prop · G803118 · 1984-12-31 00:00:00 — 9.2.5 i : EnUgtlänsstyrelsens uppfattning bör nuvarande ordning, efter vUken regeringenutfärdar monopol efter åtagande från kommun, bibehåUas. Det system som finnsidag synes i allt väsentligt fungera tiUfredsstäUande. Dock bör för beslul omfrivilligl övertagande av monopol krävas, all kommunen skaffar sig ell reeUtinflytande på verksamheten. Enligt uppfattning kan det inle varatiUräckligt för att uppfylla kraven på ett kommunaU renhållningsmonopol allkommunen träffar uppgörelse med de företag som är etablerade på marknaden föratt fuUgöra insamlings- och transportverksamhet av mUjöfariigt avfall ochkommunens egna insatser begränsas tiU att utöva lUlsyn över verksamhelen. Under punkt 13.5 tar kommissionen upp frågan om insamling av hushållensmiljöfarliga avfaU och konstaterar att del föreslagna obligatoriet av det 11 1984185. Prop.1984/85:118 162 kommunalarenhållningsmonopolet innebär att en separat insamling av hushållensmiljöfarliga avfaU bUr möjlig. Enligt uppfattning har kommunemaredan idag en skyldighet att omhänderta hushåUens miljöfarliga avfaU eftersomdetta avfall är hushållsavfall. För sådanl avfall skall kommunen svara för attbortforsling sker tiU behandUngsanläggning i den utsträckning som behövs föratt tUlgodose bl.a. aUmänna hälso- och mUjövårdskrav enligt renhållningslagen.Kommunema i har vidtagtf åtgärder för att samla in mUjöfarligtavfall från hushållen. Dock torde informationen om detta till allmänhetenbehöva förbättras. 9.2.6 i län:Förslaget om att utvidga det kommunala renhåUningsmonopölet att även ontfattamUjöfarUgt avfall medför i praktiken för inte några störreförändringar eftersom fem av länels sex kommuner redan infört detta. 9.2.7 : Iregeringens proposition (prop. 1975:32) om återvinning och omhändertagande avavfall fömtsättes att kommunalt renhållningsmonopol för miljöfarligt avfallborde kunna vara infört i samtliga kommuner senast efter reformensikraftträdande. TUldags dato har 116 av landets 284 kommuner utvidgat det kommunalarenhållningsmonopolet i fråga om mUjöfarligt avfaU. Detta motsvarar avlandets totala befolkningsmängd. Situationen1984 är inte densamma som 1975 när den nuvarande lagsttftningen om mUjöfarUgtavfall tiUkom. Etl flertal länsslyrelser anser att de har en god kännedomom de koncessionspUktiga anläggningamas avfallshantering. Beträffande avfalletfrån icke koncessionspUktiga anläggningar råder däremot viss osäkerhet. MUjö-och hälsoskyddsnämndema har samma kunskapsbUd. Styrelsen anser att enförbättrad hantering av mUjöfarligt avfaU i första hand bör inriktas på demindre företagen som oftast producerar små mängder mUjöfarligt avfall. Ulvidgasdet kommunala renhållningsmonopolel tiU att omfatta även miljöfarligt avfaUankommer det på kommunen att tillhandahålla erforderUga transportresurser.Styrelsen anser att ett sådanl kommunalt monopol innebär att möjligheter skapasför en förbättrad hanlering av del miljöfarUga avfaUet. Monopolet måstekombineras med en aktivare tUlsyn och en bättre information tiU de företag dethär är fråga om. Informationenbör i princip omfatta en serie olika åtgärder såsom brev tiU företagen,informationsfoldrar, företagsbesök, uppföljningsmöten, information viamassmedia etc. Genominformationen skall företagaren få kännedom om hur avfallet skall hanteras föratt uppfylla de mUjömässiga kraven, vUka transportresurser som står tUl buds,vilka företag som får yrkesmässigt slutligt omhänderta avfallet etc. Innehålleti informationen är tiU en del tUlämplig i hela riket och till en dellillämplig i den aktueUa regionen eller kommunen. Den rikstäckandeinformalionen bör lämpligen framställas centralt. För den regionala/kommunalainformationen bör det framställas informationsmallar som kan kompletteras avresp. region/kommun. Det är här huvudsakligen fråga om tryckt maierial (text,bilder) saml videomaterial elc. Övriga insatser fömtsätts ombesörjasregionall/ kommunalt. Attframslälla och hantera ett sådanl informationsmaterial drar betydandekostnader. Medel bör anvisas i samband med behandlingen av den kommande propositionen.Styrelsen viU i detla sammanhang särskilt betona all här berörd information ärnödvändig oavsett om kommunall monopol införs. Molbakgmnd av vad ovan anförts tillstyrker styrelsen att kommunema skall åläggasatt införa renhåUningsmonopol för mUjöfarligt avfall. Vidareanser styrelsen att medel skall anvisas för framstäUning av erforderliginformation. 