prop · G803118 · 1984-12-31 00:00:00 — Beskrivningen ger åt LHMV begränsningar som inte har stöd i förarbetenatill lagsttftning. Detta är viktigt att uppmärksamma vid del fortsattalagsttftningsarbetel av åtminstone två skäl. Det första är att översyn av enlagsttftning måste gmndas på rättsliga fakta, alltså bland annat på en korrektuppfattning om gällande rätt. Det andra är alt felaktiga uttalanden i en senarelagsttftningsprodukt kan inte bara återverka negativt på genontförandet avtidigare fattade beslut utan också ge näring åt tveksamhet när det gäller denframtida lagtolkningen över huvud taget. mening måste grundprincipen om att del är tUlverkare och importörer(i första hand) och hanterare i övrigt (i andra hand) som har bevisbördanrörande egenskapema hos de varor de hanterar respektive importerar utgöra engmndpelare i produktkontrollagsttftningen. HittiUs gällande rätt torde fuUt uttillgodose detta krav. Att kommissionen tagit miste beträffande gäUande rättmåste aUtså bortses tfrån. Evenluella ändringar i gällande rätt måste därförske med den största noggrannhet och absolut inle på ett sådant sätt attoklarheter uppstår rörande denna viktiga rättsfråga. Betänkandet måste, såvittföreningen förstår, i denna del lämnas åt sidan i det fortsattalagsttftningsarbetet. Dettahindrar inte att förändringar i klarläggande syfte bör göras för att läggainformations- och utredningsplikt på aUa som tiUverkar eller importerarkemiska ämnen och även när så är skäligt föremål. 4.1.8 grossistförbund:Kenukommissionen föreslår att nuvarande lag, Lagen om Hälso- och MiljöfarligaVaror, ändras liU Lagen om Kemiska Produkter. Några klara skäl tUl detta kanvi inle se att Kommissionen lagl fram och några stöd i direktiven tUl dettaförslag kan inte heUer återfinnas. De förslag Kommissionen lägger fram kan ihuvudsak också utan lagändringar. Dessutom finner vi mbriken illa vald.Eftersom det är fråga om kemiska ämnen och beredningar av dessa borde man, omnågon ändring överhuvud taget skaU göras, kalla den nya lagen Kemikalielag. 4.1.9 industriförbund:Kemikommissionen föreslår att lagen om hälso- och mUjöfarliga varor"modifieras" och får namnet Lag om kemiska produkter. Skillnadenmellan de båda lagama är dock så slor, att det väsentligen är fråga om en nylag. anser, att de eventuel- Prop.1984/85:118 107 labrislerna i den nuvarande lagsttftningen (LHMV) är otillräckligt analyserade. Denkritik som kommissionen riktar mot den nuvarande kemikaliekontroUen (kapitel7) kan knappast hänföras tUl LHMV. Det är snarare fråga om brister i lagensimplementation och möjligen i fråga om resurser. Tyvärrpresenterar kommissionen inte heller någon övertygande behovsanalys för denföreslagna lagen. Förbundet är därför inte övertygat om, att den nya lagen, medi förhållande tUl LHMV väsentiigt utökade befogenheter, förmår lösa de problemsom nuvarande, rimligt väl fungerande lagsttftning inte lyckas lösa. 4.1.10 i Sverige:I bilagda yttranden bar från såväl somSvenska Träindustriarbetareför-bundel påpekats begränsningar rörandelagsttftningens tillämpning. LO biträder de uppfattningar förbunden frantföroch anser att lagen också måste gäUa sådan hantering där damm eller gaserfrigörs tiU omgivningen från varor behandlade med kemiska produkler. 4.1.11 kemiskaindustrikontor: Enligt Kemikontorets uppfattning finns det ej anledning attstifta en ny lag. LHMV är endast gammal och fyUer väl aktuellabehov. Den föreslagna lagen ger egentUgen inget nytt, annat än att den på vissapunkter öppnar för en ökad osäkerhet om lagens krav och myndighetemasbehörighel. I stäUet borde man ha analyserat de ev. behov av ändringar som kanföreUgga i nuvarande lagsttftning och därefter sökt infoga dessa ändringar igäUande författningstext. Först om detta ej varit möjligt, kunde en ny lagövervägas. Kemikontoretssynpunkter på lagsttftningen nedan är endast preliminära, emedan bristen påbakgmndsmaterial i betänkandet försvårar en gmnd-ligare granskning. Ej heUer ärdet rimligl att tänka sig att en remissinstans