prop · G803100 · 1984-12-31 00:00:00 — Jag har noteratatt UHÄ kommer att utveckla en plan med detta syfte. Jag kommer också att i detföljande förorda att vissa basresurser anvisas för sådan forskning viduniversitetet i . En sådan forskning bör kunna lämna värdefulla bidrag förbättrad undervisningi bl.a. naturvetenskap genom atl t.ex. upptäcka och beskriva vanliga elevföreställningar inom olika områden.Jag vill i detta sammanhang nämna att i kampanjför att rekrytera kvinnor lill industrin har flera högskoleenheter fått medelför att utveckla teknikämnet så altdet blir mer attraktivt för flickor och därmed riktas lill alla elever. När del gällerbasfömtsätiningarna för högskolans verksamhel vill jag fästa särskild vikt vid nödvändighetenatt bibehålla en tillräckligt god 1984/85:100 Bilaga 10 29 utmstningsstandard.Försliten eller omodern utmstning måste ersättas med modern sådan.Högskolemyndigheterna på alla nivåer har här ett ansvar för att utrustningsbehoven verkligen prövas i förhållande till behoven av resurser för andra ändamål inomramen för lillgängliga medel. Jag återkommer till detta i del följande. En kvalitativthögtstående högskoleforskning är en förutsättning för långsiktig tekniskförnyelse. 1 prop 1983/84: 107 om forskning betonades starkt gmndforskningens betydelse.Huvuddelen av resursförstärkningarnaföreslogs gå till icke riktadgmndforskning. Dämlöver gjordes särskilda satsningar inom bl. a. bioteknik och mikroelektronik. En samverkan mellan å ena sidan den forskning somfinansieras med siafiigamedel och bedrivs vid högskoleenheter eller andra myndigheter och å andra sidannäringslivet är otvivelaktigt av värde bl.a. i detta avseende. Under senare århar flera åtgärder vidtagits som stärkt det direktasamarbetet mellan högskoleforskning och företagens utvecklingsarbete. Som exempel kan nämnas bl.a.den verksamhel med kontaktforskaresom pågår . Den innebär att högskoleforskare lånas ut tillbl.a. mindre och medelstora företag. En rad forskarbyar och teknik-och innovationscenlra för samarbete mellanhögskola och omvärld har kommil till . Jag återkommer i detföjande till det intressanta exempel pä sådan satsning som det s.k. är. Jag kommer idet följande alt föreslå en förstärkning av del teknikcentmm som finns viduniversitetet i . Också vid universiteten i , och Umeåsamt vid har liknande initiativ tagits. Ettomfattande forskningsarbete utförs också direkl vid högskoleinstitutioner på uppdrag av och finansierat av olikaföretag. Jag vill i detta sammanhangnämna all etl förslag lill regler om utökad rätl för högskoleforskare att utöva bisysslor f.n. bereds iregeringskansliet. De initiativ somlagits pä senare lid vid universitet och högskolor för atl skapafömtsättningar för samverkan med industrin tyder på ett starkt engagemang och enbetydande entusiasm för all bidra till arbetet att stärka svensk industri ochsvensk ekonomi. Det är en viktig uppgift för regering och riksdag att underlätta och stödja dessasträvanden. Del förslag om förnyelsefonder somregeringen lagl fram (prop. 1984/85: 86) ochsom lett till beslut avriksdagen ger bl. a. möjligheter till stöd för forsknings- och utvecklingsarbete. Detlagäller inte bara sådan FoU sombedrivs inom företagen ulan också finansiering av FoU-in-satser liksom av vetenskaplig utmstning viduniversitet och högskolor. Förnyelsefonderna bör därmed kunna innebäraen väsentlig ökning av bl.a. den tekniskt inriktade FoU-verksamheten även inomhögskolan. Även omfattningen avuppdragsutbildningen inom bl.a.högskolan kan väntas öka ytterligaresom en följd av förslagen om förnyelsefonder. Jag räknar med atl detla bl.a. skall kunna leda till en ökad fort- och vidareutbildning isamverkan mellan företag och högskola. Prop.1984/85:100 Bilaga 10 30 Den ökning avuppdragsverksamheten som kan väntas inom olika delar avutbildningssystemet aktualiserar vissa principiella problem som hänger samman med sådanverksamhet. Jag avser att senare återkomma till regeringen med förslag till ensärskild proposition i