prop · G803155 · 1984-12-31 00:00:00 — När det gäller återkommande beslut som rör mål ochinriktning för verksamheten måsle en gränsdragning göras från fall till fall.Inte sällan kan här uppkomma en nära anknytning till frågor som del kan te sigberättigat att arbetstagarna får inflytande över. Tänker man sig t. ex. frågorom personalpolitiken inom etl tidningsföretag kan en gränsdragning exempelvisböra göras så, atl ulseende av chefredaktör blir en fråga som inte ligger inomlagens tillämpningsområde medan andra rekryteringsfrågor gör det. Man tänker sig tydligen all det kan bli fråga om enavvägning mellan tidningsföretagels intresse av alt, utanförhandlingsskyldighet m.m., kunna fullfölja fastställda riktlinjer, å enasidan, och inlressel av att i förhandlingar eller andra av MBL förutseddaformer få anlägga egentliga arbetslagarsynpunkler, å den andra. Det är enavvägning av den principiella innebörden som har gjorts i AD 1981 nr 22, därdom skälen utmynnar i den förul återgivna sammanfattningen: Även om företaget bedöml ändringen av förstasidan somangelägen för tidningen som pressorgan, har sålunda de ekonomiska frågornakommil atl dominera inför det genomförandebeslut som del här varit fråga om.Med hänsyn härtill och då det inte gällt atl förändra ulan endasl allunderslryka tidningens nyhetsförmedlande och opinionsbildande roll finnerarbetsdomstolen att beslutet atl ändra tidningens förstasida från all varaannonssida till att innehålla redaklionelll malerial inle har haft sådansärskild betydelse för tidningen såsom opinionsbildare och nyhetsförmedlarealt beslutet direkt eller indirekt kan anses ha gällt tidningens mål ellerinrikining. Enligt ordalagen har domstolen, under inlryck rimligen avde "restriktiva" formuleringarna i motivtexten, ställl kravel attgenomförandebeslutet skall ha haft "särskild betydelse" förtidningen som opinionsbildare och nyhetsförmedlare, för atl beslutet skallkunna anses omfattat av 2§ MBL. Vad vi sade om svårigheterna atl säga något bestämtom gränserna för begreppel riktlinjebeslut har uppenbariigen i än högre gradsin giltighet när det gäller att avgöra vUka "genomförandebeslul" somenUgt 2 § MBL faller utanför lagen. Det bör avslutningsvis påpekas att lolkningsuppgiften inteär atl avgöra vilka beslut som åtnjuter skydd gentemot det allmänna enligt och därefter dra slutsatsen att 2 § ger samma skydd åltidningsföretagen i deras förhållande till de fackliga motparterna. 1984/85:155 61 6 Kritiska synpunkter på 2 § MBL Avsnittets innehåll: En kritik från rättsHgautgångspunkter mot 2§ kan enligt vår mening vara befogad i två avseenden. Detena är atl lagtext och förarbeten inle gör särskih tydligl vilken gräns kringmedbestämmanderätten som lagstiftaren har velat dra. Det andra är alt denlösning av elt gränsdragningsproblem som 2§ MBL representerar inle är fullständigeller hell konsekvent. I detta avseende har vi fäst oss vid att lagenvisserligen mot bakgrund av principiella överväganden uteslutermedbestämmanderätt med stöd av lagens egna regler i vissa frågor och uleslulerkollektivavtal om sådana frågor, men likväl lämnar utrymme för avtal ommedbestämmande utan lagens slöd men med rättsverkningar som kan göras mycketlika kollektivavtalels. Härtill kommer att den åtminstone principiellt settcentrala frågan om tillåtligheten av fackligt organiserade stridsåtgärder föratt få till stånd sådana "medbestämmandeavtal utanför MBL" harlämnals obesvarad. Det har i debatten riktats ganska mycket kritik mot 2 §MBL och dess förarbeten. Kriliken har i det väsentliga gåtl ul på atl den gränskring tillämpningsområdel för MBL som dras genom 2 § är aHlför otyd lig;lagtexien är föga upplysande och beskrivningen i förarbetena av den innebördsom åsyftas är oklar och på några punkler kanske även motsägelsefull. Vidsidan av denna krilik har anlagts åtskilligamer eller mindre uttalaträiispoliiiska synpunkter på det gränsdragnings problem som 2§ MBL är etluttryck för. Vi skallhär i huvudsak lämna de räiispoliiiska aspekterna