prop · G80340 · 1984-12-31 00:00:00 — Eftersom LU 84 använt,bortsett från korisiklsanalysen, i stort sett samma metoder som tidigarelånglids-utredningar måste emellertid kritiken mot långtidsutredningarna som in-flexibla,svårgenomträngliga och tungrodda med minst samma styrka riktas mol LU 84 som moldess föregångare. Även fullmäktige i finner LU 84 varaöverbelastad med siffror. Enligt fullmäktiges mening borde man överväga om intelångtidsutredningarna mindre bör inriktas på en omfattande exercismed detaljberäkningar, som lätt ger ett förledande intryck av exakthet, och i slällelmera koncentreras lill all belysa vikliga tendenser, siralegiska samband ochavvägningar mellan olika ekonomisk-politiska önskemål och krav. Enligt () borde priorileringen av ulrednings-arbeielha varit annorlunda. För mycket tid och kraft har i LU 84 ägnats ål det ekonomelrisklinriklade arbelet med slmklurmoddler. Därigenom har arbetet med del s kinsvängningsförloppet blivit lidande. Framför alll har slulsatserna avjämförelsen mellan balans-och referensallernaiiven fått en alltför knapphändigbehandling. KF anser att LU 84 borde ha fört en mer utförlig diskussion omproblemen i den svenska ekonomin och om för- och nackdelar med olika sätt attlösa dem. Olika trögheier i ekonomin som hänger samman med skattesystemet,övrig lagstiftning, institutionella förhållanden elc skulle ha behövtbehandlas utförligare. Även om man vid en sädan ansats delvis kommer in påpolitiska värderingar, skulle ändå ett sådani avsnill ha haft ett stort värdeför debatten om möjligheterna att få lill stånd en balanserad utveckling av densvenska ekonomin. Orsakerna lill långlidsutredarnas ovillighel all analyserapolilikföränd-ringar anses av bero på att långlidsutredarnaarbetar på del departement som svarar för den ekonomiska politiken. Del är enliglIndustriförbundet möjligt all perspekliven i den ekonomisk-politiska debattenskulle breddas och förlängas om långtidsutredningarna anförtroddes åt ettfristående utredningsinstitut; eventuellt kan ta hand omuppgiften som del frikopplas från . skulle inte bara ägna sig åt analys av trender och prognosliseringutan skulle ocksä ha frihet att föra fram synpunkter på den ekonomiskapolitiken. Härigenom skulle också längsikls-enheten inom finansdepartementetkunna ägna sig ål elt fortlöpande arbete med ekonomisk-politiska strategier.Enhetens samarbete med de politiska Prop.1984/85:40 49 beslutsfattarna skulle på så vis kunna intensifieras. skulle också bli till nytta för både oppositionoch de organisalioner som normall ägnar de samhällsekonomiska frågorna ettstort intresse. Också anser attlångtidsutredningarnas roll i den ekonomiska debatten skulle förstärkasavsevärt om utredningarna gjordes av ell fristående organ. Remissinstansernas synpunkter på de melodfrågor somsammanhänger med långtidsutredningens modellsystem behandlas i avsnill 7. Den svenska ekonomins beroende av den internationella ulvecklingenhärrör försl och främst från vår omfattande utrikeshandel med varor ochtjänster. Förutom att påverka utrikeshandeln spelar förhållandena i vår omvärlden betydelsefull roll också på en rad andra områden. Elt sådani exempel är det inlernaliondlaräntelägets betydelse för svensk ekonomisk utveckling. Den internationella utvecklingen är dock svår att fömtse. Inleminst är det osäkert vilka effekter den höga arbetslösheten, de högarealräntorna, budgetunderskotten och andra obalanser har på den långsikligatillväxten. Den internationella ulvecklingen är också starkt beroende avchocker av olika slag (som de kraftiga oljeprishöjningarna i mitten och slutetav 1970-lalet) och av förändringar i den ekonomiska politikens inriktning i dedominerande industriländerna. internationella bakgrundsbeskrivningför 1980-ta-let baseras av denna anledning på två skilda scenarier. 