prop · G803171 · 1984-12-31 00:00:00 — Därlill kommer att många av dessaungdomar visar ell socialt avvikande beteende som lenderar all förslärkas viden kriminalvårdspåföljd. Risken är slor atl den unge fastnar i en kriminell indentifieringsom är en mycket dålig utgångspunkt för rehabilileringsåtgär-der. Slyrelsensmening är all ungdomar ej bör ådömas frihetsberövande påföljd. -Ingripande förändringar av påföljdssystemet bör dock behandlas i etl störresammanhang, lämpligen som en del av fängelsestraffkommiiténs arbete." Övriga remissinstanser - ell 15-lal - är kriliska mot förslageloch anser all del mol bakgrund av bl.a. de krav allmänprevenlionen ställerfinns skäl för längre frihetsberövanden. Några anför också atl socialljänsleninte har möjligheter atl klara samtliga fall. RÅ: "Längre fängelseslraff lordebli aktuellt endast när fråga är om myckel grov brollsiighel och däsocialvårdens resurser i slorl sell är uldömda. Del är naturligtvis rikiigl somberedningen anför atl del i regel är olyckligl alt döma så unga människor lilllånga fängelseslraff, men å andra sidan kan allmänprevenliva synpunkler görasig så slarkt gällande för vissa typer av broll all 3 månaders fängelse framsiårsom uppenbarl otillräckligt Påföljdsvalel vid grövre brollsiighel kräver överhuvudiageien vidare syn vid avvägningen mellan individualpreventiva och allmänpreventivasynpunkter än den beredningen anlagt. Hithörande frågor synes närmast liggainom del område som fängelsesiraffkommillén har att behandla." Flera remissinslanserger ullryck för samma uppfallning, BRÅ finner del vara direkl siölande om alla ungdomsbroilskulle målas med i slorl selt samma straffskala, maximalt 3 månaders fängelse. "1 sammanhanget bör nämnas all den som döms lill fängelse kan villkorliglfrigivas redan efler 2 månader, medan den som fått 3 månaders fängelse i kombinaiionmed en dom på skyddstillsyn måsle avljäna hela 1984/85:171 60 strafftiden, BRÅ avstyrker således beredningens förslag idenna del." Göieborgs lingsräll: "Att ådöma fängelse i tremånader, evenluelll i kombinaiion med skyddstillsyn, som påföljd för mord.våldtäkt, flera återfall i grova våldsbroll eller för ell femtiotal villainbroitskulle med all säkerhet uppfällas som siölande av allmänhelen, Möjlighelen altutdöma längre fängelseslraff måsle finnas kvar för sådana fall och för andradär socialnämnden yllral alt vårdresurserna inom socialljänslen är ullömda. Tingsrällenavstyrker alltså bestäml förslaget om atl maximera tiden för fängelsestraffet för personer ." Kuminarräiten i : "Även bland ungdomar idenna åldersgrupp torde del kunna finnas avancerade brollslingar. Denföreslagna regeln borde i vari fall ha försetts med möjlighel lillundanlag," JO: "Som framgår av 33 kap. 4 § BrB kan den som ärunder efter omsländighelerna ådömas lindrigare straff än som har sladgalsför brollet Härigenom öppnas möjlighel all i de undantagsfall som det är frågaom här anpassa straffet lill den unges ålder och särskilda förhållanden i övrigl.Del finns med beaklande av de fall för vilka fängelse för nu ifrågavarande ungaär avsell inte tillräckliga skäl, all på säll beredningen har föreslagil,införa elt ovillkorligt slraffmaximun." framför samma belänkligheier och tillägger:"Dessulom kan siölande effekler uppkomma vid straffmätningen när grova broltbegås av flera personer tillsammans och där vissa deltagare är ochandra är ." ansluler sig lill uppfaiiningen bör behålla möjlighelerna atl döma ungdomar lill fängelse. "Enligt förbundets uppfallning är en mer näraliggande slutsats av dagensrestriktiva lillämpning av fängelse för ungdomar all yllerligare legalainskränkningar i möjlighelerna all döma till denna påföljd inte ärerforderliga. Förbundel anser sig heller inle - så länge de av beredningen förvänlademetoderna och kunskaperna tydligen inle finns - kunna dela beredningensoptimism beträffande möjligheter." Tillägg till 9 § lagen med särskilda bestämmelser om ungalagöverträdare Alla remissinslanser utom tre tillstyrker förslaget