prop · G803161 · 1984-12-31 00:00:00 — Prop.1984/85:161 11 Vadgäller frågan om sjöfartsverkels uppgifler avseende transport av farligt godsskall föras över till anserjag att dessa också passar väl in iräddningsverkets uppgifter. Personal som handlägger frågor om bl.a. transporlerav fariigl gods finns f n. hos brandnämnden och kommer alt finnas iräddningsverket med hänsyn till atl olyckor med sådanl gods ofta sker undertransporterna. Dessa frägor kan beräknas uigöra etl inle obelydligl inslag iverksamhelen. Delhar under remissbehandlingen framhållits atl frågor om säkerheten vid transportav farligl gods till sjöss hör nära samman med övriga frågor om sjösäkerhet,farlygskonslruklion osv. Jag har förslåelse för dessa synpunkter. Enligt minmening bör därför transporterna till sjöss ligga kvar pä sjöfartsverket.Säkerhetsåtgärderna för land- och sjötransporter bör kunna samordnas i sammaformer som pä andra områden. Det har också pekats på den internationellaanknytningens belydelse i sammanhanget. Det inlernalionella samarbetet äremellertid olika för land- och sjötransporter. Sjölransportfrågor behandlas iförsta hand inom den inlernationella sjöfartsorganisationen (IMO).Landtransporterna behandlas i andra internationella fora. Jag kan således inlefinna att de synpunkter som har framförts i della avseende är av den arten allde väger över de skäl som talar för att ansvaret på land samlas inomräddningsverket. Frågornaom transport av farligt gods har emellertid funnits vid i någotmindre än . Med hänsyn till den korta tid den enhet som handlägger dessafrågor har funnits är del av personalskäl en nackdel med en flyttning avenhelen. Mot denna bakgrund villjag inle nu förorda atl dessa uppgifter förs övertUl . Även i detla fall bör dock samordningen mellanmyndigheterna förbältras. Jag avser liksom i fråga om sprängämnesinspeklionenalt noga följa ulvecklingen i detta avseende och återkomma till frågan inom tvåår om det visar sig alt lösningen inte är tiltfredsstäUande. Defarhågor som har framförts för att det förebyggande arbetet eller denföreskrivande och inspekterande funktionen skall fä en blygsam roll i den nyamyndigheten har nära samband med vad jag har framhållil om uppgtftemapå del förebyggande området. Jag har förordat att del förebyggande arbetetskall bli ett väsentligt inslag i myndighetens verksamhel. I den snabbautveckling som sker inom praktiskt laget alla samhällssektorer, kommeren av verkels vikligasle uppgifler all vara all sludera olika risker,riskbevakning och iniliera ålgärder. Verksamhelen får karaktär av det somnumera kallas . Mot denna bakgrund är jag inte orolig för attden verksamhet som bedrivs får en minskad betydelse i framliden. Enremissinstans tar upp frågan om inle kommittén för undersökning av allvarligaolyckshändelser kan integreras i den nya myndighelen. Jag vill erinra om altkommittén enligt sina direktiv (Dir 1981: 12) har lill uppgifl 1984/85:161 12 altsnabbt och objektivt klarlägga de närmare omständigheterna vid allvarligaolyckshändelser eller tillbud saml atl sammanställa erfarenheterna frånhändelserna. 1 direktiven framhålls att undersökningarna inte skall bedrivas avett organ som är bundel av ansvaret för det löpande säkerhetsarbetet.Kommittén beräknar att redovisa sina erfarenheter avundersökningsverksamheten och lägga fram förslag som kan ligga till grund fören prövning av den framtida inriktningen av verksamheten. Mot bakgmnd av vadjag nu har anfört anserjag atl resultatet av kommitténs för allvariigaolyckshändelser redovisning bör avvakias och alt del inle nu finns någon gmndför alt integrera verksamheten i den nya myndighelen. Någraremissinstanser är tveksamma lill förslag att lokaliseraräddningsverket lill . Som kommittén framhåller harcivilförsvarsstyrelsen, varifrån den övervägande delen av den personal somberörs av den nu akluella omorganisationen kommer, av regionalpolitiska skälomlokaliserals till Karislad. lalar för en lokalisering dil. Enligt minmening går det inte heller alt ha den