prop · G803115 · 1984-12-31 00:00:00 — Riksdagenbeslutar om i vilka orter industricenteranläggningar skall byggas. Del ankommersedan på regeringen att, efter framställning av stiftelsen, besluta när byggenskall påbörjas och i samband därmed besluta om medel för projekten. Om behov avextraordinära insatser för att täcka merkosinaden för uppförande eller drifluppstår bör förslag till åtgärder dock föreläggas . Stiftelsensverksamhet skall drivas utan vinstsyfte. Hyran i industricen-teranläggningarnaskall ligga på en nivå som motsvarar de kostnader som förelagen kan räkna medom de bygger egna lokaler med regionalpolitiskt stöd. Finansieringen avanläggningama har därför i princip skett med maximalt lokaUseringsstöd samtkapitaltillskott till stiftelsen. Stiftelsens kosinader för driften avanläggningama skall läckas av hyrorna. Regionalpoliliskt moliverade kostnaderför stiftelsens verksamhet i form av exempelvis kosinader för alt rekrylerahyresgäster, för lomma lokaler och för hyresförluster kan dock läckas avstatsbidrag. För /85 har stiftelsen 4,2milj. för dessa ändamål. Sliftelsenslokaler skaU hyras ul till förelag som ökar sysselsättningen på orten och somdriver verksamheter som är berättigade till regionalpolitiskt stöd. Iundantagsfall får dock lokaler hyras ut till serviceförelag som inte ärstödberättigade om de bidrar lill utbudet av industriservice i vid mening inomanläggningama. Industricenteranläggningarfinns uppförda på åtta orter. Orterna (inom parentes anges del år näranläggningarna påbörjats), uppförd lokalyta, uthyrd yta, anlal hyresgäster samlantal sysselsatta hos dessa framgår av följande sammanslällning som avsersituationen . Ange (1980) 'Dessutom 90 AMU-elever. Frånverksamhetens slart har investerats sammanlagi ca 350 milj. kr. Härav har 217 milj. kr. finansierats med lokaliseringsbidrag/avskrivningslån,35 mUj. med lokaliseringslån/annuiletslån och 98 milj. kr. genomkapilallillskolt lUl sliftelsen. gäller atl avinvesteringskostnaderna skaU finansieras på den öppna kredilmarknaden. Stiftelsenhar ell kansli i med nio anställda. För de delar av dess verksamhelsom inle täcks av hyror får sliftelsen ell åriigl statsbidrag. Delta /85 till 3,6 milj. kr. Betydelsenav en kreativ förelagsmiljö kan enligt min bedömning vänlas bli aUt större föratl driva framgångsrik industriell verksamhet . Ökade krav påavancerad leknik inom induslrin, elt på gmnd härav ökat behov av kvalificeradutbUdning av företagsledare och anstäUda, elt ökat behov av närhet och kontaktmed marknaden m. m. hör lUl de behov som finns för företagsutveckling. Delfinns således risk för alt del blir svårare än att bedriva industriellproduktion på mycket små orter. inledde sin verksamhet kunde förelag med erbjudande omlokaler lill låg hyra relativt lätl lockas alt etablera sig i de nyainduslricentraorterna. Densedan dess låga invesleringsbenägenheten i svensk industri hardock negalivi påverkal viljan till nya satsningar och etablering bl. a. iindustricentraortema. De senasle årens förbättringar i della avseende har intenämnvärt ändrat fömtsättningarna på dessa orter. 1984/85:115 88 Samtidigthar ulbudel av hyreslokaler för företag ökat över hela landel, inle minsl pågrund av all kommunerna i ökad omfattning uppför industrilokaler för uthyrningpå för företagen fördelaktiga villkor. Inom del regionalpoliliska stödområdethar även sketl en utbyggnad av hyreslokaler med statligt slöd. Denna utvecklinghar medförl att stiftelsens uppgift blivil svårare och dess möjligheter alt nånu gällande mål för verksamheten med tillgängliga medel försämrats. Samtidigtkvarstår angelägenheten från regionalpolitisk synpunkt alt skapa ökadsysselsättning på dessa strategiska orter inom stödområdena.Induslricenleranläggningama utgör härvid utposter i industrifattiga regionermed mestadels stor ulflytining och arbetslöshet. Jaganser därför att verksamheten skall fortsätta som en statlig regionalpolitisksatsning, att nuvarande rikllinjer för finansiering av stiftelsensinvesleringar