ål sidan. Vissa kritiskasynpunkter kan emellertid anläggas även från mer renodlat juridiska ochlagtekniska utgångspunkter. Till dessa synpunkter hör självfallet kritiken mollagrummet för bristande klarhet. Därutöver kan det emellertid finnas anledningalt undersöka i vilken utsträckning 2§ MBL kan sägas faktiskt tiUgodose deändamål som låter sig utläsa ur förarbetena. I det sammanhanget kan del varapå sin plats alt jämföra med den lösning som andra liknandegränsdragningsproblem har fåtl. Vad som i del avseendet har inlresse är framföralll vad som har brukat kallas gränsdragningen för den offentligaarbetsmarknadsseklorns del mellan den politiska demokratin och medbestämmandetmed slöd av MBL. Det förefaller oss som om krilik mol 2§ MBL från juridiskaulgångspunkler, såviit gäller lagrummets betydelse för tidningspressen ochandra massmedier, ter sig berättigad i huvudsakligen två avseenden. Det är intesärskilt tydligl vilken gränsdragning som lagstiftaren har velal göra;motiv-texterna lill 2§ är knappa och därmed föga ägnade att ge säker ledning åttillämpningen. Vidare ter sig den lösning av gränsdragningsproblemet som 2§ MBLrepresenterar inle fullsländig och på sätt och vis inle heller hell konsekvent. I vad gäller lagrummets otydlighet är det givet att endiskussion i 1984/85:155 62 motivenkring förhållandet till grundlagen hade varit värdefull. Vidare hade,åtminstone från ren rältstillämpningssynpunkt, åtskilligt underlätlats om detmönsler för prövningen av gränsdragningsfrågor i enskilda fall som motiviexteninnehåller hade utvecklats bättre. Det bör kanske tilläggas alt de bådakategorierna riktiinjebeslut och genomförandebeslut (av särskild betydelse förtidningen som opinionsbildare och nyhetsförmedlare) i sig själva ler sig ganskadiffusa och inbjudande till rätt skönsmässiga bedömningar. Intressetknyter sig främst lill två uttryck i lagiexten. Det ena är, "verk samhetens mål och inriktning". Det andra är "verksamhet som har politiskteller annal opinionsbildande ändamål". Del föna har vi tidigare behandlat.Här avser vi att uppehålla oss vid det . Debattenom tolkningen av 2 § MBL har lill dels kretsat kring detla sistnämnda uttryck.Del har, av företrädare för men också från annal håll, gjorts gällande attdel såviit gäller tidningspressen och andra medier bör lolkas så alt enbartopinionsbildning i mer inskränkl mening omfattas av 2§. har denna lankeomsatts på det sättet alt enbart vad som skrivs på tidningarnas ledarsidorskulle utgöra opinionsbildning medan annan redaktionell text, i synnerhetnyhetsförmedling och reportage ulan-för ledarsidorna, skulle falla utanförbegreppel opinionsbildning och därmed inle heller omfattas av undantaget i 2§MBL. Med bl.a. detta som uigångspunkt har SJF också förklarat attjournalisternas anspråk på redaktionellt medinflytande inle siräcker sig lillden uppgift för dagspressen som består av etl frilt kommenterande av förhållandenoch skeenden i samhället. - Enligt den motsatta ståndpunkten ler det signaturligt all vid lolkningen av 2§ MBL i delta avseende söka ledning i TF ochhävda alt alla tidningsföretag som bedriver tryckfrihetsrätlsligt skyddadverksamhet också omfattas av 2§ MBL, när det gäller beslut om den verksamhelensmål och inriktning. Alt även nyhetsförmedling omfattas av det tryckfrihetsrältsligaskyddet är oomstritt (jfr SOU 1947:60 s. 46 och 209, prop. 1948:230 s. 35 ff,107, 110, mot. 1980/81:1810). Enligtvår mening kan det knappasl råda ivekan om alt del är den senare ståndpunktensom har de starkare skälen för sig. Med lanke på de principiella grundvalarnaför 2§ MBL sådana de har redovisats i prop. 1975/76:105 ter sig en tolkningunder jämförelse med iryckfrihetsskyddels omfallning enligt TF som väl grundad.Del är för övrigt också atl märka att moliven till 2§ MBL (a. prop. s. 329)uttryckligen anger att lagtextens uppräkning inte skall belraktas somuttömmande utan atl även andra jämförbara verksamheter kan komma i fråga. Dettalalar i sin mån emot en sådan avgränsande lolkning som