prop · G803132 · 1984-12-31 00:00:00 — Del skulle varavärdefullt, inte minst för tolkarna på de små språken som har svårl att fåtillräckligt antal arbetstimmar så atl de kan försörja sig. Om tolkarna vet attdet finns arbetstillfällen, blir de också sannolikt mer motiverade förfortbildning. Polisdistrikten och tingsrätterna har egna tolkregisler, ochpolisen utför säkerhetskontroll. Delta bör inte lägga hinder i vägen för ensamordnad tolkförmedling genom invandrarbyråerna, utan det förefaller naturligtatt de myndig heter som utnyttjar tolkar också får sina speciella kravtillgodosedda - l.ex. Det kan nämnas att det numerafinns en samordnad jourtolkservice i . väntasjourtolkservice också i . Den uteblivna samordningen förryckerinvandrarbyråernas planering av lolkförmedlingen. I och med atl domstolarna ochpolisen betalar bättre lockas tolkarna alt i första hand la uppdrag där. Detmedför ibland problem för den kommunala tolkförmedlingen att klara av att täckaalla tolkbehov, något som den lättare skulle åstadkomma om det fanns en lokalsamordning av lolkförmedlingen i en kommun. Elt ofta återkommande önskemål 1984/85:132 31 är atl tolkningstillfällena skall spridas ul över enstörre del av dagen. förekommer en anhopning av tolkning under förmiddagen.Vi menar att även den frågan kunde hanteras på ett bättre sätt vid samordnadtolkförmedling. Varken domstolarna eller polisen har några problem med altrekrytera lolkar, eftersom de har högre lolktaxor än invandrarbyråerna.Dessutom finner tolkarna del stimulerande och intressant atl tolka i en domstoleller hos polisen. Det fmns inga krav alt tolkarna skall,vara godkända av KKföratl finnas i domstolarnas eller polisens register. Vid vår överiäggning meddomstolsverket framkom all en domstol knappasl kan konlrollera tolkarnasspråkkunskaper eller realiakunskaper. GTR har uppmanat atl geul en rekommendation om atl endasl godkända tolkar skall anlitas viddomstolarna, men verkel har svarat nej med hänvisning lill alt del redan finnsnog med rekommendationer på lolkområdel. hade tingsrätten i omkring 225 lolkar,varav drygt 40 var godkända. Något mer än 30 av dem hade särskildrättskompelens. För tingsrätten i Göleborg var molsvarande siffror 180, 50 och15, medan hade cirka 75 tolkar, varav omkring 20 var godkändaoch fyra hade särskild rättskompelens. De godkända tolkarna är således i klarminoritet, men tingsrätterna anser all även de icke godkända tolkarna hållermåttet. Vid överläggningen med företrädarnaför KK poängterade de all del finns slående exempel som visar all prov- ochauktorisationsverksamheten behövs. Ytterst handlar del om atl skydda dem somanlitar lolkar. Rätts-tolkarna är erkänt skickliga lolkar, men vid någratillfällen har det framkommit brister i kunskaperna vid proven som leder tillauktorisation. Användarna i tingsrätterna, som inte haft någon möjlighet attpröva dessa lolkar, har inte känl lill de svaga kunskaperna. för personal vid invandrarbyråer (RIB), som i stort uttalade enpositiv uppfallning om polisens lolkar, framförde vissa kritiska synpunkter molpolisens lolkar vid vår överläggning med dem. a. nämndes etl exempel därpolisen anlitat en inkompetent tolk med påföljd att ell förhör fick avbrytas. Del bästa botemedlet mol samtligadessa påtalade brister är dock en förbättrad utbildning. Vi kan konstatera atldel av alll all döma finns gott om utrymme för fler godkända tolkar viddomstolarna och hos polisen. Medvetenheten om kvalilelsbehoven vid tolkningkommer sannolikt all öka inom rättsväsendet och därmed också kraven på enbättre tolkulbildning. 