och administration i huvudsak skall ligga fast, att verksamheleni slörre utsträckning än f n. skall inriktas mot atl skapa en god förelagsmiljö,att i huvudsak befintliga resurser skall utnyttjas för all fortsättaverksamhelen , att en ökad ulhyrningsgrad skall eftersträvas samt att ingaindustricentra f.n. skall byggas på nya orter. Jagvill nu peka på några ålgärder som enligt min mening väsenlligl bör underiällaför stiftelsen all utveckla sin verksamhet på de orler där man harindustricenteranläggningar. Medhänsyn tiU den slora andelen lomma lokaler bör stiftelsen inle bygga nyalokaler eller expandera nuvarande förrän man med slörre säkerhel än hillillskan få dem uthyrda. Förall underlätta stiftelsens rekrylering av hyresgäster bör i fortsättningeninte samma krav ställas på atl dessa skall öka sysselsätlningen på orten. Ävenpå orten befintliga förelag som av andra orsaker behöver nya lokaler eller kanförbällra den industriella miljön i central bör kunna hyra lokaler avstiftelsen. LiksomhittUls bör alla typer av serviceföretag som kan bedömas vara av värde för attskapa en god industrimiljö kunna inrymmas i anläggningarna. Målel all skapa engod industrimiljö har ännu inle uppfyllts på någon orl. Endasl vid en avanläggningarna har försök gjorts att systematiskt realisera detla genom atthyra ut lokaler till hyresgäster inom servicesektorn, såsom bokföringsbyrå,revisionsfirma, advokatverksamhet, spedition, konslruk-tionsbyrå etc.Stiftelsen bör eftersträva atl skapa denna typ av industrimiljö på fleraorter. Iän högre grad än tidigare ser jag del som nödvändigl för stiftelsen atlsamarbeta med och stöttas av andra organ. Framförallt är del vikligl med ell intimt samarbete med de kommuner där stiftelsen haranläggningar. Redan nu samarbetar stiftelsen med kommunema på olika sätl.Hillillsvarande erfarenheter är att kommunen, inom ramen för den kommunalakompetensen i näringslivsfrågor måste siödja stiftelsens verksamhel för att denskall bli framgångsrik. 1984/85:115 89 Eltnära samarbete med och utvecklingsfonden i de län därindustricenteranläggningar finns ser jag ocksä som mycket angelägel. I samband med elableringav förelag i de områden där induslricenleranläggningama finns är del oftaaklueUt all bevilja regionalpoliliskt stöd. Del är mestadels sombeslutar om sådant. Del bör vara angelägel för länsslyrelserna atl härvidbeakta den resurs som industricentras lokaler ulgör. Förelag som inle harmöjlighel all bygga egna lokaler kan härigenom påverkas all etablera sig iindustricentra. är ofta nystartade företag eller expanderande sådana med allaproblem del innebär. Jag har tidigare föreslagit atl länsslyrelserna överlänsanslagel skall lilldelas resurser för företagsutveckling och atllänsstyrelsema normall bör anlila utvecklingsfonderna för bl.a. stimulering avföretagandet, produktutvecklings-, marknadsförings-och förelagsserviceinsalser.Del bör därvid finnas möjlighel för ulvecklingsfonden all underiällaverksamheten även för stiftelsens hyresgäster. Jag har här även föreslagit attlänsslyrelserna skall kunna tillföra utvecklingsfondema medel för allåstadkomma en lokal företagsservice i de regionalpoliliskl högsl prioriteradeområdena. Möjlighelema all förmedla sådan service till förelag i orter medindustricentra bör undersökas. börha möjlighel att kombinera sina kunskaper om och kontakter med den svenskaindustrin saml sina resurser för branschmässiga och småförelagsinrikladeinsalser med regionalpoliliska insalser för all uppnå effekler påindustricentraorterna. Verkel bör t. ex. kunna påverka företag atl söka sigtill dessa orter saml inom ramen för sin projektverksamhet initiera och stödjainsalser för atl främja ulvecklingen av de förelag som redan finns i industricentra. Sammanfattningav mina bedömningar: Sysiemel med lokaliseringssamråd med industriföretagenskall bli föremål för en översyn. Utredningsförslag.Den regionalpolitiska utredningen föreslår all lokaliseringssamrådel bör ulvecklaspå så sätt att del koncenlreras lill ett mindre anlal företag för all göra delmöjligt att föra mer djupgående diskussioner om möjlighelema alt förlägga vissexpansion liU de regionalpoliliskt priorilerade landsdelarna. Remissinstanserna:Del fåtal instanser som yttrat sig stöder förslaget all lokaliseringssamrådelbör utvecklas. Etl undantag är dock i sommotsätter sig alt samrådet används för att styra den privala tjänstesektornbort från . Minabedömningar: Regeringen och industriföretagens organisationer . 