centrala verksamhelen på mer än eltslälle. Jag förordar sålunda en lokalisering till Karistad. Mittförslag: Slatens räddningsverk skall vara cenlral myndighet förbefolkningsskyddet och räddningstjänsten i fred och krig. Vidare skall verketsvara för samordningen av samhällels verksamhel inom dessa områden.Räddningsverket skall även ansvara för att planeringen av räddningstjänstensorganisation och materielanskaffning utformas så all olika räddningsorgan kansamarbeta effektivi såväl i fred som i krig. Ärenden om beredskap motkärnkraftsolyckor skall ankomma på verkel som central myndighet. Vidare skaUverket ha funktionsansvar för civUförsvaret, dvs. ha den cenirala ledningen avcivilförsvarsverksamheten och övervaka krigsplanläggningen ochberedskapsåtgärderna. Verket skaU ha etl tillsynsansvar inom det övrigaverksamhetsområdet. Forsknings- och utvecklingarbele samt återföring averfarenhei får en framskjuten roll. skall planera och genomförautbildning och övning inom verksamhetsområdet. Kommitténsförslag: Överensstämmer i allt väsentligt med mitt förslag ulom vad avseruppgtftema i frågor om landlransporter av fariigl gods saml rörande explosivaoch brandfarliga varor (se belänkandet s. 113-126). 1984/85:161 13 Remissinstanserna:Flertalel instanser har inte någon erinran mot kommilléns förslag (se bil. De synpunkter som vissa instanser har framfört om vilka uppgiflersom skall föras över till inverkar också på dessa instanserssyn på frågan om huvudfunktioner för verkel. Skälenför milt förslag: Jag har lidigare redovisat min syn på inriktningen avbefolkningsskyddet och räddningstjänsten på cenlral nivå. Behandlingen avfrågan om vilka verksamheier som skall tillföras visar ocksåvad jag anser bör utgöra huvuduppgifter för myndigheten. Verksamheternainlegreras inom verkel men behåller i slort sin tidigare karaklär. Del är moldenna bakgmnd som jag framlägger milt förslag till huvuduppgifter för verket. Räddningsverketfår ansvarei för funktionen civilförsvar i enlighet med vad jag har föreslagili proposilionen om ledningen av de civila delarna av totalförsvaret. 1 denproposuionen tar jag också upp frågan om ledningssystemet i krig. Mittförslag: Slalens räddningsverk skall verka för all befolkningsskyddels ochräddningstjänstens intressen tillgodoses i samhälls- och bebyggelseplaneringensamt bevaka riskulvecklingen i samhället. Till uppgifterna skall också höra attförebygga bränder. Verket skall vidare leda produktionen av skyddsmm ochanläggningar. Del skall också ankomma på verkel att svara för övrigaskyddsålgärder för civUbefolk-ningen, t. ex. skyddsmasker, förvarning ochalarmering. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt förslag utom vad avser förslagen ombrandfarliga och explosiva varor saml frågor om säkerhelen vid Iransporl avfarligl gods (se belänkandet s. 203-233). Remissinstanserna:Flertalet är genomgående posiliva till kommilléns förslag (se bU. har en annan uppfattning i fråga omproduktionen av anläggningar. De synpunkter som vissa instanser har framfört omvilka uppgifter som skall föras över lill den nya myndighelen inverkar också pådessa instansers syn på frågan om förebyggande åtgärder. Skälenför mitt förslag: Under remissbehandlingen har, utöver frågorna om vilkauppgifter som skaU föras över lill , oenighet rått bara omvilken myndighet som bör ha produklionsansvaret för anläggning- 1984/85:161 14 Jag utvecklar därför skälen för mitt förslag i dennafråga. Frågan aktualiserades avHpg 5-kommittén som ansåg atl statens planverk och forttfikationsförvallningenskulle kunna ulnylljas i ökad omfattning när det gäller skyddsrumsproduktionenresp. produklionen av anläggningar för civilförsvarets krigsorganisation.Flertalel remissinslanser har i sina yttranden över Hpg 5-kommilténs förslagansett atl en förändring av ansvarsförhållandet för skyddsrumsproduktionen ochför anskaffning av anläggningar till civitförsvarels krigsorganisation kanmedföra belydande nackdelar. Remissinstanserna förordar dock en ökad samordningmellan