prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — (Se närmare beträffande det här anfördalagberedningens betänkande Utsökningsräll IX, SOU1969:5, s. 99 f och 102 f.) Medden berörda bestämmelsen inom sjörätten åsyftas 247 8 sjölagen (1891:35 s. 1 den paragrafen har den som bygger, bygger om eller reparerar farlygål annan uttryckligen tillerkänls relenlionsräll däri till säkerhet för sinfordran på vederlag. Ävenden som förvarar gods åt annan har retentionsrätt i godset lill säkerhel föranspråk på betalning. Härom finns en särskild bestämmelse i 12 kap. 8 8handelsbalken. Med denna retentionsrätt följer inte någon försäljningsrättsåsom för hantverkare 1950 s. 309 f). 1della sammanhang kan också erinras om den rdenlionsrätt som före- Prop.1984/85:110 365 skrivs i lagen (1970: 980) om relenlionsrält för fordranhos holellgäsl och i Lagrådets yttrande 182 8 sjölagen (röranderelenlionsrätl i passagerares resgods). Förevarande paragraf i förslagel upptar i försia meningenen uttrycklig beslämmelse om relenlionsräll för näringsidkaren i sådanakonsumenl-Gänstförhållanden som omfattas av lagen. Som framgått existerar ensådan räll redan. Det ler sig emellertid nalurligl all en lag, som syftar lillatl ulgöra en tämligen fullsländig reglering inom silt tillämpningsområde, färinnehålla även en bestämmelse om relentionsrätlen. Den föreslagna räuen förnäringsidkaren att hålla kvar saken gäller i normalfallet lill dess han harfåll beiall för den ulförda Gänsten. Om konsumenten i händelse av tvist ombelalningen släller godtagbar säkerhet för dd belopp som näringsidkaren harkrävt, upphör dock enligt förslagel därigenom retentionsrällen. Mol den sålundaföreslagna regleringen har lagrådet inte någol alt erinra. Lagtexten tordeemellerUd böra jämkas i enlighet med vad lagrådet angelt vid 1 andra meningen av paragrafen föreskrivs del undanlagdfrån regleringen i första meningen att näringsidkaren inte har rätt att hållakvar saken, om del skulle vara uppenbart oskäligl mol konsumenten. Någon molsvarandebestämmelse föreslogs inle av ulredningen. Undantaget har enligt vad som sägs iremissprotokollet införts för all möjliggöra en rättstillämpning som ligger ilinje med högsta domstolens avgörande i rättsfallet NJA 1979 s. 670. 1 detfallet ansågs del - kort sammanfattat - föreligga etl så markantmissförhållande mellan det i målet aktuella fordringsbeloppet 50 öreoch värdet av den kvarhållna egendomen, en båtmotor, atl relenlionsrätlrimligen inle kunde få göras gällande i egendomen. Den föreslagna lagtexten synes emellerlid sträcka sigbetydligt längre än den grundsats som kommit till uttryck i rättsfallet.Begreppel "oskäligl" ger sålunda ulrymme ål alt även andraomsländigheler än som var föremål för prövning i rättsfallet skall kunnabeaktas. Som exempel på en sådan omsländighel kan nämnas all denbetalningsskyldige konsumentens ekonomiska siluation allmänl sett är dålig.Del kan inte gärna begäras att näringsidkaren skall behöva göra en bedömning isådani eller liknande hänseende för att han skall våga utöva sin rdenlionsrätt.Genom en undantagsregel, som innebär att en skälighetsprövning skall äga rum,synes relenlionsrätlen bli alltför urholkad för alt kunna ulgöra belryggande säkerhelför fordringsanspråk. Vidare kan anföras följande. En näringsidkare, som harlagit emol en sak för all ulföra arbete på den, har rält att sälja saken enligtbestämmelserna lag om rätt för hantverkare atl sälja gods som ejavhämtals Gfr 50 8 andra styckel i förslagel). Av remissprolokollel framgår atlden lagen är avsedd atl ersättas med en ny lag i ämnet, vilken skall omfattaäven förvaring. Genom försäljningsmöjligheten har retenlionsrätten kommil attnärma sig panträtt (se SOU 1969:5 s. 99 O- I fråga om panträtt finns inteföreskrivet något undanlag motsvarande oskälighdsregeln i andra 1984/85:110 366 meningenav förevarande paragraf. Det synes knappasl lämpligl all på nu Lagrådetsyttrande ifrågavarande punkl behandla de båda närbesläktade