prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — med krafl underslryka all införandel av obehörigvinstersältning i 2:13 innebär en stor risk att själva grundprincipen i 2:5 2st. skulle undergrävas, eftersom näringsidkaren alltid skulle kunna hysa entämligen välgrundad förhoppning om all ålminslone få viss ersättning vid enutvidgning av reparationen som inte är orimlig. Ännu etl skäl emot all införa en regel om ersättning förobehörig vinsl är alt beräkningsgrunden för ersättningen inte alls utretts imoliven (s. 240). Avses med värdeökning den ökning av försäljningsvärdet somGänsten åsladkommer, vilkel i allmänhel endast skulle medföra en obetydlig värdeökning?Eller avses ökningen av bruksvärdet och hur skall detla uppskattas belräffandeell föremål som kanske inte på länge kommer atl avyttras? Eller avses den vinstägaren gör genom all han inle behöver låta reparera saken hos annan och vilkenblir då skillnaden jämfört med 2; 13 1 punkten? I 2:5 3 st. stadgas atl näringsidkaren är skyldig attutföra lilläggsarbete dels om lilläggsarbetel inte kan uppskjutas utanbetydande risk för allvarlig skada för konsumenten, dels i övrigt omkonsumenien begär att lilläggsarbetel skall ulföras och della inle hindrarnäringsidkaren i hans normala verksamhel eller är lill olägenhel för andrakunder. Som utredningen själv framhåller är detla elt påtagligt ingrepp iavtalsfrihetens princip (s. 215), och mot bakgmnd härav kan del ifrågasättas ominte skyldigheten atl på begäran ulföra vaGe slags lilläggsarbete som ärlämpligt atl ulföra i samband med den ursprungliga beställningen bordevillkoras även enligt laglexlen av att näringsidkaren ej har personliga skäl(särskilt om han är Prop.1984/85:110 124 ensamföretagare) alt begränsa sin arbetsinsats Gfr vad somi moliven sägs om all näringsidkaren inte skall behöva tillgripa övertid meningenting slår om hans rält alt ibland arbela kortare lid utan all behöva fåskälel för della granskal av kunder eller reklamationsnämnder). 2:5 3 si. 2 p.skulle kunna lyda: "Annat Ulläggsarbele är näringsidkaren skyldig allulföra, om konsumenien begär det och del inle är lill olägenhet förnäringsidkaren eller för andra kunder." Laglexlen i 2:6 anser fakultetsnämnden vara mindre lyckad.Näringsidkaren bör inle vara skyldig att avråda konsumenien alt låla ulföraGänsien i alla fall då Gänsten, med hänsyn lill prisel eller i övrigl, inle kanförvänlas leda lill rimlig nytta för konsumenien. Del fmns myckel onyltigl sommänniskor önskar utfört och som näringsidkaren inle har någon anledning alllägga sig i. Vad som avses enligi moliven är framför alll fall då näringsidkarensåsom fackman har bältre förulsällningar än konsumenien all bedöma den lekniskanyttan av en Uänst (se s. 216 f.). Delta borde kunna lydligare uttryckas ilaglexlen t.ex. så att näringsidkaren skall avråda konsumenien från altbeslälla Uänster som enligt en fackmässig bedömning är olämpliga Gfr 2:1). 1 2:7 föreslår utredningen, all när liden för Uänsiensfullgörande inte avtalats, Uänslen skall vara ulförd inom den lid som är skäligmed hänsyn särskilt till vad som är normall för en Gänst av förevarande art,omfallning och utförande. har ingen erinran mot att en regelges härom, eftersom den undanröjer den oklarhet som måhända kan råda om humvidaUänslen, när avtal saknas om tid för utförandet, skall färdigställas utananfordran men inom en på något sätl fastställd skälig lid eller försl vid ellerefler anfordran Gfr s. 220). - Enligt lagiexten skall preslalionstiden i försiahand avgöras efter en skälighetsbedömning, varvid särskild hänsyn skall taslill vad som är normall för en Gänsl av ifrågavarande art, omfattning ochutförande. Hänvisning till vad som är normall innebär all en lypiseradbedömning skall göras. Vissa omständigheter som avser föremålel för Gänsten,t. ex. den reparerade bilens beskaffenhet eller den renoverade fastighetensgrundförhållanden, medför naturligtvis all slora individuella avvikelseribland måsle accepteras. Härulöver framgår av moliven