prop · G803155 · 1984-12-31 00:00:00 — mannasektorn.Förhandlingar och kollektivavtal skulle i främsla rummet ta sikle på devedertagna ämnena, dvs. löner och andra anställningsvillkor och vissa frågor påorganisationsplanet av betydelse för förhandlingssystemet som sådant. Denförsta arbelsrättskommiltén (se SOU 1975:1 s. 276 ff, 311 ff och 793 ff)uppfattade två frågor lurmg förhandlingsskyldighetens omfattning (ochämnesområdet för kollektivavtal) som de viktiga. Den ena var i vad månförhandlingsskyldigheten enligt FFL skulle anses omfatta även "frågor somrör ledningen av företaget, arbetets ledning och fördelning, arbetsgivarensrätt att fritt antaga arbetstagare och, tidigare, hans räll all fritt beslutaom avsked och uppsägning", dvs. de frågor som enligt den s.k. §32regelmässigt förbehölls arbetsgivarens ensidiga bestämmanderätt (SOU 1975: 1 s.272). Den andra (närbesläktade) frågan var vilken betydelse förförhandlingsskyldigheten som borde tillmätas det förhållandet, attarbetsgivaren kollektivavtalsrättsligt var tillförsäkrad ensidig bestämmanderätti de angivna frågorna (aas. 277 ff). De två frågor som sålundaställdes i fokus kan knappasl - från rent rättsliga utgångspunkter betecknassom särskilt problematiska. Rätts-källematerialel i de tidiga lagförarbetenaoch i arbetsdomstolens praxis var visserligen fattigt. Det mesl betecknande varkanske dock att det inle fanns något pålagligl stöd för altförhandlingsskyldigheten och den rättsliga möjligheten all träffakollektivavtal enligt inte sträckte sig även över §32'0mrådet. Det hadelidigl också iräffals avtal (t.ex. företagsnämndsavtal) om §32-frågor och ingen torde på allvar ha satt i fråga de avtalens karakiär avkollektivavtal. All oklarhet dock ansågs råda var i alla händelser en viktigfacklig och politisk utgångspunkt för det arbetsrällsliga reformarbetet. betänkande (SOU 1975:1 s. 282 fO betecknas det som enhuvuduppgift alt i varje fall för framtiden undanröja varje oklarhel i de tvåhänseendena. Del är mol den bakgrunden som man skall se kommitténs sekommitténs utläggningar kring innebörden i dess lagförslag av begreppel"förhållandel mellan arbelsgivare och arbetstagare". Enligtuppgift (jfr bl.a. prop. 1975/76:105 bil. I s. 330) fanns redan före MBL:stiUkomst överenskommelser l.ex. om rält lill information eller överläggningar ifrågor som senare kom all undanlas från MBL: s tillämpningsområde enligt 2§MBL. Det har också uppgeits för oss au det före MBL förekom lokalaöverenskommelser hos vissa tidningsföretag om arbelslagarmedverkan ellerarbetslagarinflytande i redaktionella frågor. I vad mån sådana överenskommelserskulle anses ha den rättsliga karaklären av kollektivavtal före MBL synes dockaldrig ha blivit rättsligt pröval. Samiidigisom del rätt allmänt erkänns all rättsfrågorna kring de fackligaslridsåtgärderna (såväl fredspliktsfrågorna enligtkollektivavlalslagstift-ningen som den fackliga konfliklrätten i övrigt) hörtill de teoretiskt mest svårbemästrade på den kollektiva arbetsrättens område,brukar man på 1984/85:155 38 godagrunder framslälla Ijjavudreglerna som ganska enkla. Rätten all gripa tillfackliga stridsåtgärder är fri i den mån begränsningar inte föreskrivs i lageller avtal (2 kap. 17 § RF), och den i praktiken vikliga begränsningen följerav fredspliktsreglerna (numera i 41 § MBL och förr i 4 § ). Enfråga, som tilldrog sig en del uppmärksamhet i debatten redan före detarbelsrättsliga reformarbelet under 1970-talel, var emellertid tillåtlighetenav en strejk eller annan liknande åtgärd i annat än del vedertagna fackligasyftet alt ulöva påtryckningar på motparten i fackliga förhandlingar med siktepå kollektivavtal. Man brukade tala om frågan om den "politiskastrejkens" tillåtlighet. Två huvudsakliga och inbördes motsatta åsiktsriktningarutbildades i debatten. Enligt den ena borde den politiska strejken betraktassom tillåten (låt vara med vissa