1984/85:115 90 Riksförbund- överenskom om all skapa ett särskiltlokaliseringssamråd mellan regeringen och de större industriföretagen. Motivetvar alt skapa en informell konlaktkanal direkl mellan regeringen och de sloraindustrikoncernernas företagsledningar för ulbyte av information om regional-och sysselsällningspolitiska frågor. En särskild delegation inomindustridepartementet svarar för kontakterna med dessa samrådsförelag. Riksdagenbeslöt senare atl systemet med lokaliseringssamråd skulle utvidgas till denprivata service- och tjänstesektorn (AU 1978/79:23, rskr 435). Detta samrådbedrivs numera av statens induslriverk och bör även fortsättningsvis bedrivas isamma former som f n. Samrådetmed industriföretagen omfattar i dagslägel ca 170 förelag/koncerner somvardera har mer än 500 anställda. De i samråd ingående företagen omfallar cahätflen av induslrisysselsättningen i . Enredovisning av erfarenhetema av systemet med lokaliseringssamråd lämnades i denregionalpolitiska propositionen 1982 (prop. 1981/82:113 s. 137-140). Näröverenskommelsen om samrådet träffades anlog man aUmänt att industrinsproduklion, sysselsättning och invesleringar skulle fortsätta atl ökakontinueriigt. Avsikten var att nyetableringar och expansionsinvesteringargenom lokaliseringssamrådet och med hjälp av regionalpolitiskt stöd så långlmöjligt skulle styras till sysselsätiningssvaga regioner. IndustrinsutveckUng under senare delen av 1970- och början av 1980-ta-let blev emellertidmindre gynnsam. Industriproduktionen sjönk tUl . Antaletindustrisysselsalia sjönk från 1049000 tiU 1983. Indusirinsanläggningsinvesteringar har sjunkit mycket kraftigt . Dettahar givetvis gett sämre fömtsättningar alt uppnå lokaliseringssamrådetsursprungliga syfte. Samrådet har därför i regionalpoliliskl hänseende främslkommit atl avse frågor med anknytning lill invesleringar vid befintligaarbetsställen, omlokaliseringar och förelagsrekonslmklioner. Antalet fall avrena nyetableringar eller filialutläggningar i gmppen av samrådsföretag harunder årens lopp varit myckel ringa. I praktiken har också det regelbundnasamrådet kommit all koncentreras lill ell urval av de företag som berörs avöverenskommelsen. Underår 1984 skedde en ökning av anlalel anslällda inom induslrin. I de störreindustriföretagen kan konstateras all ökningen av anlalet anslällda i huvudsakskedde i befintliga anläggningar. En evenluell fortsall uppgång avsysselsättningen inom de slörre förelagen kommer främst atl tillföraarbetstillfällen till företagens redan existerande produktionsenheter. Investeringarinom nya produktområden förväntas också ske i anslulning tUl befintligaarbetsställen. För della talar såväl effeklivilelsskäl som företagens strävanatl långsiktigt trygga sysselsältningen på orter där de redan är elablerade. 1984/85:115 91 Detär därför inte rimligt, trots en allmänl sett gynnsammare utveckling inomindustrin, att förvänta sig några mera belydande nyetableringar elleromlokaliseringar bland de förelag vilka är föremål för samråd. Samrådethar också inneburil alt överläggningarna med företagen gällt ett vidareindustripolitiskt och branschorienteral perspektiv. Genom all få lillgång tillinitierad och aktuell information om utveckhngen i de slörre industriföretagenhar regeringens kännedom om sådana akluella förhållanden inom industrisektornsom kan vara av betydelse vid ulformningen av industripolitiken förbättrats. Medhänsyn tUl att förutsättningama för verksamhelen med lokaliseringssamråd medindustriföretagen har förändrals avsevärt sedan