prop · G803185 · 1984-12-31 00:00:00 — I sådana sammanhang brukar Sverigeunderstryka UNHCR: s betydelsefulla roll och hemställa att organisationen gesmöjlighet att verka i enlighet med sitt mandat. I förekommande fall uppmanasregeringar (främst i tredje världen) att ansluta sig till FN: sflyktingkonvention med protokoll. Regeringen har särskilt följt utvecklingen påflyktingpolitikens område i , mot bakgrund av det ökade antaletasylsökande. Från svenska utgångspunkter är det angeläget att denna nyasituation inte leder till en mer restriktiv tillämpning av Genéve-konventionenoch till en minskad vilja till ansvarsfördelning mellan berörda stater. I olikasammanhang har också understrukit vikten av att de s.k. förstaasylländerna i och det europeiska närområdet ges stöd samt attuppmärksamheten i högre grad riktas mot flyktingströmmarnas grundläggandeorsaker. Regeringen har mot denna bakgrund under är 1984 utvidgat kontakterna iflyktingpolitiska frågor med flera av de berörda europeiska staterna, inteminst de nordiska, samt med UNHCR. nådde UNHCR: s verksamhet sin störstaomfattning någonsin med en budget på nära 500 milj. dollar. Resurskrävandeflyktingprogram höll då på att byggas upp i , Sydasienoch på . har utvecklingen stabiliserats ochflyktingflödet avtagit, vilket har möjliggjort för UNHCR att reducera sinaprogram ned mot 400 milj. dollar för . ökade budgeten till 435milj. dollar, och för beräknas att medelsbehovet kommer att överstiga500 milj. dollar. Det är framför allt utvecklingen i , i synnerhet itorkbältet, som tvingar fram budgetökningar. UNHCR har budget- och planeringsansvar för flyktingarbetetoch leder, i samarbete med värdlandets regering, verksamheten från regional-och fältkontor. Merparten av det praktiska arbetet bland flyktingarna utförsemellertid av enskilda organisationer på uppdrag av UNHCR. Skr.1984/85:185 12 enskilda organisationer har därutöver egen flykiingvcrksamhetsom finansieras genom insamlingar och statsbidrag. En samordning med UNCHR: sprogram sker i regel. Bland svenska enskilda organisationer som är aktiva päområdet märks , (tidigare FrikyrkanHjälper), och . Även Svenska röda korset bedriveromfattande flyktingverksamhet, främst genom stöd till och . Industriländerna svarar som regel själva för de kostnadersom är förenade med flykiingmottagning, UNHCR: s roll i dessa länder är främstatt biträda med juridisk rådgivning samt att informera om flyktingsituaiionen ivärlden och om sin egen verksamhet, totala bidrag till FN: s flyktingkommissarieuppgick till 94,5 milj. kr. Därmed ligger på sjunde plats blandgivarländerna efter , , , , Canadaoch . Av beloppet utgjorde 60 milj. kr. budgeterat bidrag till UNHCR: sreguljära budget. Övriga medel utgick i form av extra bidrag till UNHCR: aktiviteter, inkl, nya behov som inte hunnit inkluderas i den reguljärabudgeten. Programmen för och fick liksom tidigare årett päslag på 4 milj. kr. Repatrieringsprogram i och Laoshar fått extra stöd liksom självförsöijningsprojekt i . Med anledningav det kraftiga inflödet till östra anslog 2,5milj. för transport av livsmedel. Pä UNHCR: s begäran har den svenskakatastrofstyrkan sänts till området för att där upprätta nya flyktingläger ochansvara för vattenförsörjning och hälsovård. bidrag till ICARA 11, med avseende på UNHCR: sprogram, uppgick till 17 milj. kr. Därutöver anmäldes att regeringen nyligenavsatt 122 milj. kr. för akuta hjälpinsatser i , främst föranledda avtorkan. Härav var 25 milj. kr. att betrakta som bilaterala bidrag till den typav utvecklingsprojekt som ICARA 11 ville främja. (Av de sammanlagda svenskakatastrofinsatserna på ca 400 milj. kr. gick 300 milj. kr. Det budgeterade svenska bidraget till UNRWA för år 1984uppgick till 55 milj. kr. Ett extra bidrag på 5 milj. kr. Frän anslagsposten "Katastrofer m.m." har underåret ca 90 milj. kr. tagits i anspråk för flyktingar och hemlösa. Medlen harkanaliserats genom FN-organ (UNHCR, UNRWA, , FAO/WFP), Röda Korset(Svenska röda korset, . )samt genom svenska