prop · G803222 · 1984-12-31 00:00:00 — Om småhuset ligger på en fastighet med fyra hektar produktiv markskall småhuset med loml brytas ut till en särskild taxei-ingsenhet,småhusenhet, medan den produktiva marken skall bilda en särskildtaxeringsenhet, lantbmksenhet och jordbmksfastighet. öm ägaren till dennafastighet arrenderar minst ett men mindre än fem hektar produktiv mark somligger i anslutning till hans faslighet, skall småhuset enligl ordalydelsen avbestämmelserna ha beskattningsnaturen annan fastighet. Hans egen fastighet ärju mindre än fem hektar och den amenderade marken, som skall indelas som enlantbruksenhet, är ocksä mindre än fem hektar. Kamniarrätten har i etl mål somrört denna fråga funnit att småhusenheten enligt gmndema för 4 kap 11 §fastighetstaxeringslagen skall ha beskattningsnaturen jordbmksfastighet. Med hänsyn till det anförda anser kammarrälten att 4 kap11 § fastighets-taxeringslagen bör ändras så atl småhusenhet ellerhyreshusenhet får beskattningsnaturen jordbmksfastighet, om den ligger ianslutning till en brukningsenhel om produktiv mark. Prop.1984/85:222 206 Länssiyrelsen i anlbr; Länssiyrelsen har i yttrande över "Faslighelsiaxering81" även uttryckt tveksamhet till regeln au indela fastigheter med euareal mellan 2 och 5 ha i tvä laxeringsenheler. Regeln har, som dä befarades,medfört adminislralivt merarbeie och krångel för läsligheisiiganiii. Dessuionihar mänga ägare sig ku"ade och drabbade av retroaktivliigsiifining, då ifrågavarande fasligheler pä grund av laxereringen gäll nedbeivdligi i marknadsvärde genom all fastigheten genom bcskaiiningsnaiui'enjordbruksfaslighel i forisätiuiiigen kom att bli föremål för prisprövnng frånlantbruksnämnden i samband med prövning av Ibrvårvsiillslånd. Besliimmelserna idella avseende böi' ses över. .Även reglerna för laxering av siora lomler - Itill 2 ha - bor ses över i della sammanhang. Möjlighet au kunna äsälUi lomtmarksvärdeupp till en areal av 5 ha bör därvid undersökas. vill med skärpa framhålla denskillnad i värderingssituationen som föreligger för tomterna lillsmåhusenheter inom en lanibruksegendom i förhållande lill tomter försmåhusenheter i allmänhet. Vid försäljning av tomter lill småhusenheter inom enlantbruksegendom bildas enklaver av främmande fastigheter inom egendomen med däravföljande komplikationer och värdeminskning för reslfaslighelen. Om en sådanloml äsättes samma värde som tomter till normala småhus, måste därför värdet avlantbruksenheten sänkas för att det sammanlagda värdel av lantbmksegendomenstaxeringsenheter skall bli riktigt. Särskilda bestämmelser måste ges härom.Överhuvudtaget måste i lagsiiftningen klarläggas, att uppdelningen i olikataxeringsenheter inle får föranleda atl man vid värderingen bortser ifrån attförhållandena inom en taxeringsenhet kan påverka värdet av en annantaxeringsenhet. För undvikande av onödiga tvisier måste detta uttryckligenframgå av reglerna för faslighetstaxering- Beiräffande bostadshus och tomter på jordbmksfastighetgällde vid fastighetstaxering att värdel skulle bestämmas på sammasätl och till samma värden som för vanliga småhusenheter. Man frångick då dengenerella reducering av bostadsbyggnads- och markvärdena som gjordes päjordbmksfastighet vid fastighetstaxering och som motsvarade 20 procentenheterför första husel och tomten samt för varje ytterligare husoch tomt. De nya reglema har medfört atl bostadshusen och tomtema påjordbmksfastighet blivit felaktigt taxerade. Den som förvärvar en jordbmksfaslighethar ingen möjlighet att välja bostad. Bostaden ingår som en nödvändigbeståndsdel i förvärvel av hela fastigheten och man kan inte betrakta bostadenpå samma sätt som en vanlig villa. Jordbmksbostaden ser ul som den gör och ärofta för stor för ägarens behov. Normalt kan man alltså inte ange vilket prissom erlagts för en jordbmksbostad. Jordbruksbostaden bör därför värderas efterandra gmnder än en vanUg villa. Särskilt tomtvärdena har visat sig felaktigt åsatta vid1981 års fastighetstaxering. Enligt