prop · G803181 · 1984-12-31 00:00:00 — Sammanfattningsvis vill förvaltningsutskottet betona, attdet anförda inle innebär att utskottet tagit ställning mot de syften som manvill lillgodose med den föreslagna lagen. Utskottets uppfattning avvikersåledes endast såvitt avser organisaiionen på nämndplanet. Däremol kommer somovan nämnts uppbyggd organisation med patient- och kontaktombud alt behållasvid samlliga vårdinrättningar i länet. Del ankommer på hälso- och sjukvårdsnämndenatt planera och genomföra de ökade insatserna för att hjälpa patienterna ochförbättra deras kontakter med personalen och andra myndigheter i sammaomfattning som om detta skulle åligga en särskild förtroendenämnd. anser därför att övervägande skältalar för atl de förtroendevalda som ansvarar för hälso- och sjukvården skallha fortsatt, fullt ansvar för dessa uppgifter. Del är också naturligt atl dedriftansvariga nämnderna inom hälso- och sjukvården och tandvården handharförtroendenämndens uppgifter. Eftersom hälso- och sjukvårdsnämnden redan har deuppgifter som anges i förslaget till lag om förtroendenämnder, saknas anledningatt införa en Prop.1984/85:181 171 speciallagstiftning på områdel. Del bör ankomma på denenskilde sjukvårdshuvudmannen all själv skapa den organisation som behövs fördessa uppgifter. Av skäl som förvaltningsutskottet redovisat passar dessulomförtroendenämnden inte in i del system av organ som kommunallagen stadgar.Utskottet avslyrker därför rapportens förslag om införande av en lag omförtroendenämnder. Positiva till förslaget om fortsatt reglering avverksamheten är bl.a. och läns, läns, Kronobergsläns, , läns, Väslerbotlens läns och länslandstingskommuner. Slockholms läns landstingskommun anför alt erfarenheternaav förtroendenämndens verksamhet i är i huvudsak positiva.Landstinget har därför inle något alt erinra mot atl förtroendenämnder behållsäven efter försöksperiodens slul. vill dock erinra om att socialberedningen i sitlbelänkande 'Psykiatrin, tvånget och rättssäkerheten' har föreslagil atl delskall inrällas särskilda insynsnämnder med uppgift atl följa tvångsvården, utsestödpersoner och därtill sköta viss rapportering till . Dessauppgifter kan enligt mening med fördel läggas på förlroendenämnden.Under inga förhållanden bör enligt uppfatlning två organ med såsnarlika uppgifter inrättas genom specialreglering. Härigenom skulle sjukvårdshuvudmännensfrihet all själva forma sin organisation motverkas. Landstingei anser därföralt dessa båda frågor bör beredas ytterligare. JO berör också denna fråga och anför följande: I rapportennämns socialberedningens förslag (SOU 1984:64) om inrättande av särskildastatliga insynsnämnder som stöd för framför allt patienterna och den där fördadiskussionen om inte i stället förlroendenämnderna borde ges denna roll. Eflersomdenna fråga i sin tur hör nära samman med ställningstaganden tillutskrivningsnämndernas framlid berör jag den inte , men kan alltså fåanledning att återkomma härlill i remissyttrandet över socialberedningensbetänkande. Flera remissinstanser har behandlat frågan om obligatoriumoch krav på en särskild nämnd i ett sammanhang. Flertalet av de remissinstansersom är negativa till ett obligatorium är också negativa till all en särskildnämnd bör finnas för verksamheten. anser att en ytterligare markering avförtroendenämndernas oberoende skulle kunna göras genom en uttrycklig föreskriflom att dessa nämnders uppgifier inte får fullgöras av annan nämnd. vill understryka vikten av atl förtroendenämndernages en egen identitet och atl de generellt får en sädan sammansätlning att deär väl ägnade att lösa frågor av den art som här diskuterats. Informalionentill allmänhelen om förtroendenämndernas existens bör också förbättras. När det gäller förtroendenämndernas verksamhetsområde ger redanden nuvarande lagstiftningen möjlighet att ha fler än en sädan nämnd inom elllandstingsområde. Detla har i regel inte utnyttjats. 