prop · G803120 · 1984-12-31 00:00:00 — Höjda kostnader förfossila bränslen torde också leda lill en ökad efterfrågan avbensinsnåla fordon vilket sannolikt minskar åtgången av fossilabränslen inom transportsektorn. TPRanser atl prisutvecklingen på bensin och dieselolja är av stor vikt förutvecklingen av energianvändningen inom transportsektorn. De kraftigaprishöjningarna på oljeprodukter har haft återhållande menförhållandevis kortsiktiga effekter på drivmedelsförbmkningen. Televerkelkonstaterar dock att prishöjningarna på drivmedel inte har haft någoneffekt. Påtagligaförbättringar i energieffektivitet ernås, framhåller , främst viateknisk utveckling av transportmedel, utveckling av hjälpmedel för effektivtutnyttjande av befintlig infrastruktur, kontinuerliga förbättringar av självainfrastrukturen samt naturligtvis iransportrationaliseringar i allmänhet (därenergiaspekten endast är en del i problemet). Framställningenom transportsektorn i rapporten är enligt föga precis och delvismotsägelsefull och en sakgranskning är därför svår. Å andra sidan har inteheller någon egentlig statlig styrning av transportsektorn i energihänseendefunnits, varför det naturligtvis varit svårt att behandla ämnet om statligastyrmedels effekt på energihushållningen. Verkel konstaterar dock att manunder det årtionde som passerat sedan energikrisen har byggt upp en godkunskap om transportsektorns energieffektivitet och om möjligheterna att"spara" energi. Man vet således en hel del om hurenergikonsumtionen för transporter kan minskas vid en energiförsörjningskris,en kunskap som också kan utnyttjas t.ex. av en kostnadsmedveten bilist undernormala samhällsförhållanden. Kunskapernaom trafikens miljöproblem har enligt under de senareåren inte oväsentligt ökat. Moliven att minska utsläppen av föroreningarframstår än starkare. anser alt del är nödvändigt med enhelhetssyn på trafik och energipolilik. Prop, 1984/85:120 275 Naturvårdsverketanser inle all energihushållningsinsatser bör sättas före eller imolsalsställning lill åtgärder för atl minska emissionen från trafiken. Ettminskat trafikarbete ger mindre energiförbrukning och medför en minskning avutsläppen av föroreningar. Många ålgärder för att minska buller- ochavgasemissionen från trafiken tjänar samiidigi syflel alt minskaenergiförbrukningen. Det är i del här sammanhanget intressant att visa hurutvecklingen i Förenta stalerna har varit, påpekar naturvårdsverket.Bränsleförbrukningen är, med hänsyn tagen till skillnader i de båda länderasmätmetoder, lägre för de katalysatorrenade amerikanska bilarna. Medandel inte skedde någon minskning av bränsleförbrukningen i under åren1981-1984, beräknas minskningen i ha varil under sammaperiod. Det finns alltså förutom tunga miljömässiga skäl etlenergihushållningsargument för införande av kalalysatorre-ning på bilar. Delfinns också enligt skäl ur miljösynpunkt atl överföraenskilda persontransporter med bil lill kolleklivtrafik saml överföring avlastbilsfrakt till järnväg. TPRhar vissa invändningar mot beskrivning av styrmedelseffekternainom transportsektorn och och påpekar därvid bl. a. viklen av en bättreresandeplanering och att undvika onödigt resande. På lång sikt syftar ocksåinsatser rörande sambandet bebyggelseplanering - trafikförsörjning till etlminskat transportarbete. Även på persontransportsidan måste emellertid delprimära vara alt nedbringa energiförbrukningen, varvid åtgärder som syfiartill större kollektivlrafikanvändning, samåkning, lämpligl val av färdmedel m.m. kan vara väl så effektiva som åtgärder avsedda alt minska transportarbetetsom sådant. Närdel gäller överenskommelserna med fordonsleverantörer konstaterar TPR imotsats till vad rapporten anför, att dessa tillsammans medbränsledeklarationsbestämmelserna har hafl en positiv inverkan på bränsleförbrukningenhos nya personbilar. TPRbedömer att del fortfarande finns en rätt belydande outnyttjad sparpotentialinom transportsektorn och att det bör vara möjligt atl kunna möta en framtidaväntad ökning