den påbörjades samt attinrikiningen successivt förändrats anser jag del befogat att göra en översyn avsystemet med lokaliseringssamråd. Jag kommer i del sammanhanget också attöverväga frågan om all koncentrera samrådsverksamheten med industriföretagenlill elt mer begränsat antal företag. Sammanfattningav mina bedömningar: Glesbygdsinsatserna, som ulgör en betydelsefull del i densamlade regionalpoliliken, bör inriklas på alt la lill vara glesbygdensresurser och utvecklingsmöjligheter. Mot bakgmnd av de belydandesysselsättnings- och serviceeffekter som uppnåtts genom hittiUs gjordainsatser, bör insatserna intensifieras med förstärkt inriktning på offensivaoch utvecklingsinriklade åtgärder. Utredningsförslag:Glesbygdsdelegationen förordar en fortsatt offensiv och ulvecklingsinrikladpolitik för glesbygden och anser all denna skall bygga på en mobilisering avglesbygdens resurser. Remissinstanserna:Remissinstanserna är genomgående positivi inställda tiU den angivna inriktningenpå glesbygdsinsatsema. Minabedömningar: Regionalpoliliken måsle i fortsättningen än mer inriktas på attta till vara och utveckla olika regioners egna resurser. Särskilda insatser iglesbygd för att bäitre ta till vara glesbygdens egna möjligheter och resurser,för att öka vidareförädlingen av råvaror, för att öka samverkan mellanverksamheter och seklorer samt en satsning på ny och småskalig teknik blir dåexempel på viktiga inslag i en sådan pohlik. Insatserna bör vara offensiva ochutvecklingsinriklade och i hög grad bygga på en mobilisering av glesbygdensresurser så atl fömtsättningar skapas för sysselsättning och boende iglesbygd. Detta utgör en del av den allmänna politikens inriktning på att skapafuU sysselsällning i landel genom utnyttjande av alla produktionsresurser. Jagkommer senare atl föreslå en uppräkning av del 1984/85:115 92 anslagsom länsslyrelserna disponerar för regionala utvecklingsinsatser. Härigenomskapas ökal uirymme för glesbygdsinsalser. Närdel gäller insalser i glesbygd, så måsle först konstaleras alt glesbygd inte ärnågol entydigl begrepp. Del föreligger också stora skillnader mellanglesbygdsområdena i olika delar av landel vad gäller lillgång på service ochsysselsällning. Del finns områden som ligger relativt nära slörre orter, mensom i statistiska sammanhang betecknas som glesbygd. Dessa områden kan inteanses ha glesbygdsproblem, vilkel däremoi mindre tätorter på långt avstånd frånstörre tätorter ofta kan ha. Den mest utpräglade glesbygden, som kännetecknasav långa avstånd liU större orters sysselsättnings-fillfäUen och service, finnsi försia hand i de sju skogslänen. Det finns emellertid glesbygdsområden även iandra delar av landet och då särskilt i skärgårdsområdena, i , påGotland och i norta delen av . Föratl få en uppfallning om hur många människor som bor i utpräglad glesbygdgjordes 1981 en geografisk avgränsning avglesbygdsområden där hänsyn logs lill bl. a. pendlingsavstånd till slörrelälorter. I dessa områden inkluderades även mindre tätorter som låg långt frånslörre tätorter. På så sätl erhölls i grova drag sådana områden somförordningen (1979:638) om stafligt slöd till glesbygd tar sikte på, dvs. storasammanhängande områden med gles bebyggelse och långa avstånd tillsysselsällning och service saml skärgårdar och andra liknande områden. Dennärmare avgränsningen av de områden inom vilka glesbygdsstöd kan lämnas haremellertid uppdragils ål länsslyrelserna att genomföra. Jag återkommer (avsnitt3.5.2) till dessa avgränsningar. Inomde av industridepartementet avgränsade glesbygdsområdena bodde 572000 invånareår 1980. Av dessa bodde ca 200000 personer i glesbygdsområden som låg utanförskogslänen. hade befolkningen i de avgränsadeglesbygdsområdena minskat med ca 130000 personer, varav över 100000 iskogslänens glesbygd. Minskningstaklen var dock avlagande. Således varminskningen andra hätft jämfört under1960-talets andra hälft. Flera förklaringar finns tUl denna dämpning avbefolkningsminskningen i glesbygd, bl.a. minskad