prop · G80393 · 1984-12-31 00:00:00 — Kommittén anser därför att det skall slås fast att ensådan verksamhet skall anses som yrkesmässigt bedriven även om något egentligtvinstsyfte inte föreligger men verksamheten medför eller kan antas komma attmedföra intäkter. Förslaget berör inte annat än litterär eller konstnärligverksamhet. förslag skulle en verksamhet som uppenbarligen är av hobbykaraktärkunna förvandlas till rörelse efter någon enstaka försäljning. En sådanlösning för för långt och ger utrymme för manipularioner. Jag kan därför inteansluta mig till förslaget. Den formulering som nugäller - yrkesmässigt bedriven förvärvsverksamhet - täcker i själva verketganska väl vad man vill fånga in. Förekomsten av yrkesutbildning måsteexempelvis tillmätas betydelse i sammanhanget. Det finns vidare inte någonanledning att ändra den skattemäs-siga bedömningen av en verksamhet som bedrivsi samma yrkesmässiga former som tidigare av det skälet att verksamheten går medunderskott . Här liksom på andra områden kan det emellertid varasvårt att upprätthälla en fast praxis. En ökad information från centralt hållskulle kunna bidra till en mer enhetlig tillämpning (jfr avsnitt 2.8). Särskilda problem attskilja mellan hobby/utvecklingsverksamhet och rörelse uppkommer iinledningsskedet. Effekten av att taxeringsmyndigheterna vägrar avdrag för ettredovisat underskott kan emellertid lindrås om avdrag medges i efterhand förutgifter som hänför sig till tiden innan verksamheten accepterats som rörelse.Kommittén har föreslagit att en avdragsrätl skall införas för sådanautvecklingskostnader. Jag övergår nu rill att behandla detta förslag. Mittförslag: Rätt till avdrag införs för vissa utgifter frän liden innan en verksamhetutvecklats till rörelse. Avdrag får göras för löpande omkostnader som hänförsig till det kalenderår då rörelsen påbörjats och det närmast föregående året.Avdraget skall utnyttjas mot rörelseintäkter under de sex första rörelseårenoch får inte leda till underskott något av åren. Prop.1984/85:93 15 Kommitténsförslag: Vad gäller löpande omkostnader överensstämmer förslaget med mittbortsett från att kommittéförslaget ger rätt till avdrag även för kostnaderunder det andra och tredje året före rörelsens påbörjande. Enligt detta förslagskall avdrag vidare medges för utgifter för inventarier som anskaffas under detkalenderår då rörelsen påbörjats eller något av de fem närmast tidigare åren(se betänkandet s. 98). Remissinstanserna:Allmänt anses att nya regler bör införas på området. Olika uppfattningar finnsom hur långtgående reglerna bör vara. a. RSV anser att avdragsrätten börbegränsas till renodlade experiment- och utvecklingskostnader (se bil. 2avsnitt 6). Skälför mitt förslag: Jag har tidigare behandlat frågan om vilka förutsättningarsom skall vara uppfyllda för att en litterär eller konstnärlig verksamhetskall klassificeras som rörelse. Jag framhöll i det sammanhanget att kommitténsförslag i den delen hade visst samband med förslaget om ökade möjligheter tillavdrag i efterhand för utgifter som hänför sig till tiden innan en verksamhetkommit att betraktas som rörelse. Redannu kan i vissa fall utgifter som lagts ned före rörelsestadiet utnyttjas skattemässigt.I första hand gäller detta för inventarier och lager som anskaffats förerörelsens start. I rörelsens första balansräkning får tillgångarna tas upp tilldet aktuella marknadsvärdet och detta värde kan sedan ligga till grund förvärdeminskningsavdrag och nedskrivning. Löpande omkostnader i en verksamhetsom först senare accepteras som rörelse beaktas däremot i regel inte. I vissafall får kostnaderna dock aktiveras. Någon begränsning av de avdragsmöjlighetersom finns f. n. bör naturligtvis inte göras. Kulturskattekommitténsförslag om ett nytt avdrag för utvecklingskostnader bygger i allt väsentligtpä det förslag som företagsskatteberedningen lade fram (SOU 1977: 86).Remissbehandlingen av de båda förslagen visar att det är en allmän uppfattningatt möjligheterna till avdrag för utgifter