frivilligorganisationer som EvangeliskaFosterlands-Stiftelsen, , och . Från anslagsposten "Humanitärt bistånd iLatinamerika" har ca 70 milj. kr. gått till flyktingar och hemlösa.Biståndet har lämnats genom svenska och internationella organisationer somDiakonia, Kyrkornas världsråd och 1984/85:185 13 till enskilda grupper ochorganisationer i mottagarländerna. "Humanitärt bistånd i södra " har under åretuppskattningsvis 80 milj. kr. använts för flyktingprogram av olika slag. del har gått till utbildningsinsatser, rättshjälp och information genomolika frivilligorganisalioner. En mindre del har gäll till FN: s olika programför södra . Utöver vadsom nu nämnts har i vissa fall delar av det svenska biståndet till FN-organ somWFP och använts för flyktingprogram pä FN-organens egna initiativ. samlade bidrag under är 1984 till flyktingar ochhemlösa världen över (utanför ) kan därmed uppskattas till drygt 400milj. 1 siffran ingår hjälp till såväl flyktingar som hemlösa i en flyktingliknandesituation inom eller utom det egna landet. Det är imånga fall svårt att avgöra i vilken mån hjälp utgått till flyktingar, hemlösai en flyktingliknande situation eller andra nödlidande. Ofta görs i fältarbetetingen åtskillnad mellan hjälpbehövande människor. Flera av de redovisadeuppgifterna bygger därför endast på uppskattningar. 4 Det internationella samarbetet på asylrättens område angående flyktingars rättsligaställning (, se SÖ 19.54:55, 1961:33, 1966:27 och 1970:62)samt protokoll angående flyktingars rättsliga ställning (SÖ 1967:45)har ratificerats av mer än 90 stater. 1 konventionen definieras en flykting somen person som med anledning av välgrundad fruktan för förföljelse på grund avsin ras, religion, nationalitet, tillhörighet av viss samhällsgrupp ellerpolitiska åskådning inte kan återvända till sitt land. Vidare innehållerkonventionen bl. a. ett förbud mot att återsända en flykting till ett land därhan riskerar politisk förföljelse. UNHCR haratt övervaka att konventionen följs och försöker också öka anslutningen tilldenna. UNHCR: s exekutivkommitté, där ett fyrtiotal stater är företrädda,granskar flyktingkommissariens verksamhet och ger råd bl. a. om hur dennesmandat bör tillämpas. Internationellt skydd för flyktingar behandlas sedanflera är i en särskild underkommitté som möts pä expertnivå föreexekutivkommittén och redovisar resultatet av sitt arbete dit. På förslag avdenna kommitté antar exekutivkommittén rekommendationer för staternashandlande. verksamhet har imycket hög grad bidragit till att stärka flyktingarnas rättsliga ställning. utarbetar syftar till att tolka och utvecklaföreskrifterna i . En av de frågor som kommittén ägnatsärskilt intresse är tillämpningen av förbudet mot att återsända en asylsö- Skr.1984/85:185 14 kände till ett land där han riskerar att bli utsatt förförföljelse. De stater som har ratificerat är genom dennaförpliktade att iaktta detta förbud. Kommittén har i hög grad bidragit till attförbudet dessutom kommit att alltmer betraktas som en folkrättslig regel. Kommitténs insatser har också varit av stor betydelse närdet gäller proceduren för bestämmande av flyktingstatus. Kommittén betonade isina rekommendationer vikten av att polisen vid gränsen har klarainstruktioner för behandlingen av asylsökande så att en flykting inte skickastillbaka till ett land där han riskerar förföljelse. harockså understrukit den asylsökandes rätt att få vägledning och råd, att få sittfall omprövat liksom rätten att få stanna i landet till dess att ett beslut harfattats av centrala myndigheter. Det kan också nämnas att exekutivkommittén är1982 uttalade att klara regler behövs för att garantera att en ansökanbetraktas som uppenbart ogrundad endast om den är bedräglig eller om deåberopade skälen inte kan utgöra grund för asylrätt. har vidare framhållit att en statsbeslut att ge en person flyktingstatus inte skall kunna ifrågasättas i en annanstat annat än när alldeles särskilda skäl föreligger. De försök som gjorts att