1984/85:181 172 läns landsting med 66 000 anställda inom hälso- ochsjukvården, endast en förtroendenämnd. En decentralisering av verksamheten medförtroendenämnder är enligt mening en förutsättning för allproblem skall kunna angripas på etl smidigt sätt och på etl tidigt stadium. HCK anser atl om verksamheten skall fortsätta i föreslagenform sä skall nämnderna vara obligatoriska. Uppgiflerna kan således icke läggaspå annan nämnd. Detla är nödvändigt för alt man skall kunna få ennågorlunda likformig verksamhet i landet vilket i sin lur är en förutsättningför att patienterna skall få möjlighet lill en begriplig information omverksamheten. Arbetsgruppen lar också upp socialberedningens belänkande (SOU1984:64) Psykiatrin, tvånget och rättssäkerheten och dess förslag om slatligainsynsnämnder. Det har tydligen framkommit synpunkterom att förlroendenämnderna även skulle kunna fylla rollen som insynsnämnd. HCKvänder sig bestämt mot ett sädant förslag och kommer att ytterligare utvecklaskälen för detta i sitl remissvar om psykiatrin. SKAF anser att kravel på att förtroendenämnderna agerarsjälvständigt dock bör kunna tillgodoses utan utredningens tvingande förslag ominrättande av särskilda nämnder. Enligt förbundet bör del hksom varamöjligt för huvudmännen att själva besluta om förtroendenämnderna skall liggaunder annan nämnd eller utgöra egen nämnd. /SR ansluler sig lill utredningens uppfattning altförtroendenämnderna skall hållas skilda från redan inrättade beslutsorgan.Nuvarande ordning där funktionerna kunnat läggas pä redan befintliga nämnderhar visal sig mindre lämplig. Särskilda nämnder bör därför inrättas förändamålet. På så sätt betonas atl nämnderna har en självständig ställning. har nämndernas arbetsuppgifter imånga fall handlagls av ordinarie personal inom förvaltningarna. Omverksamheten permanentas måste dock, enligt /SR:s uppfatlning, nämndernatillföras egen handläggningspersonal. Eftersom nämndernas arbetsuppgifter;vilket också framhålles i departementspromemorian, är av både komplicerad ochkänslig nalur, är det angeläget att personalen har kvalificerad utbildning. landstingskommuns hälso- och sjukvårds-och landvårds-nämnder är positiva till från vårdverksamheten friståendenämnder. läns landstingskommun instämmer i arbeisgruppens uppfatlningatt det av psykologiska skäl är lämpligt atl förtroendenämnderna hålls skildafrån de beslutande organen inom hälso- och sjukvården och att därför särskildanämnder inrättas för ändamålet. Dessa nämnder bör dock, som lidigareframhållits, kunna komma till stånd utan särskild lag. läns landstingskommun finner del positivt altnämnderna föreslås få en självsländig slällning och atl verksamhelen såledesinte knyts till redan existerade nämnder, såsom t.ex. hälso- ochsjukvårdsnämnden 1984/85:181 173 Åven läns landslingskommun anser atl huvudmännenbör vara skyldiga att tillse att en eller flera särskilda nämnder inrättas för verksamhelen. läns landslingskommun anser alt det naluriigtviskan resas invändningar mot en särskild tilläggslagstiftning för dessa nämndermed hänsyn till att hälso- och sjukvårdslagen redan anger skyldigheten alt lillhandahållaen god hälso- och sjukvård. Med hänsyn till vikten av alt förlroendenämndernahålls skilda från de beslutande organen inom hälso-och sjukvården är del dockförvaltningsutskottets mening att särskilda nämnder bör inrättas för ändamålet.Av detla skäl synes den föreslagna speciallagen inom hälso- och sjukvården varaett nödvändigl komplemenl lill hälso- och sjukvårdslagen. läns landslingskommun anser alt inrättande avsärskild nämnd inte är nödvändigl. Hanteringen av ärenden kommer bl.a. inle atlkunna ske så informellt och obyråkratiskt som . harfält högsta status i och med atl förvaltningsutskottet fungerar som förlroendenämnd.Genom sin slällning verkar förvaltninjgsutskotlel för de ändringar som behövsinom hälso- och sjukvården. 