planverket, forttfikationsförvallningen och civilförsvarsslyrelsen. Jag kan konstatera att delbland remissinstanserna råder stor enighet om att skyddsrumsbyggandet bör ske inuvarande former. Jag delar denna uppfattning. Ansvarei för genomförandel börsåledes i huvudsak ligga på kommunerna medan bör ha etlövergripande ansvar och Ijänslgöra som ell tekniskt serviceorgan. Vad gäller produklionen avanläggningar för civilförsvarels krigsorganisation ansvaret förgenomförandet också här sedan lång lid på kommunerna. Detta anses ha fungeratväl. Enligt min mening är ett bibehållande av denna ordning belydelsefull föratt kommunernas uppgift att driva och underhålla anläggningarna skall bligenomförd på ett kompetent säll. En förändring av den nuvarande ordningenskulle också slrida mol principen med en närmare knytning avcivilförsvarsverksamheten lill kommunerna. Även på delta område måsle detanses nödvändigt med teknisk kompelens hos den nya myndighelen för att bl.a.fullgöra programfunklionen. Jag förordar sålunda all nuvarande ordningbibehålls också i fråga om produktionen av anläggningar förkrigsorganisationen. Mhtförslag: Slalens räddningsverk skall ha befogenhel att utfärda föreskrifier förplaneringen av samverkan vid räddningsinsatser och för räddningstjänsten ikrig. Planläggningen skall dock i försia hand påverkas genom allmänna råd.Verket skall i övrigt främja den aUmänna räddningsljänslen så all denna blirändamålsenligt ordnad i olika delar av landet. Kommitténsförslag: Överensslämmer i huvudsak med mitt förslag (se belänkandels.127-156). Remissinstanserna: Insianserna är i allt väsentligt positiva till kommilléns förslag (se bil. 2avsnitten 3.2 och 3.3). 1984/85:161 15 Skälenför mitt förslag: Under remissbehandlingen har synpunkter framförts påförhållandet mellan och kommunema när det gällerplanläggningen. Enligt min mening skall den kommunala planläggningen sä långtmöjligt understödjas med rådgivning. Enligt1982 års tolatförsvarsbeslut är staten fortfarande huvudman för civitförsvaret.Detta medför atl det är nödvändigl alt staten genom föreskrifter styrcivilförsvarsverksamheten. Eflersom verksamhelen och förberedelserna för dennasker för krigstida förhållanden är det nödvändigt, bl.a. med hänsyn till atlförsvarsansträngningarna måste samordnas och föras med enheilig inrikining, attstatsmakterna reglerar kommunernas verksamhel. Jagvill således framhålla att när det gäller de speciella krav som krigsförhållandensläller kan del bli nödvändigl alt styra planläggningen mot bestämda mål.Utrymmet för sådan styrning är som jag ser det dock mycket begränsat med hänsynlill den precisering av kraven pä kommunerna i planläggningshänseende somnumera slälls i civitförsvarslagen (1960: 74). Behovel av atl få enändamålsenlig och mellan kommunerna samordnad inriktning av planläggningenkommer enligt min mening i alll väsentligt atl kunna lillgodoses genom denorganisationsplan som upprällas av länsslyrelserna för varje kommun. Jagförordar sålunda atl även kommunernas planläggning för krigsförhållandena inomramen för civilförsvarslagsliftningen i första hand skall påverkas genomallmänna räd. Detla gäller sedan gammalt inom fredsräddningsljänsten. För alluppnå en effekliv samverkan mellan olika organ bör del dock liksom f.n. finnasmöjligheter för att utfärda föreskrifter om samverkan vidräddningsljänstinsatser. Ingen ökning av de nuvarande myndigheternasföreskrtftsrätt föreslås således. Mittförslag: Forskning och utveckling blir vikliga uppgifler för statensräddningsverk. Styrelsen för svensk brandforskning skall stödjas i sinverksamhel. Kommitténsförslag: Överensstämmer med milt förslag (se betänkandet s. 233-241). Remissinstanserna:Remissinstanserna är positiva till förslaget (se bil. 2 avsnitt 3.7). Skälenför mitt förslag: Jag gör ingen annan bedömning än kommittén och villunderstryka betydelsen av forskning och utveckling för både befolkningsskyddetoch räddningstjänsten. När del gäller uppdrag inom ramen 1984/85:161 16 förden gemensamma försvarsforskningen