skall utföra hela det analys-och formuleringsarbete som normalt borde ha gjorts inom utredningen. I betänkandet föreslåsvidare att lagens benämning ändras från att gäUa "hälso- och mUjöfarligavaror" tUl att avse "kemiska produkter". Det framlagda förslagetbryter därmed mot gmndprincipema i nuvarande lag, i det att man utvidgarvamområdet från att gäUa hälso- eller mUjöfarliga varor tiU alt onrfatta allas. k. kemiska produkter i aUmänhet, oavsett om de är hälso- eUer mUjöfarUgaeller ej. Detta innebär en vidgning av produktområdet från kanske 20 ä 30000produkter tiU närmare 100000 produkter. Någraklart bärande skäl för en sådan utvidgning har ej presenterats i utredningen.Kemikontoret kan inte ansluta sig tUl förslaget att drastiskt mångfaldiga detvamområde som lagen om hälso- och miljöfarliga varor nu täcker. Endast ensmärre formell ändring bör göras, så att lagens mbrik blir "Lagen omhälso- eller mUjöfarliga varor". Enlag om "Kemiska produkter" avlägsnar oss också från den lagsltft- Prop.1984/85:118 108 ningslekniksom liUämpas inom EG där lagsttftningen omfattar farliga ämnen och beredningar. Häruppkommer också vissa terminologiska problem. I såväl lagens mbrik som i denföljande texten används beteckningen lag om "kemiska produkler".Begreppet skulle vara liktydigt med "kemiska ämnen och beredningartillverkade av kemiska ämnen". Valel av beteckningen "kemiskaprodukter" som synonymt med "kemiska ämnen och beredningardärav" är dock missvisande och oförenligt med gängse terminologi påområdet. Begreppet "kemiska produkter" förekommer redan i olika sammanhang.Det har t. ex. i både inhemsk och intemationeU statistik en viss bestämdbetydelse som är vida snävare än vad förslagel avser. I aUmänhet menar man medkemiska produkter varor hänförliga tUl kap. 28-38 i tuUtaxan, som är byggd påden intemationella CCC-nomenklaturen. Uppenbarligen anser ,att ett mera vidsträckt vamområde skall omfattas av den nya lagen. Tydligenlänker man sig samma vamav-gränsning som tUlämpas i produktregislret. Det börerinras om att detla har en beteckning produktregistret - som ger möjlighet attfånga upp ett vidare vambegrepp än "kemiska produkler". Det är därförolämpligt att med en vidare syftning använda begreppet "kemiskaprodukter". Risk föreligger att följden bl.a. kan bli lolkningslvister,där den nya lagens tillämpning på en viss "kemisk produkl" ifrågasätts.Kemikontoret kan därför icke heller av terminologiska skäl anslula sig tillförslaget om beteckningen "Lag om kemiska produkter". 4.2.1Civilförsvarsstyrelsen: TUlverkare och importörer ålägges långtgåendeskyldigheter att presentera underlag för bedömning av produkters hälso- ochmUjörisker, samt att lämna föreskrifter om deras hanlering. Detta ärotvivelaktigt önskvärda krav, men frågan är om dessa kan uppfyllas i denutsträckning som kommissionen avser. En resursinventering på både kontroll- ochtiUverkarsidan vore önskvärd. Störstadelen av det underlag för bedömning som tiUverkaren respeklive importörenkommer att utnylQa, hämtas sannoUkt i första hand från vetenskapliga rapporteroch handböcker med redan ulvärderad informalion. I betänkandet sägs då attdenne i sådana fall får ta ansvaret för att den gjorda utvärderingen ärkortekt. Längre fram påpekas dock att han skaU ha möjlighet att förlita sig påresultat från utredningar som andra har gjort. Dessa två påståenden motsägervarandra. Detåligger tiUverkare och importörer att ge en bred upplysning om de risker somkan vara förenade med produktens hantering, men bmkaren skall ytterst bedömarisker i det enskilda fallet och hur man skall skydda sig mot dessa. Dettasynsätt ger en något oklar ansvarsfördelning och kan få tUl följd atttUlverkaren och importören underiåter att utarbeta tiltförUt-liga anvisningareller, för att gardera sig, släUer orimliga hanteringskrav. 