hithörande frågor. I den proposition(prop. 1983/84:116) som låg till gmnd för beslut om ensuccessiv reformering av gymnasieskolan aviserade jag en samlad översyn av dengymnasiala yrkesutbildningen. För att närmare analysera behovet av utveckling ochförnyelse av den gymnasiala yrkesinriktade utbildningen samt dra upp riktlinjerna för dettaförnyelsearbete har jagtillkallat en arbetgsgmpp inom . Gmppen skall analysera behovet av och förberedaförändringar av yrkesutbildningen på både kort och lång sikt. Den skallockså se över fördelningen av ansvaret för olika inslag i yrkesutbildningenmellan utbildningsväsendet och arbetslivetliksom formerna för samarbetet mellan utbildningsanordnarna ocharbetsmarknaden vad gäller planering, dimensionering, successivförändring av utbildningen och samutnyttjande av utmstning. En utgångspunkt förgmppens arbete skall vidare vara att den grundläggande gymnasiala utbildningenmäste vara så utformad att den kan fylla rollen av en första del i elt systemav återkommande utbildning. Gmppen bör även beakta motsvarande kommunala ochstatliga vuxenutbildningar. En annan viktig utgångspunkt är de stora krav påförändringar och förändringsberedskap som den snabba tekniska utvecklingenställer pä yrkesutbildningen. Gmppens arbele skall inriktas på att enslutrapport skall kunna läggas fram under1985. Gmppen skall då lämna förslag till hur ett fortsatt översynsarbeteskall bedrivas. Jag vill här ocksånämna behovet att se över såväl utbud som innehåll i fråga om teknisktinriktade utbildningar i gränsområdet mellan gymnasieskola och högskola. Del finns etl behovav att ge gymnasieelever fördjupade kunskaper och färdigheter inomolika specialområden. Många teoretiskt utbildade gymnasieelever som integår vidare lill högskolestudier behöver få kompletterande utbildning som är mer direkt riktad motarbetsmarknaden. Det behöver ocksåskapas påbyggnadsutbildningar för elever från tvååriga yrkesutbildningar. Det har hävdals i debatten atl en nyutbildningsorganisation skulle behövas föratt åstadkomma yrkesinriktade utbildningar av nämnda slag. Jag delar inte denuppfattningen utan anser att dagens organisation av gymnasieskolan och högskolan ger godaförutsättningar för den ulveckling av utbildningens innehåll som jag vill sätta i främsta rummet. 1984/85:100 Bilaga 10 31 emellertid en ökad helhetssyn pä gymnasieskolaoch högskola. Ett exempel pä detta är den arbetsgmpp som jag förra årettillkallade för att biträda departementet med att se över behovet av kortareleknisk ulbildning byggd på gymnasieskolan. 1 en första etapp hargmppen koncentrerat sig pä behovet av utbildning som bygger på gymnasieskolanstvååriga linjer inom teknisk och industriell sektor. Gmppen har konstaterat attdet nuvarande utbildningsutbudet för ungdomar i gymnasieskola och högskola inteär fillräckligl. Påbyggnadsutbildningar saknas helt på vissa yrkesinriktadelinjer i gymnasieskolan. 1 högskolan finns det i stort sett endast en linje,driftteknikerlinjen, som har utformats för att utgöra en naturlig påbyggnad påyrkesinriktad gymnasial utbildning. Yrkesteknisk högskoleutbildning har byggtsut alltmer, men är inte avsedd att vara en ungdomsutbildning. Enligt min mening är detviktigt att även ungdomar med yrkesinriktad gymnasial utbildning får möjlighettill fortsatta studier i högskolan. En sådan möjlighet kommer att ha en gynnsameffekt på rekryteringen till gymnasieskolans Tl-sektor. En kombination avyrkesinriktad gymnasieutbildning och kortare högskoleutbildning kan för mångautgöra ett gott alternativ till ingenjörsutbildning i gymnasieskolan. På grundvalav arbetsgruppens förslag kommer jag därför i det följande att förorda att enny tvåårig högskoleutbildning, produktionsteknikerlinjen, inrättas nästa budgetårför studerande från gymnasieskolans Tl-sektor. Genom att en sådan linjeförläggs till högskolan skapas förbättrade möjligheter lill utveckling av deyrkesområden som svarar mot de industriellt inriktade tvååriga linjerna igymnasieskolan. Jag nämnde i detföregående