prop · G803212 · 1984-12-31 00:00:00 — Enligt kammarrätten bör man välja termen "lägstaväntetid" eller avstå frän någon särskild beteckning. Också länsrätten iÖstergötlands län föreslår på liknande skäl termen "väntetid" sombeteckning på det som utredningen benämner "spärrtid". För egen del delar jag, liksom de remissinstanser som haruttalat sig i frågan, utredningens uppfattning att ålerkallelse alltid bör skeför den återstående giltighetstiden. Jag ansluter mig också till uppfattningenatt man vid återkallelse vid misskötsamhet bör sätta ut inom vilken nyttelevtillstånd eller luflfartscertifikat inte får utfärdas. Jag kan också accepteraden ordning för fastställande av sådan tid som utredningen har föreslagit-Jagdelar kammarrättens och länsrättens uppfattning att termen spärrtid, som härhar en annan innebörd än i körkortslagstiftningen, inte bör användas i dettasammanhang. Enligl min mening saknas anledning att ge den tid som avses ensärskild beteckning. 2.9.6 Varning och erinran Mitt förslag: För de fall då en äterkallelsegrundföreligger på grund av misskötsamhet skall i stället för återkallelse kunnameddelas varning. En förutsättning härför är att varning av särskilda skäl kananses vara en tillräcklig åtgärd. Ett beslut om varning fär överklagas. Om detinte finns tillräckliga skäl för återkallelse eller varning skall innehavarenav luftfartsverket erinras om de krav som gäller. Ett sådanl beslut får inteöverklagas (4 kap. 15 8 LL). Utredningens förslag (avsnitt 6.7) överensstämmer iprincip med mitt förslag. Remissinstanserna har inte någon erinran mot utredningensförslag. berör frågor kring registrering av varningrespektive erinran samt om förhållandel mellan erinran, varning ochåterkallelse. Skälen för mitt förslag: Förutom återkallelse avcertifikat finns ytteriigare en administrativ sanktion mot encertifikatinnehavare, nämligen varning. kan sålunda enligt 41 8LK meddela varning om innehavaren har visat sig mindre lämplig för den tjänstsom certifikatel avser men det inte finns tillräckliga skäl för att återkallacertifikatel. Enligt utredningens mening bör varning användas då en äterkallelsegrundi och för sig föreligger men del framstår som tillräckligt med en mindrelångtgående åtgärd. För att markera att varning är en allvarlig åtgärd bör -menar utredningen - en förutsättning för meddelande av en sådan vara att enviss angiven äterkallelsegrund är för handen. 1984/85:212 99 innebär en skillnad mot vad som gäller . eftersom detnu räcker med att det föreligger någon omständighet som är ägnad all minskatilltron lill certifikatinnehavarens lämplighet. Utredningen föreslår vidareatt beslut om varning skall kunna överklagas; det nuvarande fullföljdsförbudelföresläs upphävt. Då en företagen utredning utvisar att det visserligensaknas tillräckliga skäl för en ålerkallelse eller en varning men att del finnsanledning att göra certifikatinnehavaren uppmärksam på de krav som ställs pähonom skall han. enligt vad utredningen föreslår, i likhet med vad som nugäller kunna erinras om dessa krav. Ett sådant beslut föreslås få beteckningenerinran; det bör enligt utredningen inte kunna överklagas. Lufifartsinspekiionen har uttalat att del av utredningenföreslagna ingripandel mot en certifikatinnehavare i form av erinran kommeratt få det resultatet all antalet varningar reduceras utan altflygsäkerhetseffekten förloras eller minskas. Genom att beslut om erinran fårankomma på luftfartsverket kommer enligt inspektionen belastningen pådomstolarna och den enskilde att reduceras. Den föreslagna formen av ingripandevälkomnas därför av inspektionen. Enligt inspektionen bör erinran kunnameddelas också mot innehavare av elevtillstånd. Utredningens förslag om varning och erinran har i övrigiinte föranlett några särskilda uttalanden under remissbehandlingen. Jag ansluter mig i princip lill utredningens förslag.Beslut om erinran bör också kunna meddelas innehavare av elevtillstånd.Beträffande lagtekniska frågor återkommer jag i specialmotiveringen (4 kap. 158). 