1 UKÄ:s lolkulredning, som nämndesi avsnittet om tolkulbildning (2.1), utgick man från all en utveckling motsamordnad tolkservice och fasta heltidstjänster för tojkar i invandrarlätakommuner var atl vänta. Prop.1984/85:132 32 lingenhar emellertid inte följt dessa banor. Någon samordnad tolkservice genominvandrarbyråerna finns inte. Endast ett fåtal fasta heltidstjänster för tolkarhar inrättats i kommuner och landsting. Tendensen är snarasl alt de fåheltidsanställda tolkarna tas i anspråk för andra uppgifter än tolkning, l.ex.utredningsarbete. Vid våra överläggningar med myndigheter ochorganisationer har vi tagit upp frågan om möjligheterna att inrätta hel- ellerdeltidstjänster i de vanligast förekommande lolkspråken. En annan fråga hargällt möjligheterna att få till stånd en samordning av tolkuppdragen förtolkarna, så atl de kan påräkna en någorlunda regelbunden och säker tillgång påuppdrag. Ingen tror på en utveckling mot fasta tolktjänster, bl. a. pågrund av det försämrade ekonomiska lägel hos både statliga och kommunalamyndigheter. Så länge som samordnad tolkservice saknas är del orealistiskt alltro på fasta lolkljänster. För enstaka arbetsgivare finns risken för spilltidoch för att underlaget för elt visst tolkspråk kan tunnas ul efter ett antalår. Fasta tolklider - l.ex. spanska på vissa bestämdatider på etl sjukhus eller vid en domstol - kunde vara elt alternativ tillfasta tjänster. Det skulle ge tolkarna på de större tolkspråken tryggarearbetsförhållanden och jämnare arbetsfördelning utan alt ellanställningsförhållande skulle föreligga. En vanlig uppfattning är alt inteheller della är en framkomlig väg. Det är t. ex. svårt att ha fasta tolklidervid en domslol med tanke på att många personer som regel är inblandade i enförhandling. Vid några sjukhus har fasta tolklider prövats med framgång, men dethar snarare varil undanlag än regel. Vid vår överläggning med RIB, då frågan omsamordning fick stort utrymme, fick förhållandena vid ett stort sjukhusexemplifiera svårigheterna när det gäller all samordna lolkservice. Efterutdragna förhandlingar, kunde en tolkförmedlare vid en invandrarbyrå berätta,kom sjukhuset ifråga och lolkförmedlingen överens om fasta lolklider. Men näralll var klart förhandlande befanns, att någongemensam pott för tolkning ej längre existerade. Under förhandlingarnas gånghade nämligen de olika institutionerna vid sjukhuset fått eget budgetansvar. Istället för alt göra om allt från början löstes emeilerlid della problem, ochverksamhelen med fasta lolklider på fyra språk kunde börja. Försöket med samordninghar inte lyckats, efiersom det fortfarande finns en slor andel enskild tolkningvid sjukhuset. De patienter som behöver tolkhjälp får vid sjukhuset, ochförst i ett senare skede efterfrågas en tolk. Då är det ofta för sent att klaraen samordning. Vid våra kontakter med företrädare förinvandrarbyråer och andra som känner till problernatiken kring de fastatolkljänslerna har vi kunnat notera en positiv inställning till själva idén.Tolktjänsler skulle ge tolkservicen både bättre stadga och ökad status. Deflesta inser dock all de tidigare nämnda hindren gör all andra vägar måsleprövas. Man har fått inrätta sig efter del splittrade lägel på tolkarnasarbetsmarknad och försöker hjälpa 1984/85:132 33 tolkarna, så att de får någorlunda drägliga arbetsvillkor.Etl exempel på detta är försöken med s. k. garantilid i några kommuner. Detinnebär att de mest anlitade tolkarna garanteras betalning, som motsvarar enviss tid för tolkning . Arvodena utgår enligt garantin även om tidenför tolkning inte fylls helt. Företrädarna för RIB betonade all det krävsflexibilitet för all förbättra tolkarnas siluation på arbetsmarknaden. Enlösning kan vara att invandrarbyrån, tillsammans med kommunen, blir huvudarbetsgivareför tolkarna. Flexibla lösningar måste till, om tolkarna skall kunna få någonform av trygghet. Sammanfattningsvis anser vi allreella fömtsättningar saknas för ell system med fasta tolktjänster.Ur arbetsgivarens synvinkel finns invändningar med tanke på bl. a. spilltid ochosäkerhet om hur länge det finns underlag för ett språk. Därtill kommer desamhällsekonomiska aspeklerna som inte talar för atl tolktjänster inrättas. Tolkarnas osäkra arbetsmarknadkommer således sannolikt att bestå . Vi anser alt tolkarnasoreglerade och osäkra arbetsmarknad ytterst drabbar dem som skall betjänas, iförsta hand invandrare och