1 ettgynnsamt scenario fortsätter konjunkturuppgången i industriländerna ulankraftiga åtstramningar och utan att inflationen stiger nämnvärt. Delta skullekunna mildra de stmkturdla obalanserna på den finansiella sidan och leda lillstigande reallöner och invesleringar och fortsatt expansion. För råvarupro-ducerandeoch skuldlyngda länder skulle belalningsrestriklionerna lätta. Risker för akutakriser i det internationella kreditsystemet skulle minska och tendenserna lill protektionismdämpas. I ett slagnationsscenario förulsätis alt inflalionentenderar att öka igen, vilket möts med en förnyad ålslramningspolilik iindustriländerna. Expansionen kommer av sig. Den reala efterfrågeutvecklingenblir svag i och med att varken reallöner eller invesleringar ökar. Enutveckling av detta slag skulle innebära en fortsättning på de senasle årensslagnation, möjligen avbruten av kortare uppgångsfaser. I en sådan situationförvärras troligen de akuta betalningsproblemen i vissa länder, nya kriseruppstår i del internationella banksystemet och vi får en ökande protektionism. 1984/85:40 50 Långtidsutredningenhar valt all lägga en försiktig inlernalionell bedömning mellandessa båda scenarier lill grund för analyserna. (De senaste tio årenslångtidsutredningar har överskattat den internationella tillväxten.) Deninnebär en BNP-tillväxt på i genomsnitt 1983-1990 i OECD-området ochkonsumentpriser som stiger . En sådan utveckling torde leda fortsall stigande arbetslöshet i industriländerna under resten av1980-talet. Ytterligareen faktor, som under resten av decenniet verkar återhållande på exportmöjligheierna,är handelspolitiken. Under 1970-talel gynnades världshandelns tillväxt avhandelsliberaliseringen medan de protektionistiska tendenserna under1980-talet lorde dämpa tillväxten någol. LU 84 räknar med attvärldshandeln med bearbetade varor ökar med per är 1983-1990. Enligtfullmäktige i finns det goda skäl för att, liksom i LU 84, räkna meden förhållandevis låg BNP-tillväxt () i OECD-områdel. Det verkartroligt att den nuvarande priorileringen av inflationsbekämpningen vidutformningen av olika länders politik kommer att bestå. Vissa uttalanden iinternationella sammanhang om önskemålet att hålla prisnivån stabil talar närmasiför all denna priorilering har förstärkts under senare lid. Antagandet om enårlig internalionell prisstegring på framstår därför enligl fullmäktigesmening knappast som orealistiskt lågt. Naturligtvis kan utvecklingen la enbana som bättre förenar tillväxt och prisstabilitet. Men risken är också storatt arbetslöshetssituationen utlöser en händelsekedja med långtgåendeekonomiska, politiska och sociala konsekvenser. Mol denna bakgrund finnerfullmäktige de i LU 84 valda förutsättningarna beträffande den internationellautvecklingen som väl avvägda. Kommerskollegiumpåpekar att verket har kritiserat tidigare långtidsutredningars tendens attöverskatta den internationella utvecklingen. Enligl kollegiets mening har överskattningsriskenminskat i LU 84 genom all man angett olika lillväxlaliernativ. Kollegiet anseratt denna mer realistiska återspegling av osäkerheten om den inlernaliondla ulvecklingenväl motiverar alt prognosarbelet därigenom blir mera komplicerat. () beloYiar osäkerheten i bedömningarnaav den internationella ulvecklingen. Enligl TCO:s mening illustrerar effekternaav den långsamma exportutvecklingen ändock vilken betydelse den ekonomiskautvecklingen utomlands har för våra möjligheler alt nå våra interna ekonomiskamål. En slutsats borde därför vara att den ytterligare ökaransträngningarna att tillsammans med de övriga nordiska regeringarna ochEFTA-länderna söka förmå de slora industriländerna att lätta på åtstramningspoliliken.I finns Prop.1984/85:40 51 mycket stora outnyttjade resurser i form av arbetskraftoch realkapital som skulle kunna möjliggöra en myckel lång konjunkturuppgång. påpekar att LU 84 inte har fokuserat intresset på osäkerhetenbeträffande den internationella utvecklingen utan snarare på hur den svenskaregeringen vid given internalionell utveckling skall kunna lösa de internabalansproblemen. Enligt skulle utredningen ha vunnit pä att frångå"sin modelltekniska determinism" och i stället diskutera osäkerheterbeträffande den internationella utvecklingen. Argumenten för nya, mer flexiblamekanismer vad avser pris- och lönebildningen skulle därmed sannolikt haförstärkts. Även stabiliseringspoliiiken skulle delvis ha ställts i annandager. Förebyggande åtgärder - internationella överenskommelser, internainvesteringar i flexibilitet etc - och en lämplig slrategi för åtgärder attvidta i en krissituation skulle enligt mening ha blivit väl så inlressahtaalt analysera som uppläggningen av politiken vid givna internationella förulsällningar. 