9.2.8Sveriges grossistförbund: Förslaget att införa det kommunala renhållningsmonopoleli samtliga kommuner betraktar Förbundel som mycket olyckligl, bl. a. med hänsyntUl konsekvensema av att de särskilda trans-portbeslämmelsema i nuvarandeförordning slopas. Enligt Förbundets uppfattning finns det inle längrenågot bärande skäl att överhuvud taget ha kvar del kommunala transportmonopoletför mUjöfarligt avfaU. Utvidgningenav det kommunala bortforslingsmonopolet skedde dåsäkerhetsföreskrifter rörande landsvägstransport av farligt gods var mycketbristfäUiga. I proposition 1975:32 om ålervinning och omhändertagande av avfallmarkerades den temporära karaktären av transportbeslämmelsema genomdepartementschefens uttalande: "Enligt min mening finns, åtminstone tillsvidare, behov av en sådan kontroll vid sidan av de generella föreskrifter förtransport på väg av hälso- och miljöfarliga varor som f n. håller på attutarbetas av produktkontroUnämnden." Idagfinns heltäckande bestämmelser för transport av farligt gods. Det avNaturvårdsverket föreslagna systemet ger, när det är genomfört, elttilh-äckligt säkert, administrativt smidigt och modemt kontrollsystem. Industrtförbundetanser därför, att det kommunala bortforslingsmonopolet betr. mUjöfarUgt avfallhar spelat ut sin roU. Tvåväsentiiga skäl talar enligt Förbundets mening mot del kommunalatransportmonopolet. Det första är att monopolets utövande kräver en kompetensinom miljö- och hälsoskyddsförvaltningen, som saknas i många kommuner.Detta är också huvudskälet till att ännu så många kommuner saknas påbilaga 2 tUl renhåUningsförordningen. Det andra skälel är all monopoUsering aven verksamhel i regel motverkar den tekniska ulvecklingen och därmed enrationalisering av verksamheten. Prop.1984/85:118 164 9.2.9 : I betänkandet sägs alt "del är ange läget att avfallshanteringen kommer under samhällets insyn och kontroU". Förslagel atl införa obligatoriskt Iransportmonopol för kommunema är dock en otymplig melod med övervägande nackdelar. Enpostfiv utveckling har påbörjals genom en samordning av transportdokumentensom bättre kan ge myndigheten och samhället ett kontroll-och siyrinslmment.Knappt hälften av kommunema har infört transportmonopol. De flesta avdessa använder privata transportföretag som entreprenörer (jfrHallandsmodellen). Kommunenhar däremoi en viktig roU att underlätta för avfaUslämnare genom alt se lUl altdet finns bra information. En annan viklig del är tUlsynen där del genereUaansvarei åvUar kommunens mUjö- och hälsoskyddsnämnd. Huvudansvaret föravfaUets rätta hantering åvilar avfaUslämnare och transportörer. Reglemaom Iransportmonopol har följaktligen överlevt sig själva och bör i ställetomprövas. De är administrativt belastande för kommunema och transportföretagenpå avfaUslämnamas bekostnad. 9.2.10 : Från föreningens sida har allt sedan den nuvarande förordningen om miljöfarligt avfaU trädde i kraft förespråkats en fast styrning av hanteringen av miljöfarligt avfaU. Det miljöfarliga avfaUet är ett avfaU av sådan art att det måsle vara en samhäl lelig skyldighet att ansvara för insamlingen och behandlingen av detta avfall på ett från hälso- och miljövårdssynpunkt invändningsfriti sätt. Föreningenhar vid diskussioner om olika s.k. organisationsmodeller starkt förespråkat de modeUer där kommunema genom egen eUer anlitad kemisk-teknisk sakkunskap och en central ordercentral har kontroll och styrning över flödet av miljöfarligt avfall. Föreningens åsikter härvidlag baseras på gjorda erfarenheter, inte minst inom föreningens arbelsgmpp "MUjöfarligt