säkerhelsräiiernaolika. En ändring av det slag som del här är fråga om lorde inle böragenomföras ulan närmare utredning med ålföljande remissbehandling. Enkonsumenl som vill hindra näringsidkaren från all utöva sin relen-tionsrällhar, såsom berörts, i förslaget Ullerkänis rätl all vid tvist om belalningenställa godtagbar säkerhel för näringsidkarens krav. Genom att ställa sådansäkerhet kan konsumenien åstadkomma att han får ul föremålel för Gänsien. Somangivils i remissprolokollel minskar denna möjlighel all ställa säkerhel delpraktiska behovet av en undanlagsregel som den föreslagna. Molbakgrunden av det anförda synes övervägande skäl tala mol alt undantagsregeln iandra meningen införs. Lagrådel får därför föreslå alt regeln ulgår. Deändringar som föreslås i köplagen, konsumenlköplagen, marknadsföringslagen ochkonsumentkreditlagen föranleder ingen erinran från lagrådels sida. Enligtförslagen skall ändringarna träda i kraft med den föreslagnakonsumenlGänstlagen. Särskilda övergångsbestämmelser har inte ansellserforderliga i fråga om någon av lagändringarna. Skälel därtill är såvill angårmarknadsföringslagen, alt sådana beslämmelser inle är behövliga, och i övrigtall del av allmänna principer följer all de nya beslämmelserna är tillämpligaendasl i fall då avtal om köp eller Gänst ingåtts efter ikraftträdandet. Detär rikligt all den angivna principen gäller i fråga om lagändringar påförmögenhetsrättens område. Del har också i tidigare lagstiftningsärendenförekommit alt principen ansetts inle behöva komma till uttryck i lagtext (seang. konsumenlköplagen NJA 11 1973 s. 562). Denna teknik är användbar i frågaom införande av nya bestämmelser som inle upphäver äldre. När delgäller de nu föreslagna ändringarna i köplagen och konsumenlköplagen omförlängning av preskriptionstiden för köparens anspråk på grund av fel ellerbrist i godset från ell till innebär emellertid ändringen två saker. Denavser sålunda inle bara att den nya lydelsen skall gälla i fråga om köp somslutits efter ikraftträdandet utan också att den äldre lydelsen skall fortfaraatl gälla efter ikraftträdandet såvitt angår köp som sluUts . Ensärskild bestämmelse torde erfordras för del senare förhållandel. Tilldel sagda kommer att ivekan kan inslälla sig om den angivna principensinnebörd. Del ligger knappasl något onaturligt i att läsa de nya beslämmelsernaså, all de är tillämpliga så snart godset eller varan mottagits efterikraftträdandet, oavsett om köpeavtalel träffals . Prop.1984/85:110 367 Delkan inle heller uleslulas alt någon vill uppfatta lagändringarna på detLagrådets yttrande sättet alt preskriptionslid som redan börjat löpa men inlegått lill ända vid ikraftträdandet förlängs med ell år. Särskildaövergångsbestämmelser synes därför ha sitt värde även i klarhelens intresseför att hindra atl missuppfattning om lagändringarnas rätta innebörd uppkommerhos någon och medför rättsförlust i onödan. Pågrund av del anförda vill lagrådet föreslå atl en särskild övergångsbestämmelsemeddelas belräffande var och en av de båda nu nämnda lagändringarna.Beslämmelsen lorde böra innehålla alt om köpel har ingåtts före dagen förikraftträdandet äldre bestämmelse fortfarande äger lillämpning. Närvarande: sialsrådel I. , ordförande, ochstatsråden , , , , , ,, , , , , , R. , ,, 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' över förslagentill 1. konsumenttjänsllag, 2. lag om ändringi lagen (1905:38 s. I) om köp och byle av lösegendom, 3. lag om ändringi konsumenlköplagen (1973: 877), 4. lag om ändringi marknadsföringslagen (1975: 1418), 5. lag om ändringi konsumentkreditlagen (1977:981). Föredraganden redogör för lagrådetsyllrande, liksom för en av grossisiförbund, , och Svenskahandelskammarförbundel ingiven skrivelse lilljustitiedepartementet, saml anför. Lagrådet har tillstyrkt att en konsumenttjänstlag med deninrikining och det innehåll som del remitterade förslaget innefattar nugenomförs. I vissa hänseenden har förslagel