frän tiden innan verksamheten fältkaraktär av rörelse bör utvidgas. Jag delar denna uppfattning. Jag anser detdock inte möjligt att gå så långt som beredningen och kommittén föreslagit. Ifråga om löpande omkostnader bör för avdrag krävas att kostnaderna hänför sigtill den ifrågavarande verksamheten och att de skulle ha varit avdragsgilla detår de lagts ned om verksamheten redan då hade bedömts som rörelse. För atthindra missbruk bör avdraget inte få föranleda underskott i förvärvskällan.Avdraget bör få göras det första rörelseåret eller något av de fem följandebeskattningsåren. Underutvecklingsskedet kan både utgifter och inkomster förekomma i verksamheten.Avdragsbeloppet måste därför reduceras med eventuella obeskattade inkomster.Dubbelavdrag får givetvis inte heller förekomma. Har utgiften fidigare dragitsav mot en tillfällig tjänsteinkomst kan avdrag 1984/85:93 16 intemedges också i rörelsen. Avdraget skall också minskas om utgifterna haraktiverats i räkenskaperna. Det är oundvikligt attregler av det skisserade slaget leder till kontrollproblem. Möjligheterna attklarlägga om den skattskyldige har haft några inkomster i verksamhetenär t. ex. ofta mycket små. Starka skäl talar därför för att hänsyn tas enbarttill omkostnader före rörelsens start. Regeln börutformas sä att endast omkostnader som hänför sig till samma kalenderår somrörelsen inletts eller det närmast föregående året beaktas. Somredan nämnts får inventarier föras in i rörelsen till sitt marknadsvärde.Värdeminskningsavdragen grundas på detta värde. Någon kompensation i efterhandges dock inte för värdeminskning som kan ha inträffat före rörelsens påböijande.Kommittén har föreslagit att hela anskaffningsvärdet skall få dras av iefterhand. En särskild avdragsregelär knappast behövlig om inventarierna anskaffats i nära anslutning till den ridpunktdå rörelsen påböijades. Det värde som inventarierna tas upp till i den förstabalansräkningen ligger då normalt nära anskaffningsvärdet. Om detta inte ärfallet kan den skattskyldige i stället få en omotiverad skatteförmån. Med stödav den särskilda avdrags-regeln kan han på en gång få avdrag för en stor del avanskaffningsvärdet. Detta är inte möjligt vid tillämpning av reglerna om räkenskapsenligavskrivning eller restvärdeavskrivning. Liggeranskaffningen längre tillbaka i tiden gör sig kontrollaspekterna starktgällande. a. skall ett eventuellt avdrag på samma sätt som i fråga omlöpande omkostnader minskas med eventuella obeskattade inkomster iverksamheten. Enligtmin mening bör den särskilda avdragsregeln reserveras för löpande omkostnader.Någon avdragsrätt utöver den som följer av att inventarier får tas upp tillmarknadsvärdet i den första balansräkningen bör således inte införas.Inventarier som får omkostnadsföras direkt (s.k. treårsinventarier ochinventarier av mindre värde) bör dock behandlas på samma sätt som löpandeomkostnader. 2.5Kostnader för arbetslokal i egen bostad Mittförslag: Uttryckliga regler införs om avdragsrätt för kostnader för utnyttjandeav egen bostad i rörelse. Liksom skall avdrag medges om en särskild lokalinrättats för rörelsen i bostaden. Enligt förslaget skall avdrag också medgesom minst 800 rimmars arbete utförts i bostaden . I det senare falletbestäms avdraget schablonmässigt till . beroende på omarbetet utförts i egen fasrighet resp. i hyres- eller bostadsrättslägenhet. 1984/85:93 17 Kommitténsförslag: I rörelse och tjänst skall kostnader för utnyttjande av egen bostadvara avdragsgilla om verksamheten i väsentlig män hindrat lokalens användningför bostadsändamål. I fråga om tjänst krävs också att arbetsgivaren inte hartillhandahållit lokal (se betänkandet s. 90). Remissinstanserna:Förslaget avstyrks från administrarivt håll. Övriga remissinstanser ärpositiva (se bil. 2 avsnitt 7). Skälför mitt förslag: Avdragsrätten för arbetsrum i egen bostad tillhör de frågorsom ofta leder till diskussion mellan skattskyldiga och taxeringsmyndigheter.Vad det gäller är var gränsen skall dras mellan privata