kommitténs förslag skall de tomter somenligt besked av lantmätaren inte får avstyckas nedsättas efter samma principersom för de 1984/85:222 207 tillkommande bosladshusen pä en laxeringsenliei, Deilaskulle med lillämpning av regler innebära au viirdei på dessa lonilcrskall tas upp lill 50 procenl av normvåi-del. Delegationen anSer ail dei ärprincipiell! felaktigt att äsälla lomivärdc sä länge som lominiarken ärodelbart förenad med sjiilv.i jordbruksfastigheten. Marken kau i dessa fallinie avstyckas och saknar självsiändigl värde. Med hänsyn härtill börtomtmarken egentligen endasl värderas lil! Enligidelegationens uppfallning bör värdel pä jordbrukslomter i vart fall inteöverstiga 50 procen! av noi"mvädet för villaiomler. Det kan lilliiggas allbosladshus och lomi på jordbruksfaslighel med en area! undersligiinde 5 hektarnumera Uixeras som småhusfaslighel, va.ribr de s,k, bosladsjordbmkcn iförevarande hiinssende behandlas som småhusläsligheier. Vad särskili gäller lomier lill s. k, överloppshus saknarfastigheisägaren i regel både intresse och möjlighet au avstirka dessa tomler.Husen hör naluriigl ihop med jordbmksfasiighelen och hyrs ul lill personer somliar anknytning lil! gärden, öm tomterna avstyckas och säljs till uiomslåendeskulle delta kunna få menliga effekler för driflen på gärden genom all de nyaägarna släller krav på att kostsamma åtgärder skall vidtas för all få bortobehaglig lukt mm. Delegationen anser därför all överioppstomlerna börvärderas på samma sätl som jordbrukstomlerna och all normvärden därför endaslbör äsällas i de fall avstyckning faktiskt kommit til! Nuvarande regler för besiämmande av beskattningsnatur förbostadsbyggnader på eller i anslutning till brukningscenlmm på jordbmk harvaril oklara och därmed svära att tillämpa. Dessutom har fastighetsägarensinlresse att få byggnaden taxerad som annan fastighet resp. jordbmksfastighetväxlat beroende på vilket som varil ekonomiskl mest fördelaktigt. Del är därförlänsstyrelsens uppfattning atl liden nu är mogen atl överväga ett slopande avbegreppet beskattningsnatur och införa schablonbeskatling av enochtvåfamiljshusen även på jordbruken. Förutom all de nu gällande reglernaframstår som någol otidsenlig skulle en sådan förändring leda till Sloraförenklingar för såväl faslighels- som inkomsttaxeringen. Sålunda skullegränsdragningsproblemen vid bestämmande av beskattningsnaturen försvinna förfastighetstaxeringen liksom de komplicerade och tidsödande tvisterna ombostadförmån och reparalions/ombyggnadsavdrag i inkomls-taxeringen, Jordbmk börsåledes genom en sådan förändring omfallas av bestämmelserna för rörelse. Kommittén har vidare föreslagit en ändring av klassificeringsregiernaför tomtmark. Även i detta avseende kan ansluta sig lill delframlagda förslaget. I detta sammanhang vill ta upp en fråga somvållat vissa problem vid 1981 ärs taxering. Det finns i länel etl anlal föredetta torpfasflgheter som är bebyggda med exempelvis ett småhus och omfattarett äeoskifte med en total areal som understiger 2 ha. Marken till en sådanfastighet blir enligt nuvarande regler alltid tomtmark och far på gmnd av sinstorlek ett markvärde som är högre än för andra normalstora tomter i området.Värdeskillnaden upplevs oftast av fastighetsägaren som helt omotiverad eftersomendasl en mindre del av fastigheten utgörs av Prop.1984/85:222 208 egenllig tomtmark medan alersloden är oanvänd och oftasaknar ekonomiskl värde. Denna fråga bör enligt mening ocksälas upp till behandling i samband med översynen av gränsdragningen mellan ägoslagetlomimark och exploateringsnuirk. I betänkandet framhålls atl lagstiftaren lidigare avvisaten avslående princip och i stället slrikl följl ömsesidighcisprincipenbelräftande privaträllsliga förbindelser. Kommittén är därför obenägen ellfrångående frän ömsesidighelsprincipen. Länssryrdsen i anför; Komittén berör rätt ingående de privalrältsligaförpliktelsernas betydelse för marknadsvärdei men är obenägen all föreslä går ifrån den