2 Utvidgning av nämndernas kompetensområde. I likhet med arbetsgruppen anser kammarrätten i Slockholmatt förtroendenämndernas verksamhel bör omfalla även folktandvården.Försöksperioden har utvisat att del också på detta område finns ett uttalatbehov av hjälp och slöd. Någol behov av ytterligare lagreglering anses inleföreligga. tillstyrker arbetsgruppens förslag altförtroendenämndernas verksamhetsområde uividgas till att omfatta ävenfolktandvården. Det kan här nämnas alt etl ganska stort antal anmälningar lillansvarsnämnden - ca 60 - utgörs av tandvårdsärenden. De behov, som föranlelt tanken all inrättaförtroendenämnder, finns säkert också inom tandvården och verksamheten medomsorger om vissa psykiskl ulvecklingsslörda. För den skull är del enligtsocialstyrelsens uppfatlning angeläget atl nämndernas kompetensområde - så snarldel kan ske - utvidgas till att omfatta också folktandvården och omsorgsverksamheten. Mol bakgrund av landstingens lotala planeringsansvar kan diskuierasom inte också den enskilt bedrivna vårdverksamheten borde föras in underförtroendenämndernas behörighet. Arbelsgruppen har för sin del anseti att någonskyldighel för nämndernas del inle bör föreligga i del hänseendet, vilkelnaturligtvis inte hindrar all förlroendenämnderna och deras handläggare kan gepatienter inom den privata vården upplysningar och råd. har försin del ingen avvikande mening i denna fråga. Del kan tillläggas, atl denenskilda vårdverksamheten, som bedrivs efler avtal med etl Prop.1984/85:181 174 landsting, redan anses falla inom vederbörandeförtroendenämnds kompelensområde. Den av slaten bedrivna hälso- och sjukvårdenär av så ringa omfattning, all den i delta sammanhang saknar aktualitet. vill betona angelägenheten av att verksamhelenges en över hela landel så likformig organisation som möjligl med en politisktsammansatt nämnd och med handläggare med likvärdig kompelens. Med tanke på attnämnderna i sin verksamhet i en del fall lorde komma i koniakt medförhållanden, som inte kan antas slå i överensstämmelse med en strikt lillämpningav hälso- och sjukvårdslagstiftningen, bör i förekommande fall såväl juristersom läkare knylas till verksamheten. Det är med hånsyn till sådana fallangelägel atl gränsen mellan förtroendenämndernas, socialslyrelsens och klarläggs. Del måste också eftersträvas alt allaförtroendenämnder handlägger samma slags ärenden så alt vissa förtroendenämnderinte behandlar ärenden, som andra vägrar ta upp. De gränsdragningsproblem somsålunda kan skönjas måste undanröjas. Dessa frågor liksom spörsmål om lämpliga handläggningsruiiner,vilken utbildning handläggarna hos förtroendenämnderna bör ha m.m. bör kunnalösas genom atl landstingsförbundet utarbetar ell normalreglemenle förnämnderna och genom alt i samråd med landstingsförbundetutfärdar allmänna råd till vägledning för förtroendenämndernas verksamhet. PRO anför följande: När det gäller patienternasmöjligheter att ta till vara sina rättigheter är det särskilt angelägel alt etloch samma organ har skyldighet att ge patienten behövlig hjälp utanhänsynstagande till formella huvudmannaskapsgränser. Anvisningar bör utfärdas om atl eflersamråd med pensionärs- och handikapporganisationerna utfärdar normalreglementesom undersiryker behovet av samverkan. Denna samverkan bör kunna formaliseraspå så sätt atl nämnda organisationer, vilka är de som kan sägas förelräda palienter,får möjlighet att utse referensgrupper som diskuterar principiella frägor. Överväganden bör göras om all i lagen om förtroendenämnderta in en paragraf motsvarande § 8 i hälso- och sjukvårdslagen, det vill säga enparagraf som säger att i planeringen och utvecklingen av förtroendenämndensverksamhet skall nämnden samverka med palientorganisationer. SFPR anför: Ulredningen föreslår, alt verksamheten skallomfatta såväl hälso- och sjukvård som folktandvård. Det synes oss lämpligl, atläven omsorgsvården omfatlas, om dess pågående ulredning finner detta önskvärt.Som ulredningen föreslagil bör ej någon skyldighel förefinnas för förlroendenämndenatt handlägga frågor rörande privat sjukvård. är i denna delliksom räll forum. HCK anför: När det gäller förtroendenämndernasansvarsområde finns anledning