AvfaU". Inom de kommuner och regioner som är represente rade i arbetsgmppen produceras uppskattningsvis av den totala mängden miljöfarligt avfall i . Detär således enligt föreningens mening ytterst angeläget alt samhäUet påtar sigett ansvar för insamlingen, kontrollen och styrningen av flödet av miljöfarligtavfall. Föreningen fömtsätter emellertid atl, liksom beträffande hanteringenav hushållsavfall, kommunemas ulvidgade ansvar kan verkställas antingen genomutnytQande av egna resurser eUer genom anlitande av entreprenör. Imånga medelstora och mindre kommuner finns inga resurser altgenomföra det föreslagna monopolet. Mot bakgmnd av att resursförstärkningar kanerfordras i dessa kommuner innan övriga förberedelser och verkstäUanden kanäga mm föreslår föreningen alt utvidgningen av det kommunalarenhållningsmonopolet avvaktas tUl . Detbör också observeras all det i ett flertal kommuner i landet endast 1984/85:118 165 finns ringa eUer nästan inga mängder miljöfariigt avfall.I dessa kommuner bör det utökade ansvaret kunna genomföras smidigl ulan krav påen uiökad administration. Föreningen kan emeUertid inte tUlstyrka att transportertUl s. k. 14 § -anläggningar (14 §, Förslag till Förordning om miljöfariigtavfaU, fn. 19 §.1 i Förordning om miljöfariigt avfaU) undantas från detkommunala monopolet. Föreningen finner inga sakliga skäl tUl ett sådantundantag. Redan nu urhoUcäs monopolet genom dessa transporter och det finns enuppenbar risk att så kommer att ske även framöver. Från föreningens medlemmarrapporteras ofta problem kring iransportema till ovan nämndaanläggningar/industrier. Monopolet kringgås, transportema sker utan samhälleliginsyn och framstår ofta som tvivelaktiga såväl juridiskt som frånmUjövårdssynpunkt. Genom att länsslyrelsemas auktorisationssystem förtransportörer av miljöfarligt avfall föreslås bli avskaffat, kommer dessutomdessa transporter att ske utan något krav på transportören om kunskap omhantering av miljöfarligt avfaU. Transportema kommer att ske utan insyn ochkontroU från samhällets sida. Det transport-kontrollsystem som avses tiUkommagenom förlorar sin funktion och styrka om ovan nämndatransporter undantas från del kommunala monopolet. Föreningen avstyrkersåledes bestämt 4 § punkt 2 i Förslagel till Förordning om ändring irenhåUningsförordningen. 9.3 Transport av miyöfarligt avfall 9.3.1 : Under"Transportverksamhet" på sid. 38 bör anges att för transport avmUjöfarligt avfall som inte omfattas av lagen (1982:821) om transport av farUgtgods skall kemikalieinspektionen utfärda föreskrifter. 9.3.2 Svensk avfallskonvertering AB:SAKAB har i ett yttrande till jordbmksdepartementet över"Förslag från tiU transportkontrollsystem förmiljöfariigt avfall 704/84" framhållit vikten av att kunnandet hoshandläggare och handhavare av transporter av mUjöfarligt avfall samlulmslningens standard säkerstäUs. Det är bolagets bestämda åsikt atltransporter av miljöfarligt avfall inrymmer ett betydande riskmomenl och därförkräver goda kunskaper kombinerat med en kvaltficerad transportutmstning föratl så långt möjligt är eliminera risken för haveri eller olyckshändelse. Detvore därför olyckligl om man genom all slopa 9-13 §§ i förordningen ommiljöfariigt avfall (1975:346) uppnådde den effekten all ett synnerligen slortanlal transportörer fick möjlighet att transportera miljöfarligt avfaU, med denverkan all standarden på utbildning, personalstatus och utmstning kom allsänkas. Transporterna med mUjöfarUgt avfall utgör en relativt liten mängd avdel fariiga gods som transporteras på landets vägar varför del finns anledningalt förmoda att Prop.1984/85:118 166 transportörersom ägnar sig åt detta specialområde behöver etl regionalt relativt stortområde för sin verksamhet för att uppnå ett företagsekonomiskt godtagbartresultat. Utöver de företagsekonomiska aspektema och därmed åtföljandekonsekvenser bör påpekas atl en koncentration av antalet tUlstånd för transportav mUjöfarligt avfall till en mindre gmpp väl kvaltficerade transportörermedför