4.2.2 Apoteksbolaget: Kommissionenlägger stort ansvar på kemikalieleverantören när det gäUer att utreda hälso-och miljöfara med sina produkter. Ansvaret gäUer också att märka och att geutföriigare produktinformation. Apoteksbolaget stöder detta förslag och harinom sin organisation numera toxikologisk expertis som kan handlägga dessafrågor. Delta är av SärskUd betydelse eftersom apoteken distribuerar kemikaUeroch reagens tiU såväl institutioner som tiU privatpersoner. Apoteken är förnärvarande den enda legala vägen för privatpersoner att införskaffa gtft. 4.2.3 i län: ser detäven som viktigt att ange i lagsttftningen att om tveksamheier föreligger omen vara är ofarlig skall bevisbördan åvUa den som tUlverkar varan. 4.2.4 Ingeiörsvetenskapsakademien:Kommissionens majorilel föreslår att en ny myndighet inrättas, Kemikalieinspektionen, som dessutom bltf i viss mån affärsdrivande, eftersom dess Qänster skall avgtftsfinansieras. Det skaU sälja analyser och tUlstånd, men icke den Qänsl, som kunden (industriföretaget) skuUe vara mest betjänt av, nämligen det s.k. respon- sainstitutet. Om kommissionens förslag genonrförs, kommer det alt mins ka företagens viUighet att ta risker genom höjda kosinader l.o.m. för inarbetade produkter - och kanske ibland för mycket lämpliga och bra produkter, som skulle göra samhället betydligt större Qänster än skador. Akademinanser atl den nya myndigheten bör ha elt responsainstitut. 4.2.5 : Ett annat område där kommissio nens förslag kan komma att innebära avsevärda problem för industrin utan att därför minska riskema vid kemikaliehanteringen gäller produktkontrol len av direktimporterade kemiska produkter. Många företag inom speciellt process- och verkstadsindustrin är direklimportörer av kemiska produkler och möter ofta problem att erhålla fullständig informalion från leveranlö- rema om olika i produktema ingående komponenter. Kommissionens för slag att föranmäla nya ämnen kommer i hög grad all fördyra produktionen och t. o. m. omöjliggöra viss typ av produktion. Den extra information som på så sätt erhåUs om produktema kommer dessulom inte all bidra tiU ökad säkerhet vid hanteringen. Den eventueUa informationsbrisl som föreligger kompenseras genom noggrant utarbetade hanteringsmtiner för att på så sätt skapa en så säker arbetsmiljö som möjligt. Problemoch kosinader som kan komma att åsamkas direktimportörer genomkemikommissionens förslag, kan belysas med de synpunkter som ,flygdivisionen lämnat lUl SAF. Härav framkommer att kostnadema för företagetskemikaUekontroU är ca och omfattar en rad ohkaintema åtgärder för att få en så säker hantering som möjligt. förslag måste en lotal produktinformation Prop.1984/85:118 110 inhämtasför de ca 250 produkler som direktimporteras. De initiala kostnadema föratt leva upp tiU den föreslagna lagstiftningen ligger på ca 7 mUjoner kronorvartUl kommer en årUg kostnad av ca 1 mUjon kronor för leveranskontroU ochutveckling av analysmetoder för nytiUkomna produkter. Dessa avsevärdakostnadsökningar bedömer företaget inte leda till någon förbättradhanteringssäkerhet i produktionen. SAFhar i tidigare remissvar även påpekat att om volymsgräns för förhandsanmälanöver huvud taget skall användas, bör den sättas så högt att den bltf realistiski relation tiU de kostnader framtagning av underlag för förhandsanmälan kräver.SAF viU därför återigen upprepa att gränsen är en mer realistisk gränsvid vUken en fuUständig förhandsanmälan fordras. Dessutom borde helatänkesättet med volymsgränser ersättas med ändamålsbestämmelser i samband medulprovning av nya kemiska ämnen. Med en ändamålsbestämmelse har svensk industrimöjlighet att under säkra, förhållanden utföra nödvändiga försök med ettkemiskt ämne innan man kan avgöra om ämnet är användbart underproduktionstekniska förhåUanden. 4.2.6 Trädgårdsnäringens riksförbund:Utredningens förslag om ökade krav på kemikalietiUverkama att ytterligarefördjupa dokumentationen om preparatens egenskaper och risker samt attytterUgare bredda informationen tiU användama av preparaten är i högsta gradangelägen för att reducera riskema i samband med hanteringen av dessa. 