flyktingar. Detta är ett argument för att sökalösningar för en samordnad tolkservice i kommunerna. Därmed skulle åtminstoneen del av problemen med osäkerheten elimineras. Vi har lidigare beskrivitöversättningsverksamheten i stort och översättarnas arbetsmarknad i avsnitten2.3 och 2.4, och har då till slor del utgått från statskontorets rapportÖversällningsverksamheten i statsförvaltningen. I likhet med statskontoretanser vi att KK skall svara för att den lidigare nämnda översättningshandbokenhålls aktuell och att verket skall informera om dess innehåll. Vad gäller självaÖversättarservicen kunde statskontoret slå fast att det finns en relativt välfungerande marknad, som i stort sett kan tillgodose de statliga myndigheternasbehov. kan del vara svårt atl hitta en översättare på ett i Sverigesällan förekommande språk. Vanligare är problem med alt finna översättare somklarar svåra facktexter. Bilden är ungefär densamma beträffande den del avöversättarservicen som rör internationell handel etc. Det finns även där enfungerande marknad. De senasle årens stora framsteg inom telekommunikationernaunderlättar vid l.ex. Med hjälp av en lelefaxapparatkan omedelbar kontakt upprättas.med en översällare i ett fjärtan beläget land.Det senaste tekniska hjälpmedlet är ordbehandlingsmaskiner. En central fråga när del gälleröversättarservice är eljest invandrarbyråernas möjligheter all förmedlaöversättningar. Den är begränsad på grund av atl det finns så få auktoriseradetranslatorer i landet och all de bara läcker ett tjugotal språk.Invandrarbyråerna får ständigt förfrågningar om hjälp med översättningar av demest skiftande slag. Vi har erfarit all 3 1984/85. 1984/85:132 34 mångaförmedlare är missnöjda med att översättare så ofta saknas och att de snarastönskar en lösning på problemet. I olika sammanhang har RIB framfört tanken attdet borde finnas en lägre nivå för översättarna utöver den mycket höga nivåndär de auktoriserde Iranslatorerna befinner sig. I en skrivelse till KK,, väcker RIB frågan "om inte kommerskollegium skulle kunna gesi uppdrag atl kunskapspröva översättare för att få fram en acceptabelminiminivå på översäUare av enklare myndighetsskrivelser m.m.". I sill svar,, säger att det finns vissa fördelar med förslaget, men det ärockså förenat med stora problem att genomföra en förändring. KK tar inteställning i frågan utan anser att en utredning bör komma lill slånd. Vid vår överiäggning med Svenska kommunförbundetframfördes åsikter som överensstämmer med RIB:s. En synpunkt var att KK:s prövningav översättare hilfills huvudsakligen varit inriktad mot kontakterna medutlandet, medan de inhemska behoven fått en undanskymd plats. Kommunförbundetanser att en lägre nivå för översättare borde finnas, så alt önskemål omöversättningar i kommuner av arbetsbetyg, intyg från skolan och enklautlåtanden av olika slag kan tillgodoses. Denna service, som l.ex. godkändatolkar med kompletterande utbildning kunde svara för, saknas ofta i kommunerna. Vi anser alt frågan om översättarservice ikommunerna måste få en lösning. Det är inte rimligt all alternativet till entranslalor är ingen översättare alls. Inget tyder på någon snabb ökningav antalet translatorer i landet. Även om våra förslag om en reguljäröversättamtbildning förverkligas kommer del ändå att vara ett arbete på långsikt att öka antalet översällare. Därtill kommer att endast ett mindre antalspråk kan komma ifråga för en översäilaruibildning. Vi har övervägt olikamöjligheter att förbättra situationen och anser all godkända tolkar, som harfallenhet för översättningsarbete, skall få tillfälle att komplettera sinutbildning vid det av oss föreslagna institutet. En sådan åtgärd skulle bidratill att häva bristen på översättare i kommunerna och ge de godkända tolkarnaen välbehövlig breddning av arbetsmarknaden. I betänkandet Reformerad tolkulbildning föreslårutredaren alt en av det föreslagna tolk- och översältarinstilutetshuvuduppgifter skall vara att pröva tolkarnas yrkesfärdigheter - både