omtillägg i 9 § LUL av innebörd all socialnämnden bör höras i de fall del finnsanledning all döma någon lill mer än ire månaders fängelse.Hovrätten för Nedre Norriand, och avslyrker och moliverar della med svårigheter att få in yttrandeinom rimlig tid och all del därför finns risk för atl den föreslagna bestämmelsenblir onödigi betungande för målets handläggning. Av de övriga remissinslanserna är del några som lillslyrkerunder förulsällning all socialnämndernas handläggningslid inle förlänger den Prop.1984/85:171 61 RPS anför att det är angelägetall yttrandena inte onödiglvis formaliseras och alt del i många fall bör kunnavara tillräckligt alt de lämnas per telefon, BRA föreslår att yllrandena slrukiurerasi likhel med vad som gäller för personundersökningar och anser all del är önskvärlalt begränsa liden inom vilken socialnämnden har alt avge yllrande. RA framförsamma åsikt och anser all samhällels reaktion mäste komma i så nära anslulning lillbrotlel som möjligt särskilt när del är fråga om unga lagöverträdare, RÅföreslår vidare att det av laglexlen eller på annat sätt bör framgå, attyttrande inte behöver inhämtas om nämndens inställning redan är känd genomannan för domstolen tillgänglig utredning, 4 Överväganden om ytterligare former av tvång Mot bakgrund av bl,a. förslag omall införa nya former av ivång har socialberedningen diskuleral behovel avändringar eller komplelieringar i socialljänsllagsiiflningen. All ålerinföra tex,varning och förmaning, föreskrifter och övervakning måsle enligi beredningensmening belraklas som elt betydande avsteg från lagstiftningens principiellainriktning. Regler om polishämtning till samlal och föreskrifier skulleförsvåra utvecklingsarbetet inom och skapa problem i detindividuella behandlingsarbelel. Av remissinstanserna delar tretton beredningens uppfallningoch släller sig hell avvisande lill alla former av nya ivångsinslag. Sexton remissinslanserär posiiiva lill en ändring av lagsliflningen så alt del blir möjligl allingripa oberoende av samlycke på annal säll än genom alt skilja den unge från hemmel.Fyra inslanser lar inle slällning i denna fråga. Till den grupp remissinslanser som delarsocialberedningens uppfallning hör flerlalel kommuner (Slockholm, Göleborg,, Eskilsluna och Skellefleå), KALV, LO, TCO. Slockholms läns landsling ochFöreningen . Många av dessa remissinslanser ullrycker sammagrundläggande principiella invändningar som beredningen och skriver i likhelmed Svenska kommunförbundel all "en ålergång lill ålgärder av lypförmaning och varning, föreskrifl och övervakning måsle belraklas som ell belydandeavsleg från lagsliflningens principiella inrikining. En lagsliflning uppbyggdkring etl åtgärdssyslem inriktat pä alt ändra den enskildes situalion med hjälpav påtryckningar, hot och tvångsingripanden har visat sig vara ineffektiv ochbör därför inie komma ifråga på nyll." kommun lillägger all beredningen på ell överiygande säuvisar atl "villkor av sådant slag inte bara slrider mot socialtjänstlagenssyften och principer ulan också saknar samband med den kunskap som lillförlsgenom den beleendevetenskapliga forskningen och de praktiska erfarenhelerna," Skellefleå kommun: "Det är vikligt atl den nyalagstiftningens intentioner 1984/85:171 62 och synsätt får ligga lill grund för all metodutveckling.Det skulle därför vara myckel felaktigt alt i nuvarande läge göra sådanaförändringar i lagsliflningen alt lagens inriktning förändras. För dagen böralla former av meioduiveckling, påverkan på allilyder och andra ulbildningsinsalseri linje med den nya socialljänsllagstiftningen prioriteras före alla fcirändringarsom kan medföra återgång till ett tidigare tänkesätt" Flera delar LO:s uppfallning om all del inle ärtillrådligt atl, innan en ordentlig och genomträngande analys och ulvärderingav lagsliftningen genomförs, göra ändringar på sä principiellt vikliga områdensom narkolikakommissionen föreslagit. Pa liknande säll anför Eskilslunakommun: "Atl införa mellanlvång i form av övervakning