vid försvarels forskningsanstalt bör verketsamråda med överstyrelsen för civil beredskap. Mittförslag: får lill uppgift all se lill att allmänheten,myndigheler och organisationer får informalion och utbildning om skydd ochräddning i krig saml om olycksrisker, skadeförebyggande ålgärder och hur manbör handla då en olycka inträffar. skall ske i samarbele med berördamyndigheter och organisationer, t. ex. ochSveriges civilförsvarsförbund. Kommitténsförslag: Överensslämmer i allt väsentligl med milt förslag (se belänkandet s.242-251). Remissinstanserna:De flesta har inle någon erinran mot förslagel. Bl.a. anseralt informationsfrågorna har fått en något undanskymd plats i betänkandet (sebil. 2 avsnill 3.8). Skälenför mitt förslag: Jag vill för egen del siarkt undersiryka betydelsen avinformationsverksamheten. Enligt min mening får informationsverksamhetenmycket stor betydelse från beredskapssynpunkt under fredsmässiga förhållanden,men den är än mer väsenllig i en krigssituation. Som framhålls av bör prakliska förutsättningar för medverkan och för att taerforderliga initiativ skapas inom myndighelen. Jag kan också delauppfattningen att del måste finnas en sådan planläggning atl del finns underlagför produktion av informationsprogram liksom för annan information vidberedskap och i krig. Räddningsverketbör ha en övergripande samordningsroll när del gäller informalionen inomverksamhetsområdet. I enlighet med vad jag har framhållil måste verket hatill uppgift alt se till atl allmänheten, myndigheter och organisationer fårinformation. Verket bör således verka för upplysning om säkerhetspolitiken ochom civilförsvarets uppgifter i totalförsvaret. Del övergripande ansvaret förinformation om säkerhetspolitiken och totalförsvaret ligger däremoi på dennybildade styrelsen för psykologiskt försvar. uppgift börockså innefatta utbildning av allmänheten i skydd och räddning i krig. Jag villockså understryka verkets uppgifler under fredstid i fråga om informalion ochutbildning om olycksrisker, skadeförebyggande åtgärder och hur man bör handladå en olycka inträffar. Somkommillén föreslår bör samarbeia med de organisationer sombedriver informationsverksamhet på områdel, i försia hand och . 1984/85:161 17 saorganisationers verksamhet har stor betydelse för att få bredd på informationen.Jag räknar med att ett förtroendefullt samarbele skall utvecklas mellan verkeloch organisationerna och förordar sålunda kommilléns förslag i fråga ominformation. Jag vill också framhålla behovel av en samverkan iinformationsfrågorna med andra myndigheter, bl. a. överstyrelsen för civilberedskap. CESAM-kommitténhar funnit all frågan om atl bygga upp en cenlral informationsfunktion förräddningstjänsten av flera skäl är komplicerad. Informalionsbanken avsesinnehålla uppgtfter om tillgängliga resurser, olika fariiga ämnen m.m. samlsyftar till atl underiälla planeringen och genomförandet av räddningsinsatser.Flera alternativ kan enligt kommittén övervägas i fråga om vilken eller vilkamyndigheter eller organ som bör få ansvar för en evenluell informalionsbank.Kommillén föreslår atl statskontoret får i uppdrag att närmare uireda fråganom en central informalionsbank. Endaslen remissinstans lar upp denna fråga. delar isitt yttrande kommitténs uppfattning all frågan är komplicerad och sannolikldyrbar all lösa. Föreningen förklarar sig villig att undersöka möjligheternaatt integrera en sådan informalionsbank i befintliga syslem som föreningen ändåkommer att datorisera. Jag kan konslalera all frågan kräver fortsattaöverväganden. 