hitlills lilliimpade ömsesidighelsprincipen. Då delemellertid är uppenbart all de privalrältsliga förpliktelserna i hög gradpåverkar marknadsvärdet är del angeläget att denna faktor ytteriigare utreds. delar kommitténs uppfattning allslörre hänsyn måste tas till privaträttsliga avtal: Möjligheterna till sådanthänsynstagande måste dock vidgas i långt högre grad än vad kommittén föreslår.Hela denna fråga måste bli föremål för en fömtsättningslös utredning ochomprövning. Nuvarande regler för fastighetstaxeringen fastställermarknadsvärdei som gmndläggande princip för värderingen. Underlåtenheten atlbetrakta privaträttsliga förpliktelser innebär dock, att man i praktikenfrångår denna grundläggande princip och att taxeringsvärdena därför saknarförankring i verkligheten. Detta är omrimligt och upplevs av fastighetsägamasom stötande för rättskänslan. Att man vid värderingen tar hänsyn till deprivaträttsliga förpliktelser som faktiskt är av betydelse för fastighetensvärde, är så mycket rimligare som den reella innebörden av privaträttsligaavtal, t. ex. avtal om jordbmksarrende, ofta bestämmes och ej sällan underpågående avtalsperiod har fatt nytt innehåll genom lagstiftning och inte genomparternas fria avtal. På gmnd av lagstiftningen om jordbmksarrende rådersåledes numera besittningsskydd för jordbruksarrendalorer och prisreglering förarrendeavgifter. Detta har stor betydelse för prisbildningen på utarrenderadefastigheter. Att man vid fastighetstaxeringen bortser ifrån sådana avlagstiftningen ålagda tvingande bestämmelser, framstår såsom orimligt och orättvist.Det framstår också såsom egendomligt vid en jämförelse med detvärderingsförfarande som gäller för hyreshusenheter, där gällande hyresavtal ipraktiken spelar en stor roll för värderingen. 15.2.1 Grusläkter och lomlarrenden I betänkandet anförs att nyttjanderättshavare tillgmstäkt, som upplåtits , skall jämställas med ägare, om han enligtupplåtelseavtalet skall erlägga ett fast pris per kubikmeter (utan index).Beträffande andra Prop.1984/85:222 209 erusiäkiei' kan avtal träffas om all nytnauderiiitshavåreni sl;aiicsiiniman-hang skal! iräda i ägarens slälle. Vid lomiarienden skal!arrendalorn jäm-stiillas med iigare. om upplålelseavialci ingåils före 1970.eiigfaigsbelopp eller årlig fäsl ersiittning (ulan index) avtalas och de! vidtaxeiingsiilliällei äierstär minsl lio är av konlraklstiden. Även beliäffandeionitarrenden skall iivrendaiorn i övriga fall kunna åla sig ali iriida iiiuarens slälle i skaliesammanhang. Flera lemissinslanser är kriiiska lill kommitténs förslagoch anser all problemet bör lösas på annai sätl. Några inslanser ansluter sigtill komm-milténs åsikl och anför att viss del av oliigenheter beträffandetaxeringsvärde pä skärgärdsfasliglieter därmed kan undanröjas. i län anför: Kommittén föreslår att vid långvariga arrendeuppläleiserav s. k. arren-delomter bebyggda med småhus, under vissa föruisäiiningar, denskallerällsliga äganderätten överflyttas lil arrendalorn. Skälet härtill ärall många iigare lill utarrenderade tomter på grund av höga taxeringsvärdendrabbats av en onormalt hög beskattning i förhållande till tomiernas avkaslning.Väl medveten om detta missförhållande anser dock att del börlösas på annal säll än den föreslagna meloden. Koniroll av all sysiemel inlemissbmkas genom överföring mellan närstående personer skulle komplicerataxeringsarbetet. Vidare skulle problem uppkomma vid ajourhållning av dessaägareuppgifler i fastighetsregistrel. Lokala skattemyndigheten erhåller ingenavisering om förändringar i nyltjanderätterna och inle heller flnns någonskyldighet för vare sig ägare eller arrendalor atl anmäla när rätten overlåtespä ny innehavare. Problemet finns beträffande byggnader pä ofri gmndoch bör därför inle ulvidgas lill all omfatta även tomtmarken. 