och föreskriftskulle innebära ett slarkl avsteg frän de principer som råder inom socialljänsllagsiiflningen.För alt göra etl sådani avsleg måste olägenheterna med nuvarande lagstiftningenvara så uppenbara eller bristerna sä pålagliga att del moliverar förändringar ilagstiftningen." Samtliga remissinstanser som delar beredningensuppfattning om nya former av tvångsåtgärder tar helt avslånd från all användasocialbidrag och rällen lill arbele och boslad som påiryckningsmedel. LO anförall "ekonomisk irygghel och rällen lill arbele och boslad är den absolutviktigaste grunden för ell framgångsrikl behandlingsarbete och får aldrig villkoraspå säll som kommissionen föreslår. LO släller sig därför hell avvisande lillsådana behandlingsmeioder". RFHL går ännu längre i sin krilik avkommissionen och skriver: "Förslagen om inskränkningar i rätlen lillsocialbidrag och rällen lill boslad och arbele slrider mol socialtjänstensbärande principer. Och inte bara det, ulan de slår också i molsällning lill 2 Si Regeringsformen: Den offenlliga maklen skall ulövas med respekl för allamänniskors lika värde och för den enskilda människans frihei och värdighet Denenskildes personliga, ekonomiska och kullurella välfärd skall varagrundläggande för den offentliga verksamhelen. Det skall särskili åligga delallmänna all irygga rällen lill arbete, boslad och ulbildning saml all verkaför omsorg och irygghet och för en god levnadsmiljö ...,", Tvä inslanser - länsrällen i och RFHL - lar avslåndfrån en uividgning av rekvisilen för Ivångsingripanden med slöd av LVU menframhåller atl man bör öppna en möjlighel alt även kunna inleda LVU-vård i denunges egel hem. Länsrällen i anser all den tvångsmässigavården bör kunna inledas på annal säll än , "Vård enligi LVUskall enligi 11 § alltid inledas utanför den unges eget hem. Enligt länsrättensmening föreligger del dock när del gäller dessa unga inle alltid skäl för allvården skall inledas uianför den unges egel hem, I vissa fall är det lämpligaslall LVU-vården inleds i hemmel. Om så sker, kan länsrätiens dom om vård Ulgöradel stöd för den unges föräldrar som de behöver ha. Den unge kan kanskedärigenom, ulan all behöva underkasta sig en sådan ingripande åtgärd som ivångsförflyttningfrän hemmel. förmås alt bryta sitt missbruk 1984/85:171 63 eller sin brottsliga verksamhel. Om den unge inte ändrar sitlbeteende, bör socialnämnden med slöd av domen beslula om värd utom hemmet.Länsrätten föreslår därför, all 11 § LVU ändras så all vård enligi LVU fördessa unga kan inledas i den unges eget hem," RFHL anför bl.a. all del enligt förbundel inle föreligger någol"hinder för elt mer varierat utbud av åtgärder inom ramen för LVU .,,,Inget hindrar, såvitt vi kan se, alt vården handlar om deltagande i öppenvardsprojeklmed en föreskrift om della kopplad till besluiei om omhänderlagande, SoL ger möjlighelalt förordna en särskild kontaktman eller en familj med uppgift att hjälpa denunge i hans personliga angelägenheter. Elt villkor är atl den unge själv begäreller samiycker lill della, Såviit vi kan se. föreligger inga hinder mol all tex.koppla värd enligt LVU i det egna hemmet till övervakning verkställd av enenskild eller familj som socialnämnden utser, - RFHL vill dock på nyttunderstryka en principiell huvudfråga. Vidgade ätgiirdsmöjlig-heter får inteinnebära en uppluckring av nu gällande rekvisil för omhänderlagande och vårdenligt LVU, Dessa frägor måste noggrant hållas isär, Vär grundsyn överensslämmermed socialberedningens; unga missbrukare och lagöverirädare ska i försia handges vård och behandling inom socialljänslen. Möjligen kan ell mer varieratutbud av ålgärdsmöjligheter inom LVUs ram underläila prakliserandel av dennaprincip. Men del får inte betyda att samhällsskyddsaspekter på nytl smygs in iden sociala lagsliftningen." JO tar endasl upp frågan om kontaktperson och menar altdel vore en fördel oiTi en särskild person, ijänsleman eller annan, kunde ulsesmed uppgifl atl följa den unge som riskerar atl ulvecklas