alt diverseomständigheler som inlräffar efler beställningen avses kunna inverka på frågannär dröjsmål inträder, såsom malerialbrist, arbdskonflikl,väderleksförhållanden eller händelser av lypisk force majeure-karaklär somnalurkalaslrof eller krig. Vidare skall beaklas om ifrågavarande fördröjandeomsländigheler är självförvållade av näringsidkaren och om de bort fömlses avdenne eller inle (s. 223 och 323 f.). Ulredningen har alltså godtagit denkonstruktion som ligger lill gmnd för 4; 3 i AB 72 beträffande entreprenad, därvissa förhållanden som inlräffar efler avlalel ger enire-prenören rätt lilllidsförlängning. Näringsidkarens åiagande belräffande liden för ulförandelinnebär således endast alt visa omsorg, och för att dröjsmål skall föreliggamåste han ha varil vårdslös Gfr s. 322). En regel om atl näringsidkaren måste ha varit vårdslös föratl vara i dröjsmål, vilket i sin tur medför atl culpa blir en förutsättningför hävning, kan synas innebära etl kraftigl principielll avsleg från den regelsom gäller i 21 § köplagen, men förmodligen är motsättningen främsl skenbar. Omen köpare beställt en vara och del är klarl atl säljaren inte har omedelbartillgång till varan ulan denna måste skaffas från underleverantörer och detlakan beräknas ta , kan köparen inle gärna häva om säljaren därefierinle levererar vid anfordran, ulan köparen får anses ha medgivit säljaren allunder skälig tid omsorgsfullt försöka få fram varan Gfr 1 § Prop.1984/85:110 125 Vid beställningen av Gänsler, l.ex. ulvändiglmålningsarbeie, lorde del vara ganska vanligt att del är svårt atl exakt angehur lång lid elt arbete tar, varför näringsidkaren får anses ha utloval atl mednormal yrkesskicklighet få arbetet klarl så snart de yttre omständigheternamedger. kan därför i slort sell godta utredningens lösning,men nämnden anser att utredningen gåtl alltför långt i bedömningen av vilkayttre omsländigheler som bör medföra tidsförlängning. Till alt böGa med instämmer fakultetsnämnden iulredningens uttalande i motiven på s. 324 om atl en i avtalet reservationslöstullovad lid skall hållas och all hinder av force majeure-karaklär i sådana fallinle får inverka på konsumenlens räll all häva avlalel. Om ingen tid avtalals kan delta i allmänhet förklaras medatl vissa omständigheler ansetts svårbedömda enligt parternas gemensamma förulsällningarvid avialels ingående. Enligi fakulldsnämndens mening skall i så falljustsådana men inga andra omständigheter kunna medföra tidsförlängning. Sådanaomsländigheler är olika egenskaper som hänför sig lill föremålel för Uänslen.Vid arbele ulomhus bör även ogynnsam väderiek kunna föra med siglidsförlängning. Däremol bör det förhållandet all liden lämnats öppen i avlalelinle innebära all näringsidkaren ulan särskili förbehåll gjortfullbordansUdpunkten beroende av elt fungerande materialtillflöde frånunderieverantörer eller all arbdskonflikl ej uppstår i hans organisation 1917 s. 58 juslitierådet ). Det finns ingen som helst anledning,varför en näringsidkare som utför en Gänsl skulle ha ett förmånligare rättslägei dessa avseenden än en näringsidkare som åtagit sig att leverera en vara avgenuskaraktär. Någon generell tidsförlängning vid händelser av forcemajeure-karaklär bör inle föreligga. För all markera etl vissl avståndstagande frånulredningens moliv bör lagtexien undergå en viss förändring, som samtidigtbättre ger uttryck för ovannämnda tankegångar. Det bör alliså framgå allnäringsidkaren skall ägna normal omsorg och att hänsyn skall las egenskaperhos den sak som är föremål för Uänslen saml lill yttre omsländigheler som äropåverkbara och beiydelsefulla för utförande av Gänsten men som saknar motsvarighetvid köp. Ordel ulförande lorde kunna ulgå, ur laglexlen, eflersom ordel delsmedför ell cirkelresonemang i förhållande lill ordel "ulförd"lidigare i meningen, dels läcks av orden "art och omfallning".Laglexlen skulle kunna lyda: "Tjänsien skall vara utförd inom den lid somavtalals eller som vid ell fackmässigl arbele är skälig med hänsyn tillUänstens art och omfattning." Förslaget innehåller i 3 kap. I § en beslämmelse om vadsom är fel i Gänsien. 