behovet atl sprida utbildningsinsatserna på etl sådant sätt att dentekniska utvecklingen inte leder lill en polarisering på arbetsmarknaden mellangrupper som fär respektive inte får del i utvecklingen. Det är i dettaperspektiv som frågan om en bred datautbildning skall ses. Dalautbildning blir oftaspecialiserad och vänder sig då fill en relativt snäv målgrupp. Det är viktigtatt det vid sidan av denna specialistutbildning även kommer till stånddatautbildning som vänder sig lill en bredare krets av människor. Skälen föralt låta göra en särskild utbildningsinstats i datateknik för kortutbildaderedovisades i 1984 ärs kompletteringsproposiiion (prop. 1983/84:150). Pägrundval av förslagen i propositionen har även inletts en försöksverksamhet där5000 personer får genomgå en allmän grundläggande datautbildning om ca enmånad. Av dessa får I 000 personer även genomgå elt andra sleg med upp till 3 månaders yrkesinriktad vidareutbildning. Det fortsatta arbetet medplanering av den särskilda utbildningsinsatsen bedrivs under ledning av ensärskild arbetsgrupp i . 1 sammanhanget skall även beaktaseffekterna av regeringens förslag om förnyelsefonder. Som framhållils i proposifionen om förnyelsefonder Prop.1984/85:100 Bilaga 10 32 1984/85:86) är del angeläget att, då fondernautnyttjas för utbildning, särskild hänsyn tas lill de gmpper av anslällda somhittills fått liten del avutbildningsresurserna. Den snabba tekniskautvecklingen ställer slora krav på att den tekniska utbildning som gespå T-linjen i gymnasieskolan förnyas och utvecklas i takt med arbetslivets behov. Jag kommer idet följande atl föreslå en begränsadförsöksverksamhet som innebär att årskurs 3 blir sammanhållen och att utbildningstiden förlängs. Det blir dämöjligl all förlägga miljöpraktikentill terminstid. Del ger även utrymme för fler specialiseringar och för projektarbete som ger eleverna bättre möjligheteratt hälla kontakt med arbetsplatserna.Redan föregående budgetår påbörjades etl närmare samarbete mellan T-linjen och små- och medelsloraförelag. Samarbetet, som går under benämningen leknikservice, har stort allmänlintresse genom alt det visar på nyavägar för hur skolan kan närma sig arbetslivet och hur man kan utnyttjasina resp. kunskaper och resurser i ett närmare samarbete. I del följande föreslår jag en utvidgning av detlasamarbete. När det gällerhögskolan kommer jag att senare föreslå en kapacitetsökning av den tekniska utbildningen påolika nivåer. Utgångspunkten för minaförslag har varit den stora efterfrågan på personal inom data- och elektronikområdet men också behovet avkvalificerad personal inom andra områdenvars industriella betydelse ökar. Jag tänker då särskilt på produklionsleknik, underhållsteknik och teknisk s. k.managementutbildning. Jag har redan i detföregående berört mitt förslag om inrättande av en ny tvåårighögskolelinje, produktionsleknikerlinjen. Ökal utrymme för tekniskautbildningar skapas ocksä genom de förslag jag kommer atl föra fram omökning av antalet nybörjarplatser pä lokala linjer. Mot bakgrund av detökande behovet av underhållspersonal kommer jag att föreslå ytterligarenyböijarplalser pä driftteknikerlinjen liksom inrättande av en nyYTH-linje, underhållstekniklinjen. Jag avser även att förorda en utbyggnad av annan YTH. När det gäller civilingenjörsutbildninglägger jag i det följande fram förslag omatt öka antalet nybörjarplatser inom data- och elektronikområdet med . Denna ökning liksom de senaste årens ställer stora krav pä högskolans resurser och organisation. Föratt möjliggöra en sådan satsning harjag prioriterat lokal- och utrustningsbehoven inom detta område. Jag kommer härutöver att föreslå ålgärder föratl behovet av fortbildning ochvidareutbildning av ingenjörer skall kunna tillgodoses i ökad omfattning. Sammantaget innebär mina förslag enkraftig satsning på teknisk högskoleutbildning. Prop.1984/85:100 Bilaga 10 33 Utbildning, forskning och kultur har påolika sätl betydelse för den regionalautvecklingen i skilda delar av