4.2.7 kemiskaindustrikontor: Enligt industrins uppfattning är det fortfarande likaangeläget att företagen från ansvariga myndigheter kan få elt klart beskedhumvida en vara är att betrakta som hälsofarlig eUer ej. Detta mot bakgmnd avde avsevärda krav som inträder om varan betraklas såsom hälsofarlig. Emedansåväl den nu föreslagna lagen som LHMV har karaktären av ramlag följer attberörda myndigheler i ökad utsträckning måste bistå förelagen med upplysningaroch råd rörande lagsttftningens tillämpning. Del är således en konsekvens avden använda lagsttftningstekniken. inte ansetts spela större roU som gått sedanLHMV tillkom beror inte på avsaknaden av intresse för responsainstitutet utannaturligtvis på att ProduktkontroIlnämndenyrån ofta arbetat långsamt medärenden av detta slag. Det finns exempel på förfrågningar som legal i över 7år (!) i väntan hos myndigheten. Det skall då understrykas att det frågandeföretaget lämnat en god dokumentation som belyser ämnets eventuellahälsofarliga egenskaper. En sådan handläggningsordning leder med nödvändighettiU att berörda förelag anser del meningslöst atl fråga myndigheten. Behovet avbesked är dock oförändrat stort i industrin. Del måsle vara rimligt atlindustrin av myndigheiema kan begära elt ökal inslag av såväl aUmängiltigrådgivning och vägledning som auktoritativa besked i enskilda ärenden. Prop.1984/85:118 Hl Delkan här nämnas att regeringen beslutat införa en motsvaranderesponsaskyldighet vad gäller frågan om en viss vara är att anse som farligtgods eller ej (SFS 1982:923 7 §). 4.2.8Kemisk-tekniska leverantörförbundet: De utvidgade resursema bör tUl en delanvändas för att utvidga myndighetens möjlighet att ge företagen vägledning ochråd vid bedömning, klassificering och märkning av produkter. Föreskrifterom responsum (§ 10 i LHMV) bör därför tas med även i en ny lagsttftning. 4.3Kontroll av ämnen som är i bruk 4.3.1 Civilförsvarsstyrelsen:Civitförsvarsstyrelsen anförde redan i remissvaret över delbetänkandet delangelägna i att en undersökning av ämnen som redan är i bmk påbörjades. Därförtillstyrkes förslaget att ett prioriteringsarbete genontförs för all bedömavilka förekommande ämnen som bör undersökas och att delta arbete i möjligastemån samordnas intemationeUt. 4.3.2 Arbetarskyddsstyrelsen: Nya rönskaU rapporteras tUl kemikalieinspektionen. får styrelsen en heldel information av denna karaktär från tiUverkare och importörer. Informationenhar stor betydelse för att på ett tidigt stadium möjUggöra åtgärder, t.ex. föratt minska expositionen i arbetsmUjön. Styrelsen fömtsätter att kemikalieinspektionenomgående kommer att vidarebefordra information om nya rön tiU berördamyndigheter. Kemikommissionenföreslår att etl prioriteringsarbete genomförs, som syftar tiU att bedöma vilkai förekommande ämnen, som det är mest angelägel atl få undersökta.Styrelsen vUl starkt understryka vikten av etl sådanl prioriteringsarbete, såall resurser kan sättas in där de bäst behövs. En sådan bedömning är ocksåkomplicerad, varför det är angeläget atl arbetet påbörjas. Styrelsengör denna typ av prioriteringar bl. a. för beslut om vilka ämnen, som skaUutredas, så att kriterier kan dokumenteras och därefter expositionsgränserfastställas. 4.3.3 Statensprovningsanstalt: I belänkandet har föreslagits en första prio ritering för framtagning av "minimum pre-market set of data" för nya ämnen på marknaden. Dämäsl skulle en prioritering göras bland ämnen/ produkter som redan finns i bmk med utgångspunkt i risk för människa och miljö. SPslöder detla synsätt men viU framhåUa att uppbyggnaden kommer att blien iteraliv och långvarig process. Detlaframslår än tydligare när man sammanstäUer del antal toxikologer som finns inomde myndigheter och institutioner som anges i betänkandet: 1984/85:118 112 Toxinfo,SNV, PKN, ASS, SoS, SLV, SML, IVL och FOA. InaUes rör det sig om 100 stycken(delvis inkluderande även labbiträden). Av aUa dessa kan man i realitetenendast räkna med att de anstäUda på nuvarande Toxinfo och PKN kan hjälpa tUlatt ta fram, utveckla och kontroUera toxikologisk