boendekostnader ochkostnader för intäkternas förvärvande och bibehållande. De lagregler som finnsger inte mycket vägledning. I stället har regeringsrätten med sina domar fåttstyra rättsutvecklingen. Genom ett antal avgöranden (RÅ 1975 ref. 114I-V) fick praxis ett delvis nytt innehåll. I1975 års rättsfall gällde som förutsättning för avdrag att det rum där verksamhetenutförts antingen varit avskilt från bostaden i övrigt eller inretts pä ettsådant sätt att det inte kunnat användas för bostadsändamål. Vidare krävdes attbehov av arbetsrum förelegat och att arbetsgivaren inte tillhandahållitarbetsrum. Villkoren återkom i några senare rättsfall som -i likhet med 1975års rättsfall - gällde skattskyldiga med inkomst av tjänst. Regeringsrättenhar också avgjort några mål som gällt rörelseidkare som utnyttjatbostaden i den egna rörelsen. Även i dessa fall har ställts krav på att rummetantingen legat avskilt eller inretts (eller använts) på ett sådant sätt att detinte kunnat användas som bostad. I endom från har regeringsrätten tagit ställning till en bildkonstnärskostnad för arbetsrum i den egna bostaden. Rummet var och hadeinretts med skåp, bord, staffli och annat som behövdes för den konstnärligaverksamheten. Ljusrör hade installerats för att ge bättre ljusförhållanden. Irummet förvarades färger, penslar, rengöringsmedel m. m. liksom nymåladekonstverk. Konstnären fick avdrag för kostnaderna för rummet. Som skäl försitt ställningstagande anförde regeringsrätten alt rummets användning och inredningmedfört att rummet inte alls "eller i vaije fall i obetydligomfattning" kunnat utnyttjas för bostadsändamål. Denna förutsättningtorde ofta vara uppfylld i konstnärlig verksamhet som bedrivs i ateljéform. Alllitterär eller konstnärlig verksamhet bedrivs emellertid inte i ateljéform. Enförfattare som använder ett rum i bostaden som arbetsrum torde t. ex. inte utanvidare kunna åberopa rättsfall. Hyr han i stället ett rum på stan förförfattarverksamheten kan han räkna med avdrag för hyreskostnaden. Jag kanförstå att det kan uppfattas som egendomligt att skattekonsekvenserna i de bådafallen blir så olika. Goda skäl talar för att avdrag medges i båda fallen. 2 1984/85. Prop.1984/85:93 18 Enklar fördel med nuvarande praxis är att avdragsrätten kan prövas mot bakgrundav vissa lätt konstaterbara omständigheter. 1 flertalet fall ger denna praxisett materiellt godtagbart resultat. Något behov finns därför inte att - somkommittén föreslagit - generellt sänka kraven för avdrags-räU. Deadministrativa skälen talar i och för sig mot varje lagändring som innebärökade möjligheter till avdrag för arbetslokal i egen bostad. Jag anser dock attdet finns utrymme för en viss utvidgning av avdragsrätten. Utvidgningen bör tasikte pä vissa avgränsade fall. Med hänsyn till de skillnader som finns i olikaavseenden mellan inkomstslagen rörelse och tjänst bör de nya reglerna gällaenbart vid beräkning av inkomst av rörelse. Avdragsrätten i exempelvis anslällningsfallberörs således inte. Någon särbehandling av en viss grupp rörelseidkare, t. ex.kulturarbetare, bör inte heller ske. Som reglerna tillämpas medges avdrag bara om den del av bostaden där verksamheten bedrivs harkaraktär av en särskilt inrättad rörelselokal och inte av bostadsutrymme. Jaganser att avdrag i fortsättningen bör kunna medges trots att den ifrågavarandedelen av bostaden inte kan anses inrättad som rörelselokal om arbete utförts ibetydande omfattning i bostaden. Gränsen bör sättas vid perår. Är kravet på utnyttjandet som arbetslokal uppfyllt bör avdrag medgesschablonmässigt med . om arbetet utförts i en hyres- ellerbostadsrättslägenhet. Har arbetet utförts i en villafastighet bör avdrag - medhänsyn till att räntorna pä fastighetslånen är avdragsgilla i sin helhet medges med . Förmånga kulturarbetare medför mitt förslag påtagliga förbättringar. De som påheltid ägnar sig åt litterär eller konstnärlig verksamhet har behov av enarbetslokal och utför en stor del av sitt arbete i denna. Avdrag skall dåmedges för lokalkostnader även om lokalen är belägen i bostaden. Detsammagäller givetvis för andra yrkesgrupper, exempelvis uppfinnare och hantverkare,om de utför sitt arbete i bostaden. Jag vill också avslutningsvis slå fast attde av mig föreslagna reglerna inte i något fall innebär någon begränsning avden avdragsrätt som f. n. föreligger. Mittförslag: Exemplifieringen i 29 § 1 mom. KL av avdragsgilla kostnader i bl. a.litterär och konstnärlig verksamhet utvidgas med "resor". Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betänkandet s. 93). Remissinstanserna:Remissinstanserna på kulturområdet tillstyrker förslaget rill lagändring. Iövrigt är meningarna delade. RSV ifrågasätter om inte Prop.1984/85:93 19 denuvarande särteglerna för bl. a. litterär och konstnärlig verksamhet bör tasbort (se bil. 2 avsnitt 8). Skälför mitt förslag: Kommittén har framhållit att kulturarbetare ofta har behov avatt företa resor för att skapa underlag och förutsättningar för den fortsattaverksamheten. Jag delar kommitténs syn på resornas betydelse. Som kommitténframhållit leder resor ofta rill intryck och kontakter inom verksamhetsområdet. RSVhar i sitt remissyttrande sagt sig dela kommitténs uppfattning att bedömningenav avdragsyrkanden varierar starkt. RSV anser att en ökad insikt i dessa frågorbör finnas hos dem som skall granska kulturarbetarnas deklarationer. Som RSVframhållit kan detta ske genom ökad information och andra åtgärder för att fåtill stånd en enhetlig taxering. Jag återkommer till den frågan längre fram(avsnitt 2.8). RSVvill däremot inte tillstyrka kommitténs förslag till ändring i 29 § 1 mom. KL.RSV väcker i stället frågan om inte särbestämmelsen för "vetenskaplig,litterär, konstnärlig eller därmed jämförlig verksamhet" bör avskaffas.Enligt RSV finns det inte någon anledning att särbehandla dessa grupper avnäringsidkare i lagtexten. Det ankommer i stället på dessa - i likhet med vadsom gäller andra grupper - att visa arten och omfattningen av driftkostnadernaoch i förekommande fall att det faktiskt är fråga om utgifter för intäkternasförvärvande och bibehållande. har RSV rätt. Jag anser emellertid att ett avskaffande av särbestämmelsenför bl. a. litterär och konstnärlig verksamhet skulle kunna missförstås. förslag markeras pä ett tydligt sätt resornas betydelse. Kommitténsförslag bör därför genomföras. Somframgått är mitt förslag till ändring i lagtexten närmast av redaktionellkaraktär. Ändringen förutsätter inte att någon skarp gräns dras mellan"vetenskaplig, litterär, konstnärlig eller därmed jämförlig verksamhet"och annan verksamhet. Som RSV framhållit skall bedömningen av ett avdragsyrkandeske efter samma grunder oavsett verksamhetens art. Mittförslag: All inkomst av tjänst hänförs till A-inkomst. Kommitténsförslag: Vissa bidrag och stipendier från ochkonstnärsnämnden skall utgöra A-inkomst och inte - som -B-inkomst (sebetänkandet s. 112). Remissinstanserna:Kommitténs förslag har mottagils positivt. RSV anser att all inkomst av tjänstbör utgöra A-inkomst (se bil. 2 avsnitt 9). 1984/85:93 20 Skälför mitt förslag: Inkomst av tjänst räknas i allmänhet som A-inkomst. Som B-inkomsträknas emellertid periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodiskintäkt. Vissa bidrag m.m. från och konstnärsnämndenutgör därför B-inkomst trots att bidragen m. m, enligt särskilda bestämmelserär pensionsgrundande. Som B-inkomst räknas vidare bl. a. periodiskautbetalningar frän juridiska personer och frän förutvarande make. Ifråga om A-inkomster är beskattningen helt individuell. Makars B-in-komstersambeskattas däremot. Sambeskattningen medför att nettot efter skatt av t. ex.ett stipendium från kan bli mycket litet för enförfattare som är gift med en höginkomsttagare. Förekomstenav särtegler för vissa udda intäkter i inkomstslaget tjänst komplicerargranskningen och bearbetningen av deklaratipnsmaterialet. Jag anser attförenklingsskälen väger över de skäl som kan åberopas för att behålla dennuvarande indelningen. Jag förordar därför alt RSV:s