landel. Atl bidra till strävandena all åstadkomma regional balans är därför en uppgift också förutbildnings-och kulturpolitiken. En högutbildningsnivå hos mänga människor i alla delar av landel är en stor tillgångför vårt samhälle. Atl utbildningssystemet är väl utbyggt i hela landet är avväsentlig betydelse för den tekniska, ekonomiska och industriella utvecklingen.Den breda geografiska spridningen av utbildningsmöjligheterna är också av storvikt för de enskilda människorna. Deras möjligheter till ett socialt ochkulturellt rikt liv påverkas i hög grad av deras ulbildning. Ettdecentraliserat utbildningssystem med en geografisk spridning av utbildningsmöjligheterna bidrar därför till att minska ojämlikheten i samhället och till regional ulveckling i olika avseenden. Jag har i olikasammanhang framhållit högskolans betydelse för den regionalautvecklingen. De mindre högskoleenheterna har under den relativt korta tid deverkat blivit viktiga instrument för atl förbättra förutsättningarna för sina regioners ulveckling. De hargjort sig oumbärliga i sin regionsom en resurs för utbildning och kunskapsutveckling. De har också blivit ett viktigt instrument för mellanregionalutjämning. Av särskilt storbetydelse är de möjligheter till fortbildning och vidareutbildning som demindre högskoleenheterna erbjuder. En fungerande sådan utbildningsverksamhet förutsätter närhet,både för de yrkesverksamma som behöver denoch från näringslivets och den offentliga förvaltningens synpunkt. a. en förulsättning för det nödvändiga samspelet mellan arbetslivetoch utbildningsanordnaren. Det är i ökandeutsträckning ell problem för förelag utanför de stora högskoleorterna altrekrytera kvalificerad personal. Detta understryker angelägenheten avatt även kurser för kvalificerad fortbildning och vidareutbildning fär en bred geografiskspridning. Sådana kurser bör kunna anordnasvid mindre högskolor i samarbete med universitet och slörre högskolor. Enligt min mening ärdet nödvändigt för varie högskola uianför universitetsorterna atl haen bas för sin verksamhel i någon eller några allmänna utbildningslinjer som ärav betydelse bl.a. för utvecklingen av regionens arbetsliv. Lärarutbildningarna är viktigai detla avseende, dels därför atl detalltid finns en lokal eller regional arbetsmarknad, dels därför att de är 3 1984185. Prop.1984/85:100 Bilaga 10 34 en god grund för fortbildning och vidareutbildning inommånga områden, förutom förfortbildningen för skolväsendets behov. Många av de nyahögskoleenheterna har utvecklats på en bas av lärarutbildning. Flera avdem har fortfarande en slor del av sitt utbildningsutbud och därmed huvuddelen av sina basresurserinom detta område. Med hänsyn lill de förändringar i behovet av olikalärarkategorier som kan väntas är emellertiddenna bas inte tillräckligt stabil för att ensam garantera de berörda högskoleenheternas fortlevnad ochvidareutveckling. a. av deltaskäl bör de mindre högskolornas bas breddas mot främst de tekniska ochekonomiska områdena. Genom en sädan breddning och förändring avutbildningsutbudet bör dessa enheters roll som regional utvecklingsfaktoroch bas för teknikspridning kunna förstärkas ytterligare. Ekonomlinjen ellerdess basblock, som finns vid fiertalet av de mindre och medelsloraenheterna, är en betydelsefull grundläggande resurs härvidlag. Sådan kortareteknisk utbildning som jag redan berört och återkommer till idel följande bör också kunna vara av stor betydelse i detta sammanhang. Också samverkan inom civilingenjörsutbildningensram av del slag som bedrivs mellantekniska högskolan i (KTH) och högskolan i /bör kunna vidareutvecklas ochbidra till en teknisk profilvid vissa mindre högskoleenheter. En omstmkturering avde mindre högskolornas utbildningsutbud måste göras systematiskt ochplanmässigt och med utgångspunkt i de förhållanden, problem och behov som finns vidrespektive högskoleenhet och i dess närmaste omgivning. Enligt min mening måstede mera omfattande ingrepp i mindre och medelslora högskoleenheters