alt slödja arbetsgruppens förslag om atl ävenfolktandvården skall ingå i ansvarsområdet. Det finns även anledning attframhålla att omsorgerna om psykiskt utvecklingsstörda bör falla inom förtroendenämndernas Prop.1984/85:181 175 Hänvisningen till att omsorgerna liggerunder särskild nämnd är ej relevant. Förtroendenämnderna är organtill stöd för patienterna, ej ett hälso- och sjukvårdsorgan. Några sakliga skältill att avvakta med ställningstagande i denna fråga till dess lagsliftningenrörande omsorgerna har reviderats kan icke föreligga. Rehabiliteringsverksamheten är splitlrad på flerahuvudmän. Till den del rehabiliteringen är en hälso- och sjukvårdensangelägenhet, bör del uppenbarligen vara så all även den rehabiliteradeverksamheten faller inom förtroendenämndens ansvarsområde. Rehabilileringsverksamheienssplittrade huvudmannaskap är utan tvekan till nackdel för patienterna. Det ärdärför angelägel ur patienlsynpunkl alt alla rehabiliteringsärenden får etl ochsamma förlroendeorgan. Ur patientperspekiiv ler del sig helt naturligt att förtroendenämndernakan stödja patienten i kontaktverksamheten oavsett huvudman. När del gallerpatienternas möjligheter all ta lillvara sina rättigheter är del särskiltangeläget alt elt och samma organ har skyldighel all ge patienten behövlighjälp ulan hänsynslagande lill formella huvudmannaskapsgränser. Med den synen atl förlroendenämnderna främst är ett organ lillstöd för patienterna finns ej heller någon anledning alt undanla privat hälso-och sjukvård. Tvärtom finns även här anledning till att ge patienten etl meraheltäckande stöd oavsell huvudman. Om de här framförda synpunkterna beaktas i lagsliftningenrörande förtroendenämnderna sker också ett önskvärt understyrkande av förtroendenämndernasfristående slällning gentemot de för verksamhelen ansvariga organen. En sädanmarkering innebär också atl risken för inlrsse- och lojalitetskonflikter för förlroendenämndernaoch dess tjänstemän minskar. HCK slöder förslagen om att normalreglemente och allmännaråd för verksamheten men vill dock samlidigt understryka atl vi förutsätter attvi får möjlighet au deltaga i della arbete. Vi är övertygade om all vi skullekunna tillföra många värdefulla patienlsynpunkler. En viktig fråga som härvid bör behandlas är hur lämpligaformer för fortlöpande kontakler med företrädare för de lokala patient- ochhandikapporganisationerna skall ulformas. Slulsalsen av ovanstående blir för HCK:s del, atl ulöverde lagändringar HCK föreslår längre fram så bör anvisningar ulfärdas om altLandstingsförbundet efter samverkan med handikapprörelsen utfärdar etlnormalreglemente som understryker behovet av samverkan mellanförtroendenämnder och patient- och handikapporganisalioner. Det bör också övervägas om inte den nya lagen omförtroendenämnder borde innehålla en paragraf molsvarande § 8 i hälso- ochsjukvårdslagen. De flesla hälso- och sjukvårdshuvudmän som berör frågan ärpositiva till atl folktandvården innefattas i förtroendenämndensverksamhetsområde. Flera landsting lar också upp önskemål om altomsorgsverksamheten innefattas. Negaliva lill förslagel är ochGävleborgs läns 1984/85:181 176 Enskilda landsling är posiiiva lill atläven privai vård inkluderas. Kammarrätten i Slockholm anför följande: Kammarrätten hari elt tidigare yttrande över förslag om all inrätta förtroendenämnder uttalat atlhälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd därigenom skulle komma att avlastas frånsådana ärenden som egentligen inte hörde hemma hos . Försöksperiodenhar emellertid utvisat alt delta inte blivit fallet i den utsträckning som varilönskvärd. I rapporten föreslås nu atl skall få möjlighel alltill sjukvårdshuvudmännen överlämna ärenden, som rör klagomål över bemötandefrån hälso- och sjukvårdspersonalen eller brislande konlakl och information ivården. Kammarrätten anser atl della ulgör en viktig del av arbeisgruppensförslag. Kammarrätten biträder emellertid inte förslaget altöverlämnandet skall ske till respeklive huvudman, som