1 paragrafen hänvisas lill de föreskrifier om kraven pånäringsidkarens prestation som är upplagna i 2 kap. l-5§§. Någramotsvarigheter lill nu berörda regler finns inte i köplagen. Inle hellerkonsumenlköplagen innehåller någon allmän definilion av felbegreppet. Däremolfinns special-bestämmelser som på vissa punkter anger när en vara skall ansesbehäftad med fel. Tanken på generella regler rörande säljarens preslation har,som utredningen påpekar (s. 190), avvisats såväl vid tillkomsten av konsumenlköplagensom i köplagsutredningens betänkande med förslag till ny köplag. Som skäl fördenna bedömning har bl.a. anförts att kraven på såll gods måsle bero på såmånga olika omsländigheler all generella normer skulle bli myckel inlelsägande(SOU 1976: 66 s. 154). Åven i våra direktiv uttalas Prop.1984/85:110 126 den uppfattningen all myckel talar för att allmännadefinitioner av felbegreppel skulle bli av begränsal värde. Åven om man på köprättens område skulle slanna för allockså i fortsättningen avstå från allmänna regler i lag om kraven på säljarenspreslalion, lorde del inle vara någol som hindrar atl man väljer en motsatt vägpå konsumentGänsiernas område. Det förslag som ulredningen lägger fram kan docksägas bekräfta den uppfattning som har anförts i köprätlsliga sammanhang,nämligen att man knappasl kan nå längre än lill myckel allmänl utformaderegler, som ger ringa vägledning för tillämpningen. Möjligen ligger reglernashuvudsakliga värde på ell "pedagogiskt" plan, därigenom att deinskärper att den som yrkesmässigt ulför Uänsler ål konsumenter måste uppfyllavissa kvalitetskrav. I 2 kap. 3§ föreslås vissa regler om del resullat Gänstenskall leda till. Innebörden av dessa regler är i viss mån oklar. Enligt första meningen i paragrafens första slycke skallUänslen leda lill del resulial som har avialais eller som konsumenien har haftanledning alt räkna med. En vanlig siluation är all en konsumenl lämnar in enpå vissl säll felaklig vara lill en näringsidkare för reparalion. Del är då iallmänhel hell klart vilkel resulial konsumenten önskar, nämligen alt detkonslalerade felel skall avhjälpas så all varan åler fungerarlillfredsslåilande. Om näringsidkaren vid mottagandel av reparalionsuppdrageiinle har gjort någol särskili förbehåll och reparalionen inle leder till detönskade resultatet, kan det förefalla som om konsumenien skulle kunna göragällande alt Gänsien är felaklig, även om näringsidkaren i och för sig harulfört ell fackmässigl lillfredsställande arbete. antagande vinner visstslöd av vad utredningen anför om alt det ankommer på näringsidkaren att reserverasig, om han inte anser sig kunna åstadkomma vad konsumenien har anledning atlförvänta (s. 197, jfr även s. 427). Andra motivullalanden lyder emellertid påatl detla inle är meningen. Sålunda sägs all vad konsumenten i vart fall börkunna fordra är alt resultatet överensstämmer med vad en fackmässigl och medomsorg utförd Gänst skulle leda till i en molsvarande situation (s. 198) ochatt presiationen ofta kan betraktas som avtalsenlig, om näringsidkaren inomramen för normal yrkesskicklighet har gjort så gott han har kunnat, medan detför all Gänsten skall anses felaktig fömtsätts att näringsidkaren kan anses hautfäst ell vissl resultat, som inle uppnås (s. 264, jfr även s. 460). Om dennalolkning är den riktiga, synes det tveksamt om regeln tillför någol utöver vadsom följer av föreskrifterna i 2 kap. 1 § om fackmässighet och omsorg. Delfinns också en viss risk för alt bestämmelsen kan ge konsumenlerna enöverdriven uppfatlning om vad de har rätt att vänta sig av näringsidkarna. 