att möjlighelema icke öppnas tUl ett direkl felaktigt slutiigtomhändertagande av avfallel. Vilket annars utgör en betydande risk genom destora ekonomiska värden som kan vinnas genom en icke mUjöriktig hantering avavfallet. SAKABhyser även tveksamhet tiU kommissionens uppfattning att det kommunalarenhållningsmonopolets utvidgning tUl alt ontfatta även det miljöfarligaavfaUet skulle innebära ytterligare förbättrade kontroUmöjligheler avtransportema av det mUjöfarliga avfaUet. Erfarenheten har visat att ävenlänsvis upprättade bestämmelser och värderinjj givit exempel på en högstvarierad provkarta på mått och normer som liUämpats i samband med nu gäUande tillståndsgivning. 9.3.3 i län:När det gäller miljöfarligt avfall föreslås i betänkandet atl det kommunalarenhållningsmonopolet utvidgas tiU att omfatta mUjöfarUgt avfaU i samtligakommuner. Samlidigt föreslås att tUIståndsprövning vad gäUertransport av miljöfarligt avfaU slopas. Som motiv härför framförs bl. a. attdet nuvarande systemet medför viss dubbelprövning och att en tiltfredsstäUandereglering sker enligt andra författningar. Den föreslagna förenklingen synes varapositiv för verksamheten. viU dock framhåUa angelägenheten av attvid prövning kraven på utbildning beaktas liksom behovet av prövning avtransportöremas meUanlager. Det bör också klarläggas vem som skall hatiUsynsansvaret för transporter och mellanlagring av miljöfarligt avfall. 9.3.4 i län:Länsstyrelsen lillstyrker förslaget att avskaffa tUlståndspliklen tUlyrkesmässig transport på väg av miljöfarligt avfall enligt förordningen ommiljöfarligt avfall. 9.3.5 i län:Vid prövning av tiUstånd tiU transport av mUjöfarUgt avfallbedömes sökandens personella, tekniska och ekonomiska fömtsättningar. Dettagörs, som framförs i betänkandet, även vid tillståndsprövning enligtyrkestrafiklagen. Transporter av miljöfariigt avfaU anses emellertid tUlhörarenhåUningen och är således undantagna från bestämmelserna om yrkesmässigIrafik. Däremot ställer lagen om transport av fariigt gods tekniska krav påflertalet transporter av miljöfarligt avfaU. Enmöjlighet att avskaffa tiUståndsprövning föreligger omexempelvis lagen om transport av fariigt gods utökas att omfalta samtligamiljöfariiga avfall och kommunen vid införandet av"transportmonopolet" 1984/85:118 167 ombesörjerprövningen av transportörens personella och ekonomiska förutsättningar. 9.3.6 Länsstyrelseni : Förslaget om att slopa tiUståndsgivning för transport av mUjöfarligt avfall kommer atl innebära atl kommunema i samband med antagande av renhåUningsentre- prenör för transport av miljöfarligt avfall även får göra en lämplighels- prövning från miljöskyddssynpunkt. Ipraktiken innebär detta alt lämplighetsprövningen överförs från 24länsstyrelser tiU 284 kommuner. De enhetliga regler och likartad tiUämpningsom eftersträvas samt fortlöpande vidareutbildning som krävs inom området börvara lättare att genomföra vid ett förre antal prövningsorgan. Nämnda prövningkan från rationahseringssynpunkt kvarligga hos länsstyrelserna. HärtUl kommeratt man därigenom kan få en samordning med övrig tiUsyn inommiljöskyddsområdet. Nuvarande prövning enligt förordningen om mUjöfarUgtavfall och vad beträffar yrkesmässig trafik bör emeUertid genom lämpligaförfattningsändringar kunna samordnas. 9.3.7 i Norrbottenslän: Beträffande transport av miljöfarligt avfall bar i betänkandet föreslagitsatt transporttiUståndel hos ska tas bort, vilket länsstyrelsenanser vara olyckligt. Detta har även framförts i remissyttrande över naturvårdsverketsförslag tiU transport-kontroUsystem. 9.3.8 föreslår atl beslämmelsema i förordningen (1975:346) ommUjöfarUgt avfall om tiUstånd tUl Iransportverksamhel utmönstras. SlyrelsentUlstyrker detta kommissionens förslag. 