verksamhetsom kan bli nödvändiga göras som ett led i en sådan omvandling och såledesåtföljas av en samtidig ulveckling av utbildning inom alternativa områden. Att arbeta framunderlag för den fortsatta utvecklingen av de mindre högskoleenheterna, i form av planer försädan omstmkturering som jag berört, ären viktig uppgift för UHÄ, för regionstyrelsema och naturligtvis för högskoleenheterna själva. Ansvaretför att förse regeringen med underlagför de nationella avvägningarna åvilar UHÄ, men att ta fram ett allsidigt underlag för ämbetets bedömningar börvara en naturiig uppgift förregionstyrelserna. Jag utgår från att högskolemyndigheternas fortsattaplaneringsarbete kommer att ge ett förbättrat underlag vad gäller olika högskoleenheternsframtida utveckling. Ett exempel på ettredan inlett arbete med förändring av utbildnings-stmkturen ärhögskolan i . Högskolan är relativt liten och har en alltför ensidiginriktning. Dess bas är därmed på alltför instabil. En stor del avhögkolans utbildningsutbud avser förvaltningslinjen och sociala linjen, sombåda är inriktade mot offenfiig verksamhet. Jag anser att det ärnödvändigt att högskolans kompetens vidgas mot de tekniska och ekonomiska områdena,sä att den kan bli ett stöd för bl.a. en industriell utveckling i området. Vidhögskolan finns kompetens inom det 1984/85:100 Bilaga 10 35 ekonomiska området, varför utbildningen medfördel kan vidgas inom detta område. Jag kommer därför i det följande atlföreslå all ulbildning skall ges pä ekonomlinjens basblock vid denna högskolafr.o.m. Det utvecklingsarbete avseende teknikspridning,som i bedriver i samverkan med bl. a. högskolanoch för vilket regeringen anvisat särskilda medel, är avstort intresse när del gäller att skapa förulsällningar för en önskvärdytterligare vidgning av utbildningsutbudet där. Även i fråga om forskningoch ulvecklingsarbete (FoU) har de mindre högskolorna visat sig spela en viktigroll för den regionala utvecklingen. De har inga fasta forskningsresurser menändå förekommer där en icke obetydlig forskningsverksamhet. Inriktningen avdenna verksamhet har ofta anpassats till lokala och regionala förutsättningaroch behov. Regeringen har i olikasammanhang framhållit vikten härav. 1 förra årels forskningsproposition (prop.1983/84:107) framhölls bl.a. alt forskning med regional anknytning i vissa fallbäst lorde kunna bedrivas vid dessa högskolor. Kontakterna mellan demindre högskolorna och det omgivande samhället är genomgående myckel goda. Förall ytterligare stärka dessa högskolors funktion av kontaktlänk mellanforskningen och del omgivande samhället anvisade , på regeringensförslag, under föregående riksmöle medel för en förstärkl basorganisation fördels kontakterna med olika intressenter utanför högskolan, dels systematiseradekontakter med högskoleenheterna med fast forskningsorganisation. All högskoleutbildningskall vila på vetenskaplig grund. Även utbildningen vid de mindre högskolornamåste därför på olika sätl anknytas till forskningen. 1 propositionen omforskning erinrades om de möjligheter som finns att främja forskningen vid dehögskoleenheter som inte har fasta forskningsresurser. Det gäller möjlighetenatt låta adjungerade professorer och forskarassistenter - efter beslut avvederbörande högskoleenhet med fasta forskningsresurser - förlägga sin verksamhet till annan högskoleenhet. Demedel som står till förfogande för att finansiera universitetslektorers(motsvarande) tjänstledighet för forskning har även kommit mindre högskolor ochderas lärare lill godo. I propositionen om ny arbets- och tjänsteorganisationför lärare i den statliga högskolan (prop. 1984/85:57) har regeringenföreslagit en särskild ordning för att dessa högskoleenheter även ifortsättningen skall ha tillgäng rörlig resurs för forskningsändamål. Vid sidan av de meratraditionella uppgifterna är olika slag av uppdragsverksamhet en växande delav högskolans verksamhel. En del av den kvalificerade fortbildning ochvidareutbildning jag berört i det föregående kan med fördel