prop · G803107 · 1984-12-31 00:00:00 — Inte heller dessa förslag leddetill lagstiftning. Omavgiflsskyldighelen kopplas direkt till att handredskapsfiskel släpps frittkommer endast de som fiskar med handredskap i enskill vatten i de aktuellavattenområdena att vara avgiftsskyldiga. De som kommer i direkt åtnjutande avreformen får då också betala för den. En annan lösning vore att införa enallmän fiskevårdsavgift och hell avgiftsfinansiera det statliga stödel ullfritidsfisket. Det finns emellertid redan anslag för sådant slöd tillfritidsfisket som inte är knuiet till den aktuella reformen. Ersättningar tillfiskevaltenägare och kostnader för fiskevårdande ålgärder på grund av frisläppandetkommer endast att tillgodose fritidsfisket i de områden som berörs av reformen.De som redan fiskar med stöd av frifiskerätl, med nät i de aktuella områdenaoch med handredskap och andra redskap i övriga 1984/85:107 52 frifiskeområden,torde inte uppleva det utökade handredskapsfiskel som någon fördel som man ärberedd atl belala en avgift för. 1 stället får man räkna med alt många som nufiskar med stöd av frifiskerätt skulle uppfatta en avgifisskyldighei för demsom en orättvisa. De skulle förmodligen anse att de fick belala för en reformsom endast andra fick glädje av. Om en avgift uppfattas på detla säll finns delen stor risk för att många inle fullgör betalningsskyldigheten. skulle isin lur kunna äventyra hela finansieringen av reformen. Vidare blirkontrollmöjligheterna synnerligen begränsade om alla landets vallenområden,inklusive allt sölvalten, skall övervakas. Avdessa skäl framsiår det som mesl lämpligl och ändamålsenligt alt begränsaavgiflsskyldighelen lill de områden och de redskap som omfattas av detföreslagna frisläppandet av handredskapsfiskel. 1 den mån inskränkningar i detredan befinlliga stödet lill frilidsfisket kan bli nödvändiga i framliden, kanemellertid frågan om en allmän fiskevårdsavgifi få las upp på nytt. Fören bedömning av slorleken av intäkterna kan nämnas all fiskevat-lensutredningeni sill belänkande (SOU 1978: 75) beräknade anlalel hand-redskapsfiskare lill335000 vid , ca 28000 vid , ca 11000 vidGotland och ca 100000 i de , dvs. sammanlagt ca 475000 personer.Av dessa kan 1/5 eller ca 95000 antas vara fiskerättsägare. Om uppgiflerna ifiskevaUensutredningens betänkande är korrekta skulle anlalel avgiftsskyldigauppgå lill ca 380000 personer. Iförslag som har lagls fram på områdel har ofta framförts atlfiskevårdsavgifiens sloriek inle får avskräcka någon från atl fiska. Dennaprincip bör gälla även . Å andra sidan finns del inle anledning all sättaavgiften så lågt atl den blir helt obelydlig. I sammanhanget bör beaktas attandra kostnader, som ofta är förbundna med fritidsfiske, kan uppgå lillbetydande belopp. Det rör sig om kostnader för redskap, övrig utrustning ochtransporter m. m. Del är angeläget alt avgiften räcker till för att ersättaenskilda fiskevattenägare för inskränkningar i fiskerätten och även blir ellbetydande tillskott till fiskevården utan alt för den skull innebära någonsärskild uppoffring för den enskilde. Mol denna bakgrund framstår del somskäligt att avgiften inte undersliger . och inle heller överstiger 100 kr.om året. En avgift i denna storleksordning får anses tillräcklig för atlfinansiera kostnaderna för reformen, även om anlalel betalande inte skulle blifullt så stort som fiskevattensutredningens beräkningar ger anledning att anta. Föratt förenkla administrationen och då det är av att medel snabbtflyter in bör det vara möjligl alt betala fiskevårdsavgift isänder. För att stimulera till sådan betalning bör den fiskande få en rabatt omhan betalar . Vidare bör del av rekreationspolitiska skäl vara Prop.1984/85:107 53 möjligt atl betala en familjeavgift, dvs. en avgift somgäller för alla medlemmar i elt hushåll. För stålen är del en fördel alt medel flyter in så snartsom möjligt. Då finns del på ell tidigt stadium särskilt avsatta medel altbetala ul när ersättningar bestäms lill enskilda fiskerätlsinnehavare. Dessulomskapas förutsättningar för att planera fiskevårdsarbelet på . Ävenför den fiskande har en flerårsbetalning fördelar. Han får en rabatt och hankan undgå ev. avgiftshöjningar som kan komma att bestämmas somhans betalning gäller. Regeringen bör lämpligen kunna bestämma avgiftens storlek.En motsvarande ordning gäller för jaktvårdsavgiften. 