9.3.9-------------------------------------------------- : Förändringen betr. transportema är---------------------------------------- Enligt gäUande förordning måste transportör av miljöfarligt avfallha tillstånd av i det län där transportören har huvuddelen av sinrörelse. Delta tiUstånd uppfattas av kommunema i aUmänhet som en"auktorisation", som accepteras vid sidan av det kommunalarenhållningsmonopolet. När nu denna speciella auklorisalion försvinner, kankommunema känna sig tvingade att överta denna funkiion i kraft av det kommunalamonopolet. befarar, att detta kan leda tUl etl snävt ochlokalbetonat urval, med besvärande följder för transporter över kommungränser. 9.3.10 : Föreningen har mot bakgmnd av införandet av ett utvidgat monopol och kravet på trafiktUlslånd för iransportQänster inga erinringar att göra mot det framlagda förslaget. 1984/85:118 168 9.3.11Svenska åkeriförbundet: all la ställning tiU frågan om obligatorisktkommunall monopol på detta område, finner vi, att avskaffandet av nuvarandekrav på särskilt tiUstånd inle skulle medföra några praktiska fördelar.Länsstyrelsemas administration av knappl 400 tiUstånd innebär god överblick ocbenhetlig tillämpning. Däremot bedömer vi, all del inom de 284 kommunema ännuinte finns erforderlig erfarenhet all bedöma de enskilda åkeriemasfömtsättningar atl utföra transporter av miljöfarligt avfall på betryggandesätt. Förändringen skuUe innebära särskild prövning av samma åkeri i varjekommun, där transporter nu utförs eller kommer att utföras. Del skullesammantaget bU en betydligt mer omfattande och mindre enhetlig dubbelprövningän den nuvarande. Beståndet av tiUståndsärenden i respektive länsstyrelse ärinte så stort, att mätbara besparingar uppnås vid ett avskaffande avlänsstyrelsens nuvarande handläggning. SlutUgenpåpekas, att indragning av tiUslåndet för enmisskötsam entreprenör är en mycket effektiv åtgärd. Motsvarande kan inte likalätt genontföras av flera kommuner mot en entreprenör vid den ändrade ordningenenligt förslagel. Medhänvisning tUl det ovan anförda avstyrks bestämt förslaget att utmönstrabeslämmelsema i 913 §§ förordningen om miljöfarligt avfaU. Enligt vår meninguppnås inte det åsyftade resultatet i praktiken. 9.4.1 Civilförsvarsstyrelsen:113.5 framhålles att kommun i regel inle behö ver ordna hämtning av det mUjöfarliga avfallet från det enskilda hushållet, utan det räcker att lämpliga inlämningsställen ordnas. Dennasyn ger en alltför optimistisk tilltro på möjligheten att få allmänheten altacceptera ett sådant arrangemang. En effektiv avfaUshantering kräver hämtningav aUa typer av avfaU vid det enskUda stället. Idetta sammanhang viU civitförsvarsstyrelsen också erinra om det nödvändiga iatt riktUnjer utarbetas för omhändertagande av kemikalier i samband med utsläppeUer störte olyckor. 9.4.2 i län:Länsstyrelsen anser att någon form av förprövning bör ske för aUa former avdestmktion av miljöfarligt avfall, oavsett om detta sker i egen anläggning eUerinle. Förprövningsbestäm-melsema i mUjöskyddslagen och förordningen ommiljöfarligt avfaU bör i detta avseende samordnas. 9.4.3 i : Iulredningen behandlas inledningsvis frågan om avgränsning av vad som skallräknas som miljöfarligt avfaU. vill i samband härmed betona altstor osäkerhet fortfarande råderi denna fråga. Delta leder till många samlal och skrivelser från såväl företagsom kommuner om hur avfall skall klassas. Kriterietför miljöfarlighet måste vara knutet lill den toiala mängden av miljöfarligsubstans och tUlgängligheten för denna t. ex. genom uriakning. Det är därförmyckel angeläget att det aviserade arbetet med definition av miljöfarligtavfall utifrån halt, mängd och lakbarhel Uksom prakliska riktUnjer förkonlaminerad jord och förorenade behållare genomförs. Eftersom detfinns bra utiändska förebilder bör man snabbi kunna la fram defmUioner. Kommissionenlar också upp frågor om behandling och slulligl omhändertagande. Utan allnärmare gå in på en lolkning av dessa begrepp viU betona vUctenav att det mUjöfarliga avfallet kan las om hand på ett enkell sätt och därmedinom ekonomiskt rimliga ramar under miljömässigt betryggande former. SärskUtför småförelagen kan kostnadema för behandlingen av det mUjöfarliga avfalletbli kännbar och därmed ökar risken för