information om kemiska ämnen.Det i delta sammanhang begränsade antalet undersiryker kravet på smidigaorganisalions- och samarbetsformer som behandlats under 3 ovan. SPanser dessutom att kommissionen borde ha diskuterat problemet om vUka riktUnjersom skaU gäUa för deklaration av i en produkt ingående ämne. Sådana riktUnjerskuUe underlätta för av kontroUen berörda aktörer att besvara frågor av typen:Var går gränsen för att deklarera/icke deklarera ett ämne i en produkt? Är det1 % som gäUer? eUer är det 1 ppm eller vad? 4.3.4 Försvaretsforskningsanstalt: För att säkerstäUa god kvalitet och un derlätta möjlighelema att utnyttja kunskap erhållen vid toxikologisk test ning i olika länder bör intemationeUt accepterade regler för testning och bedömning följas. Endast ett fåtal laboratorier i har en experi mentell toxikologisk verksamhet som utförs enligt intemationeUt accepte rade riktUnjer, t. ex. guideUnes. FOA har utvecklat och organiserat en toxikologisk testverksamhet enligt OECDs riktlinjer, FOA-tox. FOA- tox utför tester av akut toxitet efter olika administrationssätl, hudsensibUi- seringstest samt test på subakut eller subkronisk toxitet. FOA har tidigare utfört långtidscarcinogenesförsök och kan därför i begränsad omfattning utföra även dessa omfattande studier. FOA-tox utför också toxUcologiska bedömningar. Förslageni kemikommisionens huvudbelänkande kommer att öka behoven av toxikologisktestning och toxikologisk bedömning. Det är mycket svårt atlbedöma storleken av denna behovsökning. FOA kan genom FOA-tox möta en del avdessa behov. 4.3.5 anser kravet att företagen fortlöpande tiU myndigheten skalllämna tUlkommande uppgifter om en produkt som antas vara okända förmyndigheten, ehum syftet är alt höja kunskapsnivån, är exempel på krav sominte är tillräckligt väl definierat. Det finns risk att ett sådant krav bedömsoUka såväl mellan förelagen som mellan företagen och myndigheiema vUket kan ledalUl skevheter i konkurtenssi-tualionen. 4.3.6 : Man kankonstalera att för den slora mängd kemiska ämnen och produkter som finns isamhället saknas i mycket stor utsträckning uppgtfler för att bedöma derasbälsofarlighel. Del fordras omfattande resurser för sådana undersökningar, ochbedömningen av testresultaten kräver stor kompetens gmndad på kunskaper om ocherfarenhet När det gäUer bedömning av läkemedel finns itillverkarledet, hos kontroUmyndigheten och hos förskrivande medicinalpersonalen bred kompetens. Institutet anser det angeläget att en Uka kvaltficeradbedömning görs av andra kemUcalier som kan medföra potentieUa hälsorisker förett stort antal människor. 5.1Allmänna principer för bedömning av risk och nytta 5.1.1Statens livsmedelsverk: delar kommissionens åsikter vad gäUerkravet på att stärka kunskapsuppbyggnaden inom loxikologi hos de olikamyndigheiema. Den nuvarande årliga 2-procentiga reduktionen av myndighetemasresurser kan drabba denna del av myndighetsansvaret. Följdema härav kan inomen inte aUtför avlägsen tid få djupgående konsekvenser. Livsmedelsverketdelar även kommissionens åsikt att arbetet med utvärdering av toxikologiskadata inom myndigheiema behöver förbättras. Verkel konstaterar att förslagetställer ökade krav på resurser och att stalsmaklema måste tiUse att detta behovtäcks på respektive myndighet. Som exempel kan anföras att Uvsmedelsverkelsaknar kompetens inom statistU(, nödvändig för mer avancerad utvärdering avförsöksdjursdata, specieUt cancertester. Den redovisade rationaliseringsvinstsom kommissionens förslag skuUe innebära för statskassan kan t.ex. användasför att förstärka den toxikologiska kompetensen inom de olika myndigheterna. Kommissionenföreslår under avsntft 9.6 att vissa intemationeUt fastlagda riktUnjer förutvärdering av toxikologisk dokumentation (guidelines) skaU användas sålångt möjUgt. Detta uttalande måste ses mot bakgmnd av att ovannämndatoxikologiska råd skall utses av regeringen för att harmonisera bedömningamameUan myndigheterna. Riktiinjer för faktabedömningar som skaU göras inom