1 försia styckets andra mening sägs atl resullalel skallha den hållbarhel som är normal med hänsyn till Gänslens arl och sällel förulförandel. Del är oklart om ulredningen härmed avser all uttrycka någol annalän vad som följer av reglerna i 1 § och av del inom köprälten Ullämpade"in-nuce"-resonemangel. Avgörande för frågan om en vara eller Gänslär felaktig är enligt gällande rätt förhållandena då faranövergår, dvs. i regel vid avlämnandet. Om det sedermera visar sig all varaneller resultatet av Gänsten inte håller så länge eller i övrigt motsvararsådana påfrestningar som man har haft anledning atl räkna med, ulgör delta ioch för sig inle tillräcklig grund för all felpåföljder skall kunna görasgällande. Däremol kan del givelvis ses som ell indicium på all del förelåg ellfel i varan eller Uänslen redan vid tiden för farans övergång. Vissa uttalandenav ulredningen lyder på atl man inle åsyftar alt frångå dessa 1984/85:110 127 principer.Den föreslagna regeln presenteras som etl enklare säll all ul-trycka vad somligger i "in-nuce"-resonemangei (s. 199), och utredningen framhålleruttryckligen all regeln inle innebär någon "legal garanli" (s. 201).Andra uttalanden väcker emellertid viss Ivekan. Sålunda tar utredningen underhänvisning till kravel på hållbarhet avstånd från del av köplagsulredningenbegagnade uttryckssättet all lidpunkien för farans övergång skall vara"avgörande" för felbedömningen och föreslår i slället alt bedömningenskall ske med "utgångspunkt" i förhållandena vid denna lidpunkt (s.272). Vidare lycks utredningen som grund för alt konsumenien inle skall kunnagöra gällande felpåföljder, om resultatet av Gänsten inle kan slå emot enonormalt hårdhänt behandling från konsumenlens sida, vilja hänvisa regelnall näringsidkaren inte svarar för avvikelser som beror på konsumenien (s.200). Detla resonemang synes ulgå från all Gänsien i della fall i och för siginle överensslämmer med vad som följer av hållbarhdsregeln i 2 kap. 3§, låivara all avvikelsen beror på konsumenlerna och därmed inle omfattas avnäringsidkarens ansvar. Med del synsätt som gällande rält bygger på får mandäremol anse alt konsumenlens onormala haniering medför alt det inträfffadeinle kan godtas som bevis för atl Gänsten var felaktig vid liden för faransövergång. Om en regel om hållbarhel las upp i lagen, lorde nu berörda spörsmålböra klargöras bättre än vad som har skett i ulredningens moliv. skall det ligga inom ramen för näringsidkarens omsorgsplikt atllämna erforderliga instruktioner. Härav sägs följa att etl s. k.inslruklionsfel, som åsladkommer en avvikelse från del resulial konsumenienhar räll att kräva, bör anses som fel i rättsteknisk mening och ge konsumeniende befogenheter som gäller vid fel (s. 265-266). Del kan ifrågasättas om dellaär förenligl med den föreslagna laglexlen i 3 kap. 1 §, som talar om atl"ulfört arbete eller använt malerial" avviker från vad konsumentenhar rätl alt kräva. Deföreslagna reglerna om kraven på näringsidkarens preslalion är i principdisposiiiva, men vissa begränsningar skall gälla i fråga om möjligheterna atlgenom avtal komma överens om sämre standard. Dessa begränsningar uttrycks ivaga ordalag. Hänsyn skall tas lill sådana överenskommelser "i den måndel är skäligt" (2 kap. I § tredje slyckel och 3§ andra slyckel). Det kanbefaras atl dessa regler kommer alt kunna medföra besvärliga bedömningsfrågor. Särskiltutformningen av 3 § ter sig härvidlag problematisk. Enligt försia stycketgäller som huvudregel att resultatet skall motsvara vad som har avtalals ellervad konsumenten har haft anledning alt räkna med. förbehåll av del innehållsom anges i andra slyckel måsle i och för sig inverka på vad konsumenien haranledning all räkna med belräffande resullalel. Om nu hänsyn inle skall laslill detta förbehåll kan alltså regeln i första stycket inle lillämpas efterordalagen. Skall man hell bortse från förbehållet lorde resultatet böramolsvara vad konsumenien skulle ha hafl anledning all räkna med, om någotförbehåll inte hade gjorts. Men hur skall regeln tillämpas om man endast ibegränsad mån skall bortse från förbehålld? Beslämmelsernai 1 § iredje slyckel och 3 § andra slyckel är ulformade någol annoriunda i delnorska lagförslaget. Enligt ulredningen moisvarar dock dessa regler "ialll väsenlligl" och i "slort sett" de svenska (s. 425, 429).Såvitt vi kan förslå innebär emellertid den norska regeln i I § iredje styckelinte någon begränsning i avtalsfriheten såviii gäller sättet för utförandet ochmaterialels beskaffenhel. Den norska regeln i 3 § andra Prop.1984/85:110 128 Slycket synes inte ge upphov lill de svårigheter som härhar påtalats beträffande molsvarande svenska regel. 