nå fram till en överenskommelseom s. k. territoriell asyl, dvs. rätten för en för fara utsatt person att fäasyl i ett land, har misslyckats. Mot den bakgrunden har inomexekutivkommittén utarbetats rekommendationer om skyldighet för en stat att vidomfattande inflöde bereda de asylsökande i vart fall tillfälligt skydd iavvaktan på en eventuell omplacering i annat land. Vid exekutivkommitténs årsmöte gjordesstora ansträngningar för att åstadkomma ett dokument med allmänt fördömande avmilitära attacker på flyktingar och läger. Arbetet härmed fortsätter. Den tilltagande invandringen av asylsökande till Europaoch med åtföljande skärpning på vissa håll av flyktingkriteriernabefaras pä sikt kunna leda till en urholkning av flyktingbegreppet. Dettaproblem har, som tidigare nämnts, varit föremål för diskussioner vid 1984 årsmöte med exekutivkommittén och kommer att behandlas vid UNHCR: s konsultationeri . Ett annat problem som är föremål för UNHCR: s uppmärksamhet är detförhållandet att det har blivit allt vanligare att personer, som inte har grundför asyl, försöker fä detta med hjälp av förfalskade identitetshandlingar ellergenom att förstöra de handlingar de har. Detta medför betydande svårigheterinte bara för mottagningsländerna utan också för flyktingarna själva. Ävendetta problem kommer att uppmärksammas vid konsultationerna. UNHCR har ocksåtillsatt en arbetsgrupp för att närmare utreda problem som sammanhänger medoreglerad flyktinginvandring. Även inom bedrivs ett omfattande arbete föratt säkerställa och vidga skyddet för flyktingar. Bland överenskommelser somhar utarbetats inom kan nämnas överenskommelserna om avskaffan- 1984/85:185 15 de av viseringstvång för flyktingar samt överförande avansvar för flyktingar. Den senare överenskommelsen innehåller regler omstatens skyldighet att utfärda dokument till en flykting som vistats i landeten . En särskild kommitté, ad hoc-kommittén beträffandeasylrätt och flyktingar (CAHAR). har tillsatts inom för frågorrörande flyktingars skydd. CAHAR har ägnat specielluppmärksamhet åt att få en lösning pä det s. k. första asyllandsproblemet. Entillämpning av första asyllandsprincipen innebär att ett land kan vägra attbehandla en asylansökan från en person, om denne redan fått eller kunnat fåskydd i ett annat land. CAHAR: s arbete med denna fråga har ännu inte lett tillnågon överenskommelse. Ett förslag till rekommendation om de facto-flyktingar,dvs. personer som inte är flyktingar i mening men som harstarka flyktingliknande skäl för att söka skydd i annat land, behandlas f n. avCAHAR. Vidare har bl. a. utarbetats en rekommendation rörandeflyktingars medborgarskap, vilken antogs av idecember 1984. skall CAHAR behandla bl.a.möjligheten att få till stånd en överenskommelse om territoriell asyl samtfrågan om första asylland. Den svenska lagstiftningen beträffande flyktingar står iöverensstämmelse med och protokollet. Således återfinns i 3§utlänningslagen (1980:376, omtryckt 1984:595 - UtlL) en definition och enskyddsbestämmelse rörande flyktingar som överensstämmer med konventionens.Bestämmelserna i 5 och 6§§ UtlL om skydd åt krigsvägrare och åt personer, somutan att vara flyktingar kan åberopa starka politiskhumanitära skäl för att fåstanna i , ger skydd även ät personer som inte omfattas av Genéve-konventionen.Detta skydd ligger emellertid helt i linje med vad UNHCR rekommenderar ochliknande regler och/eller praxis återfinns i flera västeuropeiska stater. 