3 Produktionskapacitet 3.1 Arbetskraft Produktionskapacitetens ökning under 1980-1990 bestäms ilångtidsutredningen av arbetskraftsulbudels och produktivitetens utveckling. Statistiskacentralbyrån har gjort prognoser för arbetskraftsulbudet. Dessa prognoserbaseras på en förväntad befolkningsutveckling, relativa AK-tal (andel avbefolkningen i en åldersgrupp som tillhör arbetskraften) och arbetstider förolika delgrupper av befolkningen. Befolkningenväntas under 1980-lalel vara i stort sett oförändrad totalt sett. Inom dennaoförändrade total väntas emellertid antalet barn () minska med ca 200000, antalet personer i arbetskraftsåldrarna () öka med drygt 100 000och antalet äldre (65 år-) öka med nästan 150 000. Befolkningsutvecklingenkommer därmed all lämna ett något större bidrag lill arbetskraftsulbudet under1980-talet än under föregående decennium. Derelativa AK-talen väntas vara i slort sett oförändrade för män och fortsättaalt öka för kvinnor, dock betydligt långsammare än under 1970-lalet. 1 t ex åldersgmppen25-55 år är AK-talel för män oförändrat och uppgår till medan del förkvinnor ökar från 1980 tiU 1990 vilkel kan jämföras med en ökning med19 procenlenheler under 1970-lalel. Dennautveckling innebär all arbetskraften beräknas öka med 270 000 personer under 1980-lalelall jämföra med ca 400 000 personer . Sysselsättningenbehöver öka med motsvarande antal för all full sysselsättning skall uppnäs i slutårel.Med hånsyn lill alt Prop.1984/85:40 52 1980-1983 har inneburit en något minskande sysselsättningbehöver denna öka med 290 000 personer . Den genomsnittliga arbetstiden per sysselsatt väntasfortsätta all minska till följd av befolkningsutvecklingen, en fortsalt irendmässigökning av frånvaron och en fortsatt ökning av antalet deltidssysselsatta. Dentendens lill ökad meddarbelstid som kunnat noteras under de senaste två årenförutsätts vånda igen när sysselsättningen och reallönerna ökar. Sammanlagt innebär della att antalet arbetstimmar beräknasöka med totalt ca I % 1990. Del kan jämföras med en minskningmed under 1970-talel. Förkortningen av arbetsveckan från 42,5 fim lill 40tim 1970-1972, sänkningen av pensionsåldern från 67 till den I juli 1976och införandet av den femte semesterveckan 1978 bidrog till att timvolymenminskade medan inga molsvarande reformer är inlagda för 1980-lalet. Bestämningsfaktorerna bakom det samlade arbetskraftsulbudetär emellertid mångfaselterade och svårigheterna all bedöma dessa faklorer överliden år därför belydande. Utredningen har därför vall att lillarbetskrafts-prognosen också foga känslighetsanalyser. I alternativen antas arbelskraftsulbudel1990 öka resp minska med I % i jämförelse med prognosen. Del lägre antagandelger således etl, jämfört med , ungefär oförändrat arbetskraftsutbud. De alternativa arbetskraftsprognoserna har kombinerats medalternativa antaganden om produktivitetsutvecklingen. Det bör emellertidbetonas, att samlliga effekter av de alternativa antagandena inle kunnat beaklasfullt ut. För alt klargöra den största möjliga effekten påkalkylerna av de ändrade förutsättningarna har antagandet om etl högre arbetskrafisutbudkombinerats med antagandet om en snabbare produktivitetsökning medan antagandetom etl lägre arbetskrafisutbud kombinerats med antagandet om en långsammareökning av produktiviteten. I kånslighetsanalysen med en förändrad fördelning avproduktivitetsökningen mellan branscher har arbetskraftsulbudet