förslag genomförs och attall inkomst av tjänst hänförs till A-inkomst. Jagvill tillägga att ändringen i fråga om vad som skall räknas som A-inkomst ellerB-inkomst inte påverkar reglerna om sjukpenning eller tilläggspension. Minbedömning: Kulturarbetare bör normalt taxeras av s. k. särskilda nämnder, dvs.av nämnder som taxerar skattskyldiga med komplicerade inkomstförhällanden.Förutsättningarna för en enhetlig taxering av kulturarbetare förbättras genominformation från centralt häll. Kommitténsförslag: Speciella taxeringsnämnder inrättas för att granska kulturarbetarnasdeklarationer. I dessa nämnder skall ingå ledamöter som har god kännedom omkulturarbetarnas förhållanden (se belänkandet s. 112). Remissinstanserna:Remissinstanserna pä kulturområdet är genomgående positiva medan de flestaövriga remissinstanser är kritiska till förslaget. Många av dem föreslår istället att specialister på tjänstemannanivå inom taxeringsorganisarionenförgranskar kulturarbetarnas deklarationer (se bil. 2 avsnitt 10). Skälför mitt förslag: Frågan om den framtida taxeringsorganisationen utreds f.n. avskatteförenklingskommittén (B 1982:03). Enligt direktiven bör kommittén prövabl. a. frågan om taxeringsnämndernas roll i ett framtida system. Mot bakgrundav att det således kan komma att ske en genomgripande ändring avtaxeringsförfarandet är det enligt min me- Prop.1984/85:93 21 ninginte lämpligt att nu införa regler om speciella nämnder för kulturarbetare.Jag vill dock i detta sammanhang framhålla att kulturarbetarna istor utsträckning taxeras av s.k. särskilda taxeringsnämnder. I sådana nämnderfinns en störte erfarenhet när det gäller mer komplicerade inkomstförhållandenän vad det gör i vanliga lokala nämnder och förgranskningen sker vanligen averfarna tjänstemän. I storlänen har man dessutom i några fall tagit stegetfullt ut och skapat nämnder som uteslutande taxerar vissa grupper avkulturarbetare. Det finns alltså goda förutsättningar att förbättra taxeringeninom ramen för nuvarande ordning. Utvecklingen mot att allt fler kulturarbetaretaxeras i särskilda nämnder bör enligt min mening fortsätta och även bland desärskilda nämnderna bör en koncentration kunna ske. Det är också önskvärt attdet i nämnderna ingår ledamöter med god inblick i kulturarbetarnasförhållanden. Man bör dessutom så långt möjligt försöka ordna det så attgranskningen ombesörjs av tjänstemän som är specialiserade på området. RSVhar en viktig uppgift när det gäller att verka för en störte enhetlighet vidtaxeringen. Verket skall genom råd och anvisningar främja en riktig ochenhetlig tillämpning av skattelagstiftningen. Det är angeläget att verket genomsådan information medverkar till att förbättra kulturarbetarnasbeskattningssituation. Verket har också i sitt remissyttrande förklarat sigberett att verka för ökad informafion både fill den grupp skattskyldiga som dethär gäller och fill taxeringsnämnder m. fl. I det sammanhanget har RSVanledning beakta kommitténs beskrivning av särdragen i kulturarbetarnasverksamhet. Det gäller t. ex. betydelsen av resor. En annan sak som böruppmärksammas är att över åren varierande inkomst- och utgiftsförhållandennormalt inte skall påverka bedömningen av om rörelse föreligger eller ej. Enligtmin mening bör en på detta sätt speciahnriktad information bidra till en merenhetlig bedömning av kulturarbetarnas deklararioner. Idet följande redovisar jag min syn på ytterligare några skattefrågor som kommitténhar tagit upp. Jag behandlar också kommitténs förslag på avgiftsområdet. I dendelen har jag samrått med chefen för . Defria kulturarbetarna beskattas för inkomst av rörelse. I likhet med andra sombedriver enskild näringsverksamhet berörs de av det förslag som 1980 ärsföretagsskattekommitté lade fram (SOU 1984:70). Företagsskattekommitténsförslag innebär att enskilt bedriven näringsverksamhet skall behandlas som ettsärskilt skattesubjekt. Ett "staket" upprättas mellannäringsverksamheten och den privata ekonomin. All inkomst innanför staketethänförs rill