gett anledning till erinringareller kommentarer från lagrådels sida. Till dessa ålerkommer jag i anslulningtill de enskilda beslämmelserna. Först vill jag dock uppehålla mig vid någramera allmänna frågor som lagrådet har tagit upp i inledningen lill sittyllrande. När det gäller samordningen med det pågående köprättsligareformarbetet har lagrådel belonal all olägenhelerna med all redan nu införaen konsumenttjänstlag bör kunna undvikas om man, i sådana delar där alla skältalar för en ensartad reglering, väljer lösningar som passar väl även för ' Beslut om lagrädsremiss fattat vid regeringssammanlrädeden . Prop.1984/85:110 369 Enligt lagrådel synes delta också haskett vid Slutprotokoll ularbeiandel av del remitterade förslaget.Lagrådel har samiidigi pekat på vissa skillnader mellan de föreslagnaregelsyslemen, bl.a. belräffande skadeståndsansvarets ulformning och kravel påsynbarhel för hävning. De organisalioner som Udigare angetts har i sin skrivelselill jusliliedepartemenlel hemställt all förslaget lill konsumenlGänsllag inlenu föreläggs utan alt den slutliga behandlingen av denna och enkommande konsumeniköplag samordnas. Med anledning av vad dessa organisationer har framhållitvill jag upprepa vad jag anfört i lagrådsremissen om alt dd inte finns skäl aUvänta med en lagstiftning om konsumenttjänster. Tvärtom är det angelägetall konsumenlernas ställning på detta område förbättras. Liksomlagrådel vill jag dock understryka att man bör se lill atl de olika regelsyslemeninte kommer all uppvisa omotiverade skillnader. Vilka lösningar som bör väljasi de frågor som lagrådet har tagit upp får man på nytl ta ställning till isamband med den slutliga utformningen av de nya lagarna på köprällens område.Det bör inie vara uleslulel all i del sammanhanget på vissa punkler modifierakonsumenlGänstlagen, om så skulle anses påkallal. Den andra mera allmänna frågan som lagrådet har berörtavser näringsidkarens skadeslåndsansvar enligt del remitterade förslaget förskador på föremålet för Gänsten eller annan egendom som lillhör konsumenteneller medlem av dennes hushåll. Detta s. k. produktansvar skall, som lagrådethar framhållit, enligt förslagel gälla endast i situationer då del föreliggerfel hos Gänsten eller dröjsmål med dess utförande. Enligt lagrådet förefaller denna begränsning leda lill atltillämpningsområdel för det produktansvar som regleras i konsumenttjänsllagenblir ganska snävl. Lagrådel synes ha grundat della anlagande på alt man, ivaoe fall i princip, enligt gällande räll skiljer mellan fel, som utlöserfelansvar, och skadebringande egenskaper, som kan utlösa produktansvar.Lagrådel anser att dd är önskvärt med elt klarläggande av frågan huromfattningen av de föreslagna felreglerna förhåller sig lill gällande rält. Enligt min mening förhäller del sig f. n. så att en Gänst,som har utförts på sådant sätt att föremålel för Gänsten eller annan egendomkommer lill skada, i det hell övervägande anlalel fall måsle anses varabehäftad med fel. Detsamma torde gälla på köprällens område Gfr SOU 1979; 79 s.119 ff, särskih s. 122, SOU 1984:25 s. 195 f och Karigren, Produktansvaret,1971, s. 53 ff, särskilt s. 61 f). 1 detta hänseende skiljer sig detremitterade förslagel inte från vad gällande rätl sålunda kan anses innebära.Även enligt den nya konsumentGänstlagen kommer alltså en Gänst normalt attanses som behäftad med fel i de aktuella fallen. Jag kan därför inte hålla medlagrådet om all förslagel leder lill ell ganska snävt Ullämpningsområde för detproduktansvar som förslagel innebär. Genom förslagel förstärks konsumentskyddetpå så sätt all näringsidkaren när del gäller produklska-dor som omfattas av dennya lagen blir skadeståndsskyldig redan på den 24 1984/85. Prop.1984/85:110 370 grunden all han inte kan visa alt skadan ej beror påförsummelse på hans Slutprotokoll sida. Det kan lilläggas att konsumenten kanvara berättigad till skadestånd även i de undanlagsvis förekommande fall, dåfel inle kan anses