behållitsoförändrat jämfört med allernaliv I. I samtliga fall förutsätts att full sysselsältning och samma bylesbalansmåluppnås 1990. Sammanfattningsvis är antagandena om arbetskraftsulbudetoch arbetsproduktiviteten av vital betydelse för kalkylresultalen. I de tväförsta fallen visar känslighetsanalysen alt effeklen på BNP, privat konsumtionoch utrikeshandel av ändrade förutsättningar är av samma storieksordning somskillnaden mellan alternativ I och 2. Fallet med ändrad fördelning avproduktiviteten mellan seklorer visar all sysselsättningens fördelning påverkasi relalivi hög grad. Prop.1984/85:40 53 () delar uiredningens syn påall del finns ell belydande arbelsmässigt uirymme för enexpansion inom såväl näringslivel som den offenlliga seklorn. Styrelsenbetonar emellertid alt tidigare erfarenheter visar på ell klart samband mellanbenägenheten att träda ul på arbetsmarknaden och efterfrågan på arbetskraft. Detlagäller såväl efterfrågan i stort som efterfrågan inom olika näringsgrenar ochregioner. AMS understryker ocksä vikten av alt undanröja olika typer avförvärvshinder så all del potentiella arbelskraflsulbudel kan tas till vara. Elt flertal remissinstanser ifrågasätter dock den prognosiekniksom ligger till gmnd för bedömningen av arbetskraftsulbudet. Liksom riksrevisionsverkel(RRV) menar () att del år angeläget alt närmarebeakta samspelet mellan skattesystemet och ar-betskraflsutbudet.Riksförsäkringsverket () menar vidare att även om det är mycket svårt altskatta hållbara empiriska relationer mellan arbelskraflsulbudel och skatte-och iransfereringssystemels marginaleffekter är del, med hänsyn till problemetsvikt för den svenska ekonomin, beklagligt all utredningen inte ens gjort någraförsök med alternativa kalkyler. ifrågasätter utredningensbedömning att den genomsnittliga meddarbelstiden kommer att fortsätta allminska enligl tidigare observerade trender om inga reformer pä arbelstidsområdetgenomförs. gäller särskill inom den primärkommunala sektorn. Kommunförbundetser del som sannolikt att de två senasle årens tendens till ökademedelarbetstider kommer att bestå ännu . () anser att ulvecklingen av den framtida medelarbetstidenär förknippad med betydande osäkerhet. menar å andra sidan attdet är svårt att dra några bestämda slutsatser angående eventuella trendbrotti medelarbetstider utifrån de tecken som finns på alt vissa dellidstjänstgörandeinom hälso- och sjukvården ökar sina sysselsättningsgrader somsjukfrånvaron minskar. i (LO) menar allutredningens bedömning av arbetskraftsulbudels utveckling med nödvändighet harbelydande felmarginaler. Kalkylen bygger emellertid enligl LO på rimligaanlaganden, varför LO inte har någon grund för att förorda en annan bedömning. 3.2 Produktivitet och total produktionskapacitet Efter oljekrisen sänktes arbelsproduktivilelensökningslakt markant i svenskt näringsliv. stegproduktiviteten i näringslivet i genomsnitt med , vilket varbetydligt lägre än under 1960-lalet och 1970-talels början. Den åriigaökningstakten var då ca Prop.1984/85:40 54 5,bl a beroende på att produktivitetsökningen gynnadesav slora nyinvesteringar och en snabb stmkluromvandling. Den låga tillväxten iekonomin efter 1974 kom all verka hämmande pä produkliviietslillvåxten pågrund av all nybildningen av kapital och ulnyujandegraden av befintligproduktionskapacitet minskade. I industrin bedöms produktivitetsutvecklingen bli någothögre än under 1970-lalet. Inom andra seklorer tyderbedömningarna däremot på svagare produktivitetsökningar. Särskilt markant ärnedgången i de privata tjänsteproducerande sektorerna. Detta förklaras delvisav alt den sammantagna produklivitelstillväxten i dessa sektorer var negativunder . Vid bedömningen av produktivitetsutvecklingen inäringslivets olika sektorer har sambanden med produktionens tillväxt ochinvesteringarnas storlek beaktats. En hög tillväxt av produktionen släller kravpå slora nyinvesteringar vilkel leder till att ny och effektivare leknik införsi ökad takt. Del