1 lidigare lagförslag har funniis regler om undantag frånavgiftsplikten. Även nu bör övervägas att befria några kategorier fiskande frånavgifts-skyldighet. Som framgår av vad som sägs nedan skall den som fiskarutan alt ha betalt avgifl kunna ådömas böter. Med hänsyn till all gränsen förstraff-myndighet enligt 33 kap. 1 § är är avgiflsplikt förden som inle uppnåll denna ålder utan betydelse. Det framsiår som rimligt atl den som fiskar på egel vatienskall vara befriad från skyldighet att betala avgift. Den som fiskar med stödav upplåtelse på grund av ett särskilt avtal med fiskerättsägaren bör dock intevara befriad från avgifisskyldighei. Den som på uppdrag av en myndighet för undersökningsändamålfiskar i tjänsien bör nalurliglvis inle i sådan egenskap vara avgiflsskyldig.Detta behöver dock inle anges i lagtexten. Med hänsyn till alt avgiftsskyldighelen endast avserhandredskapsfiske behövs ingen regel om avgifisfrihel för yrkesfiskare. Svenskeller norsk same har räll alt enligt särskilda bestämmelser fiska i vissa delarav landet. Dessa delar av landel omfattas emellertid inte av frisläppandet.Någon undantagsregel avseende samer behövs därför inte heller. hardiskuterats att undanta fiske med metspö från avgiflsskyldighelen. Sådant fiskekan dock under vissa omständigheler ge ett väl så slort ulbyte som fiske medl.ex. spinnspö och bör då inle vara undantaget från avgiftsplik-len. har föreslagits atl betaldafiskevårdsavgifter skulle förvaltas av en särskild fiskevårdsfond. Enligt förslag borde fondmedlens användninganförtros åt en särskild fondstyrelse med representanter för del allmänna,. kommunförbundet, landstingsförbundet, fritidsfiskarna ochfiskevat-tenägareförbundel. Riksrevisionsverkel (RRV) anförde i sitt remissyttrandeöver förslag atl en särskild fiskevårdsfond innebär en form avspecialdestination. som enligt RRV:s mening inte ligger i linje med de av riksdagenantagna principerna för moderniseringen av det statliga budgetsystemet. Prop.1984/85:107 54 RRV föreslog atl avgiftsmedlen istället skulle las uppunder budgelens inkomslsida och atl anslag för molsvarande ändamål skulleanvisas för att disponeras av . De medel som kommer atl belalas in i avgift bör i förstahand gå lill ersättning i pengar eller kompensalion i form av bidrag tillfiskevårdande ålgärder till fiskevatlensägare på grund av allhandredskapsfiskel släpps fritt. Återstoden bör användas till fiskevårdandeåtgärder i allmänhet och andra åtgärder som främjar frilidsfisket. Ersättningar till fiskevatlensägare kommer atl betalas utdirekl från statskassan. För delta ändamål behöver alltså inte en fond bildas. Inle heller för bidragen lill fiskevårdande åtgärder börnågon ny organisation bildas. Bidragen bör i stället beslutas avfiskeristyrelsen eller fiskenämnderna. Regeringen bör utfärda deverkställighelsföreskrifier som behövs. I lagtexten bör anges att avgiftsmedlen skall användastill atl främja fiskevården och till andra ändamål som har samband medfritidsfisket. 3.4.3 Betalning av avgiften Betalning av fiskevårdsavgifter bör ske till ell särskiltpostgirokonto. Därigenom får staten kännedom om storieken av det belopp som harinbetalals och den enskilde etl bevis om atl han har betalat sin fiskevårdsavgift(frifiskekorl). I kombination med möjligheten att betala avgifl för flera årblir detta ell enkelt syslem alt administrera. bör i samarbetemed organisationerna på fiskels område i erforderlig utsträckning informeraoch påminna allmänheten om skyldigheten att betala fiskevård savgift. Regeringen kan ulan någol särskilt bemyndigande meddelasärskilda bestämmelser om sättet för inbetalning m. m. 3.4.4 Kontroll och till.syn Del är