har förespråkats avbl.a. Och när det gäller dagspressens nyhetsförmedling tillkommer allsaken ålminslone såtillvida är behandlad i etl rättsligt avgörande som arbetsdomstolenvid sin analys och tillämpning av 2§ MBL i domen 1981 nr 22 inte har gjortnågon åtskillnad mellan opinionsbildning och nyhetsförmedling. Skr.1984/85:155 63 heller inte kunnat finna något hållbart stöd för altgenerelll från 2 § avskilja någon del av pressen med den moliveringen t. ex.att den delen är avsedd atl tjäna enbari kommersiella ändamål. Del uttalande ipropositionen (s. 528) som lar sikte på kommersiella förelag fälldes medanledning av en framslällning som inte rörde pressen och kan inte tillmätasnågon tyngd i detla sammanhang, i jämförelse med argumenten i övrigt. Vår uppfattning att 2 § MBL inle utgör någon fullständigoch helt konsekvenl lösning av det med lagrummet åsyftadegränsdragningsproblemel bygger vi på denna analys. 2§ MBL innebär i princip att vissa beslut (=beslut somavser verksamhelens mål och inriktning) hos vissa arbetsgivare (företag,organisationer, samfund m, fl,) helt undantas från lagens tillämpningsområde.Detla medför framför aUt att arbetstagarnas fackliga organisalioner inte harförhandHngsräll eller rätt till informalion i fråga om de besluten enligt1I-I9§§ MBL och atl det inte går atl iräffa sådana kollektivavtal som avses i23 och 32 §§ MBL, med sådana avtals rättsverkningar, om fackligt inflytandeöver besluten. Delta innebär nu inle att del inle alls går atl giltig verkanträffa avtal om elt sådant inflyiande. 1 motiven uttalas på den punklenföljande (a. prop. s. 330): Enligt 2 § skall ifrågavarande arbetsgivares verksamhet ide delar som avses med paragrafen undantas från lagens tillämpningsområde.Delta innebär alt ingen av lagens regler blir tillämplig på del undantagna området.Anspråk kan inte med stöd av lagen ställas om förhandlingar eHer om informationom sådan del av arbetsgivarens verksamhet som inle faller inom lagenstillämpningsområde. Kollektivavtal med verkningar enligt lagen kan inte hellerträffas om frågor som hör till det undantagna området. I och för sig finns detdäremot inte några hinder mot att avtal träffas utan lagens slöd mellanarbetsgivare och arbetstagarorganisation, t. ex. om rält till information ellertill överiäggningar i fråga som hör till det undaniagna området.Överenskommelser av den lypen föreligger redan nu och lagen rubbar intemöjligheten att behålla sådana avtal och ingå nya. Med reservation för den fråga om tillållighelen avfackliga slridsälgärder som vi strax skall komma in på innehåller motivtexternahärutöver inte några kommentarer angående den rättsfigur som åsyftas, etl slags"medbestämmandeavtal utanför MBL", eller kring de rättsligaverkningarna av ell sådant avtal. En av de rättsliga aspekterna som är akluell isammanhanget är det utrymme för avtal om "begränsning avtryckfriheten" som TF kan tänkas medge (se kap. 4). På den punklen sägsinte något i moliven till 2§. Man iakttar dock att det exempel som anförs ärelt avtal om rätt till informalion eller överläggningar i frågor som hör tilldet undaniagna områdel; mer ingripande former för medbestämmanderätt somvetorätt eller självbestämmanderätt för arbetstagarsidan nämns inle. Inteheller går motiven in på frågan i vilken utsträckning det kan tänkas att avtalutanför MBL genom Skr.1984/85:155 64 självaavtalet kan förses med en eller flera av kollektivavtalets rättsverkningar, t.ex. rätt till fackligt tolkningsföreträde efter mönster av 33 § MBL, s. k.allmänt skadeslånd som sanklion vid avtalsbrott på samma sätt som i 55 § MBL,fredsplikt efler de principer som anges i 41-44§§ MBL, eller i övrigt ulformasefler mönster av etl medbestämmandeavtal, l.ex. med civilrällsliglsanktionerade tystnadspHklsregler. Den för kollektivavtal speciella rättsverkanatl avtalet binder även en avtalande organisations medlemmar (jfr26 § MBL) kan i alla händelser inte uppnås på det sätt som sker i fråga omkollektivavtal enligt MBL. Somnyss antyddes finns det