föreligga och konsumenttjänstlagen alltså inte ärtillämplig. För konsumenlens rält lill skadeslånd i ell sådant fall krävs dockall konsumenten kan visa all näringsidkaren genom försummelse har vållatskadan. Lagrådel har vidare berört frågan om tillämpningsområdelför de föreslagna reglerna om förvaring av lösa saker. Enligt lagrådet kan delifrågasättas om inte en allmän regel behövs i lagen till ledning förbedömningen av när ett avtal, som endasl delvis innefattar förvaring, skallanses falla in under den föreslagna lagens tillämpningsområde. Som lagrådet har framhållit moisvarar de problem som härkan uppkomma dem som gäller det i förslaget reglerade förhållandet mellan köpoch Uänsler Gfr 2 8 1 i den föreslagna konsumenttjänstlagen). Enligt min meningtorde emellerlid gränsdragningsproblemen i samband med förvaring bli av ganskalilen praklisk betydelse. Under sådana förhållanden kan del inle ansesnödvändigl alt i laglexlen föra in en särskild beslämmelse i frågan. Del får i ställetanses tillräckligt med de uttalanden som har gjorts i moliven. Lagrådel har vidare berört frågan om konsumentensskyldighel atl lämna upplysningar om det gods som han ger in för förvaring.Enligi lagrådet kan del inle på det malerial som föreligger ilagstiftningsärendet bedömas i vad mån beslämmelser bör meddelas om en sådanupplysningsplikt för konsumenien och om påföljder för försummelse av en sådanplikt. Jag vill med anledning härav erinra om vad som anförts ilagrådsremissen (avsnitt 2.11.6 i den allmänna motiveringen) beträffandekonsumenlens skadeslåndsansvar mot näringsidkaren i fall då förvaringsobjekleii samband med förvaringen på grund av sina egenskaper orsakar skada på personeller egendom. Som jag har sagt där lorde konsumenien enligt gällande regler omskadesiåndsskyldighel i kontraktsförhållanden i princip vara skyldig atlersätta näringsidkaren för dennes skada, om konsumenten kan anses vållande tilldenna. Detla torde normalt innebära atl konsumenten blir skadeståndsskyldig,om han har insett eller bort inse risken för skada och del kan läggas honomtill last som försummelse atl han inle lämnal näringsidkaren sådanaupplysningar om förvaringsobjeklels beskaffenhet att denne kunnal vidlanödvändiga försiktighetsåtgärder. Som jag har anfört i lagrådsremissen finnsdel enligi min mening inte någol behov av atl genom tvingande bestämmelser ikonsumenttjänstlagen ändra eller klarlägga del rättsläge som sålunda råder ifrågan. Med anledning av vad lagrådet har yttrai i anslulning tillde enskilda paragraferna vill jag anföra följande. 1 8 Lagrådet har i anslutning till denna paragraf hävdatatl utlryckel konsu- 1984/85:110 371 mentbör ha den innebörden att det - skillnad frän vad som har angettsSlutprotokoll i specialmotiveringen - bör ha den innebörden atl del omfattarinte bara enskilda fysiska personer utan också dödsbon. Jag kan emellertid intedela denna uppfattning. Enligt min mening slär del klarl all konsumentbegreppeti tidigare lagar på förmögenhetsrättens område omfattar endasl enskildafysiska personer samt atl dödsbon och andra juridiska personer alliså fallerutanför begreppel (se belräffande dödsbon särskilt prop. 1977/78: 142 s. 158och 166). Del bör inle komma i fråga all nu ge konsumentbegreppd en vidareinnebörd på konsumenttjänslernas område. Till denna fråga kan del emellertidfinnas anledning alt återkomma i samband med beredningen av det nyligenframlagda förslagel lill konsumeniköplag (se SOU 1984: 25 s. 256). i övrigl har anförl i anslulning lill denna paragraf kan jag instämmai. Jagbilräder vad lagrådet har anfört i anslutning till denna paragraf ochtillstyrker förslaget lill ändring av laglexlen. Belräffandefrågan om näringsidkarens ansvar för kvalilelen hos materialet till Gänstenvill jag tillägga följande. Som lagrådel har anfört lorde det härvidlag räckamed det ansvar för fel som näringsidkaren har enligt lagen. Av 9 8 måste ansesfölja atl del föreligger fel, om materialet inte svarar mol vad