språkligtoch tolktekniskt -enligt samma principer som gäller för KK:sprövningsverksamhet. Utredaren anser atl det visst finns skäl som talar för altKK sköter både proven och auktorisalionen. Ytterst är det en fråga om attgarantera en fullgod kvalitet hos tolkarna och översättarna till fromma föranvändarna, som själva inte har någon möjlighet att bedöma en tolks eller enöversät- Prop.1984/85:132 35 En fristående myndighei frestas inte all tumma på kvalitetskraveneller på kravet all nivån skall vara densamma, oavsett vilkel språk del gäller.Bland skälen som talar för alt proven skall äga rum vid institutet märks, atldet är en fördel med ell nära samhand mellan utbildarna och dem som bedriverulvecklingsarbele å ena sidan och dem som genomför proven å den andra. Därvidtillförs kunskap om de brister i utbildningen som bidrar till alt mångaprövande underkänns i auklorisa-lionsproven. När som proven försiggår sidan om utbildningen uteblir denna naturliga växelverkan mellanundervisning och prov, som eljesl är den vanliga inom all ulbildning. Utredarenmenar all del finns goda skäl för båda synsätten. Hillills har den frislåendekunskapsprövningen varil nödvändig för all uppnå rättvisa och tillförlitlighetmed tanke på del stora antalet utbildningsanordnare, som inte haft möjlighelatt var för sig garantera en hög och likvärdig kvalitet hos tolkarna. Någonkritik mol själva proven har inte framförts. Det är en allmän uppfallning allfordringarna är nödvändiga och realistiska. Den höga kuggningsprocenlen berorsnarare på dåliga förkunskaper och otillräcklig utbildning än på överdrivnakrav i proven. Mensamtidigt slår del klart all KK:s prov- och auklorisalionsverksamhel är dyrbaroch personalkrävande. Utredaren beräknar all den sammanlagda kostnaden uppgårlill omkring 2,5 milj. kr. (kostnadsläge). Han vill inte gå sålångt som lill all påstå all KK och instilulet skulle komma all bedrivadubbelarbete, men bedömer all en inte oväsentlig rationalisering skulle kunnagöras, om ansvaret för proven lades på institutet. Hans resonemang, härkorlfallal presenterade, leder således fram lill förslagel om prövning vidinstilulet. men en frislående auktorisation bör finnas kvar. Närdel gäller prov- och auklorisalionsverksamhelen går åsikterna isär blandremissinstanserna. Bland dem som bilräder utredarens förslag märks UHÄ,statskontoret, näringsfrihelsombudsmannen (NO), FAT och (). UHÄ finner del naturiigl all, i och med alt utbildningsansvaretsamordnas, också kvalitetskontrollen, dvs. provverksamheten, förs över lillinstitutet där sakkunskapen kommer att finnas koncentrerad. I några yttranden,bl. a. från , TCO och , föreslås ytleriigareutredning innan etl beslut las. Bland motståndarna till atl ell tolk- ochöversällarinslilul får ansvaret för provverksamheten, märks bl.a.domstolsverket, SAF, RIB, /SR och KK. kan inte instämma iutredarens uppfattning atl prövnings- och auktorisationsförfarandet skalldelas mellan två myndigheter. En sådan uppdelning kan leda tillkompelenskonflikter, krångel, onödig byråkrali och ökade kostnader. a. att auklorisalionsverksamhel är väsensfrämmande förutbildningsanordnare och atl den därför, med tillhörande kunskapsprov, bör blikvar hos en frislående myndighet oberoende av vilka förändringar som görs inomtolkulbildningen. 1984/85:132 36 Också vid våra överläggningar med myndigheter ochorganisationer beträffande ansvaret för provverksamheten har meningarna varitdelade. Helt naturligt har ungefär, samma argument framförts som framgår avyttrandena från respektive instans. KK, som är "part i målet", harytteriigare poängterat alt del så långt möjligt gäller att hålla sammakravnivå mellan de olika språken. Verket varnar för atl föra överprovverksamheten till utbildningsväsendet, eftersom det finns en risk för attprövningsnivån i olika språk anpassas till utbildningsnivån ochutbildningsresullalen. Del kommer alt ta myckel lång lid innan vi kommit därhän,alt tolkutbildningen ligger på en så hög nivå att proven kan