ogynnsamt och att vidbehov erbjuda honom eller henne slöd eller annan hjälp. "En sådan åigärdskulle i själva verkel inle innefaiia slörre iväng än vad som redan inryms ibestämmelsen i 12 S SoL all socialnämnden är skyldig alt noga följa den ungesförhållanden, Åigärden skulle endast innebära en väg för socialnämnden atlbättre uppfylla det ansvar för den unge som redan åvilar socialnämnden enligt socialljänsllagen," Följande remissinslanser är positiva till åtminstone någonform av ytterligare åtgärder utan den enskildes samlycke och delar intesocialberedningens principiella uppfatlning: kriniinalvårdssiyrelsen. kammarrällen i Slockholm. hovrätten för Nedre , län.sstvrelsen i Slockholmslån. Pariillc kommun, . RNS och FMN. Kriminalvårdssiyrelscu anser inle all sociaiberedningensförslag lorde "komma alt uppfattas som lillräckliga för alt socialtjänstenskall framstå som elt Irovärdigl alternativ lill kriminalvården. - Den ungemåste ha rätl till adekvat vård även om han inte själv förmår eller vill brytasin kriminalitet eller sitt missbruk. Styrelsen vill därför ansluta sig lill narkolikakommissionensuppfatlning. som den kom lill utlryck i PM nr 7. all del är elt alltför stort Slegmellan tidiga insalser och - om de avvisas - ivångsingripanden med hjälp 1984/85:171 64 av strafflag eller social ivångslagsliflning. - Utan allla slällning lill delaljer vill kriminalvårdssiyrelsen inför socialberedningensforisaiia översyn av LVU och SoL föreslå all man överväger all ålerinföra Ivångsålgärderav lindrigare form än inslilulions- eller familjeplacering inom socialljänsleni kombinaiion med en planerad och genomlänkl behandling. Del som styrelsen i försiahand förordar är föreskrift för den unge och övervakning eller konlaklniannaskapmed skyldighel all hålla konlakl", BRÅ ansluler sig lill narkolikakommissionens uppfatlningoch anför: "Många beslut enligt BvL innebar tvång i formell, men inlereell mening. Behovet av föreskrifier kan därför beräknas vara begränsal. Fören ung missbrukare eller lagöverirädare borde elt sådani förebyggande mellanleddock kunna innebära ett vissl skydd. För den som vägrar konlakl medsocialnämnden gäller - förenklal sell - alt först händer ingenling, sedaningenling, och sä kanske en gång lill ingenting. Så kommer "plöisligi"omhänderlagandel. Socialberedningen påpekar med all rätl. all socialljänslenhar skyldighel alt följa de ungas förhållanden också när dessa undandrar sig konlakl.Med kännedom om socialtjänstemännens arbetsförhållanden, och särskilt dä det sloraanlalet ekonomiska ärenden de måste ägna lid äl, är beredningens rekommendaiioninle hell realisfisk. genomförande måsle i verkligheten anslå lill dess förslagelom socialförsäkringslillägg har kunnal genomföras," På liknande säll framför bl.a, RA och iStockholms lån all man bör överväga en viss möjlighel lill övervakning ochkontroll inom oberoende av den unges samtycke. Länsstyrelsenbelönar atl metoderna givetvis bör moderniseras och utvecklas. kommun anser all del i LVU bör införasspecificerade förebyggande åtgärder, som råd och stöd, föreskrifter ochövervakning. Dessa åtgärder skall vara ivingande för såväl kommunen som för denenskilde. Parlille kommun anför: "Kompletleras lagen med en möjlighelau förordna om föreskrifl eller med beslämmelser om övervakning borde della inleuiesluiande kunna uppfällas som en upptrappning utan också som en möjligheltill rehabilitering, - Del är inle heller nödvändigl all se systemel som en upptrappning.I stället bör man kunna koncentrera sig på varje åtgärd för sig och ulgå frånall klara upp silualionen på del säll och med de medel som kan anses lämpligastenligt den pågående behandlingsplanen. -Viktigare än lagen är lill slul allklara unga människor från missbruk, kriminalitet arbetslöshet och lill ell livsom de och omgivningen kan ha glädje av. - Del är också länkbart att LVU-lagenskulle vinna på all få en möjlighel till ell mildare ingripande än omhänderlagande.Många gånger har varken den unge eller hans föräldrar