1 fräga om vilken myndighet som skall fatta beslut i dessafrågor återkommer jag i det följande (avsnitt 2.9.8). 2.9.7 Försättande ur kraft och omhändertagande Mitt förslag: Ett luftfartscertifikat kan försältas urkraft i avvaktan på ett slutligt avgörande i återkallelsefrågan. Beslut häromskall kunna meddelas vid samtliga ålerkallelsegrunder. Ingen begränsning införsi tiden för beslutets giltighetstid. De nuvarande möjligheterna att omhändertaett certifikat behålls i princip oförändrade (4 kap. 12, 16 och 1788). Utredningens förslag (avsnitt 6.8) överensstämmer i stortmed mitt förslag. Beslut om försättande ur kraft skall dock kunna meddelasendast då återkallelse övervägs på grund av certifikatinnehavarens personligaförhållanden. För del fall dä återkallelse aktualiseras på grund av brottsliggärning föreslås en begränsad giltighet för beslut om försättande ur kraft. Remissinstanserna har med vissa detaljanmärkningaraccepterat utredningens förslag. Prop.1984/85:212 100 Skälen för mitt förslag: Ett certifikat kan försällas urkraft intill dess frågan om återkallelse har prövats om del finns anledning attanta alt innehavaren har begått en förseelse i eller av betydelse för tjänsteneller om han i övrigi inte uppfyller de villkor som gäller för tjänsten (4 kap.6 8 LL). Om en certifikatinnehavare l.ex. har varit så påverkad avalkohol eller andra medel all han inte har kunnat fullgöra sin tjänst på ettbetryggande sätt kan certifikatel omhändertas (42 8 LK). Detsamma gäller omcertifikatinnehavaren har visal grov oaktsamhet eller uppenbar likgiltighetför andra människors liv eller egendom eller om han på grund av sjukdom e.d.har förlorat förmågan att fullgöra sin tjänst utan fara för trafiksäkerheten.Utredningen pekar på att när något inträffar som kan leda lill en ålerkallelseav ett certifikat så kan ett beslut i återkallelsefrågan aldrig ges omgående.Viss lid förflyter sålunda alltid tills ärendet blir slutligt prövat. bör det därför som vid vissa ålerkallelsegrunder finnasmöjlighet att meddela någon form av interimistiskt beslut. Utredningen föreslår inte någon ändrad terminologi. Termen"försättande ur kraft" föreslås sålunda vara kvar. Utredningen anser vidare all de nuvarande reglerna om vidvilka ålerkallelsegrunder som försättande ur kraft skall kunna komma i frågabör behållas. De nya grunder för återkallelse som utredningen föreslår ärenligt utredningen inte av den karaktären att de bör kunna medföra möjlighetertill beslut om försättande ur kraft. Eftersom ett slutligt beslut om återkallelse på grund avbrott enligt utredningens förslag inte skall få meddelas förrän det haravgjorts om brott föreligger kan ett certifikat vara försall ur kraft iavvaktan på brottmålsdomen längre än den - enligt utredningens terminologi -s. k. spärrtiden som skall bestämmas vid den slutliga återkallelsen. För attförhindra delta bör enligt utredningen giltighetstiden för sådanainterimistiska återkallelsebeslut, som grundar sig på misstankar om brott,begränsas enligt det som gäller för ordinarie spärrtid. Om ett certifikat har varit försatt ur kraft under så långtid alt tidsfristerna angående spärrtid har iakttagils bör det enliglutredningen också finnas en möjlighet att, när frågan om återkallelse slutligenavgörs, bestämma att något ytterligare certifikalingripande inte skall ske.Möjligheten att omhänderta ett certifikat bör enligt utredningen kvarstå.Kammarrätten i föreslår att ett luftfartscertifikat skall kunnasättas ur kraft också vid den äterkallelsegrund som utredningen har tagit upp i4 kap. 9 8 7, nämligen om innehavaren inte längre uppfyller de krav på fysiskoch psykisk lämplighet som gäller för utfärdande av elevtillstånd. Enligtkammarrätten saknas anledning alt göra skillnad mellan den situationen och 4kap. 9 8 6 som avser minskade förutsättningar att fullgöra den tjänstgöring somcertifikatel avser. Det behövs enligt kammarrätten interimistiska åtgärderinnan utredningen har blivit färdig. Kammarrätten