utgå.Företrädarna för KK betonade all själva systemet med auktorisation måste hållassamman -kunskapsprov, kontroll av lämplighet samt tillsyn. Arbetet med tolk-och översätlarproven ger en nödvändig branschkännedom, enkanneriigen insikt itolkarnas och översättarnas villkor, tekniska och etiska frågor etc. Kollegiet har förmedlat sina erfarenheter avutbildningen av finska och spanska tolkar vid i tillarbetsgmppen. Erfarenheterna är i huvudsak positiva, men inte ens i dessaspråk har alla som genomgått utbildningen klarat proven för auklorisalion. Vidprovomgången blev av dem som genomgårtolkutbildningen i finska - påbörjad - godkända. Motsvarandeprocentsals var 89 för dem som följt tolkutbildningen i spanska, vilkenbörjade . När det gäller andra tolkutbildningar viduniversiteten uppvisar statistiken helt andra siffror. Vid iGöteborg pågår en utbildning för arabiska tolkar . Sju avtolkarna från denna utbildning ställde upp i tolkproven . Samtligablev underkända i det skriftliga provet, och ingen av dem kallades därför tillden muntliga delen. Ingen av de sju lyckades prestera ett helt godkäntrealia-prov. För atl få en helhetsbild av provresultaten har vitagit del av KK:s statistik. Det mest slående i denna statistik.Godkännandeproven för lolkar 1976-1979, är atl bland de lolkar som genomgåtttolkutbildning inom högskolan varierar andelen godkända myckel kraftigt mellanolika språk. Denna redovisning skall inte ses som en nedvärdering avutbildningsinsatserna vid universiteten, utan den visar snarare hur svårt detär atl med knappa resurser och korta utbildningstider hinna utbilda kompetentalolkar. KK drar slutsatsen att ett godkännande som tolk inte kan meddelasendast på gmndval av det faktum atl en person genomgått lolkutbildning påhögskolenivå. Vi har för vår del blivit övertygade om att, när en så stor delav dem som prövats har blivit underkända måsle en intensifierad utbildningkomma i förgrunden. I delta sammanhang kan aktuell statistik från KKredovisas. Av bilaga 5 framgår att den genomsnittliga nettokostnaden perbudgetär /79-1983/84 för kollegiets tolk- ochiranslalorsverksamhel är . Lokalkostnader och expenser ingår inte idel beloppet. Prop.1984/85:132 37 bilaga 6 framgår antalet godkända prov under samma period:473 godkända lolkprov och 82 godkända translalorsprov. Tolk- ochIranslatorssektionen vid KK arbetar utöver proven också bl. a. med självaauktorisalionen, tillsyn och omauktorisation. Den mest omfattande delen avverksamheten gäller dock proven. Del låga antalet godkända prov förstärkerintrycket alt en intensifierad utbildning behövs. Vi anser, efter alt ha penetreratalla argument, alt de som genomgått tolkulbildningen vid ell tolk- ochöversättarinstitut och erhållit etl utbildningsbevis inte skall behöva genomgåKK:s prov. Det innebär all endast de som inhämtal sina kunskaper på annal sättskall prövas av KK i fortsältningen. Vi menar alt den som genomgått enulbildning inom högskolan inte skall behöva prövas av en annan myndighet.Förändringen är inte slor, efiersom endasl en fjärdedel av dem som genomgåttKK:s prov med godkänt resultat har kommit från högskolans tolkutbildning. Vianser att della nya system bör prövas för alt sedan bli föremålför en utvärdering. En viktig del av denna utvärdering måste gälla kvalitetenpå utbildningen och en jämförelse av nivån mellan olika språk. gav regeringen en särskildutredare i uppdrag (Dir. 1981:58) atl se över KK:s verksamhel med godkännandeav lolkar och auklorisalion av översällare. Översynen resulterade i beiänkandel(Ds H 1982:2) All godkänna lolkar och auktoriserade översättare - enutvärdering. Betänkandet behandlar främst reglerna för förnyat godkännande avtolkar och förnyad auklorisalion för översättare saml KK:s rådgivande nämndsställning. Enligt förslagel skall KK också fortsättningsvis vara den myndigheisom godkänner lolkar och auktoriserar översättare. Utredaren föreslår att godkännandeteller auktorisalionen, som gäller , skall gälla tillsvidare - dock längst