förslåtl alt samhälletkan ingripa med tvång pä ell så allvarligt och snabbi sätl som lagen i verklighelenmedger l.ex. genom ulredningsomhänderlagande och placering päbehandlingshem," hänvisar lill sill yllrande över narkolikakommis- Prop.1984/85:171 65 sionens PM nr 7 och anför: "I motsats lillsocialberedningen anser förbundet atl nämnda påtryckningsmedel bör kunnaanvändas för atl uppnå drogfrihel och deltagande i behandling. Likaså bör ålgärderenligt LVU kunna tillgripas för att nå nämnda syften". RNS skriver: "Med mer specifikl utformadeförebyggande åtgärder avser vi sådana som fanns i barnavårdslagen, alltså rådoch stöd, föreskrifier och övervakning. Motsvarande kedja av förebyggandeåtgärder bör kunna tillämpas även på främsl yngre vuxna missbrukare 'Mellanlvång'eller ålgärder oberoende av samlycke vars syfte är förebyggandeoch som inte innebär atl den unge skiljs från hemmet - föreskrifter ochövervakning - behöver återinföras och bör då placeras i LVU. I inledningenskall beskrivas när LVU skall lillämpas, alltså när den unges behov inte kan lillgodosesgenom insalser enligi SoL (hell på frivillig grund). I första hand skall då deförebyggande åtgärderna föreskrifl och/eller övervakning användas (förebyggandeytterligare risk/skada och skiljande från hemmel). / social dislriktsnämndskall kunna besluta och beslutet skall kunna överklagas till länsrätt ochvidare till kammarrätt. Först när dessa åtgärder visal sig vara otillräckligaeller om de bedöms vara gagnlösa skall ansökan om vård kunna göras." FMN menar att ett åtgärdsprogram av mer konkret naturmåste ingå i laglexlen SoL-LVU "enär alla som praktiskt och aktivt arbetarmed missbruksförebyggande och behandlande arbete, numera är överens om atttidigt och tydligt ingripande i missbrukssituationer är en nödvändig förulsättningför ett bra resultat, medan de stämplingsteoretiska invändningarna, somsocialberedningen bl.a. anför, i praktiskt arbete saknar betydelse. För FMN ären av huvudanledningarna till detta synsätt vår kunskap om atl familjen somresurs och bas snabbi bryts ner vid ett barns missbruk. En avvaktande hållninginnebär au familjens resurser blir förbrukade. All i ellbehandlingsarbete följa en avvaktande linje ('knarka färdigt', 'molivalionsarbeteunder pågående missbruk') har destruktiva konsekvenser för både missbrukare ochhans hemmabas. FMN kan inte uppfatta en sådan hållning som annat än ett föraktför människor och deras lidande." Av de nämnda remissinstanserna som är positiva till någonform av ytterligare tvångsåtgärder, ställer sig de allra flesla bakom enlösning att föreskrifter om behandling utfärdas och att en kontaktman kan utsesulan den unges medgivande. När det gäller polishämtning till samtal är däremotmånga restriktiva. Av de som direkt nämnl polishämining är det bara RPS,hovrätten för Nedre och kammarrätten i Slockholm som ställer sig bakompolishandräckning för all elablera kontakt med missbrukare som inle frivilligtinställer sig till samtal hos socialmyndigheterna. BRA, i Slockholms län och länslandsting avvisar sådan handräckning. skriver i sitt yttrande atthämtning av polis lill samtal bör avvisas eftersom del ger intryck av enslakakraftprov från samhällets sida, vilket iroligen mesl leder till negativareaktioner som inte 5 1984/85. 1984/85:171 66 kan följas upp hos den unge. Frågan om urinprov behandlas bara av ell fålal remissinslanser.Endasl kammarrällen i Slockholm och läns landsting släller sig ullryckligenbakom förslag i delta avseende. Bland de remissinslanser som kan tänka sig någon form avytterligare tvångsåtgärder är meningarna delade om socialhjälp och rällen tillbostad och arbele skall få användas som påiryckningsmedel. Av dem som direklberör dessa frågor är RPS, hovrällen för Nedre och i Slockholmslän inle främmande för detta. Hovrätten skriver all den inle uppfaltar narkolikakommissionensuttalanden på samma säll som socialberedningen gör. "Vad kommissionen görär all diskutera om inte kontant ulbelalning lill ungdomar i