av transportarbetet utan atl detta skall behöva leda till enökning av energiförbrukningen. För atl en sådan utveckling skall bli möjligkrävs dock en rad olika insalser från statens sida. Förutom olika former avinformationsinsatser i syfte att öka energimedvetandet erfordras utbildningsinsatserriktade till trafikanter och trafikplane-rare. Del krävs också en bältreIrafikorganisation och en förbättrad samordning, bl.a. för all stimulera tillval av rält transportmedel i olika resesitualioner. Vidare är det nödvändigtmed en fortsatt teknisk utveckling pä fordonssidan, bl. a. för bussar itätortstrafik. 1984/85:120 276 3.6Bostäder, service m. m. Vadgäller styrmedelseffekten och utvecklingen inom bebyggelseområdet uttalar signågra remissinstanser särskilt. Ytterligare synpunkter ges i yttrandena överBFR:s - Energianvändning i bebyggelse (jfr bilaga 23). Kommunförbundeloch LO framhåller särskilt att en stor del av de återståendeenergihushållningsåtgärdema bör kombineras med omfatlande reparationer ellerombyggnader av bostäder. LO anser ett fortsatt stöd till denna verksamhet är av storbetydelse. Vadgäller bebyggelsen och energianvändningens utveckling i bebyggelsen ansluterenergiverkets rapport i allt väsentligt till de statistikbearbetningar BFRlåtit utföra som underlag för sin utvärdering Energi 85. BFR vill dock påpekaatt det från vetenskaplig synpunkt inte går att dra några säkra slutsatser omhur stor del av den minskade energianvändningen som kan förklaras av förändradeenergiegenskaper i bebyggelsen, drift och skötselåtgärder resp. förändratbrukar- och förvaltarbeteende. Fleratidigare undersökningar tyder enligt på att de privatafastighetsägarna och bostadsrättsföreningama vidtagit relativt sett meromfattande energisparande än de allmännyttiga bostadsföretagen under perioden1974-1978. Återstående energisparpotential hos dessa fastighetsägarekategorierkan därför ha varil relativt sett lägre än de allmännyttiga bostadsföretagensvid energiredovisningens startår . Ienskild fastighetsförvaltning kan energisparinsatser uppnås relativt snabbt dåenergisparande till följd av de höga energipriserna har blivit en integreraddel i den strävan efter kostnadseffektivitet som utmärker alla affärsmässigtdrivna företag. Inom den offentliga förvaltningen saknas däremot ett naturligtincitament för energisparandel. De kommunala företagen får genom att derashyror sätts efter självkostnadsprincipen under alla omständigheter sinauppvärmningskostnader täckta. pekar vidare på attenligt uppgifter om den genomsnittliga ener-gisparkostnaden för olikakategorier av hus borde det förväntade energisparandet vara relativt settstörst inom den statliga och kommunala sektom. Motbakgmnd av att de stmkturella effekterna i småhusbeståndet och iflerbostadshusbeståndet har minskat energibehovet med 2,5 resp. samtidigtsom den ökade elkonverteringen har inneburit en ytterligare minskningav bruttoenergianvändningen på flera TWh ter sig uppnådda besparingsresultat i1978 års bostadsbestånd mindre imponerande enligt Hyresgästernas Riksförbund.Det bör inte hymlas med att just dessa sidoeffekter, som inte kan hänföras tillenergihushållningsprogrammet, utgör en mycket stor del av den redovisademinskningen i energianvändning bostadsbestånd. Detta belysersamtidigt att de norma- 1984/85:120 277 tivastyrmedlen genom SBN har stor genomslagskraft och är ett pålitligt styrmedelpåpekar förbundet. Denhänvisning till omfattningen av icke statligt stödda energisparåtgärder somenergiverket gör är irrelevant framhåller . a. att de stafligt stödda åtgärdema inte kan ha haft störreomfattning än den faktiska, vilken redovisas i uppföljningar.Att mot denna bakgmnd dra slutsatsen att det statliga stödet inte haft någonstörre betydelse därför att energisparåtgärder utförts även utan statligt stödär missvisande. Detstatliga stödets omfattning har varierat kraftigt . Motdenna bakgmnd menar att det är felaktigt att dra slutsatserav det slag gör om förändringen av de stafliga styrmedlensbetydelse . Bostadsstyrelsenanser vidare att det inte är meningsfullt att dra slutsatser om behovet avstatliga styrmedel ur uttalanden av fastighetsägare som utförtenergisparåtgärder, humvida dessa skulle vidlagil ålgärderna om statligt stödinte funnits. Någraav de myndigheter som har ansvar för statlig lokalförvaltning tar särskilt uppfrågor som rör energihushållning inom stafliga myndigheter. Byggnadsstyrelsenhar deltagit i energihushållningsprogrammet. Lönsamheten i stort för programmet är god eller mycket god förstatsverket. bedömer f. n. att ytterligare lönsamenergibesparing är möjlig med nuvarande energipriser. Erfarenhelen från andra storaslatliga fastighetsförvaltare är likartad. Byggnadsstyrelsenframhåller att en dramatisk minskning av energihushållningsinsalserna i destatliga byggnaderna kommer att ske om investeringsmedel saknas. betonar betydelsen av statliga investeringsmedelför energihushållningsinsalser. Knappheten på medel inom försvarsmakteninnebär dock att en hård likviditetsprioritering måste göras, varför åtgärdermed längre avskrivningstid än endast undantagsvis kommer att kunnafinansieras inom försvarsmaktens medelsramar. Fortiflkationsförvaltningenpekar vidare på att den nuvarande prissättningen på elkraft har försenat enövergång till inhemska bränslen. Detta har också haft till effekt attberedskapssitutationen vid en avspärming är sämre än om en styming mot inhemskabränslen hade skett. Fortifikationsförvaltningenhar och kommer att tillföras ytterligare erfarenheter och kunskaper inomfastbränsletekniken i vad gäller bränsletillgång, bränslehantering,projektering, upphandling, uppförande, idrifttagning och drift. Verket kommerockså att ha ett bra underlag för att utföra 1984/85:120 278 jämförandekalkyler för olika uppvärmningsaltemaliv. Dessa erfarenheter och kunskaper, somi en omfattning som torde vara unik för svenskt näringsliv är samlade inom enenhel, torde vara värdefulla för kommuner, landsting och företag som äger ochdriver uppvärmningsanläggningar. Eftersom försvarsmaktensfastbränsleanläggningar blir geografiskt fördelade över hela landet kan demycket väl användas som demonstrations-och utbildningsanläggningar. Televerketframhåller att förordningen om energisparande inom statsförvaltningen harfungerat som ett effektivt hjälpmedel vid organiserandet av energisparandet iteleverket. Bl.a. har upprättande av lokala energisparplaner kunnat ske på etttidigt stadium och en väl fungerande energiuppföljning har kunnatorganiserats. Detta har resulterat i att televerkel har gjort betydandebesparingar inom uppvärmningsområdet. Energiförbmkningen inom transportområdethar däremot för del kommit att öka något. 3.8 Mål, energisparpotential m. m. UHÄkonstaterar atl genomgående för de studerade sektorerna är att de samladeåtgärderna har lett till att statsmakternas sparmål har uppnåtts med godmarginal. Naturvårdsverkethar i skrivelse till regeringen redovisat att etl antal strukturellaförändringar inom energiområdet hafl en positiv effekt när det gäller minskningav svavel- och kväveoxidutsläppen från energisektorn. Utformningen av landetsenergipolitik har således haft och kommer att ha en stor betydelse påmiljövårdsområdet. Detta bör beaktas när bl. a. energihushållningsprogrammetkommer atl omprövas. Engod energihushållning är grunden för en god beredskap framhåller ÖEF. Ett litetbehov av energi medför att tillgänglig inhemsk energi får stor betydelse ilandets energibalans. Av beredskapsskäl är det av värde om energihushållningendrivs längst för bostäder och andra lokaler som människor vistas i. Behovet avvärme kan då lättare tillgodoses under stora delar av året. När det gällerfrågor om val av teknik för energihushållning och effekter av stafligastyrmedel för atl åstadkomma energihushållning i fredslid kan inteförsöijningsberedskapen utgöra utgångspunkt för inriktningen anser ÖEF. Forlifikalionsförvaltningenberör också beredskapsaspekten och pekar på att den nuvarande prissättningen påel har försenat en övergång