5 Överföring av flyktingar till har ett stort antal flyktingar överförtstill genom statliga hjälpaktioner. Dessa åtgärder har haft till syfteinte bara att av humanitära skäl hjälpa flyktingar som befunnit sig i en svårbelägenhet utan också att, som en handling av internationell solidaritet, biståde länder som i första hand fått ta emot flyktingströmmar och bära den störstabördan till följd därav. Överföringen sker som regel efter samråd med UNHCR.Omfattningen och inriktningen av överföringen av flyktingar bestäms genom äriigabeslut av regeringen. Denna del av flyktinginvandringen brukar benämnasflyktingkvoten. Skr.1984/85: 185 16 För verkslällit;lielcn av regeringens beslut om överföringav flyktingar till svarar statens invandrarverk (). Uttagningen av kvotflyk-tingarkan ske genom all en svensk uttagningsdelegation besöker aktuella flyktinglägeri olika Hinder eller genom att UNHCR eller en svensk utlandsmyndighet för SIVpresenterar enskilda fall, vilka behöver en utanför sitt hemland (s, k.dossieruttagning). Ärenden kan också initieras på ansökan av flyktingar ellernågon organisation i . har dossieruttagning varit detvanligaste. Ansvaret för själva överföringen till när beslutfattats om uttag-ning låg t. o, m, hos ().Fr. o. m. ligger detta ansvar hos . Svenskautlandsmyndigheter ombesörjer mycket av det praktiska arbetet i samband medflyktingöverföring, ofta i samarbete med (), en organisation som specialiserat sig på flykting- och migranttrans-porter.Sverige är observatör i ICM. Under åren 1950- 1971 överfördes till efterregeringsbeslut sammanlagt drygt 20000 flyktingar frän flyktingläger i början av 1970-talet har den årliga flyktingkvoten omfattat I 250personer. I denna ram inräknas även nära anhöriga till flyktingar som förs överhit om de kommer med dessa eller därefter. Sedan år 1973har flyktingkvoterna främst tagits i anspråk för flyktingar från Latinamerika.Åren 1978-1981 beslöt regeringen om extra kvoter för sammanlagt 3000 s.k.båtflyktingar från och anhöriga till dessa. harextra kvoter om ca 250 personer per är reserverats för anhöriga till dessa bätflyklingar.Detta har skett inom ramen för UNHCR: s program för familjeåterförening för båtflyktingarODP (Orderly Departure Pro-gramme). Flyktingkvoten för /85 skall, liksomtidigare år, i första hand avse flyktingar från länder i Syd- ochCentralamerika. Vidare bör uttagning ske av flyktingar från länder iMellanöstern samt i viss utsträckning av flyktingar som vistas i läger iEuropa. Därutöver får uttagning ske av enstaka flyktingfall frän övriga delarav väriden. Under har totalt I 063 flyktingaröverförts till inom ramen för flyktingkvoten. Av dessa kom 428 personerfrån . De var främst medborgare i (190) och (115). Uttagningen av flyktingar från , som varit omfattande under denärmast föregående åren, har praktiskt taget upphört pä grund avdet förbättrade läget i . Frän har under är 1984 ett ökat antalflyktingar mottagits inom ramen för flyktingkvoten, främst från (127personer) ocli (47 personer). FN: s flyktingkommissarie har därutöverhemställt om att skall ta emot ca 150 iranier som befinner sig iTurkiet och . Inresetillstånd har beviljats ca 70 sädanaflyktingar. Uttagning av europeiska flyktingar har under år 1984främst skett från Skr.1984/85:185 17 Uttagningen från Jugoslavienavser främst rumäner och sker i samarbete med UNHCR. Uttagningen i , somavser medlemmar av oppositionsrörelser, har avtagit. Totalt har 322 östeuropeiskaflyktingar tagits emot inom flyktingkvoten. Frän har 42 flyktingar tagits emot på flyktingkvoten.De flesta är frän . Vidare har 34 vietnamesiska båtflyktingar tagits emot inomramen för ett program som upprättats av UNHCR för att underiätta och påskyndalandsättning av flyktingar som räddats till havs. Efter samråd med UNHCR harSIV även beviljat tillstånd för ett antal vietnamesiska handikappfall frånHongkong. har också efter begäran frän UNHCR medverkat vid skilda insatserför bl. a. uttagning av vietnamesiska flyktingar i ett särskilt utsatt lägervid gränsen mellan och samt av vietnamesiska flyktingar iläger inne i . Totalt har 76 flyktingar från tagits emot underär 1984 inom ramen för flyktingkvoten. Inom ramen för den särskilda familjeåterföreningskvotenför sino-viet-namesiska båtflyktingar, vilken upphörde , hadeSIV fram till dess beviljat totalt 2000 personer tillstånd. Utresetakten varunder lägre än under de närmast föregående åren (ca 190 mot 225personer förär 1983). Av de kvotbeviljade tillstånden återstod /85drygt 400 fall som ännu inte, av olika skäl, rest