emellertid en rättslig fråga som från både principielloch kanske även praktisk synpunkl är central i sammanhanget, nämligen i vad månen facklig organisalion kan vidta fackliga stridsålgärder till stöd föranspråk på elt sådani avtal utanför MBL som saken här gäller. Vi erinrar omvårt lidigare konstaterande (i avsnill 4.1) att TF inte reser något rättsligthinder mot fackliga stridsålgärder, som vidlagits med anledning av en trycktskrifts innehåll, och om vär kortfattade redovisning (i avsnitt 5.2) av detfrån arbetsrättslig synpunkt oklara rättsläge som rådde före MBL. Vid singranskning av förslaget till MBL uttalade lagrådel följande (a. prop. s. 472): Ispecialmotiveringen till 2 § framhålls, alt kollektivavtal med verkningarenligt lagen inte kan träffas om frågor som avses i paragrafen men att det ioch för sig inle finns några hinder mol alt arbelsgivare och arbetstagarorganisationsluter avtal utan lagens slöd om exempelvis rält till information eller tillöverläggningar i sådana frågor. Ett spörsmål som ligger nära i della sammanhangär, huruvida arbetstagarsidan får lillgripa stridsålgärder för all förmåarbetsgivaren atl sluta avtal av della slag. Uppenbarligen reser fredspliktsreglernai 41 och 42 §§ inte något hinder häremot; de är över huvud laget intetillämpliga i frågor som avses i 2§. Därmed är likväl inle sagt, att det ärtillätet för arbetstagare att strejka för att förmå sin arbetsgivare all slutaavtal rörande sådana frågor. Enligt lagrådels uppfatlning saknas stöd förantagande, att det enligt gällande rätt skulle stå arbetstagare öppel atl -vare sig del sker på deras organisations uppmaning eller ej -under beståendeanställningar gå lill strejk i frågor, som ligger uianför förhållandel mellanarbelsgivare och arbetstagare. En sådan arbetsinställelse torde inte varaförenlig med arbetslagarnas åiaganden enligt deras enskilda arbetsavtal, ochnågra regler som kan föranleda annan bedömning innehåller inte den föreslagnalagen. Maniakttar all lagrådet även här betraktar 2 § MBL som ett ullryck för vad somligger utanför "förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare".Vid sin anmälan av lagrådsyttrandet uttalade föredragande departementschefen isamma ämne följande (s. 526 0: Jaganser mig inle ha anledning alt här gå närmare in på den av lagrådel under 2 §behandlade frågan om tillåtligheten av strejk eller andra stridsåtgärder isyfte alt få till stånd avtal om t. ex. rätl lill information eller rätl lillöveriäggningar i frågor som enligt paragrafen undantas från lagens tillämp- 1984/85:155 65 ningsområde.Den frågan kan inte säkert bedömas utan att man angriper hela problemet omtillåtligheten av arbetsinställelser och andra stridsåtgärder uianför de kolleklivavlalsrällsligafredspliklsreglernas ram. Och ett sådant ställningstagande är som framgår avvad jag har anfört lidigare i detta lagstiftningsärende enligt min mening inlemöjligt alt göra på elt enkelt sätt genom att man antar en för alla tänkbarafall gällande formel (jfr även vad som sägs i det följande om tillåtligheten avpolitisk strejk). Tanken bakom 2 § är alt beslut i sådana frågor som avses iparagrafen skall i princip vara förbehållna andra beslutande organ än sådanasom bildas genom överenskommelser mellan arbetsgivare och arbetstagare om medbestämmanderättför arbetslagarna. Lagens slöd har ansetts inle böra ges åt anspråk frånarbetstagarna på inflytande i egenskap av arbetstagare över hithörande beslut.Det ligger i linje med della synsätt atl anse atl arbetstagarorganisationernainte bör gripa till stridsåtgärder för alt ändå få lill stånd sådana avtal ominflyiande som och för sig kan iräffas men som inte får karaktären avkollektivavtal. Att rättsligt hinder mol sådana åtgärder föreligger anser jagdock att man inte med säkerhel kan slå fasl ulan atl uttryckligen lagreglerafrågan. Det finns å andra sidan knappasl anledning alt räkna med atl en sådanlagstiftning skall behövas, och jag anser därför atl jag kan lämna frågan ålsidan. Serman enbart till 2 § MBL och till de syften som delta lagrum är avsett att fyllaförefaller onekligen den lösning som den här beskrivna konstruktionenrepresenlerar ofullständig och inkonsekvent. Lagstiftaren har gjort delräiispoliiiska övervägandel alt vissa beslut i princip skall vara förbehållnaandra beslulande organ än sådana som bildas genom överenskommelser mellanarbelsgivare och arbetstagare om medbestämmanderätt för arbetstagarna. Likvälmarkeras i förarbetena att sådana fackliga anspråk kan framställas och i varjefall på del sättet vinna rättsordningens slöd atl de kan avtalsfästas med andracivilrällsliga verkningar än kollektivavtalets. Förhandlingsrätt och möjlighetalt träffa kollektivavtal bedöms inle böra komma i fråga men någol rättsligthinder mol fackliga stridsålgärder reses inte; i varje fall lämnas frågan omlillåtiigheten av sådana stridsåtgärder öppen med enbart ett slagsrekommendation till de berörda fackliga organisationerna att inte gripa tillstridsålgärder för att understödja krav på avtal uianför MBL: stillämpningsområde. Del kan inte utan fog hävdas atl det från rättsligasynpunkler hade varil riktigare och mer konsekvent alt dra en gräns och resahinder för varje form av medbestämmanderätt utanför den gränsen, så mycket mersom skillnaderna mellan etl medbestämmandeavtal enligt MBL och etl avtal ommedbestämmanderätt "ulan-för MBL" kan bli obetydliga. Man får antaalt detta senare avtal genom beslämmelser i själva avtalet kan förses med deflesta av kollektivavtalets rättsverkningar. Skälentill atl 2§ MBL i de här behandlade avseendena fick denna utformning tordeockså få sökas i överväganden som delvis ligger utanför della särskildaproblemområde. Såvitt gäller tillåtligheten av fackliga stridsåtgärder är dettydligt, och anges för övrigt också uttryckligen i del 5 1984/85. 1984/85:155 66 senaståtergivna departementschefsutlalandet (a. prop. s. 526 f), atl lagstiftarenville avstå från alt gå in på problemen kring den rättsliga behandlingen avstridsålgärder uianför de kolleklivavlalsrällsliga fredspliklsreglernas ram. Ibakgrunden ligger sannolikt både bundenhet vid den i svensk arbetsrätt sedanlänge vedertagna grundsatsen att detta ämne inte skall beröras avlagstiftningsåtgärder och respekt för svårigheten all överblicka verkningarnaav ett enslaka ingripande genom en uttrycklig lagregel. Anknytningen till denvid tillkomsten av MBL myckel omdiskuterade frågan om tillåtligheten av s.k.politisk strejk framhölls också av departementschefen. Om emellertid frågan omfackliga stridsåtgärders tillåtlighet ansågs böra lämnas öppen, kunde inteheller göras gällande att de förelåg rättsliga hinder mol avtal utanför MBL: stillämpningsområde. Alt införa ett formligt s. k. avtalsförbud lorde inle haövervägts. Sannolikl ansågs saken å andra sidan inle kräva en närmare analys avde rättsliga förutsättningarna för sådana avtal. Hurdel i dagens rättsläge förhåller sig med tillåtligheten av fackligastridsåtgärder i syfte att genomdriva avtal om fackligt inflyiande inom delenligt 2 § MBL undantagna området är enligt vår mening en fråga som inte låtersig med säkerhet besvaras. Etl av skälen till detta är den kluvenhet som fårsägas prägla förarbetena lill MBL såvitt gäller hela det hilhörandeämnesområdet. hade för sin del stannat för atl enligt dågällande rätt övervägande skäl talade för all dellagande i s.k. polilisk strejk(och annan strejk i "icke-fackligt" syfte) borde belraktas som otillåteti den meningen att det utgjorde ett åsidosättande av den enskildesanställningsavtal med arbetsgivaren. Del förutsattes alt fackliga stridsålgärderi annan form som inte kunde utgöra brotl mot enskilda anställningsavtal, t.ex. en av en facklig organisation utlyst blockad eller bojkott, inle möttenågot motsvarande hinder. Kommitténs uttalande på denna punkt möttes emellerlidav föredragande departementschefens omdöme alt uttalandet gick förlångt, i den mån det innebar atl stridsålgärder i andra än direkt fackligapåiryckningssyfien generelll skulle vara otillåtna