har också erinringar mot denav utredningen föreslagna regeln om begränsning 1984/85:212 101 av beslutels giltighetstid dä det grundas pä misstanke ombrott. Även länsrälten i har synpunkter avett beslut om . För egen del ansluter jag mig till utredningensuppfattning att det behövs någon form av interimistiskt beslut om återkallelseav certifikat i avvaktan på alt frågan prövas slutligt. Institutet försättandeur kraft motsvaras inom körkortslagstiftningen av återkallelse tills vidareenligt 19 8 körkortslagen. Enligl min mening skulle det i och för sig ligganära lill hands att använda samma terminologi i luftfartslagen som ikörkortslagen. Utredningen har emellertid stannat för att inte föreslå någonändring i detta avseende. Uttrycket är inarbetat inom luftfartslagstiftningenoch jag anser mig därför kunna ansluta mig till utredningen i den frågan. När det sedan gäller frågan om i vilka situationerförsättande ur kraft skall ske anser jag att bestämmelserna på motsvarande sättsom i körkortslagstiftningen bör vara sådana alt interimistiskt beslut skallkunna meddelas i samtliga de fall då det pä sannolika skäl kan antas attcertifikatel skall återkallas. Jag återkommer närmare till dessa frågor vidbehandlingen av förfarandereglerna. Jag kan inte dela utredningens uppfattning att enbegränsning i tiden för försättande ur kraft mäste göras i de fall då denifrågasatta återkallelsen grundas pä brottslig gärning. Intresset av att densom kan ha gjort sig skyldig till sådan gärning inte betros med certifikat iavvaktan på slutligt beslut i återkallelsefrågan får enligt min mening la överde intressen som utredningen anför till stöd för sitt förslag. Mot enbestämmelse av den art som utredningen föreslagit lalar också de oklarheterrörande innebörden av bestämmelsen som under remissbehandlingen har berörts avkammarrätten i . Om länsrälten innan återkallelsefrågan slutligtavgörs finner att sannolika skäl för återkallelse inte längre föreligger kanlänsrätten upphäva beslutet. Någon särskild bestämmelse härom behövs enligtmin mening inte. 2.9.8 Förfarandet vid certifikalåterkallelse m. m. Mitt förslag: Prövningen av de administrativa sanktionernamot innehavare av luftfartscertifikat och elevtillstånd, återkallelse ochvarning överflyttas från luftfartsverket lill domstol och prövas i förstainstans av länsrätten i . Domstolsprövning skall ske även däåterkallelsen grundas på medicinska skäl. fär dock i sädanafall besluta om s.k. operativa begränsningar i certifikatel. Beslut om erinranmeddelas av luftfartsverket. Frågan om förnyelse av ett certifikat upptas avluftfartsverket. Verkets beslut överklagas hos kammarrätten. Prop.1984/85: 212 102 Utredningens förslag (avsnitt 6.9): 1 princip överflyttasde administrativa sanktionerna till domstol. När det gäller återkallelse pågrund av medicinska skäl avgörs de av luftfartsverket. skallmeddela beslut om förnyelse. Om verket överväger alt vägra förnyelse får fråganhänskjutas lill länsrätt. Remissinstanserna: Under remissbehandlingen har fleraremissinstanser haft synpunkter på utredningens förslag. Utfallet har varitblandat. Skälen för mitt förslag: har överinseendetöver flygsäkerheten för den civila luftfarten. Ärendena handläggs hos verketav luftfarts-inspektionen. Chefen för luftfartsinspektionen avgör bl. a. frågorom fastställande av säkerhetsnormer för den civila luftfarten och frågor omlillsyn över efterlevnaden av dessa normer. fastställer de närmare villkoren förerhållande av certifikat och behörighetsbevis, prövar om de fastställdavillkoren är uppfyllda, meddelar bestämmelser om utbildningen för certifikatoch prövar frågan om antagning till utbildningen. Om sökanden uppfyller allafastställda krav utfärdas ett certifikat eller behörighetsbevis avluftfartsverkei. Genom sina flygtrafikledningsorgan, som har skyldighet attanmäla händelser som innebär avvikelser från de gällande bestämmelserna, färverket fortlöpande kännedom om även de mindre olyckorna och olyckstillbuden.Verket