finns dessutom indikationer på all en hög tillväxt även påandra säll ökar produktiviteten. Delta kan t ex ske genom att mer vardagsrationaliseringaroch organisatoriska förbättringar genomförs med hög aktivitet.Den högre produktionsfillväxten i näringslivels samtliga seklorer under 1980-laleti allernaliv 1 bedöms därför även medföra en snabbare produktivitetsökningjämfört med alternativ 2. Sammantagna ger LU:s kalkyler avseende arbetsvolymens ochproduktivitetens utveckling en ökning av den totala produktionskapaciteten1980-1990 på 1,6 ä l,9%perår. För blir ökningen 2,0 ä 2,4%per är. Att kapacitetsökningen anges med etl intervall beror på att produklivitelstillväxtenbedömts variera någol mellan de båda alternativen. En sammanvägning till totalproduktivitetsökning år dessulom beroende pä seklorsammansättningen, vilken isin lur varierar mellan alternativen. Endasl ett fätal remissinstanser kommenterar produktiviletshedömning-arnai LU 84. Enligt () underskattar LU densannolika produktivitetsökningen i den lolala privata tjänsteproduktionen. Dennegativa tillväxten av produktiviteten 1980-1983 kan förklaras av atttjänsteproduktionen till stor del följer hushållens konsumtion av privata tjänster.Denna konsumtionsgrupp uppvisar Iradi-lionelll en hög inkomstdaslicitel varförreallönesänkningarna kom alt drabbatjänsteproduktionen extra hårt. TCO anser att den positiva tillväxten av privatkonsumtion bör medföra en återgång lill 1970-lalelsproduktivitetsutveckling för den privata tjänstesektorn. i (LO) anser sig inte ha någongrund för alt ifrågasätta långtidsutredningens relalivi låga produktivitetsanlagande. 1984/85:40 55 Enligl är delmöjligt all kostnadsutvecklingen i byggsektorn tvingar fram en ökad upprepningoch standardisering i nyproduktionen . Om en sådan ökning kanske bedömer remissinstansen alt produktiviteten ökar i nyproduktionen mer änvad LU förutsätter trots att storleken på varje byggnadsprojekt lorde minskaunder 1980-lalet. påpekar i silt remissvar attmaskininvesteringar för skogsbruket till största delen består av investeringari skogsvård. befarar att hänsyn inte lagils i LU:s kalkyler lillalt sådana insatser fär effekl på produktion och produktivitet försl . 4 Alternativa utvecklingsvägar för ekonomi 4.1Ekonomisk-politiska mål Kalkylerna i LU 84 ulgår från de av statsmakterna uttalademålen för den ekonomiska politiken. Utredningen har vall alt undersöka hurdessa mål skall kunna förverkligas lill 1990. Valet av 1990 som slutar hindraremellertid inte alt vissa av målen kan uppnås . De viktigaste målen för den ekonomiska politiken har avregeringen i en rad finansplaner angetts vara full sysselsältning, stabiltpenningvärde, hög ekonomisk tillväxt, jämn fördelning av levnadsstandarden,regional balans och halans i ulrikesbelalningarna. Den fulla sysselsätlningenhar vidare framhållits som den ekonomiska politikens viktigaste mål. Riksdagenhar också anslutit sig till dessa mål. Målen är naturligt nog relativt allmäntformulerade. I långtidsutredningen måsle emellertid vissa av målen preciseras.Dessa preciseringar har dock inle kunnal baseras på några utlalanden frånregering eller riksdag. I LU 84 har full sysselsättning preciserats som 2%arbetslöshet. Delta låga värde har bedömts vara förenligt med fulltkapacitetsutnyttjande i ekonomin. Denna kvantifiering innebär altarbetsmarknadslägel förutsätts vara gott 1990 och all behovet av arbelsmarknadspolitiskainsatser skall vara begränsat. Stabilt penningvärde har preciserats som en årliginflationstakt på . Det innebär en kraftig dämpning av inflationstakten frände senasle åren. Denna låga ökningslakt har bestämts med hänsyn lill all deninternationella inflalionen förulsätts bli och med hänsyn tillalt en fortsatt sänkning av de svenska relativpriserna beräknats vara nödvändigför all uppnå balans i ekonomin. I della sammanhang bör påpekas att den svenskakronans kurs gentemot ell genomsnill av utländska valutor förutsatts oförändradunder resten av 1980-talel. Del innebär