landetmåste fastställas av de ansvariga myndigheterna och Uvsmedelsverkel utgår tfrånatt dessa myndigheter och det därvid kommer att tavederbörUg hänsyn tUI ÖECD:s riktiinjer lUcsom tUI aUt annat tUIgängUgtintemationeUt material. Kommissionensförslag om att myndigheiema bör ha möjlighet att göra eUer låta göra objektivautvärderingar av redovisade ekonomiska bedömningar med hjälp av kvalificeradekonomisk expertis hälsas med tUtfreds-ställelse. Underavsnitt 9.6 rekommenderar kommissionen att statsmaktema bör ge myndigheiemavägledning för arbetet med bedömning av risk och nytta. anserdel ytterligt vUctigt att man observerar att det föreUgger två olika slag avriskbedömningsfrågor. Ena slaget är frågor som rör faktabedömningar som t. ex.faroanalys och riskanalys. Dessa bedöm-8 1984185. Prop.1984/85:118 114 ningargörs bäst av vetenskapUg personal och den finns tiU övervägande del inommyndigheiema. Däremot välkomnar livsmedelsverket riktlinjer från statsmaktemassida rörande bedömningar av hur stora skador som kan accepteras från samhälletssida. Detla kan l.ex. gälla hur många cancerfaU som kan tolereras som resullalav ett visst ämne eUer en viss process. Avdet ovanstående framgår att livsmedelsverket stöder kommissionens förslag omatt faktabedömningar i toxikologiska frågor klart håUs åtskilda frånsamhällsvärderingar i det slutiiga ställningstagandet tiU en acceptans avförhåUandet risk-nytta. Livsmedelsverketär mycket tveksamt liU kommissionens genereUa uttalande under avsnitt 9.6 sominnebär att om åsiklema bland vetenskapliga experter är delade hur en viss typav vetenskaplig data skaU tolkas, bör det administrativa ståUningstagandetnormalt ge visst företräde åt den av de vetenskapligt godtagbara tolkningamasom utvisar den största risken. anser att det måste ankomma pårespektive myndighel, såsom ansvarig för sitt onu°åde, att i krafl av sin egenkompetens avgöra vUken tolkningsmodeU som skaU gäUa i varie särskilt fall. Underkapitel 9.2, registreringspUktiga kemiska produkter, konstaterar kommissionenatt rester av bekämpningsmedel kan förekomma i livsmedel och innebära en vissrisk. Kommissionen konstaterar därefter att "Användningen avbekämpningsmedel dessutom kan innebära hälsorisker för berördaarbetstagare". anser att det omvända gäller, dvs.bekämpningsmedel innebär risker för dem som hanterar preparaten men att dedessutom kan förekomma som rester i livsmedel. Kommissionenkonstaterar vidare att risk-nyttovärdering kan påverkas av opinionsströmningar.I detta sammanhang bör man enligt mening i minst lika höggrad framhålla myndighetemas möjligheter att genom vederhäftig informationpåverka opinionsströmningar för att undvika att beslut fattas som är gmndade påfelaktiga premisser. Livsmedelsverketstöder kommissionens förslag under avsnitt 9.6 om atl handläggare, i varsarbete det ingår toxikologiska frågestäUningar, måste ha goda möjligheter attfölja med i den internationeUa utveckUngen genom vidareutbUdning ocb genomdeltagande i konferenser och seminarier inom och utom landet. Det börpoängteras atl personer med mycket speciella arbetsuppgtfler i bedömningsfrågorannars snabbt kan bli isolerade och tappa nödvändig och viktig kompetens. 5.1.2 Statens strålskyddsinstitut:Vidare delar strålskyddsinstitutet kommissionens uppfattning att en meraenhetiig riskbedömning bör komma tUl stånd. 5.1.3 föreslår atl vissa aUmänna principer skaU fastslås avstatsmaktema och gälla som riktiinjer för myndighetemasbedömning av risk och nytta. Styrelsen anser att den enskUda myndigheten måstemed hänsyn tiU sitl ansvarsområde värdera riskema på olika sätt och väga inhelt väsensskilda nyttoområden. Av dessa skäl måste eventuella gemensammaprinciper bli myckel översiktiiga och flexibla. Styrelsenfinner försöken tUl begreppsuppdelning i t. ex. begreppen faroanalys ochriskanalys vara oklar. Att riskfilosofiens lermer skUjer sig meUan olika skoloroch forskare beror på att det vetenskapliga området riskanalys befinner sig ien snabb och tidig utvecklingsfas.