5 Statens räddningsverks organisation Mittförslag: Statens räddningsverks verksamhel skall indelas i programmenBefolkningsskydd och som också blir planeringsfunktioner.Verket skall vidare arbeta med olika produktionsområden, t. ex. utbildning,maleriel, skyddsrum och anläggningar samt administration. Verkel leds av enstyrelse. Chef för verkel är en generaldirektör. TiU myndigheten skall knytasolika råd för att underlätta konlaklerna med andra myndigheter ochorganisaiioner. DelskaU ankomma på regeringen all besluta om verkets organisalion. Kommitténsförslag: Överensstämmer i alll väsentligt med mitt förslag (se betänkandet s.253-258 och 265-274). föreslår atl det nya verket får enlekmannastyrelse med företrädare för ochLandstingsförbundet. KommUténföreslår vidare alt fem råd bildas för samverkan med kontaktpunkter ulanförverkel. Enligt kommiitén bör del ankomma på verkel alt lill råden knyta derepresenlanler för myndigheter och organ som verket anser bör ingå i dem.Kommittén lämnar en sammanslällning över myndigheter och organ som kan bliakluella all ingå i råden. 2 1984/85. 1984/85:161 18 Remissinstanserna:Inslällningen tiU kommitténs förslag är i huvudsak posiliv, men etl anlalinslanser har synpunkier på rådens sammansättning (se bil. 2 avsnitt 4). Skälenför mitt förslag: Jag har framhållil atl principerna i försvarets planerings-och ekonomisystem bör vara vägledande för ledningen av verksamhelen inomlolalförsvarets civila del. Jag bedömer att del kan vara lämpligt atl verksamhelenvid verkel indelas i olika program- och produktionsområden. Ilikhei med kommiitén harjag den uppfattningen att slora krav kommer atl StäUaspå verksledningen, bl.a. med hänsyn lill all verksamhelen blir myckelutåtriktad. Jag anser därför att delta bör uppmärksammas i organisationsarbetet. Jaganser att frågan om sammansättningen av slyrelsen bör övervägas i del fortsatlaorganisationsarbetet bl.a. mot bakgmnd av verkslednings-kommitténs arbete.Enligt min mening är det nu för lidigl att la närmare StäUning tiU rådens anlaloch sammansättning. Även frågan om vilka uppgifter de bör ha anserjag börövervägas yllerligare. Riksdagenfastställde (prop. 1974: 1 bil.6, FöU 19, rskr 190 och prop.1974:75, FöU 20, rskr 191) riktlinjer för dels en ny organisalion, dels ellnytt ulbildnings- och övningssyslem för civilförsvaret. Regeringen godkände ibeslut etl förslag av civilförsvarsslyrelsen liU ändradorganisation, kallad organisation 80. 1976/77: 56, FöU 10,rskr 155) beslöt därefter om de ändringar i civilförsvarslagen (1960: 74) sombehövdes för att genomföra organisation 80 och det nya utbildnings- ochövningssystemet. Dessa rikllinjer gäller i allt väsentligt fortfarande. Detkan finnas anledning att redovisa rikllinjer för utbildnings-ochövningssyslemel som en bakgmnd liU förslagel om civilförsvaretspersonalförsörjning men även till förslagen i följande avsnitt om utbildning,övning och malerielhanlering. I viss mån innebär förslagen ändringar i nugällande riktiinjer. Riktlinjernainnebär i huvudsak följande. Endasten mindre del av manskapet för civitförsvaret behöver utbildas. Dennaomständighet innebär att högre krav stäUs på utbildningen av befälet. Kravställs också på att det lägre befälet och det manskap som utbildas har godakunskaper om hur bl. a. olika prakliska uppgifler skall lösas. Utbildningstidenär för befäl i ledningscentraler och högre föltbefäl. Förhuvuddelen av dessa grupper kan dock ulbildningen begrän- Prop.1984/85:161 19 För manskap med särskild yrkesbakgrund som är lämplig förvissa ijänsler i civilförsvaret omfattar utbildningsliden omkring en vecka.Sistnämnda utbildningstid gäUer också för manskap i verkskydd. Ulbildningenskall genomföras som heldagsulbildning på vardagar. Övningsverksamhelen syflarlill all skapa samövade enheler. Organisalionen skall efler mobilisering kunnalösa sina uppgifter även om huvuddelen av manskapet inte har utbildats i fred.1 princip skall alla enheter genomföra s.k. enhelsövning för befäloch för manskap. Övningarna skall kunna återkomma en gång under varjefyraårsperiod. Vissa enheter undantas från enhelsövningar, medan andra enheterövas under kortare lid. Försvarsutskottetgjorde följande uttalande. UtskottettiUstyrker att övningsverksamhelen i ökad ulslräckning centraliseras tillanläggningar som är särskilt lämpade för ändamålet. Eftersom övningarna ärkortvariga bör övningens art, tillgången på lämpliga övningsanordningar ochinstmktörer tUlsammans med reseavstånden