutbildning. - Utbildningen skall varagenerell med hänsyn till förhållandena på arbetsmarknaden. - Branschinriktadutbildning bör anordnas endast pä efterutbildningsnivå. - Praktik eller handledd praktiktjänslgöringskall utgöra ett väsentligt inslag i den framtida utbildningen. - Utbildningsverksamheten skallutformas och dimensioneras så alt den pågående utbyggnaden avföretagshälsovården inte stannar upp utan kan fortsätta i minst nuvarande takt. ~Personalen skall vara utbildad för arbetet i förelagshälsovården före UHÄframhåller i sitt remissyttrande all utbildning för företagshälsovården är avså brett samhälleligt intresse att det är motiverat att utbildningarnainrättas som påbyggnadsutbildningar i högskolan. Förutsättningarna för atthögskolan skall kunna ge en kvalificerad utbildning för företagshälsovården ärgoda på mänga orter i landet. UHÄ belyser också alt arbetsvetenskapen numerahar en stark ställning i högskolan. Den högskoleanknutna forskningen utgör engod grund för att ge företagshälsovårdsutbildning den tvärvetenskapligakaraktär som kommittén har skisserat. UHÄ framhåller emellertid att arbetarskyddsslyrelsenhar både specialinriktad kompetens och erfarenhet inom området. Det finnsdärför skäl att tillvarata såväl högskolans som arbetarskyddsstyrelsenskompetenser och resurser. UHÄ framhåller också alt ämbetet är berett attansvara för planering av de företagshälsovårdsutbildningar som kan rubricerassom högsko- Prop.1984/85:89 142 leutbildning när det gäller dimensionering ochlokalisering och därmed sammanhängande uppgifter. Högskolani anser att särskilda utbildningscentra bör inrättas där flerakategorier befattningshavare inom företagshäisovärden kan utbildas. Härigenomanser högskolan alt en tillräckligt bred bas av lärare, forskare, studenter,laboratorer etc. kan erhållas. Delta bör också främja utbildningssamverkan inomföretagshälsovården. Högskolan framhåller att UHÄ bör vara den instans i landetsom fattar beslut om utbildningarna. Även förespråkar att utbildning av företagshälsovårdensolika personalkategorier i ökad utsträckning förläggs till högskolan. Svensk yrkeshygienisk förening framhåller attutbildningsresurserna inte bör spridas ut för myckel i landet utan i ställetkoncentreras till några få platser. SAF ser enfara i att ansvaret för utbildningen splittras upp mellan olika myndigheter,nämligen arbetarskyddsstyrelsen, och högskoleorganisationen.Samordningsfrågorna bör därför utredas under ledning av UHÄ. Enligt SAF finnsmycket som talar för att högskoleorganisationen pä sikt bör göras ansvarig förall utbildning på området. En radremissinstanser, däribland arbetarskyddsstyrelsen, LO, TCO, /SR, . , Föreningen m.fl.tillstyrker med olika motiveringar utredningens förslag i de allmännautbildningsdelarna. 11.1 Utbildning till företagsläkarc Utredningens förslag rörande utbildning av företagsläkarebiträds i princip av flertalet remissinstanser, som således tillstyrkerförslaget att göra företagshälsovård till en medicinsk specialitet. Socialstyrelsenframhåller emellertid att införande av förelagshälsovård som specialitet intestår i överensstämmelse med de allmänna strävandena att begränsaspecialistuppdelningen i vidareutbildningssystemei för läkare. finns 44specialiteter och dessutom 16 s.k. behörighetsämnen.