tills tolken eller översättaren fyller , då nytt provmåsle avläggas om fortsatt godkännande eller auktorisation önskas. Ett nyttobligatoriskt prov måste sedan avläggas med mellanrum. Flertalet av de 35 remissinslansernaavvisar förslaget om i princip livslång auktorisationsfid. Man hänvisar bl.a.till skyddet för iredje man, språkets och samhällets utveckling, och menar atlauktorisation med regelbundet återkommande förnyelse medför altkunskapsstaridarden hålls på en viss nivå. En del remissinslanser föreslår atlnuvarande lidsbegränsning bibehålls, medan andra menar alt ärlämplig auktorisationsfid. Övervägande positiva fill förslaget ärstatskontoret, UHÄ, , /SR, FAT och GTR. Del ankommer på kollegiet all isamband med godkännande/auklorisa-lion göra en redbarhelsbedömning. Utredarenföreslår att KK, i stället för all som inhämla uppgifter vialänsstyrelserna, skall vända sig di-rekl lill vederbörande myndighei ellerorganisation med begäran om sådana uppgifter som kollegiet behöver för atlkunna bedöma redbarhelen. 4 1984/85. Prop.1984/85:132 38 Förslaget att KK skall inhämta upplysningar för sinredbarhelsbedömning direkt från vederbörande myndighet eller organisationtillstyrks av , några länsstyrelser. Ett par remissinstanser är dock negativa till förslaget,bl. SÖ, som menar att nuvarande ordning är tillfyllest. Den rådgivande nämnden bör, enligt utredaren, få enstarkare ställning. a. skall nämndens uppgift vara att yttra sig till KK ivissa fastställda typer av ärenden. Kollegiet behöver inte följa nämndens rekommendationer,men skall vara skyldigt redovisa sina skäl om man inte följer dem. I denrådgivande nämnden, som enligt förslaget skall bestå av ordförande och högstnio ledamöter, skall finnas förelrädare för KK, språkvetenskapen,utbildningsanordnarna, tolk- och översättarorganisationer samt användare ochförmedlare av tolk- och översätlartjänster. Övervägande delen av yttrandena visar en positivinställning lill förslagen avseende rådgivande nämnden. Negativa synpunkterförs dock fram från några håll. a. menar KK all den föreslagnamotiveringsskyldigheten för KK gentemot nämnden vid beslut som avviker frånnämndens rekommendation inte synes lämplig. Vidare menar kollegiet att nämndeni sin nuvarande obyråkraliska tappning på det hela taget fungerat smidigt ochväl. Utanför utredningsuppdraget föreslår utredaren attregeringen allvarligt överväger förutsättningarna för all utforma en anvisningfill myndigheterna om att icke godkända tolkar eller oaukioriseradeöversättare får anlitas endasl om godkända/auktoriserade inte finns atl tillgåeller om det av särskilda skäl är motiverat atl anlita en icke godkänd tolkeller oauktoriserad översättare. Det förslagel tillstyrks av ell tiotalremissinstanser, som bl. a. menar all del synes naturligt att i första handanlita personer som har godkänts av KK. Några remissinstanser avvisarförslagel, bl. NO, som menar atl sysselsällningssvårigheler för godkändalolkar och auktoriserade translatorer inte bör lösas genom strypning av deövrigas möjligheter att göra sig gällande på lika villkor. Liknande synpunkterframförs av exportråd. Vi konstaterar att enligt förordningen (1975:590)om godkännande av lolkar och auktorisation av översättare - tolk- ochiranslalorsförordning-en - gäller ett godkännande eller en auklorisalion för entid av . Vi konstaterar vidare alt förordningen inte ger någon ledning åtden som undrar vad som skall ske efter femårsperioden. Inte heller förarbetenaär särskill upplysande på denna punkl. Det finns emellertid en ledtråd i dendepartementspromemoria (Ds A 1974:9) Auklorisalion av tolkar och ÖversäUaresom föregick beslutet att införa auktorisation. I promemorian sägs atlgiltighetstiden bör kunna utsträckas lill . Vidare sägs att någon nykunskapsprövning inte bör ske i samband med alt statens tolk- ochiransla-lorsnämnd prövar om tolken fortfarande uppfyller villkoren för nyttgod- 1984/85:132 39 kännande.Endast då mycket särskilda skäl föreligger bör ett omprov äga rum.