inte möjligt att fullsländigl kontrollera atlsamlliga betalar avgift som är skyldiga alt göra del. Detsamma kan sägas omåtskilliga andra bestämmelser i den fiskerätlsliga lagstiftningen. Del är dåinte samhällsekonomiskt motiverat att avsätta särskilda resurser förövervakningen av att de som fiskar med handredskap i de aktuella områdena harbetalat avgiften. Åtminstone bör särskilda resurser för tillsyn inle anslåsförrän man kunnat konstalera väsentliga försummelser i fråga om inbetalningenav avgifterna eller i övrigt en bristande respekt för bestämmelser som skalliakttas när det fria handredskapsfisket bedrivs. Kostnaderna för en utökadövervakning skulle f.ö. få tas från medel som inbetalas i fiskevårdsavgifter. Genom att omfattningen av insatserna för fiskevårdandeåtgärder blir direkt beroende av storieken av inbetalda avgifter ligger det istor utsträckning i de fiskandes intresse all fullgöra sin skyldighet. Dettaär en god förutsättning för att systemet skall fungera väl ulan någon förstärktöver- Prop.1984/85:107 55 vakningsorganisation.Detta gäller i synnerhet som man kan ulgå från all - nu liksom när förslag lades fram - ställer sig bakominförandet av fiskevårdsavgiften. En aktiv informations- och propagandainsatsfrån förbundet framsiår som särskilt angelägen i delta sammanhang. Omfiskevårdsavgifter inle betalas i erforderlig omfallning finns del en risk föratl fiskevårdande åtgärder inte kan vidtas i önskvärd utsträckning. Statensåligganden mol fiskevattenägarna på grund av atl handredskapsfisket släppsfrilt måste nämligen fullgöras i första hand. Med hänsyn lill den tidigareredovisade beräkningen av intäkterna kan dock denna risk inte anses sannolik. Ifråga om kontrollen bör dock en särskild bestämmelse införas. Den som fiskarbör medföra ett bevis om all fiskevårdsavgifien har betalats (frifiskekortet).Detla skall på begäran uppvisas för den som enligt särskilda beslämmelserutövar fisketillsyn. Deförseelser som kan bli akluella är alt man fiskar utan atl ha betalat avgifteller alt man inte medför bevis om atl avgift har betalals. Med hänsyn lill altdet här är fråga om rättsligt sett bindande regler bör en sanktion finnas med isyslemel. Då fiskevårdsavgifien ulgår med elt förhållandevis blygsamt belopplangerar förseelserna den nedre gränsen för vad som bör vara kriminaliserat.Man kan därför diskutera en sanktionsavgift i stället för bötesstraff.Förfarandel i samband med ultagande av en sådan avgifl riskerar dock atl blitämligen tungroll i förhållande till slorleken av sanktionsavgiflen. Den mesllämpliga påföljden är i slällei etl lågl böles-strafi". Ienlighet med det anförda har upprällats förslag till 1. lagom ändring i lagen(1950:591) om räU lill fiske, 2. lag om ersällning för intrång ienskild fiskerätt, 3. lag om fiskevårdsavgifi. Förslagenhar fogats till denna promemoria som en bilaga. 5.1Förslag till lag om ändring i lagen (1950:596) om rätt tili fiske Vidkusten av kommun i län, Slockholms län, ,, län, och saml i ,, , och i 1984/85:107 56 Jämtlandfår svenska medborgare, utöver vad som följer av 7-11 och 14-20 §§, fiska ienskill vatten med metspö, kaslspö, pilk, pimpel och liknande redskap som försfrån hand och beslår av lina med en eller etl mindre antal krokar(handredskapsfiske). Myndighelsom regeringen beslämmer får på begäran av innehavare av den enskildafiskerätten förbjuda fritt handredskapsfiske i elt område där tillgången påfisk är begränsad. Enligtförsta stycket i paragrafen får allmänheten rätl till frifiske med handredskapi vissa områden. Paragrafen har kommenterats utförligt i avsnitt 3.1. Tillhandredskap räknas enligt paragrafen metspö, kaslspö, pilk, pimpel och liknanderedskap som förs från hand och beslår av lina med en eller elt mindre antalkrokar. Vad som skall avses med ett mindre antal krokar kan variera mellanolika områden beroende på det traditionella handredskapsfisket. I vissutsträckning bör därför frågan överlämnas åt rättstillämpningen. Flera än liokrokar kan dock aldrig rymmas under uttrycket "etl mindre antal". Omdet fria handredskapsfiskel medför risk för ulfiskning av en art, får enligtandra stycket myndighet som regeringen bestämmer på begäran av innehavare avenskild fiskerätt förbjuda allmänhetens fria handredskapsfiske i det områdedär tillgången på fisk är begränsad. Sådani förbud bör meddelas avlänsstyrelsen. Rätlentill handredskapsfiske tillkommer enligt paragrafen endasl den som är svenskmedborgare. Belräffande utländska medborgare hänvisas till 21 §. Utlänning,som är stadigvarande bosall här i riket är likställd medsvensk medborgare med avseende på fiske enligt föreskrifterna i 6-20a§§. Iövrigt må den som ej är svensk medborgare bedriva fiske enligt nämndaföreskrifter endast i den mån regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer så medgiver. Förstastycket har ändrats. Utlänning, som har bott i landet :>edan minst två årfår enligt lagändringen fiska med handred skåp i samma omfattning som svenskamedborgare. I övrigt är paragrafen oförändrad. Detta innebär, för andrautlänningar än de som har bott i landel sedan minsl , att del behövs ettmedgivande enligt 21 § andra stycket FL för atl de skall komma i åtnjutande avreformen. Det ankommer på regeringen att besluta om sådant medgivande skall gesen generell utformning på samma sätt som skett beträffande vissa andra områden(27 § fiskeriförordningen) eller om Ullstånd skall lämnas av ivarje enskill fall (28 § fiskeriförordningen). 1984/85:107 57 Tillförekommande av att fiske som är förbehållet innehavare av enskild fiskerätthindras eller skadas genom fiske som utövas med stöd av 6-9 eller 11 § fårregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifterrörande längden av de redskap som därvid får användas och avståndet mellan demsamt meddela förbud mot att utsätta skolar, nät eller annal fiskeredskap inomvisst avstånd från notvarp som utmärkts med märke som fastställs av myndighetsom sagts. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får också i annal fall än i förstastycket sägs meddela de föreskrifter som behövs för att förebygga att fiske medfasta redskap och nät som utövas med stöd av enskild fiskerätt hindras ellerskadas genom fiske som får bedrivas utan slöd av sådan fiskerätt. Iparagrafen har första stycket ändrats redaktionellt och andra stycket ändrats isak. Föratt förebygga att skador vållas på fiske som utövas med stöd av enskildfiskerätt med fasta redskap och nät genom allmänhetens frifiske får regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer meddela de föreskrifter som behövs.Tidigare kunde föreskrifter endast meddelas till skydd för fasta redskap.Avsikten med den nu gjorda lagändringen är främst att förhindra skador påyrkesfiskares redskap till följd av det fria handredskapsfisket. Det böröverlämnas åt all meddela sådana föreskrifter. Dennalag skall inte tillämpas i den mån den strider mot föreskrifier som harmeddelats med stöd av naturvårdslagen (1964:822). Omfiskevårdsområde samt samernas rätt till fiske i vissa delar av landet gällersärskilda bestämmelser. Enligtförsta stycket i paragrafen gäller etl generelll företräde för föreskriftersom meddelas med stöd av naturvårdslagen (1964:822) framför den fiskerättsligalagstiftningen. Som exempel kan nämnas att föreskrifter för elt naturreservat,som är beläget inom ett område där frifiske är tillåtet, upptar förbud förallmänheten att fiska med handredskap. I fråga om förhållandel tillnaturvårdslagen innehöll FL tidigare endast en upplysning om att särskildabestämmelser gällde för nationalparker. Andrastycket innebär ingen saklig nyhet. 5.2Förslag till lag om ersättning för intrång i enskild fiskerätt Medförbestämmelserna om handredskapsfiske enligt 20 a § lagen (1950:596) om rätl tillfiske att pågående användning av enskilt för fiske avsevärt försvåras,har fiskerättsinnehavaren enligt denna lag räll lill ersättning av staten förden skada han lider. Rätllill ersättning föreligger inle i fråga om sådani enskilt fiskevatten som ägsav kommuner eller landstingskommuner. 