till inhemska bränslen. LOpekar på att redan genomförda ålgärder förmodligen i hög grad är vidtagna avdem som har kunskap och är villiga att satsa på energihushållningsåtgärder.Det bör finnas en potential av ytterligare energibesparingar. Framtida åtgärderkan behöva vara riktade mot grupper som är mindre villiga all genomföraenergihushållningsålgärder. Hur dessa grupper bör bearbetas behöver ytterligarenoggrann analys. Prop.1984/85:120 279 Enligtbosladsslyrelsens uppfatlning måsle de statliga insatserna inom energiområdet,liksom inom andra samhällsområden, sältas i relation till de mål som har uppställtsför verksamheten. För energihushållning i bebyggelsen finns ett väldefinieratmål i den gällande energisparplanen. Behovet av styrmedel kan därmed inteavgöras ulan hänsyn till en eventuell förändring av detla mål. Det faktum atlen åigärd är lönsam för faslighelsägaren leder inte automatiskt lill allåtgärden uiförs, även om fastighetsägaren särskilt informeras om lönsamheten.Enligt BFR:s bedömning i Energi - 85 kan det nu gällande energisparmålel uppnåsmed lönsamma åtgärder endast under fömtsättning att fastighetsägarna genomförde åtgärder som är tekniskt och ekonomiskt motiverade i fastigheterna ibeståndet. Detta kräver sannolikt en relativt omfattande insats av styrmedelför att målet skall nås inom den avsedda tidsrymden, men styrmedlen behöver ihuvudsak vara av ett annat slag än de hittillsvarande anser bosladsstyrelsen. del har effeklen av de givna styrmedlen varit goda när det gällerfastigheter. Däremot har ej någon effekt på drivmedelsförbmkningen kunnatuppnås. efterlyser därför ytterligare direktiv för sparverksamheteninom denna sektor. BFRhänvisar till sin egen utvärdering Energi 85 och framhåller att det ärteknisk-ekonomiskt möjligt att nå sparplanens mål och att det finns enpolential för alt åstadkomma en halvering av energianvändning ibebyggelsen in . Rådel föreslår att regeringen överväger enmålsättning i form av vägval i stället för ett sparmål enbart i TWh i en nyheltäckande energihushållningsplan för bebyggelsen. Defastighetsägare som genom olika styrmedel påverkats att göra energisparandeinsalser är enligt inte lika motiverade attpåbörja nya och omfattande åtgärder på fastigheten i syfte att modernisera ochförbättra. Del kan därför sägas alt det styrda energisparandet har enbromsande effekt på bostadsförbättringen i stort. framhåller att det är av yttersta vikt att sådana investeringarkommer till stånd som verkligen sänker totalhyresut-taget och inle endastinnebär en förflyttning av kostnaden för uppvärmning till kapitalkostnaderna. Industriförbundetfäster uppmärksamheten på att fömtom ren energibesparing har mycket oljakunnat ersättas genom övergång till el. El kan utnyttjas eifeklivareän olja på användarsidan. Värmepumpen är ett ypperligt exempel på detta liksomframställning av termomekanisk pappersmassa inom skogsindustrin, infrarödvärmning med många olika tillämpningsområden inom industrin m. m. NBDanser att det utan tvivel har varit berättigat atl statsmakterna på olika sättfrämjat och understött den nödvändiga anpassningen med finansieringshjälp,forskning och utveckling, ändrade föreskrifter och information i form av s. k.energisparkampanjer. När emellertid en anpassning har 1984/85:120 280 sketttill del nya lägel bör enligt NBD:s åsikt statsmakternas ingrepp upphöra. Denfortsatta utvecklingen bör, åtminstone om den ej åter sker i krisartade språng,styras av normala marknadsmekanismer. Äveninför det fortsatta energisparandel bör sparmålet anges klart och tydligt i TWh(och eventuellt också i procent) och inte enbart i form av elt vägval, anserRörfirmornas . Ett TWh-mål är nödvändigl för planeringen inte baraför kommunerna utan också för andra - t. ex. fastighetsägare, konsulter ochentreprenörer. Genom att kommunerna kontinuerligt rapporterar hurenergihushållningen framskrider kan de företag som arbetar inom denna sektorplanera sina insatser på ett riktigt sätt. Kommunernasroll vad gäller bl.a. avvägningen