ur . Från vietnamesisksida har dock utlovats en fortsättningsvis hög prioritet av de svenskaärendena. Förtursbehandling ges släktingar till personer som lämnat Vietnamföre . Med tillämpning av sedvanliga anknytningskriterier har underandra beviljat drygt 130 vietnamesiska medborgare tillstånd förfamiljeåterförening. Statens insatser för att underlätta återförening avflyktingar som tagits emot i och deras anhöriga begränsar sig inte tilldet speciella program som har funnits för båtflyktingar utan det finns ocksåett generellt stöd. /80 kan inom ramen för enförsöksverksamhet bidrag för resa till beviljas till vissa nära anhörigatill flyktingar som avses i 3 § UtlL. Sådana bidrag kunde t. o. m. år 1984lämnas av AMS inom en av regeringen fastställd medelsram. Under budgetåret1983/84 förfogade AMS över I milj, kr. för detta ändamål och Ijuli 1984 - disponerades . 1985 får besluta om bidrag till flyktingar enligtförordningen (1984:936) om bidrag till kostnader för anhörigas resor till . För /86 har i årets budgetproposition föreslagits att tillde las 1.5 milj. kr. Under beviljade AMS 126 ansökningar ombidrag till resor för anhöriga till flyktingar avseende 248 personer. Utlänningar som fått uppehållstillstånd som krigsvägrareeller på grund av flyktingliknande skäl med stöd av 5 eller 6§ UtlL kan inte fånågot statligt bidrag för anhörigas resa till för familjeförening. Skr.1984/85:185 18 emellertid ansöka hos Svenska röda korset om behovsprövadekonomisk hjälp. Nämnas bör också de diplomatiska framställningarregeringen gör i vissa länder, främst i , för att söka utverkautresetillstånd för anhöriga till flyktingar som är bosatta i . Invandringen av flyktingar och andra med flyktingliknandeskäl kan som tidigare nämnts hänföras till två grupper. Den ena utgörs av demsom, oftast efter samråd med UNHCR, förs över till inom ramen för denårliga flyktingkvoten på 1 250 personer. Den andra och störte gruppen omfattarasylsökande, som på egen hand tar sig hit, och söker asyl vid eller efterankomsten till . Antalet spontant inresta asylsökande och kvotflyktingarsom fått uppehållstillstånd i har utgjort irunda tal: 4000, 3 850, 6200, 3 800 och år 19844600. I de angivna siffrorna har inte medräknats medföljande barn ,eftersom dessa inte behöver uppehållstillstånd. De som under ett visst ärbeviljas uppehållstillstånd har i åtskilliga fall ansökt om tillståndet underett . Härutöver erhöll ca 840 personer uppehållstillstånd påallmänt humanitära grunder. Totalt erhöll således ca 5400personer tillstånd att bosätta sig här som flyktingar eller pä humanitäragrunder. Inklusive barn omfattar denna grupp ca 7600 personer. Tillståndsgivningen har i stora drag följtden praxis som utvecklats . Enligt en av IPOK gjorduppskattning för var ungefär en tredjedel av de som fickstanna flyktingar enligt , medan anfört sådanaomständigheter att de uppfyllt kraven i 5 och 6§§ UtlL. Uppgifterna om : s tillståndsgivningläggs f n. över till ett nytt datasystem. Därigenom möjliggörs även en bättreöverblick över grunderna för tillståndsgivningen. kännetecknades av en ökning av antaletasylsökande. En motsvarande utveckling har, som redan nämnts, ägt rum i fleraandra länder i . Ett ökande problem är att invandringen av asylsökande tillVästeuropa samt till och i viss omfattning är organiserad och iblandäven sker i strid med gällande föreskrifter. Asylsökande som har möjlighet attbetala de ofta betydande belopp som utkrävs kan därmed skaffa sig försteg överden som saknar egna medel. Det har allt oftare förekommit attasylsökande förstört sina pass och andra färdhandlingar för att döljaresvägarna. Syftet har varit att försvåra ett återsändande till den förstaanhållen, där, med tillämpning av första asyllandsprincipen, asylfrågan förstbör prövas. 