1 beiänkandei har föreslagils all markvärdet i en del fallskall bäras av ägare till byggnad på ofri gmnd i stället för av fastighetensägare. Mänga ägare lill utamenderade tomter har på grund av de högataxeringsvärdena drabbats av en onormalt hög beskaltning i förhållande fllltomternas avkastning. Den föreslagna regeln skulle dock medföra attkontraktsförhållandet för varje byggnad pä ofri grund mäste undersökas.Kontraktsförhållandena är ofta oklara, RSV finner del olämpligt att ifaslighelstaxeringssammanhang utreda kontraktsförhållandet. Det bör i ställetutredas om man med en enkel schablon kan få en rättvisare fördelning avmarkvärdet, Delegalionen konstaterar med besvikelse atl kommillén inlepresterat någon godtagbar lösning på frågan. Kommittén har av principiella skälinte velat godta atl förpliktelser av förevarande slag skall kunna leda till nesättning av taxeringsvärdet för fastighetsägaren med mindre än att motsia-rande värde skall tas upp av nyttjanderätishavaren. Kommittén har med andraord ansett att ömsesidighelsprincipen skall ha generell giltighet. Delegationen ser därför kommitténs förslag som en dålignödlösninf lå Prop.1984/85:222 210 eu storl problem som kriiver effektiva älgärder. Problemeihar vid I98i års Uixering iVamför alli uppmiirksammais vid iäsughelstaxeriug avarrende-lomiei' och uihyrningsslugor i områden med atirakiiv fri.idssbebyggelsesäsom i skärgårdar och fiiillrcgioiien. Taxcringsviirdena har i mångti falltrissats upp lill nivåer som gör det omiijligl för iigai'na all behälla delomier och stugor som kunnal avslyckas och försäljas. Enda länkbara köp:iren åri allmänhel nylijanderätlshavaien. Prisei påverkas av ai-rendeavgifternas Sloriekoch understiger vanligen del gällande laxeiingsviirdei. Delegalionen anser all laxeringsväidel i de akluellafallen skall få äsällas med ledning av eu avkasiningskalkyl och all värdelskall kunna sällas ner under normal värdenivå ulan alt man blandar in nyitjanderiitlshavarnai bilden. Del laxeringsväiden som nytt janderäushavarna skulle komma att svaiaför enligt ömsesidighelsprincipen är av en sädan liienhet att man boide kunnabortse från nyttjanderäitshavama. Även för läkliäsligheler bör del vara möjligl all lösafrågan om privai-rällsliga förpliktelser med hjälp av en avkaslningsvärdering.1 dessa fall kan del enligl delegaiionens uppfallning vara befogal att läianyitjande-räiishavaren svara för viss del av läklens värde. Kommittén har föreslagil att för ägare till utarrenderadefritidshusiomter den skattskyldighet som motsvarar markvärdet i vissa fallskall överföras på arrendatorn. Även om det i sådana situationer flnnsanledning all lindra skallebelastningen för markägaren, kan förbundel inlegodlaga lösningen alt övervältra skattskyldigheten på arrendatorn. Ekedals Koloniträdgårdsby ek för anför: påminner om att mänga av landetsarrendatorer är kolonilottsinnehavare. De flesta är läg och normalinkomsttagare,många är pensionärer och vi strävar dessutom efter all fler bamfamiljer skallfå möjlighet atl bli kolonister. De som funderar på eventuella ökadeskatiepå-lagor bör alltså tänka på att våra medlemmar har begränsade ekonomiskaresurser. Vi anser att en sädan utökning av arrendatorernasskyldigheter och motsvarande minskning av markägamas skyldigheler, somfaslighelslaxe-ringskommittén föreslår, är orimlig av principiella ochprivatekonomiska skäl. Det skulle bl. a. innebära att en arrendalor flck störreskattskyldighet än en tomträttshavare - eftersom arrendeavgiften inte äravdragsgill -utan att få något av tomträttshavarnas många förmåner. Ökadskattskyldighet för kolonister/arrendatorer rimmar också illa med den mycketförsiktiga beskattningen av en annan gmpp nyttjanderättshavare, nämligenbostadsrättshavarna. Även dessa har betydligt störte rättigheter/förmåner änarrendatorer. Det finns inle heller något som säger att arrendeavgiftenär låg bara för att den är fast, vilket utredarna synes utgå ifrån. Ekedalsarrende ligger sålunda fast på ca 2: /kvm, medan kolonistema i Stockhomskommun bara betalar ca /kvm med årlig uppräking motsvarande av KPl.Vi är också oroliga för att den nu föreslagna orättvisa skatteövervält-ringenför äldre arrendeförhållanden, bringas