1984/85:107 58 Paragrafeninnehåller den grundläggande regeln om när ersättning skall betalas Ullenskilda fiskerättsinnehavare på grund av allmänhetens rätt till fiske medhandredskap längs och , vid samt ide . Ersättning skall betalas ut om det fria handredskapsfisketmedför att pågående användning av enskilt vatten för fiske avsevärt försvåras.Innebörden av bestämmelsen har i den allmänna motiveringen angetts i avsnitt3.2.1. Med fiskerätlsinnehavare avses endasl den som fiskar med stöd avenskild fiskerätt. Vem som får fiska med stöd av enskild fiskerätt framgår av5§ FL. Den i paragrafen angivna ersättningsnormen skall tillämpas inte bara avdomstolarna utan också vid de frivilliga uppgörelser som har föreslagits ipromemorian. Enligtandra stycket skall ersättning inte betalas i fråga om sådani enskillfiskevatten som ägs av kommuner eller landstingskommuner. Denna bestämmelsehar kommenterats i avsnitt 3.2.2. Av vad som där sägs framgår attförutsättningar för ersättning till kommuner eller landstingskommuner inteheller bör föreligga om dessa arrenderar och upplåter vatien som ägs av annan. Ersättningbestäms i pengar att betalas på en gång eller, om det finns särskilda skäl, medårliga belopp. Om del är lämpligt skall ersättningen utgå i form av bidrag tillden ersättningsberättigade för fiskevård och andra ålgärder som främjarfritidsfisket i den mån sådana åtgärder inle bör vidtas genom fiskeristyrelsensförsorg. Enligthuvudregeln skall den ersättning som tillkommer en fiskerättsinnehavarebelalas med ett engångsbelopp, öm särskilda skäl finns kan dock ersättningenbetalas med årliga belopp. Ett sådant fall kan vara när en yrkesfiskare skallkompenseras för ett årligt inkomstbortfall. Enligthuvudregeln skall ersättning alltså betalas i pengar. Kompensation för enskada som skall ersättas kan dock i slället utgå i form av bidrag tillfiskevård och andra åtgärder som främjar fritidsfisket. Bestämmelsen harlidigare kommenterats i avsnitt 3.2.3. Med hänsyn till omständigheterna fåravgöras om bidrag till fiskevårdande åtgärder skall betalas tillfiskerättsinnehavaren eller om det är mera ändamålsenligt alt fiskeristyrelseneller vederbörande fiskenämnd direkt ombesörjer alt lämpliga åtgärder vidtas.Utsättning av fisk torde vara den fiskevårdande åtgärd som oftast kommerifråga. Bidragen kan också avse kostnader för bildande av fiskevårdsområden,andra fiskevårdsåtgärder som främjar fritidsfisket och serviceanläggningar förfritidsfiskets behov. Vadsom sägs i paragrafen bör vara vägledande även när frivilliga överenskommelserförhandlas fram. Anspråkpå ersättning skall framställas före utgången av hos fiskeristyrelsen.Annars är rätten till ersättning förlorad. 1984/85:107 59 somför statens räkning beslutar om ersättningsfrågor skall, när ett ersättningsanspråkframsiår som grundat, genom förhandlingar söka träffa överenskommelse med densom framställt anspråket. Förfarandelvid handläggningen av ersättningsfrågor har behandlats i avsnitt 3.2.3. I dennaparagraf anges att anspråk på ersättning skall framställas hosfiskeristyrelsen. Del ankommer på styrelsen att meddela beslut iersättningsfrågor. Beslutanderätten kan dock delegeras, se 5 §. Ett ersättningsanspråksom uppenbarligen saknar grund bör avslås på ett tidigt stadium. Som exempel påsådana fall kan nämnas atl fiskerättsinnehavaren inte har hafl några inkomsterföre frisläppandet av handredskapsfisket eller atl den förlorade inkomstenuppgår till ett så ringa belopp att det uppenbarligen inte är ersättningsgillt.Om det finns anledning alt anta att ersällning bör utgå skall förhandlingar lasupp i syfte alt åstadkomma en frivillig uppgörelse. Ården som framställt anspråk på ersättning inte nöjd med fiskeristyrelsensbeslut, får han väcka talan vid den fastighetsdomstol inom vars områdefiskevattnet är beläget. Sådan talan skall väckas från den dagdå styrelsens beslut meddelades. Annars är rätten till talan förlorad. Omöverenskommelse som sägs i 3 § inte träffas, har fiskerättsinnehavaren enligtdenna paragraf