flyltningsbenägenhet ikombination med minskad efterfrågan på arbelskraft i landels befolkningscentra.Dessutom hade anlalel länkbara utflyttande personer redan reducerals i flera avde tidigare ulflyllningsområdena. Vidare lyckades fler personer få arbete påhemorten, bl.a. genom regionalpoUtiska insatser, eller genom alt pendla tiUlälorter där arbetstillfällena inom offentlig sektor ökade. Utvecklingsproblemav stmkturell och långsiklig karaktär kvarstår dock i glesbygden. Bl.a. är denskeva åldersstmkturen etl problem, som hotar att leda till fortsallbefolkningsminskning. Delföreligger elt ömsesidigt beroendeförhållande meUan glesbygdsområdena och tätorterna.Flera naturresurser, som t. ex. skogen, tas till vara i 1984/85:115 93 glesbygdenoch ger viktiga sysselsättningstillfällen. En viss vidareförädling sker lokalt,men huvuddelen ulgör råvaror i slörre tätorters förädlingsindustrier. Glesbygdensresurser är alltså belydelsefulla inle bara för glesbygden utan även i ettnationellt perspektiv. Pendling från glesbygd till tätorter förekommer trots demånga gånger långa avstånden. Vidare kan konstateras atl utvecklingen iglesbygden i hög grad är beroende av den allmänna ekonomiska utvecklingen, avolika samhälleliga beslul eller av beslut inom näringslivel. För atlupprätthålla en rimlig service- och sysselsältningsnivå även iglesbygdsområdena har samhällets transfereringar dil varit omfattande i form avt. ex. skalteutjämningsbidrag, arbetsmarknads-och regionalpolitiska medel. Ävenslödel till jordbmket i norra är av stor betydelse för glesbygden i deområden där det lämnas. Beroendeförhållandenagör atl förändringar inom olika samhällssektorer på etl avgörande säll påverkarglesbygdens utvecklingsmöjligheter. Många av glesbygdsdelegalionens förslagavser också hur sektorema skall kunna påverkas att verka i en för glesbygdenpositiv riktning. Detta ligger i linje med den inriktning av regionalpolilikensom jag behandlat tidigare i denna proposition. Jag har därmed i del föregåenderedan behandlat flera av delegationens förslag. I det följande tar jag därförendast upp vissa frågor kring glesbygdsstödet samt vissa av delegationens övrigaförslag och synpunkter. utvärdering av glesbygdsstödet, som gjorts pä uppdrag av industridepartementet(bilaga 1.3), påvisas betydande sysselsättnings- och serviceeffekter avhittills gjorda insalser. Glesbygdsdelegalionen och remissinstansema är ocksåav den uppfatlningen atl glesbygdspoliliken i huvudsak fungerar väl.Glesbygdsinsatsema bör mot denna bakgmnd intensifieras med den inriktning jaghär angivu. Sammanfattningav mina bedömningar: De nuvarande bestämmelserna anses allmänl fungera väl ochmedge slor flexibilitet i tUlämpningen. Endasl mindre förändringar är därförerforderliga för alt nå den intensifiering och lyngdpunktsmarkering som jagförordal. Jag avser senare alt för regeringen redovisa vissa förslag tillförenklingar av bestämmelserna. Utredningsförslag:Glesbygdsdelegationen anser alt en ny siruklur behövs i förordningeninnebärande atl två stödformer, slöd lill förelag och stöd till kommunalaglesbygdsinsalser, skulle ersälta nuvarande fem stödformer. Stödel tillkommunerna föreslås utökal lill alt omfalla även projektmedel förkonsultinsatser m. m., medan buiiksslöd, slöd till godstransporter ochhemarbete skuUe ingå i förelagsstödet. Delegalionen föreslår också attmöjligheten vidgas all lämna glesbygds- 1984/85:115 94 stödäven om annal statligt stöd kan lämnas för samma ändamål. Glesbygdsstödetskulle mycket väl kunna uigöra "basslödet" för små invesleringar iglesbygden. Den begränsning som bör gälla är att olika slalliga stöd inte fårkombineras så alt högre subventionsgrad än vad som är lillålel erhåUs för enspecifik investering. Kravenpå att en investering skall bedömas få tUlfredsställande lönsamhet i striktföretagsekonomisk mening, och atl företaget skall ha möjlighel att beslå underen , anser delegationen inte alltid är lillämpliga i glesbygden, t.ex. vid investering i ell kombinationsföretag, och