att drabba allaarrendatorer. Dessutom ser vi en fara för missbmk på så sätt att markägarenkan ställa krav på en fast arrendeavgift bara för att slippa fastighets- Prop.1984,/85:222 21! sk;)tien. Utredningsförslaget ftirefallcr allts:"iinie särskili vä! geiiomiiiiiki i denna del. Beiräffande s.k. arrendeiomlcr föreslår kommittén an deskall äsiillas ell värde som om lomlerna var avsiyckade ii\'en om iomlerua ejär av-slvckningsbiira. medför au arrendeiomier kan äsäitas et! Föreningen ansei' inle au delta kan godlas. Reglerna bör isiiillei Ulformas så all en mer nyanserad bedömning möjliggörs. Detta skulleockså medföra atl l.ex. de speciella förhållandena som gäller den bofastaskiirgårdsbefolkningen kan beaktas. i Siockholms län anför: Nägra av de slörra ivisiefVågoma vid den allmännafaslighelstaxeringen 1981 var alt beslämma slorlek och slandard för byggnaderpå småhusfastigheter. De överväganden om ändringar av mälreglerna ochslandardklas-sificering som kommiitén redovisar bör kunna medverka lill atttvister av della slag inte behöver uppkomma i lidigare ulslräckning.Värderingen av skärgårdsjordbruken har medförl belydande bekymmer förfasiighelsägare i . 1 viss utsträckning kan man säga allfrågan haft sä slor belydelse att aklivt bedrivnaverksamhet för en levande skärgårdsbygd äventyrats sitt resullal.Länsstyrelsen ansluter sig därför till kommilléns åsikl all aiTendetomter medsmåhus skall åsättas fastighetstaxering på samma sätl som om arrendalorn voreägare. Viss del av olägenheter beiräffande taxeringsvärde påskärgårdsfas-tigheter kan undanröjas med denna melod. ifrågasatte redan i sitt remisssvar överkommitténs betänkande Fastighetstaxering 81 om inle läkttillslåndshavare bordejämställas med ägare eftersom det i de flesta fall är nyttjanderätishavaren somsöker läktlillslåndet. Den föreslagna konstruktionen läcker inle denyttjanderät-ter där avtal träffats med möjlighel till uppräkning medindex eller därmed jämförbar förändring av det ursprungliga avtalet.Länsstyrelsen har inget att erinra mot konstmktionen atl avtalsfrihet bör rådaom nyttjanderältshavaren i skattesammanhang skall las upp som ägare förnyttjande-rätter avtalade efter 1960 men ifrågasätter om inte innehavaren avalla nytijanderäiter där avtal ingåtts bör jämställas med ägare. Förslagetbör förtydligas för dessa fall. På motsvarande sätt som angetls för täktupplåtelserna börförslagel för tomlupplåtelsema förenklas och arrendatom jämställas med ägarenför alla upplåtelser där avtal ingåtts och det återstår minsl 10 årav avtalstiden. Kommittén har ifråga om långvariga tomtarrenden mot lågersättning föreslagil att arrendatom under vissa fömlsätlningar skalljämtställas med ägare. Styrelsen anser att de nuvarande reglema i dettaavseende är olämpliga och anser att ändring bör ske. Prop.1984/85:222 212 15.3 Taxering av bosiadsrälisfastiglictcr Kommittén påpekar au i de fall högie pris än iioi-malibelalis för fasligheier, föv vilka avses au bildas bosiadsi'älislbreninga! ',gär del inle au härleda det högi'e värdet lil! 'on egenslcap ellervärdefakior hos fasligbeten som kan beaklas \'id faslighelstaxeringen. Delenda specifika i dessa fall äran liigenheterna i faslighclcii skall upplåtasmed bosiadsrätt. förhälkinde kan inle med de principer som lilliimpas vidfasiigheisiaxeringen inverka på laxeringen av bosiadsriilisfasiigheier. Kammarrätien i anför; Kommittén uttalar sig pä sidan 241 i betänkandet om hurbosladsrättshus laxeras. Uttalandena lorde i oeh för sig vara även förhyresrad-hiis. Innebörden synes vara alt radhus som ligger pä en loml inle kanavstyckas och säljas på samma sätt som småhus pä självsländiga lomier och allde därför äsälls etl reduceral byggnadsvärde. Enligt kammarrättens erfarenheterär detta en felaktig beskrivning av rätislägei. De flesta bostadsrältsradhus och hyresradhus torde liggapå avsiyck-ningsbara tomter och äsälls fulla värden enligl riktvärdelabellen, 1nägol mål har del under handläggningen kommii till kammarrällens