mellan tillförsel och användning av energitas upp av flera remissinstanser, bl.a. LO, som framhåller att kommunerna kanspela en stor roll vad gäller atl påverka grupper som är mindre villigaalt vidta energihushållningsåtgärder. LO anser vidare att de statligamyndigheterna kan spela en viktig roll vid större projekt där samarbete mellankommuner krävs. Naturvårdsverketbedömer atl kommunemas roll både som producent och konsument av energi iframtiden kommer att öka. Verket menar därför atl det är viktigt attkommunernas kompetens i dessa frågor förstärks. Det behövs en bättre samordningmellan de organ i kommunen som handlägger energifrågor. Av särskild vikt är atlen bättre avvägning mellan tillförsel och användning av energi kommer tillstånd. Verket understryker bl. a. att en effektiv energiplanering bör samordnasmed annan planering, t.ex. trafikplanering och miljö- och naturresursplanering.Även BFR betonar vikten av att energiplaneringen i kommunerna samordnas medkommunens övriga planering. Planeringen måste enligt BFR också ta hänsyn fillsociala och ekonomiska konsekvenser och därvid samordnas med underhålls- ochombyggnadsåtgärder och kompletteringsbebyggelse. anser att det är angelägel atl försörjnings-ochhushållningsfrågor inom energiområdet ses i ett sammanhang. Frågor om olikasätt att arrangera energitillförseln eller energihuhsållningen kan i längdeninte betraktas var för sig. Båda utgör delar av det långsiktiga problemet attså rationellt som möjligt tillgodose det energibehov som återstår sedanoptimala hushållningsåtgärder vidtagits. har i olikasammanhang starkt betonat värdet av att en samplanering av åtgärder förförsörjning och hushållning avseende energi genomförs i kommunema. Vadgäller tekniska frågor vid energihushållning i lokaler anser SÖ att man börundvika en alltför långtgående specialisering inom de olika kommunalaverksamhetemas energihushållning som kan försvåra samordnade åtgärder ikommunemas samlade fastighetsbestånd. LO betonar att kom- 1984/85:120 281 munernaoch de kommunala fastighetsbolagen kan spela en viktig roll vad gällersamordning av s.k. ROT-åtgärder och energieffektiviseringsåt-gärder. Riksbyggenpåpekar vikten av atl lösa konflikten mellan tillförsel och hushållning somfinns i alltför många kommuner. anser det vara naturligt förfastighetsägama att vidta de åtgärder som innebär minsta möjliga kostnad för deboende. De kommunala bör enligt mening inte ha andrastyrmedel än taxorna för att påverka detta förhållande. Om det skulle visa sigatt "förvuxna" fjärrvärmeverk inte klarar den konkurrensen, måste detvara ägarna som får ta konsekvenserna, inte kundema. Industrins Byggmaterialgruppanför liknande synpunkter och framhåller att kommunernas dubbelroll somansvariga för såväl energitillförsel som energihushållning måste förändras. Kommunemassynsätt vad gäller installation av värmepumpar leder enligtFastighetsägareförbundet till att förhållandena för de enskilda fastighetsägamapå många orter är helt oacceptabla. Även ur allmän cnergisparsynpunkl måstesituationen vara otillfredsställande då fastighetsägama tvingas alt avstå frånden mest energisnåla uppvärmningsformen -då i regel baserad påfastighetsägarens värmepump och kompletterad med individuell ochfjärrvärmedistribuerad tillsals värme. I den framtida värmeförsörjningenkommer troligen värmepumpar, stora som små, att svara för en väsentlig del avden totala energiförsörjningen. Denna utveckling får enligt förbundet inteförsvåras därför att den står i strid med de snabbi föråldrade värmeplanema ien del kommuner. ÄvenNBD tar upp frågan om värmepumpar i fjärrvärmeområden. Enligt NBD:s uppfattningskall konsumenten fritt kunna välja det system som ger den lägsta kostnadeneller som han av annat skäl finner lämpligast för sina ändamål. De bådadistributionsformerna el och Qärrvärme skall därför tillåtas konkurrera medvarandra pä lika villkor. En fömtsättning är härvidlag att tariffer för såvälel som fjärrvärme är kostnadsriktiga. NBD anser att de regler