att det inle är själva nivån på deninhemska inflalionen som är väsentlig för utredningens kalkyler utanrelationen mellan den internationella inflationen och den inhemska mätt igemensam valuta. Prop.1984/85:40 56 Någon precisering av målet hög ekonomisk tillväxt görsinte i LU 84. Den möjliga tillväxten fram lill 1990 bestäms av den tillgängligaarbetskraften och produktivitetstillväxten. Strukturomvandling, invesleringar,teknisk utveckling etc kan bara i mindre grad påverka tillväxten i deltatidsperspektiv. Jämn fördelning av levnadsstandarden och regional balanspreciseras inle heller. I stället har LU 84 analyserat fördelningsfrågorna ochde regionala balansproblemen i två särskilda avsnitt. Balans i ulrikesbelalningarna har preciserats som all bylesbalansenskall ha etl överskott i storieksordningen I % av BNP 1990. Del innebär au ullandsskuldenbåde nominellt och realt sett minskar 1990. Utöver dessa mål har utredningen infört två fömtsättningarsom har bedömts som cenlrala för alt uppnå en ekonomi i balanserad tillväxt. Dellagäller en rimlig grad av balans i statsbudgeten och en god lönsamhet inäringslivet. Balansmälel för statsbudgeten har preciserats mot bakgrund avbedömningarna av privat sparande och nödvändiga invesleringar. beräkningar behöver budgetunderskottet minska lill 40-50 miljarderkr . Lönsamheten i näringslivel anges med utgångspunkt från attavkastningen på materiellt kapilal före skatt bör överstiga avkaslningen påfinansiella placeringar (statsobligationer) . I formell mening är del egentligen bara tre av desiffermässigt preciserade målen som utgör restriktioner i långtidsutredningensmodeller i den meningen att de har kvantifierals före beräkningarna. Det gällerfull sysselsättning, balans i utrikesbetalningarna och god lönsamhet inäringslivet. Graden av balans i statsbudgeten och inflationstakten är däremol ellresultat av beräkningarna. Del budgetunderskott och den prisökningslakt somräknats fram kan närmasi betraktas som krav som måsle uppfyllas för alt de övrigamålen skall uppnås. Remissinstanserna har inga invändningar mot de uppställdaekonomisk-politiska målen och finner i regel också de gjorda preciseringarnasom rimliga och väl avvägda. Som ett exempel på della framför Landstingsförbundetatt en snabbare minskning av statens budgetunderskott än vad som angetts i LU84 kommer all med all sannolikhet leda lill ökad arbetslöshet. Endastbeträffande sysselsäliningsmålet anser elt par remissinstanser (se nedan) attmålet borde sättas ännu lägre än arbetslöshet 1990. i (LO) anför attprioriteringen mellan målen endast kommer till uttryck i hur de siffermässigtpreciserats. De alternativa utvecklingsvägar som presenteras är konstrueradeså all alla målen skall uppnås. Eftersom sannolikheten för att utvecklingenskall följa någon av dessa vägar enligt LO:s uppfatining är utomordentligtliten är del emellertid minst lika viktigt hur de ekonomisk-politiskaavvägningarna mellan målen görs om ulvecklingen blir båltre eller sämre än fömlsail. 1984/85:40 57 Belräffande sysselsättningsmålet påpekar LO att en snabbstrukturomvandling ställer stora krav på arbetsmarknadsutbildning ochrörlighels-främjande åtgärder. LO förutsåtter därför att det begränsade behovav arbelsmarknadspolitiska åtgärder som anges i LU främst gäller åtgärder somberedskapsarbeten och ungdomslag. Enligt LO:s uppfattning är också enarbetslöshet på alltför hög och man bör sträva efter all minskaarbetslösheten ytteriigare. LO har inget att invända mot all inflationsmålet i LU 84satts lill . Däremol kritiseras LU:s ekonomisk-politiska strategi föralt uppnå delta mål. Denna kritik redovisas i avsnitt 4.3: Ulvecklingen de närmasleåren och utredningens slutsatser. Beträffande bytesbalansen och statsbudgetensunderskoll framför LO alt realiserandet av dessa mål måsle göras avhängigtmöjligheterna all upprälthålla sysselsäliningen. Belräffande målet god lönsamheti näringslivel anser LO att den strävan som målformuleringen uttrycker ärmycket angelägen.