bedrivas i form avuppdragsutbildning. Samverkan med näringslivet och med statliga och kommunalamyndigheter förekommer såväl direkt som inom ramen för stiftelser och andramera organiserade 1984/85:100 Bilaga 10 36 Som jag lidigare berört kanomfattningen av högskolans uppdragsverksamhet väntas öka ytteriigare som enföljd av regeringens förslag om förnyelsefonder. Högskolans medverkan iulbildning som finansieras genom fonderna kan enligt min mening yllerligarebidra till atl stärka dess lokala och regionala förankring, inte minst genomatl del starka inslaget av lokall eller regionalt förankrade företrädare församhälls- och yrkeslivet i högskolans olika beslutsorgan bör ge särskilt goda förutsättningarför denna medverkan. Högskolans roll somregionalpolitiskl instrument har alll mer ställts iförgrunden. Den regionalpolitiska ulredningen ger i sitt betänkande (SOU1984:74) Regional ulveckling och mellanregional utjämning i hög grad uttryckför delta synsätt. Ulredningen menar alt regionalt motiverade satsningar påutbildning och forskning tillhör de viktigaste delarna i arbetet atl främja enönskvärd ulveckling i landels regioner. Den föreslår därför atl en del av ökadereguljära resurser för regionalpolitiken används för satsningar i högskolan.Utredningens förslag bereds f.n. i . Samverkan inom ramen fört.ex. regionala forskningsstiftelser av det slag som den regionalpolitiskautredningen behandlar förekommer redan och i ökande utsträckning. Inte baracenirala och regionala statliga organ utan även kommuner och landstingfinansierar sådan FoU-verksamhet, som ofta är av direkl betydelse förutvecklingen i respektive län. Etl exempel på sådan verksamhet är VärmlandsForskning- och Utvecklingsråd, till vilket regeringen under hösten 1984anvisat särskilda medel för kunskapsöverföring och teknikval i småföretag inomområdena materialval och odling av mikroalger. Att forskningen ochutbildningen, inle minsl vid de mindre högskoleenheterna, har en viktig rollför näringslivsutvecklingen har ocksä framgått av den analys som statensinduslriverk på regeringens uppdrag har gjort av de handlingsprogram för detindustrifrämjande arbetet på länsnivån (regionala induslriprogram) somlänsstyrelserna redovisade till regeringen (SIND PM 1984: 3).Liknande erfarenheter har gjorts inom ramen för det uppdrag att medverka iutbildningsplaneringen som länsstyrelserna gavs av regeringen ochsom redovisats . Länsstyrelsernasmedverkan i utbildningsplaneringen har bl.a. bidragit till en ökad lokal ochregional samverkan över de institutionella gränserna i utbildningssystemel. Ensådan samverkan är av flera skäl angelägen. En ökad samordning och samplaneringav ulbildningsinsatserna mellan olika huvudmän bör kunna leda till en ökadeffektivitet i utnyttjandet av de samlade resurserna. 1 flera fall har ävenregionstyrelser tagit initiativ lill sådan samverkan. Enligt min mening är dettaen uppgift som regionstyrelsema är väl lämpade för. Också inom gymnasieskolanoch vuxenutbildningen görs insatser av direkt betydelse för den regionalautvecklingen. Bl.a. för att de samlade 1984/85:100 Bilaga 10 37 resurserna i gymnasieskolan och komvux skallkunna utnyttjas mera effektivt kommer jag i del följande all föreslå altöverföringar av resurser i båda riktningar mellan gymnasieskolans s. k. lillaram och komvux skall kunna göras i vissa fall. Är 1982 gav regeringen uppdrag att inventera utbildningsbehov hos vuxna i glesbygden samt altutarbeta kursplaner för företagsutvecklande respeklive glesbygdsanpassadeyrkesinriktade kurser inom vuxenutbildningen. Enligt vad jag erfarit kommer SÖinom kort att lämna sin andra delrapport med anledning av della uppdrag. 1rapporten redovisas dels länsbaserade inventeringar, dels vissaförsöksverksamheter. Pä gmndval av vad som framkommit i invenleringsarbeletframläggs även vissa konkreta förslag. Försöksverksamhet med s.k. regionalt arbetsmarknadsanknutna specialkurser (päbyggnadsutbildningar) igymnasieskolan har sedan budgetårel 1983/84 pågått i fem län.