reservalioner) enligt grundsatsen atl alll vadsom inte är uttryckligen förbjudel skall anses vara tillätet (på detta område).Enligt den andra skall strejkrätten anses som etl av särskilda skäl irättspraxis efterhand medgivet undantag från den arbelsskyldighel, somprincipielll åvilar arbetstagarna enligt deras anställningsavtal, och denpolitiska strejken betraklas som i princip avtalsstridig, eflersom baraarbetsnedläggelse i fackligt syfte omfatlas av medgivandel i praxis. Delrent rättsliga materialet för bedömande av frågan var före MBL-för-arbetenamycket torftigt. Arbetsdomstolens avgörande i del s. k. Dagspos-tenmålet (AD1945 nr 62) ansågs ha beröring med ämnet. I övrigt hade man atl vända sig tillnågra uttalanden i äldre juridisk litteratur och på något håll i 1928 årsförarbeten till liksom i del slora material av utredningsbetänkanden ochregeringspropositioner, som ägnades frågan om ekonomiskaslridsälgärder men som slutligen lades på hyllan utan beslut om lagstiftning, 1Dagspostenmålel var bakgrunden alt hade i syfte atlframlvinga tidningen utlyst blockad mot det tryckeridär tidningen trycktes och bojkoll mol tidningen. Motivet var tidningensnazistpåverkade hållning under kriget. Efter framställning av typografförbundetom sympatiåtgärder uppmanade sina vid ABSvenska Pressbyrån anslällda medlemmar alt inte la befattning med transporteller distribution av tidningen. Arbetsdomstolen fick att i mål mellanpressbyrån och handelsarbetareförbundet ta ställning till om denna senareåtgärd stred mot kollektivavtalet mellan dessa parter och mol 4§ . Domslolenförklarade, och det var för övrigl osiridigt i målel, atl en självsländigåtgärd av handelsarbelareför-bundel mol distributionen av tidningen ha varil elt kollektivavlalsstridigt angrepp mol den pressbyrån genom enicke uttrycklig avtalsklausul tillförsäkrade rällen att utöva den s.k.affärsledningsräl-ten inom företaget. Här rörde det sig emellertid inte om ensjälvsländig åigärd utan om en sympatiåtgärd i anledning av en ickekollektivavtalsbun-den arbetstagarorganisations primära stridsåtgärd mot enannan arbetsgivarpart. Eftersom emellerlid en sympatiåtgärd, trots atl den iprincip är tillåten enligt fredspliktsreglerna, i och för sig alltid innefattarell rubbande Skr.1984/85:155 39 avden arbetsfred som kollektivavtalet åsyftar att främja, måste enligt domstolenför dess lovlighel åtminstone krävas att den i princip är anlagd på att vara avtillfällig natur, så att man efler den primära slridsätgärdens hävande kanåtergå till en liHämpning av kollektivavtalet oförändrat. Här var emellertidredan den primära åtgärden anlagd på permanens. Därav följde att ävensympatiåtgärden i princip hade permanent karaktär. Som sådan var den otillåten.En av domstolens ledamöter var skiljaktig i fråga om motiveringen. Enligt hansmening kunde en sympatiåtgärd inle anses tillåten med mindre den primäraåigärden på elt eller annat sätl stod i samband med etl bestående ellertilltänkt avtalsförhållande. I Dagsposten-fallet var primäråtgärden av poliliskkaraktär och sympatiåtgärden kunde därför inte godtas som en tillåten sådan.Den fick därför i stället bedömas som ett självsiändigi och otillåtet angreppmot handelsarbetareförbundets egel kollektivavtal med pressbyrån. Två ledamötervar skiljaktiga och ansåg sympatiåtgärden tillåten. Idebatten har dragils skilda och olika långtgående slutsatser av denna dom (jfröversikten SOU 1975:1 s. 367 ff). Så myckel kan väl dock sägas som att etlpolitiskt syfte inle ansågs kunna åberopas till försvar för en stridsåtgärd somi övrigt är att betrakta som ett olovligt ingrepp i den av ett kollektivavtalskyddade rätten alt beslämma om företagsledningen och affärsledningen.Möjligen, men det är mer osäkert, kan domen också anses ge slöd för attarbetsdomstolen skulle anse permanenia eller långvariga strejker i sas rentpolitiskl syfte (dvs. ett syfte som ligger helt uianför