konsumenten harrätl att kräva på grund av kraven på fackmässighet och omsorg. Även med den avlagrådet föreslagna lagtexien Slår del parterna frill atl bestämma uppdragelså, all Gänsten skall utföras med malerial av viss beskaffenhel. gälleräven om detta malerial har en kvalilet som är klart lägre än den som annarsnormalt kan förväntas. En annan sak är atl del sålunda bestämda uppdragel skallulföras fackmässigl Gfr specialmoliveringen till 4 8 försia stycket). Det börvidare erinras om atl parterna inle med bindande verkan för konsumenten kanavtala om att Uänslen skall utföras med malerial av sådan kvalitet attsäkerhetsföreskrifter o. d. som avses i 5 S åsidosätts. Medanledning av vad lagrådel har anfört i anslulning lill denna paragraf vill jaginle motsätta mig en annan lösning än den som föreslagits i lagrådsremissen. Jaghar i remissprolokollel anfört all del är befogat all mer preciseral ange deminimikrav i fråga om Uänsiens beskaffenhel från säkerhetssynpunkt som börfölja av anspråken på fackmässighet och omsorg. Jag vidhåller denna uppfattningoch kan därför inte bilräda förslaget all paragrafen skall ulgå, någol somf.ö. skulle kunna hindra nordisk enhellighel i detta hänseende. Paragrafen böremellertid ulformas på ell annal sätt. Det alternativ som lagrådel harföreslagil kan jag i huvudsak godta. Prop.1984/85:110 372 bör i enlighel härmed ges den lydelsen all näringsidkarenskall särskilt Slutprotokoll iaktta all Gänsten inle uiförs i slrid molsådana förfatlningsföreskrifler eller myndighelsbeslui som väsenlligen syftartill all säkerslälla all föremålel för Gänsten är tillförlitligt frånsäkerhelssynpunkl eller i slrid mot förbud enligt marknadsföringslagen (1975:1418). Som en följd av ändringarna i 5 8 bör beslämmelserna omfel i 9 och 15 88 formuleras om. Bestämmelserna kan lämpligen ges i huvudsakden lydelse som lagrådel har föreslagil. Beslämmelsen i 9 8 försia slyckel 2bör alltså innehålla att Gänsten skall anses felaktig, om resultatet avvikerfrån sådana förfatlningsföreskrifler eller myndighelsbeslui som väsenlligen syftarlill atl säkerslälla atl föremålet för Gänsten är tillförlitligt från säkerhetssynpunkt.Andra slyckel i 9 8 bör på motsvarande sätt lill sin förra del få lydelsen altUänslen också skall anses felaklig, om den har utförts i slrid mol förbudenligt 4 8 marknadsföringslagen (1975: 1418). Molsvarande ändringar bör göras i15 8. Jag vill slulligen i anslulning denna paragraf göraell påpekande med anledning av vad som har anförts i specialmoliveringen tillförevarande paragraf om atl näringsidkaren normall är skyldig alt följa ävenl.ex. säkerhetsanvisningar som har lämnals av en materialleveranlör e.d., liksomsådana allmänna råd eller rekommendationer som har lämnals av myndigheter ochsom är av betydelse i säkerhetshänseende. Utmärkande för sådana råd ellerrekommendationer som har utfärdals av myndigheter är all de inle är bindandeulan syftar bl. all ge exempel på hur kraven i en bindande föreskriftkan uppfyllas Gfr prop. 1983/84: 119, KU 25, rskr 245). Jag vill med anledninghärav betona all en Uänsl i ell enskill fall inle behöver strida mol ett kravpå fackmässighet enbart därför all ulförandel inte överensslämmer medexempelvis elt allmänl råd som har utfärdats av en myndighet. I enlighet med vad jag har anfört bör paragrafenändras något. I anslutning lill denna paragraf har lagrådet tagit uppfrågan i vad mån konsumenlens medverkan lill ell avial som går ut på en felakUgGänsl medför all felet skall anses bero på etl förhållande på konsumentenssida. Enligt min mening kan ell fel inle anses bero på ellförhållande på konsumenlens sida enbart därför atl denne har beställt Gänstenmed full insikl om alt den står i strid mol ell förbud och med hänsyn härtillär felaklig. För alt näringsidkaren skall undgå felansvar synes dessulom börakrävas atl han beträffande sådana väsentliga säkerhetsbestämmelser som del ärfråga om i 5 8 varken har känl eller borde ha känl till