som styrenergihanteringen i landet ska vara utformade så att den enskilde stimulerasatt spara. NBDframhåller vidare att vid all Qärrvärmeplanering måste utvecklingen av detframtida energibehovet beaklas. Nybyggda hus har så låg energianvändning attelvärme f. n. är det mest ekonomiska altemativet. Även i existerande byggnaderkommer energibehovet alt minska. Först efter det att alla lönsammahushållningsåtgärder vidtagits, eller åtminstone kartlagts och deras effekteruppskattats, kan en realistisk bedömning göras av en eventuell ytterligareQärrvärmeutbyggnad. är åtgärder för alt effektivera användningenav energi lönsammare än att bygga ul tUlför-selsystemet. Tveksamijärrvärmeutbyggnad motiveras ofta enligt NBD med att det ger underlag förmottrycksproduktion och för att förbereda och underlätta en avveckling avkärnkraften . Man borde då, framhåller NBD, visa 1984/85:120 282 intebara att fjärrvärmesyslemet efter kärnkraftsavvecklingen verkligen kankonkurrera med elvärme från framtida fastbränslekondens, utan även all deeventuella förluster man gör under liden fram till kämkraftsavvecklingenuppvägs av de vinster som kan göras efter densamma. Om denna ekvation inte gårihop har man enligt NBD försvårat kärnkraftsavvecklingen i stället för atlunderlätta den, eftersom man i onödan förbrukat ekonomiska resurser, som hadebehövts för att möjliggöra omslällningen. Enligtbyggnadsstyrelsens mening är motiven för statliga insatser i framtidenegentligen större än vad som varit fallet tidigare. I stort torde energihushållningenför bebyggelse tidigare ha inriktats mot enkla och billiga åtgärder typtrimning, tätning m. m. samt dyrare ålgärder med slatligt stöd typtilläggsisoleringar. Det finns skäl att tro att en stor del av potentialen fördessa enkla billiga ålgärder nu har utnyttjats. Framöver kommer därför merinvesteringstunga åtgärder att aktualiseras. Dessa åtgärder kommer även attvara kopplade till ombyggnads- och ändringsarbeten i bebyggelsen. Lönsamhetenför åtgärdema kan fortfarande vara god. Det är övertygelseatt dessa stora potentiella besparingar inte kommer att utnyttjas om statligastöd och bidrag dras in. Byggnadsstyrelsenframhåller ytterligare ett argument för fortsatta statliga insatser, nämligenatt mottagarapparalen för energihushållningen är mycket splittrad och storantalsmässigt i jämförelse med vad som gäller för energiproduktion. Bostadsstyrelsenanför att eftersom energisparmålet endast kan uppnås med relativt genomgripandeåtgärder i bostadsbeståndet och i berörda fastigheter, krävs ocksåfortsättningsvis insats av särskilda styrmedel. De kan dock behöva vara merdirekt inriktade än på faktiskt genomförande av åtgärder. Deninformation om lönsamheten av olika åtgärder som energipriset kan ge är enligtbostadsstyrelsen ofta inte tillräcklig för att fastighetsägama skall fattabeslut om att genomföra de rätta åtgärdema. Betydande insatser behöver görasför att underlätta fastighetsägamas beslutssituation. Styrmedlen bör därförinriktas på det faktiska genomförandet av åtgärder i aktuella fastigheter,vilket kan kräva inslag av bidrag till fömndersökningar m.m., och eventuelltockså tidsbegränsade bidrag till vissa energisparåtgärder. ÄvenBFR framhåller behovel av fortsatta styrmedel om energihushållningsmålen skal]kunna nås. Planverketanser att det för många byggnader finns möjliga åtgärder pä energianvändningssidanliksom på tillförselsidan som trots att de är lönsamma ändå inte börgenomföras, med hänsyn till de samlade negativa konsekvenser de kan medföra förden allmänna välfärden. En rad olika aspekter bör vägas samman innan valet avåtgärder i resp. byggnad görs. 1984/85:120 283 Slatligabidrag till insatser för att skapa och sprida kunskaper och erfarenheter omgod och varsam energihushållning torde vara av avgörande betydelse för denframtida fömyelsen av bebyggelsen. Statenhar en viktig roll i att reducera osäkerheterna framhåller LO. En statligprispolitik som medför att osäkerheterna reduceras påverkar viljan att vidtaåtgärder.