utreder sedan saken och fattar beslut om administrativa sanktioner samtanmäler vissa överträdelser till polisen eller åklagaren. Beslut om återkallelse - och om försättande ur kraft ochvarning -meddelas av luftfartsverket. Beslut om omhändertagande av certifikat meddelas avåklagaren, polisen eller chefen för en allmän flygplats. Ett sådant beslutskall omgående underställas luftfartsverket, som har att pröva om certifikatelskall återkallas, försättas ur kraft eller återlämnas till innehavaren. Luftfartsverkels beslut om ålerkallelse av certifikat ochom försättande av certifikat ur kraft kan överklagas av certifikatinnehavaren.Beslut om varning kan inte överklagas. Talan mot besluten förs hos kammarrätteni . Över kammarrättens avgörande kan certifikatinnehavaren besvärasig hos regeringsrätten. har däremot inte talerätt för de falldå kammarrätten t. ex. upphäver ett beslut om återkallelse. Utredningen redogör i sitt betänkande (s. 86-88) för denkritik som i olika sammanhang har riktats mol förfarandet vid beslut omadministrativa sanktioner. a. har justitiekanslern () är 1975 gettuttryck för uppfattningen att sanktionssystemet inte är ändamålsenligt. EnligtJK finns del anledning överväga om det är lämpligt att behålla den rådandeordningen med luftfartsinspektionen som ansvarig för såväl en stor del av degällande 1984/85:212 103 bestämmelserna som övervakningen av dem och beivrandet avförseelser, inklusive indragning m.m. av certifikat. Enligt utredningen kan kritiken mot attluftfartsinspektionen innehar många roller sägas ha visst fog för sig frånrättssäkerhetssynpunkt. Redan det faktum att verket har alla de tidigare nämndafunktionerna är enligt utredningen tillräckligt för att tvekan om systemetslämplighet skall uppstå. Utredningen har också förståelse för den kritik somluftfartsverket fört fram mot att verket inte alltid får tillfälle att utvecklasina synpunkter när högre rätt skall pröva ett beslut om t. ex. återkallelse avcertifikat och mot att verket inte har lalerätt mot kammarrättens domar. Deolägenheter i det nuvarande förfarandet som har lett till kritiken kan manenligl utredningen komma till rätta med om beslutanderätten i vissa frågor omcertifikat förs över till en domstol. Utredningenerinrar i sammanhanget om att frågor om bl. a. återkallelse av körkort tidigarehandlades av och att de - bl. a. pä grund av kritik av samma slagsom den nu aktuella fördes över till länsrätt när denna domstol tillskapades.Som motiv till ändringen angavs att frågor om återkallelse av körkort utantvekan var av sådan beskaffenhet att de borde prövas av domstol och att det varen naturlig följd av den beslutade omorganisationen av länsförvaltningen allsådana frågor hänfördes lill länsrättens kompetensområde. Utredningen menar att om del slutliga avgörandet i frägaom administrativa sanktioner gentemot certifikatinnehavare vilar på en domstoli stället för på den myndighet som utfärdar föreskrifter och utreder brott motdessa föreskrifter sä kan rättssäkerhetskraven anses bli bättre tillgodosedda. Utredningenföreslår med hänsyn till det nu sagda alt beslutanderätten i frågor omadministrativa sanktioner - ålerkallelse av certifikat, varning etc. - iprincip överförs från luftfartsverket tUt domstol. I fråga omvilka ärenden som skall avgöras av domstol och vilka som även i fortsättningenskall ankomma på luftfartsverket förefaller det enligl utredningen rimligt attgränsdragningen görs på ett sådant sätt att domstolen inte får fler mål än somföranleds av syftet med de föreslagna ändringarna; de kunskaper och denerfarenhet som finns hos luftfartsverket i de frågor det här rör sig om börockså tas till vara genom att verket fär behålla en del av beslutanderätten. Förslaget om överförande till domstol av de administrativasanktionerna har i princip accepterats av de remissinstanser som yttrat sig ifrågan. Enligt min mening finns det otvivelaktigt hosluftfartsinspektionen kunskaper och erfarenheter som måste utnyttjas vidprövningen av