missbrukssiluationerbör kunna bytas ut mot hjälp i annan form. Hovrätten instämmer i kommissionenstankegångar." i anför: "Av beredningensförslag får man intryckei all socialnämnden skall finansiera fortsall missbrukmed socialbidrag. anser atl del måste finnas möjlighel all nekasocialbidrag lill en missbrukare som vägrar la emol annal bislånd som iframliden skulle göra det möjligl för honom atl försörja sig själv. Enligt länsslyrelsensuppfallning finns del stöd för della i socialljänsllagen ." BRA lar däremot avstånd från tanken på atl användasocialbidrag som påtryckningsmedel. "Socialbidraget skall utgöra enekonomisk grundirygg-hel, som inle får tas ifrån klienten. Däremot skall vissavillkor kunna ställas när det gäller extra förmåner. - Beträffande rätten tillarbete och boslad som ytterligare påtryckningsmedel får BRÅ framhålla, atldenna aldrig skulle kunna tas ifrån en person som är innehavare av den. BRÅ hardock uppfattat narkolikakommissionens förslag som att socialnämnden skall kunnaanvända sig av hjälpmedlet atl erbjuda l.ex. en träningslägenhel lill enmissbrukare och i samband därmed kräva drogfrihel. På många håll i landel i detta syfte. Att kunna ställa krav isamband med erbjudande av exempelvis beredskapsarbete eller provanställningborde inte heller uppfattas som oetiskt. Alternativet för missbrukaren ärannars ofta både bostads- och arbetslöshet. Såvitt BRÅ kan finna är dessaförfaranden både lagliga och lämpliga." Kammarrätten i inslämmer med beredningens åsikl"all socialbidrag m.m. inte bör användas som påtryckning för atl moliveraen missbrukare lill behandling men alt socialbidrag och andra insatser ändåinte skall ges på ett kravlösl sätt. Det är därvid dock viktigt att tillse attinsatserna inte ges på sådant sätt att del underlättar för den unge att fåtillgång lill narkolika." SSR anger alt del är "angelägel att få till stånd enkonstruktiv debatt som rör medel och meloder. "Eninfallsvinkel som kan leda till sådan deball är koncentration på etiskafrågeställningar. Vilka värden ligger lill grund för olika behandlingsmodeller?Hur rättfärdigas olika meloder? Vad är etiskt försvarbart?" Mot bakgrundhärav uttalar SSR atl frågan om atl Prop.1984/85:171 67 använda ekonomiska påtryckningsmedel inle är enkel allbesvara. "kalegoriskl avvisande kan le sig lika liie lämpligl som ell tolallaccepterande". Beträffande urinprov för konlroll av drogfrihel skriver förbundelatt inte heller detla kan ges en enkel lösning, "Etl absolut avisande kanleda lill att missbrukaren ej ges rätt vård vid rätt lillfälle. Vården kan vilapå felaktiga premisser. acceplerande kan å andra sidan läll komma attmedföra skadlig slentrian där provet i sig görs lill ell självändamål. Urinprovkan sannolikl rättfärdigas om de ulgör en del i ell led i en behandlingskedja,om de används med yttersta reslrikiiviiel och om den berörda själv uppleveromedelbara och pålagliga vinsier av alt ulsätlas för denna åigärd." SSRinstämmer dock i socialberedningens avståndstagande från förslagel ompolishämtning. "En sådan åtgärd gynnar aldrig en behandlingskonlakt Den ärockså onödig. Del finns redan väl uiarbelade modeller för konlakl. Förbundelshypotes är all en noggrann elisk analys skulle ulvisa atl en sådan åtgärd ejkan rättfärdigas." Bilaga 3 De remitterade lagförslagen Lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Härigenomföreskrivs all 12 och 47 §§ socialljänsllagen (1980:620) skall ha nedan angivnalydelse. verka föratl barn och ungdom förhållanden, i nära samarbete med hemmen främja en allsidig personlighetsul-vecklingoch en gynnsam fysisk och social ulveckling hos barn och ungdom och sörja för att barn och ungdom som riskerar att utvecklasogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver och, om hänsynen till den ungesbästa moliverar del, vård och foslran uianför del egna hemmet. växer upp under irygga och goda i nära samarbeie med hemmen främja en allsidig personlighelsui-vecklingoch en gynnsam fysisk och social ulveckling hos barn och ungdom,