möjlighet att väcka talan vid fastighetsdomstol. Skulle någonväcka talan direkt vid fastighetsdomstol utan alt först framställa anspråk hosfiskeristyrelsen skall rättegångshinder anses föreligga. Kammarkollegietskall föra statens talan i mål om ersättning. Vid talans utförande fårkollegiet anses såtillvida bundet av fiskerimyndighetens beslut alt anspråketmåste medges till den del del godkänts av myndigheten. Fiskeristyrelsenfår uppdra ål en fiskenämnd alt fullgöra vad som enligt denna lag ankommer påstyrelsen. Fiskeristyrelsenkan delegera handläggningen av ersättningsfrågor till en fiskenämnd. 1 avsnitt3.2.3 har angetts när delegering bör förekomma. Ett beslut om delegering kanavse ett enstaka ersättingsärende eller en grupp av sådana ärenden. Omlalan om ersättning ogillas men käranden har haft skälig anledning all få sintalan om ersättning prövad av domstol, kan domstolen förordna all staten skallersätta honom hans rättegångskostnader eller att vardera parten skall svara försina koslnader. 1984/85:107 60 Paragrafeninnehåller bestämmelser om fördelning av rättegångskostnad. Bestämmelserna,som motiverats i avsnitt 3.2.3, gäller endast för sådana ärenden som handläggsav fastighetsdomstolen. Av 2§ lagen (1969:246) om domstolar i fasUghetsmålföljer att allmänna bestämmelser om rättegångskostnader skall tillämpas i defall som inte särskilt angetts i paragrafen. I fråga om förfarandet hosfiskeristyrelsen eller i fiskenämnd gäller enligt vanliga förvaltningsrättsligaprinciper att en sökande själv får stå för sina kostnader. Beslutav eller fiskenämnd enligt denna lag får inte överklagas. Paragrafeninnebär att beslut av eller fiskenämnd i ärenden som gällerersättningsfrågor inte får överklagas i adminislraliv ordning. Som framgår av4 § är det i stället möjligt atl väcka lalan vid fastighetsdomstol. Inkomstersom erhållits till följd åv åtgärder som vidlagits efter den 1 mars1984 skall inte ligga till grund för ersättning enligt denna lag. Inkomsterfrån enskih fiskevatten som erhållits på grund av åtgärder som vidtagits efteroffenUiggörandet av denna promemoria är enligt punkt 2 iövergångsbestämmelserna inte ersäitningsgilla. S.3Förslag till lag om fiskevårdsavgift Densom fiskar med handredskap på enskilt vatten vid kusten av kommun iUppsala län, , , , län,och lin samt i , , , ochStorsjön i är skyldig att belala en åriig avgifl (fiskevårdsavgift)med elt belopp som regeringen bestämmer. Medelsom inflyter i fiskevårdsavgift tillfaller staten och skall användas till atlfrämja fiskevården och till andra ändamål som har samband med fritidsfisket. Enligtförsta stycket skall den som fiskar med handredskap på enskilt vatten i deområden som nämns i den nya 20 a § FL betala en åriig fiskevårdsavgift. Medhandredskap avses här samma slags redskap som i 20 a § FL. Det ankommer påregeringen att bestämma fiskvårdsavgiflens storiek (se avsnitt 3.4.4).Bestämmelser om detla liksom beslämmelser om sättet för inbetalning m.m., vilkaregeringen kan utfärda utan särskilt bemyndigande, kan tas in ifiskeriförordningen (1982:126). Iandra stycket anges att inbetalda medel tillfaller staten och att medlen 1984/85:107 61 skallanvändas för att främja fiskevården och till andra ändamål som har samband medfritidsfisket. Häri inbegrips också ersällningar ål enskilda fiskvattenägareenligt den särskilda lagen om ersättning för intrång i enskild fiskerätt.Lydelsen av paragrafen har valls med tanke på all fiskevårdsavgift avsesförekomma också sedan samtliga ersätlningsfrågor slutligt handlagts. 1. densom är , 2. densom är innehavare av enskild fiskerätt vid fiske i eget vatten. Paragrafeninnehåller undantag från skyldigheten alt betala avgifl. Vilka personer som ärinnehavare av enskild fiskerätt framgår av 5 § FL. Den som fiskar med stöd avupplåtelse av fiskevatlenägaren omfattas inte av avgiftsfriheten. Omfiskevatten ägs av en juridisk person föreligger avgiftsfrihet för den som iegenskap av ställföreträdare för den juridiska personen får fiska med stöd avenskild fiskerätt.