frågor om administrativa sanktioner mot certifikatinnehavare somav olika skäl inte längre bör betros med certifikat. är delnaturligtvis från rättssäkerhetssynpunkt önskvärt alt frågor av denna art, somför den enskilde kan ha väl sä stor betydelse som körkortsinnehav, slutligenprövas av 1984/85:212 104 organ som är fristående från den myndighet som hartillsynen över flygverksamheten i övrigi. Erfarenheterna från den ordning somgäller för körkortsmålen är goda, och jag delar därför liksom de flestaremissinstanser som uttalat sig i frågan utredningens uppfattning attprövningen i princip bör överflyttas frän luftfartsverket lill domstol. Förfarandet vid återkallelse på medicinska grunder m.m. Vid de diskussioner som utredningen har fört medluftfartsinspektionen i fråga om de administrativa sanktionerna har fråninspektionens sida framförts att beslutanderätten vid ålerkallelser påmedicinska - fysiska och psykiska grunder inte bör överföras till domstol.Inspektionen har pekat på att utredningsmaterialet i dessa ärenden ofta ärmycket omfattande och att avgörandena är komplicerade och inte sällan utgörs avkompromisser och lösningar i det enskilda fallet. Inspektionen har också för utredningen poängterat att denkritik som har riktats mol förfarandet vid de administrativa sanktionerna intehar gällt ålerkallelser av medicinska skäl. anlitar vidbehandlingen av frågor om en certifikatinnehavares fysiska och psykiskalämplighet högt kvalificerad medicinsk/psykiatrisk expertis, som utses avsocialstyrelsen. Verkets flygöverläkare, som har ingående kännedom om deflygoperativa betingelserna, deltar i behandlingen. Avgörandet träffas avchefen för luftfartsinspektionen efter föredragning, då såväl flygöverläkarensom juridiskt och tekniskl-operativl sakkunniga personer är närvarande. Vidföredragningen sker ofta ingående diskussioner. Enligt lufifartsinspekiionenskulle en sådan handläggning te sig näst inlill orimlig i en domstol. Muntligadomstolsförhandlingar med alla experterna närvarande är inte alltid möjliga,särskilt med tanke på att besluten ofta behöver fattas med ett minimum avtidsutdräkt. Alternativet lill en muntlig förhandling är att en utförligdokumentation presenteras i ett för domstolen acceptabelt skick. Om dettaskulle behöva göras i alla de fall när en återkallelse aktualiseras avmedicinska skäl skulle systemet enligt de översiktliga beräkningar som hargjorts av lufifartsinspekiionen bli mycket resurskrävande. Utredningen delar luftfartsverkets bedömning; att låtainspektionen i varje enskilt fall överlämna hela del komplicerade underlagetför bedömningen lill en domstol med begäran att domstolen skall fatta självabeslutet skulle leda till ett opraktiskt och resurskrävande förfarande. Någotpåtagligt behov från rättssäkerhetssynpunkt av en överflyttning av prövningenlill domstol torde enligt utredningen inte heller föreligga i dessa fall, ochutredningen förordar därför att frågor om certiflkatäterkallelse på medicinskagrunder ligger kvar hos luftfartsverket medan övriga ålerkallelsefrä-gor börprövas av domstol. Förslagen har föranlett ett flertal synpunkter underremissbehandlingen. Om det skall varanågon mening med all flytta över prövningen av certifikalåterkallelse pådomstol måste 1984/85:212 105 delta enligl gälla även sådanaålerkallelser som sker på medicinska grunder. Från de synpunkter somdomstolsverket har alt bevaka finns det emellertid inte skäl att ta i anspråkde hårt arbelsbelastade länsrätternas resurser med dessa mål. mening finns det inte skäl alt flytta överprövningen av andraålerkallelsefrågor eller frågor om varning till länsrätt eftersom målen blir säfä. Lufifartsinspekiionen menar att om man av principiellaskäl accepterar utgångspunkten att certifikalåterkallelse och varning inte börbeslutas av luftfartsverket sä är utredningens förslag i huvudsak lämpligtutformat. Särskilt viktigt är enligl lufifartsinspekiionen alt beslutanderätteni medicinska certifikatärenden ligger kvar pä