enligt gällande rält (prop.1975/76:105 bil. 1 s. 272). Samiidigi tillfogade departementschefen emellertidatt starka skäl talade för att det var den fackligt organiserade åtgärden somåtnjuter rättsordningens stöd. Detta föranledde bl. a. förslag om den nya regelsom infördes i 41 § MBL och som innebär att enbari i behörig ordning besluladefackliga stridsålgärder tillåts under kollektivavtals giltighetstid. Synsättetbyggde såvitt kan utläsas ur resonemangen i propositionen bl.a. på den tankesom kom till uttryck i Högsta domstolens domar i de s.k. takläggarmålen (NJA1974 s. 36) och som innebar, att tillåtligheten i beslåendeanställningsförhållanden av en arbetsnedläggelse beror av anknytningen till delkollekliva förhandlings- och avtalsväsendel. Tanken alt del skall finnas någotslags anknytning till vad som får belraktas som ett godtaget fackligt intresseålerkommer också i det rättsfall rörande tillåt- 1984/85:155 67 ligheten av politisk strejk som är det ledande eftertillkomsten av MBL (AD 1980 nr 15). Å andra sidan har det givelvis en belydandetyngd att varken tillåtligheten av stridsåtgärder på områdel för 2§ MBL ellerden politiska strejkens tillåtlighet blev ultryckHgen avgjord genom tillkomstenav MBL. Föredragande departementschefen ville inte utan vidare anslula sig tillatl hinder skulle möta i de enskilda arbetslagarnas anställningsavtal. Sakenkunde enligt hans mening få en klar rättslig lösning enbart genom lagstiftning,och från en sådan borde man av skilda skäl avstå. Åtskilligaytterligare synpunkter kan ulan tvivel anläggas på det här behandladespörsmålet. Ett av flera påpekanden som kan ha sitt berättigande är alt detingalunda är säkert att den rättsliga bedömningen bör vara densamma ikolleklivavtalsförhållanden som när kollektivavtal inte gäller (jfr bl.a. denlidgare berörda domen i del s.k. Dagspostenmålel, AD 1945 nr 62). En annanhithörande synpunkl, som väl dock är av rällspolilisk natur, är attdet egentligen vore ganska överraskande om krav på medbestämmandeavtal med stödav MBL får under elt kollektivavtals giltighetstid understödjas med fackligastridsåtgärder enbart under de särskilda förutsättningar som anges i regeln oms. k. kvarlevande stridsrätl i 44 § i lagen, medan fältet skulle vara frilt förstridsåtgärder även när kollektivavtal gäller om det fackliga anspråket larsikte på ett avtal utanför lagens tillämpningsområde. I den arbelsrättsligalitteraturen har ämnet behandlals av Schmidl i Facklig arbetsrätt, 2 uppl.1979, s. 260: Har syftet med MBL 2§ varit all skydda ideella ochopinionsbildande förelag och kooperativa företag mot stridsålgärder som syfiartill inflytande på det undantagna området? Vad jag kan se, kan en sådan avsiktinte inläsas i lagsliftningen. Mot ett sådani antagande kan också anföras denlösning man valt beträffande skyddel av den politiska demokratin. Enligt vadsom redovisats under 7.5 har slopat tidigare avialsförbud för offenlligaijänstemän. Stridsålgärder är därför tilllåtna även på områden som i och försig inte bör bli föremål för avtal. Inte ens i det fall att tretlonmannanämndenförklarat att ell tilltänkt avtal skulle kränka den politiska demokratin ärstridsåtgärden olovlig. Nämndens uttalande har nämligen karaktären av enrekommendaiion. Innebörden av MBL 2§ är enligt min mening, all lagstiftareninle stödjer arbetstagarorganisationen genom atl ställa förhandlingsmeknismenmed primär förhandlingsskyldighet och kvardröjande stridsrätt till förfogande. Denna bedömning av vår främste arbetsrällsexpert harnaturligtvis sin tyngd. bör dock anmärkas att Schmidls omdöme omrättsläget fälldes före arbetsdomstolens dom 1980 nr 150. Gränsdragningen i 2 §MBL synes snarare böra ses som ett slags parallell till den i denna dom gjordagränsdragningen för den offentliga sektorns del mellan vad som ulgör i delväsentliga politiska beslut och av del skälel faller uianför förhållandetmellan arbelsgivare och arbetstagare (I § MBL) och vad som ligger inom ramenför arbetsgivar-arbetstagarförhållandet.