5.12 (): TCO understryker viklen av kravel att konsumenien skallavrådas alt låla ulföra en Gänst som inle kan förväntas bli lill rimlig nyttaför konsumenten. Enligt utredningen kvarslår della krav sedan Gänstenpåbörjats. Enligt TCOs mening bör huvudprincipen vara atl eltavrådande sker innan Uänslen påböGas. Anlalel avrådanden sedan Gänstenpåbörjais bör vara så litet som möjligl. Det är annars iroligl all mångaivisler uppstår mellan konsument och näringsidkare. Sådana tvister kan gällaprisel för redan utförd Gänsl eller oenighet om näringsidkaren till följd avoskick-lighel gjort vidare reparalion o dyl omöjlig. 5.13 Centralorganisationen /SR och Förbundet förjurister, samhälls vetare och ekonomer (): ifrågasätter om del generellt skall vara tillåtetatl utöka en reparation, när kunden inle är aniräffbar, så snart ulökningenmedför endasl en förhållandevis låg prisökning, även om ulökningen slår i närasamband med beställningen (2:5). En väsenllig kostnadsbesparing bör dessutomuppnås eller särskilda skäl föreligga. - Vidare betvivlar all del finnsulrymme för etl ursäktligt misstag om tillållighelen av en ulvidning enligi 2;13 försia slyckel, så alt räll lill ersättning för obehörig vinsl skulle kunnaföreligga. Redan grundregeln om uividgning 2:5 innehåller ett godtrosskydd förnäringsidkaren, eflersom del avgörande är om det finns särskilda skäl (tolkatifrån näringsidkarens synvinkel) all anla alt konsumenten önskar fä del exlraarbetet utfört. Föreligger inle sådana särskilda skäl, kan misstagel inle varaursäktligt. Del finns ingen anledning atl bereda näringsidkaren ersättning förobehörig vinst, om han visserligen varil vårdslös i sin bedömning, menmisstaget ändå på något svårförståeligt säll skulle vara ursäktligt. Godtasregleringen i 2: 13 försia slyckel, uppkommer en stor risk atl huvudregeln i2; 5 andra styckel urholkas. 2:5 försia stycket innebär i nuvarande utformning attnäringsidkaren är skyldig atl underrälla kunden om behov av Ulläggsarbele, ävenom näringsidkaren inle avser all ulföra lilläggsarbetel. Underlåter näringsidkarenatt underrätta kunden och uppkommer härav skada, blir näringsidkarenersättningsskyldig enligt 4:2 första styckel. Från skyldighelen i 2:5 iredje stycket första punkten altutföra exlra arbele när belydande risk för allvarlig skada för konsumenienföreligger lorde undanlag få göras, ifall kunden inle önskar saken ulförd, menundanlagd är kanske så teoretiskt att del inte behöver framgå av laglexlen.Däremol torde 2:5 iredje slyckel andra punklen behöva jämkas någol: enligtförslaget skall näringsidkaren vara skyldig atl utföra tilläggsarbete påkundens begäran, om tilläggsarbetet inte hindrar näringsidkaren i hans normalaverksamhel eller är till olägenhel för andra kunder. För en sådan arbelspliklför näringsidkaren borde krävas dels all ulvidgningen är av väsenllig beiydelseför kunden, dels all näringsidkaren inle heller har beaktansvärda personliga skälför att slippa, såsom egen semester, sjukdom i familjen elc. sådaniundanlag blir naluriigtvis av mindre betydelse ifråga om näringsidkare medflera anslällda, men en markering av att yllerligare undantag kan vara aktuellaborde införas i laglexlen. Prop.1984/85:110 129 Enligi 2:6 första slyckel är näringsidkaren skyldig allavråda konsumenten från Gänsien, om den inle kan förväntas blir till rimlignytta för konsumenien. finner delta iveksaml om näringsidkaren skall behövaavråda kunder vid begäran om Gänsler av sådan vardagskaraktär att gemene man ärsakkunnig eller där smaken spelar slor roll. Vad som avses lorde vara fall därnäringsidkaren är kunden lekniskl överlägsen all bedöma värdet av Gänsten.Denna inskränkning borde framgå av lagtexien. 