kännedom atttomten avstyckats. Del kan emellertid ifrågasättas om de tillämpadeväderingsreglema inte ger för höga värden för dessa radhus. De kan säljasendast till den som har bostadsrätten eller hyresrätten. Taxeringen motverkardenna boendeform och står knappast neutral i förhållande lill vanligabostadsrätts- eller hyreshus. Del vore önskvärt om denna fråga belystesytterligare under lagstiflningsarbelel. Sveriges bostadsrättsföreningars cenlralorganisalionanför; När del gäller värderingsfrågor har kommillén bl. a. hafli uppdrag att undersöka om nuvarande melod för all fastställa taxeringsvärdenför fastigheter ägda av bostadsföreningar ger lillfredsställande resullal.Kommittén har kommit fram till atl så är fallel och särskilt framhållil attbostadsrätt är en privalrättslig förpliktelse från vilken skall bortses enligl5;e kap, 3 § i faslighelstaxeringslagen. Kommittén har därvid framhållit atldet är en genomgående princip vid fastighetstaxeringen all egendomen skallåsättas samma värde oavsett vem som äger eller nyttjar den. Kommittén ansersålunda att nuvarande förfarande för taxeringen är principiellt riktig. SBC haringet att erinra mol vad kommittén anfört. I sammanhanget skriver kommiitén att det är känt altpriserna för flerbostadshus, för vilka det varit aktuellt att bildabostadsrättsföreningar, ofta legal högre än normall. Kommittén anför också attdenna tendens har minskat. Det är riktigt och del kan lilläggas att minskningensammanhänger med av statsmakterna vidtagna åtgärder, såsom förbud mot dubbelupplåtelseav bostadsrätter och krav på de boendes medverkan vid omvandling tillbosiadsrätt. Dessa åtgärder som fätl prisdämpande syfte har också tillkommit påtillskyndan av SBC. Del är också riktigt, att som Fastighetstaxeringskommitténgör, fastslå att sådana eventuella prisvariationer inte kan påverkataxeringsvärdena, eftersom priset inte gär alt härleda till någon egenskapeller värdefaktor hos fastigheten som kan beaktas vid fastighetstaxering. Prop.1984/85:222 2n 15.4 .histering fiir såregna förhållanden Kommillén cuilbi' all miiiligheiernii au uluyujajusicringsläktorerna föi' siiiegnii förhällautlen bör uiökas. Den biir ouasiuttryckas som en procentuell aiidel av .basviirdei. Länssiyrelsen i anlbr; Kommittén föreslår vidai'e all jusiering för säregetfbrhäliande oftare bör komma till användning. Länssiyi'elsen har i yiU'andeöver beiänkandei "Fastigheisiaxering 81" (SOU 1979:32 och 33) auseuau man "för aU erhålla en sä rättvis laxering som miijligi ulan alllför mängainslag av subjektiva värderingar dels gei' begieppel marknadsvärde eu merbesiäm.d deflnilion, dels begränsar möjligheten li!l jusiering med hänsyn lillsäregna förhällanden". Erfarenheterna frän .AFT 8! har bekräfial de farhågor mandärvid gav uiir>'ck för. Olika FTN har behandiai värdefaktorn olika. Del hardessulom i de flesla fall varit fräga om småjusleringar på någoi I 000-lalskronor. Del är i och för sig förklarligi all nämnderna handlat olika, dädeflnitionen för marknadsvärdebegrepp är sä oklar. Del kan därvid inteuteslutas aii nämndema lålil sig påverkas av fakiorer som koslnadsmässigi kanvara försumbara (ex vis slilna tapeter, olycklig färgsättning, någon enslakaexklusiv detalj etc ), Del har visal sig vara en allmän uppfattning bland mäklareatt husspekulanter resonerar ganska orationellt eller jusl påverkas (medveteteller omedvetet) av faktorer av del exempliflerade slagel. Den osäkerhet somgenom underiagel ligger i bedömningen av del marknadsvärde som ligger tillgmnd för laxeringsvärdei moiiverar enligl mening inle det"flnlir" med justeringar med småbelopp som förekommer i AFT81-systemel, Jusiering för säreget förhållande kräver dessulom i de flestafall en större kunskap om den akluella fasiigheien hos beslulsfattaren, dåyrkanden om justering ofta visat sig bli alltför subjektiva. Denna kunskap hari det nuvarande systemel hjälpligl klarats av i FTN, I det föreslagna systemelkommer således besiktning att bli aktuell i slor utsträckning.