sedan avgör om ärendelskall handläggas av förlroendenämnd eller ej. Samma skäl som arbetsgruppenanför för atl förlroendenämnderna skall hållas skilda från de beslutandeorganen inom hälso- och sjukvården - bl.a. psykologiska skäl - talar enligtkammarrättens mening för alt överlämnandet skall ske till förlroendenämnderna.Dessa kan, sedan de mottagit ärendet, avgöra hur detla bäsl skall handläggas. Kammarrätten kan vidare inte underlåta rent allmänt påpekaatt den föreslagna ordningen principielll framstår som egenartad. Den medförnämligen att ärendena kan komma att vandra helt olikformigt genom instanserna. Ellärende kan sålunda anhängiggöras hos och därifrån överlämnastill del regionala organet, dvs enligt kammarrättens förslag förlroendenämnden.Beslutet om överlämnande överklagas till kammarrätten, som finner det riktigtoch fastställer det. annal ärende anhängiggörs i förtroendenämnden somöverlämnar del till ansvarnämnden. Ännu flera varianler är tänkbara. - Enligtkammarrättens mening skulle man ha fått en bättre ordning om alla ärenden somhör lill verksamhetsområde anhängiggjordes hos förtroendenämnd.Om så påfordrades av patienten eller bedömdes som erforderligt avförtroendenämnden skulle ärendet därefier föras vidare till ansvarsnämnden.Härmed skulle vinnas bättre förutsättningar all få alla ärenden av "förlroendenämndska-raktär"atl bli behandlade i förtroendenämnd. Vidare borde del med den skisseradeordningen vara lättare att göra en avgränsning av vilka ärenden somansvarsnämnden skulle vara skyldig att ta upp. Ytterligare en fördel vore allärendena - åtminstone delvis - redan skulle vara beredda när de kom tillansvarsnämnden. Den nu skisserade ordningen skulle inle förulsätla diciplinärabefogenheter för förtroendenämnderna. Den bör inte heller i övrigt innebäranågon ändring i förtroendenämndernas slällning och verksamhetsformer. De farhågor som antyds i rapporten bör kunna Prop.1984/85:181 177 undanröjas genom utbildning och information. Mot detaljutformningen av lagförslagel vill kammarrättenanmärka följande. Som förslaget nu är skrivet har i realiteten till diskreiionärprövning lämnals att avgöra när ett vissl ärende skall behandlas i sak ellernär ett överlämnande skall ske. Ett diskretionärl avgörande av en sådan frågasynes inte höra hemma i ett förfarande av närmast judiciell karakiär som detgäller hår. Bestämmelsen om överlämnande måste innhålla åtminstone de grundläggandekriterierna för når överlämnande får ske. Det är sålunda intetillfredsställande alt del finns möjlighel alt överlämna en anmälan somvisserligen enbart rör klagomål över brister i kontakten mellan en patient och hälso-och sjukvårdspersonal men där en disciplinär åtgärd kan tänkas komma i fräga.Enligt förslaget fär ordföranden ensam besluta om överlämnande. Eftersom delsålunda inie är nämnden i dess helhel som fattar beslut framstår det somsärskilt viktigt atl en begränsning görs i lagen. Denna begränsning bör nalurliglvisinle göras så snäv alt syftei med förslaget förfelas. Kammarrätten anser all endaslärenden i vilka del är uppenbart all någon disciplinär åtgärd inte kan komma ifråga bör få överlämnas lill förlroendenämnd. anför: Vid sitl sammanträffande medarbetsgruppen påpekade att dit ofta inkommer ärenden av sådan arl, att deuppenbarligen borde handläggas av vederbörande förlroendenämnd. Med nuvarandelagstiftning saknar möjlighet atl överlämna sådana ärenden lill förlroendenämnderna.Såvill förstår har ett ansträngt arbetsläge. Detförefaller därför rimligt alt i första hand inle belastas medärenden, som klart och tydligt gäller klagomål över brister i kontakten mellan palienteroch hälso- och sjukvårdspersonal eller annat liknade förhållande.Socialstyrelsen tillstyrker därför förslaget till sådan ändring av 38 § lagen(1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl.(tillsynslagen), all del i fortsättningen skall vara möjligl för ansvarsnämndenalt överlämna ärenden varom nu är fråga. Styrelsen vill emellertid starktbetona, atl denna möjlighel endast får användas i sädana fall, dä det äruppenbart atl det påtalade förhållandel inte kan föranleda någon disciplinäråtgärd frän sida. Samiidigi kan man inte bortse frän alt bakom ell tillsynes bagatellartal klagomål kan ligga förhållanden, som är av den karaklären atlomsländighelerna i fallet borde prövas av . Det i rapporten framfördakravet atl handläggningen av förtroendenämndernas ärenden skall vara så enkeloch obyräkralisk som möjligl - ett krav som i princip slällersig bakom - får inte drivas därhän, alt någon ulredning inle alls sker. om landstingskommunen dil överfört elt från överlämnatärende - efler utredning finna, att ärendet i själva verket är av sådan art attdel bör prövas i disciplinrätlslig ordning, finns alllid möjlighelen all anmälaärendet till . Styrelsen har sedan möjlighel, om styrelsenfinner den åtgärden befogad, att jämlikt 24 § lillsynslagen föra ärendet vidaretill . 1984/85:181 178 anför: När förtroendenämnderna tillskapades utgickstatsmakterna från att nämnden därigenom skulle avlastas enklare ärenden. Såblev inte fallet. Tvärtom har ärendetillströmningen öakl starkt, från ca 800under till inemot 1 000 under är 1984. Det är naturligtvis omöjligt atlavgöra vilka orsakerna är till denna utveckling. Det är sannolikl alt anlalelanmälningar till skulle ha ökat ytterligare, om inteförtroendenämnderna hade funnits. Den närmasl till hands liggande förklaringenär att allmänhelen har blivit mera medveten om sina rättigheter och klagomöjlighetersamt att personalen inom hälso- och sjukvården inte alllid har klarl för sigvilka krav som den nya sjukvårdslagstiftningen släller pä samråd och information.Till ökningen bidrar ocksä atl personkrelsen, som hör lill nämndenskompetensområde, utvidgats i belydande omfattning genom tillsynslagen. Enligt erfarenhet är förtroendenämndernas arbelssältmycket skiftande. I vissa fall arbetar nämnderna smidigt och effektivt, i andrafall synes de ulvecklals lill något slags lokala ansvarsnämnder med enbyråkratisk handläggningsordning. Det sistnämnda var nalurliglvis inieavsikten, då nämnderna kom till. är av den beslämdauppfattningen att förlroendenämnderna i första hand bör inrikta sig på atthjälpa till att på ett smidigt sätl lösa sådana alldagliga problem, som kanbero på bristande information före och efter medicinska ålgärder och dåligakommunikationer mellan personal och patienter, däri också inbegripet påståendenom olämpligt uppträdande. På detta allmänmänskliga, utklaran-de plan kanförtroendenämnderna ofta på ett tidigt stadium, innan några psykologiskalåsningar sker hos parterna, göra en för alla viktig insals. I allvarligarefall som motiverar anmälan till eller patientförsäkringen bör förlroendenämndernagivetvis ge råd och hjälp i den utsträckning som är möjligt. Del vore i sädanafall en fördel, om nämnderna hade tillgång till juridisk expertis förkonsultation. Av vad som sagts i det föregående följer attansvarsnämnden varmt lillslyrker arbetsgruppens förslag att nämnden skall lillden berörda landstingskommunen få överlämna klagomål över brister i kontaktenmellan palienter och personal inom hälso- och sjukvärden eller över något annalliknande förhållande. Som exempel på sådana ärenden nämns klagomål överbemötande, uppträdande samt bristande koniakt och information i vården. har en rik erfarenhel av ärenden av detlaslag. En hel del ärenden hos nämnden avser inte i första hand anmälningar molden medicinska värden i sig utan önskemål om information om skälen för olikaåtgärder eller varför vissa åtgärder inte har vidlagits. I andra fall harpatienterna inte fåtl information om vilka förväntningar man kan ha päresultatet av en medicinsk åtgärd och vilka olägenheter som är en vanlig följdav en viss behandling. Åven om information har givits är det inle alltid så,att man har förvissat sig om att patienten har uppfattat informalionen. Prop.1984/85:181 179 nämnden kommer också många anmälningar från nära anhöriga lillpatienter, som vårdats vid sjukhus.