att avfallet finner olämpliga vägar ul inaturen. En aldrig så väl utbyggd kontroUapparat kan inte hindra detla och -frantför aUl kan aldrig mUjön helt återställas efter en uppkommen skada. Länsstyrelsenser mot bakgmnd av ovanstående samt del faklum att det miljöfarliga avfaUet ärmycket heterogent med hänsyn till sin miljöfarlighet att det är mycketangeläget att regionala behandlingsresurser tUlskapas för att förenkla ochförbiUiga behandlingen. Med en strikt tillämpning av förordningen ommiljöfarligt avfall skall en anläggning för rengöring av kemikaUekontamineradetomfat ha regeringstillslånd samt tUlslåndsprövas enligt miljöskyddslagen . Samma sak gäller anläggande av en platta förnedbrytning av oljeskadad jord. Listan med exempel på enklare slag avmUjöfarligt avfall kan göras lång. anser således att för mångatyper av miljöfarliga avfaU skuUe tiUkomsten av enkla regionalabehandlingsanordningar kunna stimuleras genom ell förenklattUlståndsförfarande. Detta kan antingen ske genom att vissa avfaUstyper i denvägledande förteckningen markeras på särskilt sätt eUer all en ny listaexempelvis benämnd "specialavfall" inrättas. Förslagsvis börtiUkomsten av dessa regionala behandlingsanläggningar tUlslåndsprövas enligtmiljöskyddslagen av . Transport och uppgiftsskyldighet bör ske påsamma sätt som det mer kvalificerade mUjöfarliga avfaUet. 9.4.4Svenska kommunförbundet: Under fömtsättning att del hos finns möjUggheleratt långtidsförvara mUjöfarUgt avfaU lUlstyrker styrelsen förslaget att detgenereUa tUlståndet för kommunema atl långtidsförvara mUjöfarUgt avfall upphör. k. miljöfarUga avfaU utgör en betydligt mindre kvantitet än industrinsmiljöfariiga avfall. På gmnd av riskema för den yttre miljön är det dockväsentUgt att hushåUens s. k. miljöfarliga avfaU håUs åtskUl från övrigthushåUsavfaU och behandlas i särskUd ordning. 1984/85:118 170 StyrelsentiUstyrker att kommunema åläggs att organisera särskilda inlämningsslällen. 9.4.5Svenska renhållningsverksföreningen: Föreningen hälsar med tUlfredsstäUelseatt det nu definitionsmässigt klarläggs var i hanteringskedjan som hushåUens s.k. miljöfarliga avfall övergår tUl att bli miljöfarligt avfall enligtförordningen om miljöfarligt avfall. I förtexten liU kapitel 13, "MiljöfarligtavfaU", står att läsa: "Det kommunala renhållningsmonopolet utvidgastiU att omfalta miljöfarligt avfall i samtliga kommuner från den 1 januari1986. Alla kommuner blir då också skyldiga att ordna så att hushållen kanlämna tfrån sig miljöfarligt avfall skilt från övrigl avfaU". Föreningenfinner inte att någon lagstadgad skyldighet härvidlag föreslås bli inskrivenför hushåUen. I vare sig Förslaget tiU Förordning om miljöfarligt avfall elleri Förslag tiU Förordning om ändring i renhållningsförordningen finns inskrivennågon skyldighet för kommunema att insamla hushåUens miljöfarliga avfaUseparat, ej heller någon skyldighet för hushållen att hålla delta avfall skUtfrån övrigt avfall eUer avlämna det separat vid uppsamlingsställe. Ovanciterat uttalande bör förtydligas. Föreningenansluter sig helt tUl det framlagda förslaget att det skaU krävas särskilttUlstånd för import av mUjöfarligt avfall. De av föreslagnarekommendationema bör här följas av . och arbelsgmpp "MiQöfarligt AvfaU" har vid ettflertal tillfåUen diskuterats de nuvarande hårda kraven för export avmiljöfarligt avfaU. Från industrin riktas ofta kritik tiU de i kommunema som äransvariga för hanteringen av mUjöfarligt avfall beträffandeexport-möjlighetema. Den nuvarande lagstiftningen ger ringa möjlighet all avlämnaavfallet tiU behandling i ulländska behandlingsanläggningar, även ombehandlingen där kan ske på etl sätt som från hälso- och miljövårdssynpunkt ärlikvärdigt med : s omhändertagande och därtUl tiU en lägre kostnad. Gentemoidessa synpunkter har det, inte minsl från kostnadssynpunkt, varit ytterstsvårt att argumentera. Det väsentiiga för samhället måste vara alt detmiljöfarliga avfaUet omhändertas på ett invändningsfriti sätt tiU lägstamöjliga kostnad.