för övnings-dellagarna bli styrandeför var en övning skall genomföras. Man bör inle underskatta betydelsen av atlövningsdellagaren får delta i tillämpad övning som äger mm i närheten avmobUiseringsplalsen och det område där den övade enhelen skall verka i krig.Utskottet räknar med alt omkring hälflen av övnings volymen kommer att varakvar i länen. Ilikhei med departementschefen anser utskottet att civilförsvarels regionalaorganisation bör byggas upp kring fem anläggningar för utbUdning och övningar.Anläggningens chef bör ha en hög grad av självständigt ansvar för verksamheten.Pågående översyn av civilförsvarsslyrelsens organisalion bör avvakias innan manlar slutlig ställning till anläggningarnas organisaloriska stäUning iförhållande till . Detär naturligt all uppbyggnaden av fem regionala anläggningar för utbildning ochövningar får konsekvenser i fråga om förrådshållningen. Särskildutbildningsmaieriel kan inle avsällas för anläggningamas behov.Förrådshållningen måste ske med beaktande bl.a. av att materielen skall kunnautnyttjas för utbildning och övningar och av de ralionaUseringsvins-ler somstår att vinna genom regional samordning. Länsslyrelsernahar f n. elt ansvar för civitförsvarels male-rielberedskap inomlänen. Detta har uppenbarligen skapat ett starki positivt intresse förförrådssituationen, för materielens vård och tillgänglighet vid mobiliseringsamt för organiserandet av dess distribution lill mobilise-ringsenheler m. m.MobUiseringen leds av civitförsvarscheferna, en för varje civUförsvarsområde.Vid mobiliseringen har länsslyrelserna en rådgivande och stödjande funktion.Hos länsslyrelserna finns, liksom hos motionärerna, allvarliga farhågor föratl en centralisering av förrådssystemet kommer alt försämra civilförsvarelsberedskap och minska möjlighelema atl snabbi få god effekt efter enmobilisering. Enligtdepartementschefens mening är del nödvändigt atl länsstyrelsernas inflytandeöver förrådsverksamhelen säkerstäUs på ell bättre sätt än vad som har varilfaUet under försöksverksamheten i . Utskottet har sammauppfattning. Förrådsfrågorna har stor betydelse vid mobiliseringsplanläggningen.Fredsekonomiska fördelar kan komma all molsvaras av nackdelar för beredskapen.Uppkommande principiella frågor av della slag bör avgöras av Kungl. Maj: t. 1984/85:161 20 Utskotteterinrar om att civilförsvaret har ell stort antal mobiliseringsförråd som äveni fortsättningen måste finnas spridda i länen. Uiöver de fem regionalautbildnings- och förrådsanläggningarna bör dessutom behållas vissaförrådsfilialer, Uksom vissa lokala övningsfält. Enligt1982 års försvarsbeslut skall bl.a. ledningen på den lokala nivån avcivitförsvarsverksamheten i krig föras över till kommunerna. Kravet i beslulelpå ökad förmåga att möta verkningarna av ett överraskande angrepp innebärbl.a. skärpta krav på civitförsvarsorganisationens beredskap, utbildning ochledning. 1984/85: 49, FöU 5, rskr 93) har beslutat om de ändringar icivilförsvarslagen (1960: 74) och lagen (1964: 63) om beredskap sombehövs för atl genomföra försvarsbeslulel. Kommunerna kommer att genomförasin civitförsvarsplanläggning. Arbelel skall vara genomfört den I januari 1987då kommunerna övertar ledningsansvarel i krig. Samtidigtinförs en liU den kommunala ledningen anpassad krigsorganisalion (Org 80 K).Org 80 K innebär all varje kommun lilldelas minsl en civilförsvarsstab, eneller flera brandgrupper och ett antal hemskyddsgmp-per. En kommun kan dessulomlilldelas andra resurser, t. ex. en eller flera undsättningsplutoner. Den nyakrigsorganisationen ryms inom en personalram på ca 150000 personer. Övningsverksamheleninriklas mol all samtiiga enheler övas . Civilförsvarssla-bernas övningsverksamhetsamordnas med ledningsövningarna av totalförsvaret på lokal nivå. Mittförslag: Länsstyrelserna skPill skriva in och krigsplacera personalen direklpå befallningar inom civitförsvarsverksamheten. Utbildningssystemet förkrigsorganisationen förenklas och rationaliseras genom atl vissa kurser läggssamman.