1 2:7 bör behovet av ivingande regler om leveranstidövervägas ytterligare. Genomförs förslagel med dess i princip obegränsadeavtalsfrihet kan en konsument som lämnal ett alltför långvarigt uppdrag tvingasåterta saken med utnyttjande av de för honom för oförmånligaavbeställningsreg-lerna. Redan av del från gällande räll hämtade kravel påfackmässigt lillfredsslåilande ulförande av Uänsten och omsorgsfullttillvaratagande av konsumenlens inlressen kan sägas följa elt visstresultalansvar på del sällel all etl objektivt olillfredsslällande resultatofta indikerar bristfälligl ulförande av Uänsten eller bristande omsorg i frågaom konsumentens intresse. 1 övrigt kan det speciella uppdragsavtalet vara avsådan art atl det i sig innefattar ett resultatansvar. Samfundet hyseremellertid starka betänkligheter mot att därutöver införa en generell regel omresullatansvar och vill därvid särskilt beakta några tänkbara urkonsumenlsynpunkl icke önskvärda effekter. Vid uppdrag som avser reparalion innebär den föreslagnaregeln alt risken för att del reparerade föremålel är i sämre skick än vad somär normall till väsentlig del överflyttas till näringsidkaren. Detla kanmedföra att näringsidkare i allmänhet vägrar atl i rimlig mån försökareparation och i stället påfordrar att få göra utbyten eller nyinstallationer. Ett generellt resultalansvar kan vidare antas leda lillatl näringsidkare i allmänhet för säkerhets skull utökar omfallningen av siltarbete. Långlgående undersöknings- och provningsruUner kan avnäringsidkare uppslällas som villkor för all ulföra uppdragel om elt generelllresultatansvar ålägges honom. Samtliga dessa förhållanden kan medföra inte obetydligakoslnader och olägenheter för konsumenterna, som inle motsvaras av nyttan avdel åsyftade resultatansvaret. berörda effekter av resullalansvard hänger delvissamman med de tvingande elementen i utredningens förslag. En reservation förresultatet framstår på vissa områden som en normal företeelse som ofta kananses avtalad utan uttrycklig överenskommelse. Trots della synes utredningenavse atl endast individuella förbehåll i del enskilda fallel skulle godias. Deadminislrativa komplikalioner och kostnader som detta kan innebära kan tänkaspåverka prisnivån. Detsamma gäller ökade tvistighder till följd av svårigheieratt tolka resultatansvarets omfattning i enskilda fall då konsumenten ärmissnöjd med reparaiionsresullald. Skall etl uttryckligt resultatansvar införas, bör dettaenligt samfundets mening ulformas som en dispositiv regel som, utöver avtalatresultat hänvisar till det resultat som vid en objektiv prövning med hänsyntill föremålel för Uänsten, Gänstens art, sättet för ulförandel och övriga omständighelerfinns befogad anledning atl räkna med. 9 1984/85. 1984/85:110 130 2 kap. 3 § 1 stadgandets försia mening har på näringsidkaren lagtsetl ansvar för att hans arbele ger resultat - "Gänsten skall leda lill delresulial som har avialais eller som konsumenten hafl anledning all räknamed". Förbundel, som delar den av utredningen framförda uppfattningen (s.195) all näringsidkarens huvudsakliga förpliklelse vid ulförandel avifrågavarande slags Gänsler lorde vara att åstadkomma etl vissl resullat, har ioch för sig ingen erinran mol all ell i lag siadgat resultatansvar åläggesnäringsidkaren. Moliven (s. 196 O kan möjligen ge anledning lill denuppfattningen att resullalansvard skall anknyla lill konsumenlens subjektivauppfallning. Den föreslagna laglexlen måste dock i och för sig anses innebäraatt resullalansvard är objeklivi besläml men kan, såsom experterna reservalionsvis anförl (s. 516), väcka obefogadeförvänlningar hos konsumenien. Jämväl från lagleknisk synpunkl finner förbundetden föreslagna lydelsen vara mindre lämplig. Härvid hänvisas lill de erinringarsom kan göras mol molsvarande ullryck i 4 kap. 19 § jordabalken (se häromKarlgren: Felansvard vid fasUgheisköp enligt jordabalken, 1976, s. 17 ff samlTSA 1973 s. 3 ff och 401 ff).