1984/85:185 19 Statistiken från polisdistrikten i visar attantalet asylsökande i , inklusive medföljande barn, under år 1984uppgick till ca 11000 personer. Omkring 1 500 av dessa har emellertid efterpolisens prövning avvisats vid gränsen. Av de kvarvarande är uppskattningsvis2000 barn . Antalet asylsökande vuxna som passerat densvenska gränsen uppgår således till ca 7500. Det kan tilläggas att i 375fall övertog avvisningsärendet frän polisen, sedan polismyndighetensav-visningsbeslut hade anmälts enligt 37 § UtlL. Av statistiken från polisdistrikten framgår vidare attantalet asylsökande ökade fram t.o. m. september, då över 2300personer sökte asyl. Därefter har antalet asylsökande minskat och uppgick idecember till I 200 personer. har en fortsattminskning ägt rum. De största grupperna asylsökande under är 1984 utgjordesav iranier, libaneser, statslösa (företrädesvis palestinier), irakier,polacker, turkar och chilenare. förekom ett nytt inresemönster, därframförallt ett ökat antal asylsökande kom till (2400 mot 100 år1983) och (1900 mot 50 är 1983). Inresorna över har emellertiddärefter minskat väsentligt, liksom i . 1 fråga omde särskilda nationalitetsgrupperna finns för anledning att nämnaföljande. Antalet iranska asylsökande har ökat. Hitresorna sker oftavia . har emellertid relativt många asylsökande ävenkommit via och vissa arabstater. utgörs flertalet avunga ensamstående män som i första hand anför att de inte vill delta i krigetmot . Fram till dess att en bättre ordning genomfördes i februari 1985saknade de vid ankomsten ofta pass och andra identitetshandlingar samtfärdbiljetter som styrker uppgiven resväg. Det förekommer även att iranskagäststuderande i som har varit aktiva mot hemlandsregimen begär att fästanna i som flyktingar. Under är 1984 beviljades ca 1 375 iranska medborgareuppehållstillstånd i pä skäl hänförliga till 3, 5 eller 6§ UtlL.Motsvarande siffra för är 1983 var 750. Antaletirakiska asylsökande har också ökat. Flertalet är av kurdisk härkomst. Nästanalla är unga män i värnpliktsåldern som främst anför som skäl att de inte villdelta i kriget mot . Som skäl anför många även repressionen motoliktänkande och minoriteter i . I en del fall åtföljs de av sina familjer.För hela är 1984 uppgår antalet irakiska asylsökande till I 200. Av dessa resteca 800 in . gick normalt via ochösteuropeiska länder till . beviljades 670 irakiska medborgareuppehållstillstånd i på skäl hänförliga till 3, 5 eller 6§ UtlL. Situationen i medförde att ett stortantal personer från sökte asyl i . Inte enbart libanesiskamedborgare kom 1984/85:185 20 hitutan också palestinier, syriska medborgare bosatta i samt personer avturkisk härkomst bosatta i . Regeringen beslöt inovember 1983 med hänsyn till de dåvarande förhållandena i att tillsvidare, och i avvaktan på en normalisering, ingen skulle återsändas dit mot sinvilja. Motsvarande beslut fattades även av andra europeiska stater. Underförsta sökte ca 700 personer frän uppehållstillstånd.Motsvarande siffra var närmare 2000, för att därefterstarkt minska till omkring 70 . Regeringen anförde ibeslut att den allmänna situationen i hadeförändrats pä ett sådant sätt att det generella förbudet mot att återsändanågon till inte längre kunde anses motiverat. Regeringen och prövarnu fortlöpande de ärenden som avser inresta asylsökande frånLibanon. De personer som har kommit till efter regeringsbeslutet iseptember har så gott som samtliga avvisats, eftersom de i allt väsentligt harhänvisat endast till den allmänna situationen i . Avasylsökande från beviljades 290 uppehållstillstånd avpolitiska skäl. har polisen och fattat avvisnings- ellerutvisningsbeslut i ca 400 fall. Omkring3 000 polska medborgare besöker för tillfällig vistelsehär. Av dessa ansöker 100 200 efter inresan om uppehållstillstånd förbosättning. Två tredjedelar anför politiska skäl till stöd för sin ansökan,medan övriga åberopar personliga eller humanitära omständigheter. Under år1984 beviljades ca 220 polska medborgare uppehållstillstånd pä grunder som äratt hänföra till 3 eller 6§ UtlL, vilket innebär en minskning jämfört med är1983. ökadeantalet asylsökande från påtagligt. Från ett dussintal fall under år1983 skedde en ökning fill drygt 400 .