förhållandelarbetsgivare-arbetstagare) som otillåtna. Tankenatt en facklig stridsåtgärd verkligen skall vara "facklig" till sittsyfte (dvs. ha ett syfte som anknyler lill fackliga förhandlingar och avtal)för atl anses tillåten från de enskilda anställningsavtalens synpunkl (denandra av de båda huvudsakliga åsiktsriktningar som nämndes i del föregående),har senare fått visst stöd i ett avgörande av HD i de s. k. takläggar-målen(NJÄ1974 s. 36). Denförsta arbelsrättskommiltén gick noggranl igenom det rättsliga materialet ochuttalade som sin mening alt övervägande skäl talade för alt en "politiskstrejk" (dvs. en strejk i annat än vedenaget fackligt syfte) visserligeninte skulle strida mol lagens fredspliktsregler men däremot, om frågan ställdespå sin spets inför domstol, skulle anses utgöra avtalsbrott (bet. s. 379).Kommittén uttalade sig (bet. s. 387) också om 2 kap. 5§ regeringsformen (numera2 kap. 17§): ---- Tillskillnad från vad som gäller om övriga fri- och rälligheter i 2 kap.NRF begränsades rätlen att vidtaga fackliga slridsälgärder inte uttryckligentill att gälla enbart gentemot del allmänna. Räckvidden av stadgandet rättsligtsett är emellerlid inle läll att bestämma, vare sig del gäller denna skillnad iförhållande till övriga stadganden om fri- och rättigheter eller frågan gällervad som i stadgandet avses med begreppel facklig slridsåtgärd och i vilkasyften sådana åtgärder skall få vidtagas i skydd av grundlagen. Slöd saknasdock för all utskottet skulle ha syftat på annat än stridsålgärder i egentligafackliga syften, eller alltså åtgärder som vidtages i samband med förhandlingarmellan parter som enligt grundlagssladgandel åtnjuter facklig stridsrätt. 1984/85:155 40 Arbelsrättskommiltén stannade för sin del vid att föreslåen uttrycklig lagregel om förbud för den som är bunden av kollekfivavtal allvidta stridsåtgärd "på grund av annat än förhållandel mellan arbelsgivareoch arbetstagare" (31 § i förslagel, bet. s. 386 ff, 829 ff). Förbudetskulle dock lill skillnad från fredspliktsreglerna i övrigl vara dispositivt. 5.2 Rättsläget efter MBL AvsnUlets innehåll: Enligt 1 § MBL är lagen tillämplig påförhållandet mellan arbelsgivare och arbetstagare. Av förarbetena lill lagenframgår atl lagstiftaren har syftat till all ge lagen ell vidsträckttillämpningsområde. Förutom frågor som rör anställningsvillkoren ocharbetstagarens förhållanden i det dagliga arbelet hör även s. k. företagsledningsfrågortill lagens tillämpningsområde. Mot denna bakgrund ställer vi frågan om anspråkpå redaktionellt medinflytande, av de skäl som SJF har angett för sådanaanspråk, faller inom lillämpningsområdet. Vi kommer till slutsatsen att slarkaskäl talar för atl 1 § MBL skall tolkas så atl del anspråket inte faller inomramen för "förhållandel mellan arbetsgivare och arbetstagare". Vi går sedan in på 2 § MBL och granskar vad som har saglsom lagrummet i förarbetena. Vi pekar bl. a. på att flera delvis någol olikamoliv för 2 § anges i förarbetstexlerna och all frågan om lagrummets betydelsepå tidningarnas och andra massmediers område berörs enbart ganska flyktigt där.Vi erinrar också om hur förarbetena i sina anvisningar för tillämpningen angertvå kategorier av beslut, rikllinjebeslui och genomförandebeslul, som åsyftademed lagrummet. Därefter redovisar vi rättspraxis, främst det s. k. GefleDagbladsmålet från arbetsdomstolen (AD 1981 nr 22), och diskuterar mol denbakgrunden något närmare innebörden och tillämpningen av 2§ MBL. Vi återkommerhär tiU skillnaden mellan rikllinjebeslui och genomförandebeslut.Rikllinjebesluten får antas vara av mer generell karaktär, program- ochpolicybeslut med tillämplighet för framliden. Sådana beslut är som sådanaundaniagna från lagens tillämpningsområde enligt 2 § MBL. Vi ställer oss fråganom inte också delta är av betydelse för anspråken på redaktionelltmedinflytande, sådana de har framslällls av SJF. Undaniagna