förbudet. Om ettsådant mera ovanligt fall skulle föreligga, är del alltså inle meningen atlnäringsidkaren skall drabbas av någol felansvar. Vad jag nu har sagl 1984/85:110 373 överensstämmeri sak med vad som har angetts i specialmotiveringen lill Slutprotokoll 16 8beträffande fall då konsumenien själv tillhandahåller malerial lill Gänsten.Det kan tilläggas all, även om det i vissa fall kan bli fråga om felansvar, delkan finnas anledning att jämka etl skadeslånd lill konsumenten när denne harmedverkat till ett avtal som går ut på en felaktig Gänsl (se lagrådsremissenavsnitt 2.6.1 och specialmotiveringen till 34 8). Jagkan alltså inte se all paragrafen, med den innebörd som jag nu har angelt, kanleda till några stötande resultat. har anfört om innebörden av bestämmelsen i försia styckel kan jaganslula mig . Jag biträder också de förslag till jämkningar i paragrafenslydelse som lagrådet har fört fram. Däremot kan jag inte dela lagrådetsuppfatlning atl regleringen skulle vinna i tydlighet om paragrafen flyttas nedomedelbart efler stadgandet om hävning i 29 8. Jag finner alltså inle skäl fören sådan omplacering. har anfört om lillämpningsområdei för paragrafen kan jag instämma i.För egen del vill jag i anslutning till detla anföra följande. 1paragrafen regleras endasl fall då priset för Uänsten inte kan anses följa avavtalet. Som har underslrukits i lagrådsremissen innebär den omständigheten,att en ungefäriig prisuppgift har lämnats, inle i sig att del föreligger ettavtal om visst pris. Frågan i vilken mån prisel i dd enskilda fallet följer avavtalet får som lagrådet har anfört bedömas enligt de principer som gäller föravlalslolkning i allmänhel. Detta gäller också när man skall bedöma om delföreligger elt avtal om etl pris som är ungefäriigt bestämt eller endast en förkonsumenien oförbindande uppgifl om vad Uänslen kan komma atl kosta på ettungefär. Har näringsidkaren, på konsumenlens fråga vad tjänsten kommer altkosla, svarat atl priset kommer all uppgå till "",torde parterna som regel inle haavsett all konsumenten skulle vara bunden viddel angivna ungefäriiga prisel. Avtalet bör uppfattas på del sättel bara omomsländighelerna klart ulvisar alt parterna har haft en sådan avsikt. Del kanlilläggas all bevisbördan i frågan huruvida ett avtal har iräffats om priseleller ej ligger på näringsidkaren (se specialmotiveringen till 36 8 och däranmärkta rättsfall). Jagbilräder i huvudsak vad lagrådel har anförl belräffande ulformningen av dennaparagraf. 1anslulning till paragrafen har lagrådel pekal på atl ett slags dröjsmål påkonsumentens sida också uppkommer i fall då näringsidkaren enligt 6 8 Iredjeslycket har avbrutit arbetet för att få anvisningar av konsumenien. bör lagen kompletteras med en regel som ger näringsid- Prop.1984/85:110 374 karen rätt alt häva avtalet belräffande återstående del avUänsten i fall då Slutprotokoll ett sådant avbrott medför väsentligolägenhel för honom. Jag kan biträda lagrådets uppfatlning att del är en fördelatl en uttrycklig hävningsregel av det innehåll som lagrådel har föreslagilförs in i lagen. Jag tillstyrker därför lagrådels förslag. När del gäller dennärmare innebörden av denna beslämmelse vill jag framhålla följande. Omkonsumenten i en situation av del berörda slaget inte kan anträffas ochnäringsidkaren avbryter arbetet, torde avbrottet ofta medföra vissaolägenheler för denne. För atl näringsidkaren skall ha rätt att häva avtaletmåste det självfallet krävas atl olägenhelerna är belydligi allvarligare än desom normall uppkommer i en sådan siluation. Omsländigheler av betydelse förbedömningen är främsl de rent prakliska svårigheier som uppkommer förnäringsidkaren exempelvis alt han måste avsätta en stor del av sina utrymmenför att förvara föremålel för arbelel saml avbrollds utsträckning i tiden.Åven i andra fall kan ölägenheterna för näringsidkaren av att inte under långtid kunna anträffa konsumenten vara så väsentliga all han bör ha räll alt hävaavtalet.