föreslår atl hänsyn tas tilldetta i förordningen. Denuppläggningsavgift om f.n. . per lån som uttas från lånlagaren föreslåsslopad liksom den årliga avgtflen om av uteslående kredil-garantibelopp sombankema skall erlägga. Begreppetglesbygd finns definierat i 1 § förordningen (1979:638) om statligt slöd tillglesbygd, varför delegalionen föreslår att den allmänl hållna 4 § kan utgå.Länsstyrelserna bör svara för preciseringen av glesbygdsområden.Länsstyrelsernas samrådsskyldighet i en del stödärenden med vissa myndigheteroch organ föreslås slopad. Remissinstanserna:De flesta instanserna har ställt sig bakom delegationens förslag. Att ändrabeslämmelsema vad gäUer krav på lönsamhel m. m. har dock inle fått någol meraUmänt stöd. I fråga om ny stmktur i förordningen så önskas förenklingar, menmeningama är delade om behovel av en ny stmktur och formema för en sådan. Minabedömningar: Glesbygdsstöd kan lämnas lill investeringar vid företag, tillkommersiell service, intensifierade kommunala sysselsätlningsinsatser (IKS),samhällelig service och hemarbele. I storleksordningen 130 milj. kr. harunder lämnats i glesbygdsstöd. Glesbygdsdelegationenhar i sin rapport framhållil att glesbygdsstödet bUvil del effektiva inslmmenlför ulvecklingen i glesbygden som stalsmaklema avsett. Delegationen anserdärför inte atl del finns anledning all göra genomgripande förändringar avstödels inrikining och hantering. Föregen del anser jag inte heller att del finns anledning till omfallandeförändringar. De nuvarande bestämmelserna - som återfinns i förordningen(1979:638) om statligt stöd tiU glesbygd - anses allmänt fungera väl och medgeslor flexibUitei i lillämpningen. Jag finner därför inga vägande moliv för attgenomföra en ny stmktur i förordningen så som delegationen föreslagil. Dessutomfinns en principieU invändning mot förslagel. Siödet till kommersiell servicehar inte samma slödbestämmelser och syfte som slödel liU investeringar iföretag. Stödet liU kommersiell service, som infördes för ,har som primärt syfte atl trygga glesbygdsbornas dagligvamförsörjning. Det ärsåledes konsumenternas intressen som i första hand skall tillvaratas och inteföretagets även om della blir Prop.1984/85:115 95 I stället för en ny siruktur i förordningen, så förordar jag enallmän översyn och förenkling. Jag avser senare, att för regeringen redovisavissa förslag tUl förenklingar av nämnda förordning. Beiräffandeförslagel att särskilda projektmedel lill kommunema skall ingå som en del avstödel tiU kommunala glesbygdsinsatser, så kan konstaleras att länsstyrelsemasedan länge i samarbele med kommuner medverkar i olika lokalaulvecklingsprojekt. Projekten delfinansieras med länsslyrelsemas medel förregionalt utvecklingsarbete. Länsstyrelserna i skogslänen har dessutom dettabudgetår tilldelats särskilda medel för glesbygdsinsatser, vilka bl.a. kananvändas för lokala utvecklingsprojekt i glesbygden. Enligt min mening finnsdet därmed redan möjlighet atl bedriva den verksamhet som åsyftas meddelegationens förslag. Jagvill i della sammanhang, utöver vad jag lidigare anförl om kommunemas roU(avsnitt 3.2.3), något beröra kommunernas roU i hanteringen avglesbygdsslödsärenden och i glesbygdsutvecklingsarbetet i slort. Jag anser atlkommunerna har en viktig roll när det gäUer all hjälpa fram lokala iniliativ,att underlätta företagens kontakter med myndigheter, all medverka till en välulbyggd förelagsservice m. m. i syfte all slimulera småföretagandet iglesbygden. Kommunerna har också vikliga uppgifler vad gäller hanleringen avsiödet till intensifierade kommunala sysselsätlningsinsatser (IKS) och vadgäller vamförsörjningsplaneringen bl.a. genom hemsändningsverksamheten. IJämtlands och Västerbollens län pågår en försöksverksamhel med aktiv medverkanfrån kommunerna i beredningen av ärenden som avser stöd till företag.Länsstyrelsen har fastställt kommunala ramar som anger hur stor volym varjekommun har all röra sig inom under budgetårel. Kommunen får sedan priorileramellan ansökningarna.