genomförandebeslutär enligt förarbetena sådana beslut som är beroende av enfastställd målsättning. I fråga om sådana beslut skall enligt AD 1981 nr 22göras en avvägning mellan på ena sidan intresset av att kunna fullfölja sådanariktlinjer som avses med 2 § MBL och på den andra arbetstagarnas inlresse avatl få anlägga sina synpunkter i den egenskapen. Här ålerkommer deninledningsvis ställda frågan vad som är arbetslagarsynpunkler i lagens mening,eller med andra ord vad som hör till "förhållandet mellan arbelsgivare ocharbetstagare" enligt 1 § MBL. Vi pekar också på svårigheterna atl närmareange vad som skall betraktas som riktlinjebeslut och att göra den nämndaavvägningen i fråga om genomförandebeslulen. Skr.1984/85:155 41 5.2.1Lagens tillämpningsområde i stort FöreMBL ansågs det - om med rält eller orätt kan här lämnas därhän -råda osäkerheli fråga om ämnesområdet för den förhandlingsrätt som grundades lagom förenings- och förhandHngsräll (FFL). Den försia arbelsrättskommitlén sågdet som en viklig uppgifl all genom uttalanden i motiven lill reglerna omförhandlingsrätt i kommitténs lagförslag (11 och 20§§ förslaget till lag omförhandlingsrätt och kollektivavtal, FKL) undanröja den osäkerhet pä dennapunkt som kunde utgöra ett hinder mot en vidsträckt rätl tillarbetslagarinflytande (medbestämmanderätt). Kommiltébetänkandelinnehåller också på flera håll beskrivningar av den åsyftade innebörden avutlryckel 'förhållandet mellan arbelsgivare och arbelstagare" somonekligen ter sig mycket reservationslösa och viltgående (se SOU 1975: I s. 16ff, 202 f, 271 ff, 282, 290 ff, 311 ff, 761 ff, 793 f och 809 fO- Det talas bl,a. om att rält till inflytande för arbetslagarna i form av förhandlingsrättskulle finnas i "alla frågor på olika beslutsnivåer som det är angelägetför de anställda att få inflyiande på" och att vad som åsyftades var"alla frågor i vilka arbetsgivaren i dagens läge har ensidigbeslutanderätt". Delvis gick dessa uttalanden tillbaka på kommitténs direktiv.På ytteriigare ett par ställen talas det om att förhandlingsrätten ochmöjlighelerna alt iräffa kollektivavtal skulle sträcka sig lill "varjefräga som rör förhållandet mellan arbetsgivare och arbelstagare, det må sedangälla frågor om företagets produktion, affärs- eller arbetsledningen ellernågot annat". är del påfallande att de närmare utläggningarna omvad som åsyftades var ganska vaga och abstrakta. En mer detaljerad och konkrelanalys ägnades egentligen bara innebörden av begreppet "arbetets ledningoch fördelning" och gränsdragningen mellan det begreppet och begreppet"företagsledningen" (bet. s. 809 ff, jfr s 18, 321). Arbetsrättskommitténsmotivtexter kännetecknas av all utgångspunkten för resonemangen söks i deförhåUanden som kunde tänkas råda i etl vanligt, medelstort eller ston,industriföretag. I förslaget lili 13 § FKL, som var motsvarigheten lill 11 §MBL om primär förhandlingsrätt, talades det om atl förhandlingarna skulle gällabeslut eller åtgärder av arbetsgivaren som "innebär omläggning,nedläggning eller inskränkning av driften eller överlåtelse eller upplåtelse avföretaget eller eljesl medför viktigare förändring av drifts- ellerarbetsförhållandena eller av anställningsförhållandena i övrigt".Belysande är också förslagel lill 18§ FKL om arbetsgivarens informationsskyldighet.Denna bestämmelse som inspirerades av företagsnämndsavlalen innehöll etlåläggande för arbetsgivarna alt hålla sina fackliga motparter underrättade om"den produktionsmässiga utvecklingen i företagel liksom om riktlinjernaför företagets personalpolitik". I moliven betonades bl.a. attinformationsskyldigheten skulle ses som nära knuten lill eller i själva verketsom elt slags grund för arbetsgivarens primära förhandlingsskyldighet. 