en förvärvskälla (inkomst av närings- Prop.1984/85:93 22 Inkomst som behålls inom staketet träffas aven tioprocentig skatt. Tas inkomsten ut sker ingen beskattning inne i"hagen" men näringsidkaren beskattas för det uttagna beloppet. I detskedet tas också egenavgifterna ut. Uppkommer ett underskott inäringsverksamheten kan näringsidkaren skjuta till privata medel och fä avdragför det tillskjutna beloppet. Det är för tidigt att uttala sig om och i så fallnär förslaget kommer att leda till lagstiftning. Genomförs förslaget löses endel av de problem som kulturskattekommittén aktualiserat. a. föreslagit ändringar i lagsriftningenom upphovsmannakonto och uppfinnarkonto. Så t. ex. föreslås att förändringenav nettointäkten och inte som av bruttointäkten - skall ligga till grundför beräkningen av uppskovsbeloppet. I staketmodellen finns inte något egentligt behov av uppskovsreglereftersom skattesatsen innanför staketet är så låg. I modellen förutsätts attuppskovsreglerna skall avskaffas. Med hänsyn härtill bör några ändringar av detslag som kommittén föreslagit inte ske . har också förslagit en ändring av des.k. Den reformeradeinkomstbeskattningen innebär bl. a. att underskottsavdrag inte längre får fulleffekt för skattskyldiga med bruttoinkomster som överstiger 16 basenheter(121600kr, vid taxering). Två undantagsregler finns. Den ena avserunderskott på en schablontaxerad villafasfighet. Ett sådant underskott kan medvissa begränsningar "kvittas" mot överskott av kapital. Det andra kvittningsfalletgäller skattskyldiga som satt sig i skuld i samband med ett fastighets- ellerföretagsförvärv. Slutligen finns en möjlighet att "spara" underskotti en förvärvskälla till ett senare år då förvärvskällan ger överskott. har föreslagit att kvittningskall medges i ytterligare ett fall. Kvittning enligt kommitténs förslag gälleri första hand kulturarbetare som redovisar ett rörelseunderskott ochen inkomst av tjänst. Både underskottet och inkomsten skall avse litteräreller konstnärlig verksamhet. Vidare skall tjänsteinkomsten vara av tillfällignatur. Enligt förslaget kan kvittning t. ex. komma i fråga för en fritt verksambildkonstnär som anställs för ett projektarbete inom sitt verksamhetsområdeeller en dramatiker som engageras för att medverka vid produktionen av ett avhonom författat skådespel. Som framgått är avdragsbegränsningen av betydelse bara omden skattskyldige har relativt stora bruttoinkomster. Redan med hänsyn tillkulturarbetarnas inkomstförhållanden skulle det inte bli aktuellt att tillämpaden föreslagna kvittningsregeln särskilt ofta. Regeln förutsätter också att detgår att avgöra vad som utgör litterär eller konstnärlig verksamhet. Samtidigtär det ett starkt administrativt önskemål att begränsa kvittningsrätten tillvissa klart avgränsade fall då ett förbud att kvitta skulle få särskilt 1984/85:93 23 Mot denna bakgrund anser jag det inte befogat att nu införaen särskild kvittningsregel för kulturarbetare. Om staketmodellengenomförs bortfaller i princip behovet av kvittnings-regler i fråga omnäringsverksamhet. Visserligen är ett underskott på näringsverksamheten intealls avdragsgillt eftersom verksamheten behandlas som ett särskiltskattesubjekt. Den skattskyldige kan dock med avdragsrätt tillföranäringsverksamheten medel. Gör han det minskar skatten på inkomsterna utanförstaketet som det skattemässiga resultatet av näringsverksamhetennollställs. harockså gjort vissa uttalanden om förlustavdragen. Vid inkomsttaxeringen ärförlustavdraget ett allmänt avdrag. Eftersom egenavgifterna beräknas påförvärvskällans inkomst blir uttaget av egenavgifter därför störte än omavdraget för förlusten hade fått göras i den förvärvskälla där den uppkommit.Kommittén anser att saken bör rättas till för den händelse problemet inte skullelösas vid en allmän översyn av lagstiftningen om förlustutjämning. Även vad gällerförlustavdragen vill jag hänvisa till staketmodellen. I denna modell belastasinkomsten med egenavgifter först när medel tas ut ur verksamheten.