1984/85:155 42 Arbelsrättskommitlénsförslag innehöll inle någon motsvarighet tUl 2 § MBL och det finns inte någondiskussion i betänkandet om de problem som det lagrummet är elt uttryck för. (Del bortses då från atl även arbetsrätts-kommittén givetvis hade att behandlafrågan om medbestämmandets förhållande till det politiska beslulsfaitandelinom den offentliga sektorn.) Ett skäl lill detta kan ha varil attkommittéförslagels molsvarighel till 32 § MBL (rekommendaiionsregeln ommedbestämmandeavtal - 26 §) hade ett mer begränsal tillämpningsområde ännyssnämnda lagrum. Kommitléns förslag log sikte bara på "frågor som rörarbetets ledning och fördelning eller som rör ingående eller hävande avarbetsavtal eller eljest meddelande av påföljd för arbetstagare som begåttavtalsbrott". Frågor som ingick i "företagsledningen" skulleinte kunna göras lill föremål för medbestämmandeavtal med stöd av FKLs regel i26§ och dess regel i 34§ om s.k. kvarlevande stridsrätt. Medden uppläggning som kommitleförslaget fick ligger det närmasl till hands , att frågor om "verksamhetens mål och inriktning" (jfr 2§ MBL)har uppfattats som liggande utanför området för medbestämmandeavtal. Mol dennabakgrund kan man också med visst fog anta, alt kommittén dessulom ansåg allprimär förhandlingsskyldighet och informationsskyldighet inle var såingripande former för arbetslagarinflytande, att undanlag behövde göras förvissa beslut om verksamheten. Detkan ha silt intresse att här erinra om att frågan om innebörden av uttrycket"förhållandet mellan arbetsgivare och arbelstagare" eller, med etlnågol annat sätt alt beskriva saken, om ämnesområdet för facklig verksamhel medslöd av arbetsrättslig lag var uppe även i vissa andra sammanhang vid tiden förarbetsrältskommilténs arbele och förberedelserna i övrigt inför MBL. Lagen(1974:358) om facklig förtroendemans slällning på arbetsplatsen angavs i 1 §gälla för fackliga fönroendemän med uppgifl "all företräda de anställda ifrågor som rör förhållandet till arbetsgivaren eller andra med fackligverksamhet sammanhängande frågor". Begreppet "facklig verksamhet"avsågs enligt förarbetena få en vidsträckt innebörd men ändå även tjäna tillatl markera vissa begränsningar i lagens tillämpningsområde (prop. 1974:88 s.153 ff och InU 1974:15 s. 28). Arbete till fullföljande av en fackligorganisations i stadgarna inskrivna politiska målsättning skulle inte ansesutgöra facklig verksamhet och inte heller annal deltagande för organisaiionen iallmän, samhällelig verksamhet. Till facklig verksamhel skulle inte hellerräknas internt föreningsarbete och inle ulbildning av allmänl innehåll, utandirekt inriktning på frågor som rör förhållandet mellan arbelsgivare ocharbetstagare. Ävenden mer allmänna frågan om partipolitik på arbetsplatserna var föremål föruppmärksamhel vid tiden förarbetet på MBL (se SOU 1975:27 Politisk propagandapå arbelsplalser rättsläge och förekomst, DsÄ 1975:11 Information ochutbildning kring arbelsrättsformen - PoHlisk Skr.1984/85:155 43 verksamhet på arbetsplatserna, prop. 1975/76: 105 bil. 320 f). Del antogs alt kollektivavtal kunde träffas om rätt för en fackligorganisalion eller dess medlemmar alt ulnyttja t. ex. lokaler på arbetsplatsenför partipolitisk verksamhet, men all partipolitik sas till sitt ämne föllutanför förhållandel mellan arbelsgivare och arbetstagare. Även de omedelbara förarbetena till MBL, prop. 1975/76:105och InU 1975/76:45, innehåller beskrivningar av det åsyftadetillämpningsområdet som å ena sidan uppenbarl syftar till att delta skall görasvidsträckt och å den andra är mycket allmäm hållna (a prop. 1 s. 193 ff,198, 209, 219, 223, 235 f, 247 f, 326 f, 353 ff, 370, 383 f, 472 f, 526;utskottsbetänkandet s. 24 f, 38, 40 0. Principielll är angreppssättet detsammasom i kommiltébetänkandel. En viktig skillnad är dock all 32 § MBL inle som 26§ FKL skiljer mellan företagsledningsfrågor och frågor om arbetets ledning ochfördelning. I propositionstexten är det lika tydligt som ikommiltébetänkandel alt det vanliga medelstora eller stora industriföretaget ärden modell för vilken MBL: s regler i försia hand har utformats. En tanke somgår igen på olika håll i lexlen är den att arbetstagarnas anspråk påmedbestämmanderätt även i företagsledningsfrågor har sin väsenlliga grund i atldet även från arbetstagarnas synpunkl är vikligt atl företagel sköts på etlriktigt och effektivt sätt, så alt anställningarna tryggas ochlönebelalningsförmågan blir god etc. Även företagsledningsbeslutensåterverkningar på innehållet i arbetstagarnas arbete och de förhållanden undervilka arbelet bedrivs tillmäts betydelse. I specialmoliveringen lill I § MBL(prop. s. 326) uttalas bl.a. följande: Enligt I § äger lagen lillämpning på"förhållandet" mellan arbetsgivare och arbelstagare. Till det området hör lill en början alla frågor som röranställningsvillkoren för enskilda arbetstagare, såväl när del gällerbestämmandet av del arbete som skall utföras och andra åtaganden avarbelstagare som i fråga om lön och annan ersättning för arbelet. Även frågorsom gäller ingående och hävande av anställningsavtal och frågor om påföljd iövrigl för broll mot anställningsavtal hör lill förhållandet mellanarbetsgivare och arbetstagare. Vidare hör dit alla frågor inom områdel förarbetets ledning och fördelning eller i övrigt om de förhållanden under vilkaarbelet utförs. Lagens innebörd är emellerlid att även frågor som brukarbelecknas som företagsledningsfrågor faller inom ramen för förhållandel mellanarbetsgivare och arbetstagare. Frågor som gäller l.ex. utvidgning ellerinskränkning eller eljest omfattningen av ett förelags verksamhel,omlokalisering av verksamheten, nyanläggningar och investeringar i övrigt, nyaverksamhetsgrenar eller nedläggning av någon del av verksamhelen, harbetydelse för arbetstagarna redan därigenom att besluten återverkar på företagetsekonomi och därmed på arbetstagarnas utsikter att behålla sin sysselsättningoch trygga sin fortsatta försörjning. Delsamma gäller, om än inte alltid likatydligt och , om beslut rörande finansiering, om inköp ochförsäljning, lagerhållning, reklam och liknande inom området för företagetsaffärsverksamhet. Beslut som ligger inom de här angivna ramarna får 1984/85:155 44 ocksåofta återverkningar på innehållet i arbetstagarnas arbete och de förhållandenunder vilka arbetet utförs. Lagen bygger därför på att även frågor som rörbedrivandet av arbetsgivarens verksamhel i stort skall anses höra tillförhållandet mellan arbelsgivare och arbetstagare. Alt det dock har ansettsböra göras vissa begränsningar i fråga om verksamheter med särskild inriktningframgår av 2 §. För den verksamhet som bedrivs av Slal och kommun inom denoffentliga sekiorn av arbetsmarknaden gäller vidare särskilda förutsättningar,i del atl den verksamhelen skall tjäna samhällets inlressen och vara ettuttryck för folkels i politiska val angivna vilja. Den avgränsning av områdetför fackliga förhandlingar och kollekliv-avtal, som föranleds därav, genomförsi särskild lagstiftning för den offentliga sektorn. Ävenett avsnitt (s. 353 f) om innebörden av den primära förhandlingsskyldighetenhar intresse som belysning av vad som åsyftades. Ämnesmässigt tänktesgränserna för förhandlingsskyldigheten enligt 11 och 12 §§ MBL sammanfalla (jfrAD 1980 nr 72 och SOU 1982:60 s. 96 ff) med gränsen för begreppet förhållandetmellan arbelsgivare och arbetstagare: Någonför alla tänkbara fall vägledande beskrivning av lillämpningsområdet kan integes. Därtill är (skillnaderna mellan) förhållandena inom olika områden och iolika lyper av verksamheter alltför slora. Medvikligare förändringar av verksamhelen avses dock generellt sådana frågor somangavs såsom exemplifiering i den av kommiltén föreslagna lagtexten (13 §FKL). hör alltså beslut som rör formerna för verksamhelen och dennasomfattning i stort: utvidgning, omläggning eller nedläggning eller inskränkningav driften eller överlåtelse eller upplåtelse av rörelsen.