luftfartsverket. Kammarrätteni anser inte att de skäl som anförts för att återkallelse påmedicinska grunder alltjämt skall beslutas av luftfartsverket är övertygande.Eftersom en mycket stor andel av ärendena rörande certifikatåtgärder med detföreslagna systemet alltjämt skulle komma att avgöras av luftfartsverket skulleenligt kammarrätten den förordade principiella ändringen i systemet inte fånågot mera märkbart genomslag. Kammarrätten har kunnatiaktta att de mål, i vilka åtgärder har motiverats av medicinska skäl, harvaril från rättssäkerhetssynpunkt ömtåliga. Länsrätten i harsamma mening som kammarrätlen och hävdar all starka rättssäkerhetsskäl talarför att också återkallelse på medicinska grunder skall beslutas av länsrättoch inte av luftfartsverket. pekar på attutredningen i mål om återkallelse av medicinska skäl inrymmer viktigarättssäkerhetsfrågor. är också kritiskt tillförslaget när det gäller återkallelse på medicinska grunder. KSAK, somaccepterar de praktiska skälen för en ordning där luftfartsverket har kvarbeslutanderätten i dessa frågor, menar att rättssäkerheten för den enskildeinte är helt tillfredsställande vid detta förfarande. Enligt KSAK börbestämmelserna kompletteras med regler om förhandsbesked. Också SAS/förordar att prövningen av återkallelse avmedicinska skäl överförs till domstol. Enligt min mening är det, med de principiellautgångspunkter som över huvud taget motiverar en överflyttning, svårt attgenerellt undanta sådana ålerkallelser som sker på medicinsk grund. En relativtstor remissopinion har också gett uttryck för uppfattningen att sådanaålerkallelser, liksom de övriga, bör prövas av domstol. Utredningens förslagalt de också i fortsättningen skall prövas av luftfartsverket har lagts frammed hänsyn till de invändningar, främst av praktisk art, somlufifartsinspekiionen under hand har fört fram till utredningen. Dessainvändningar har onekligen mycket goda skäl för sig. Vad som förefallersärskilt olyckligt är om en ny ordning skulle försvåra eller omöjliggöra dekompromisser och lösningar i de enskilda fallen som f. n. ofta görs efter enbehandling hos luftfartsinspektionen med anlitande av kvalificerad medicinskoch psykiatrisk expertis. Prop.1984/85:212 106 Resultatet blir ofta s. k. operativa begränsningar itidigare utfärdade certifikat. Sådana begränsningar kan avse att en påflygplanstypen väl influgen säkerhelsflygare skall följa med vid alla ellervissa flygningar eller alt passagerare inte får tas med vid flygningarna.Beslut om begränsningar av denna art meddelas f. n. med slöd av föreskrifter iBCL-C och 32 och 37 88 LK. Enligt utredningens förslag skulle beslutet kunna grundaspå en föreslagen bestämmelse (4 kap. 108) enligt vilken återkallelse färbegränsas till att avse bara en del av behörigheten. Enligt min mening kan det från rättssäkerhetssynpunkt inteanses oacceptabelt all luftfartsverket också i fortsättningen får möjlighetall besluta om operativa begränsningar i utfärdade certifikat. En sådan ordningförefaller naturlig bl. a. med hänsyn till att motsvarande begränsningar kanbestämmas av luftfartsverket i samband med certifikatets utfärdande (4 kap. 5 8fjärde stycket LL i mitt förslag). Om emellertid en fullständig återkallelse avmedicinska skäl aktualiseras, är det enligt min mening bäst förenligt med deprinciper som ligger bakom den nya ordningen att avgörandet sker i domstol. Jag återkommer i specialmotiveringen till de lagtekniskalösningar som krävs för milt förslag (4 kap. 10 8). Bland återkallelsegrunderna har jag i 4 kap. 98 7 tagitupp den allmänna grunden alt innehavaren av certifikat eller elevtillstånd inteuppfyller fastställda krav i fråga om kunskaper, erfarenhet och skicklighet.Förslaget är som jag tidigare nämnt tillkommet efter påpekande avluftfartsinspektionen. I det sammanhanget har inspektionen förordat att rättenatt fatta beslut om återkallelse på denna grund bör tillerkännas luftfartsverket.Del skulle enligl inspektionen sakna varje mening att hänskjutaåterkallelse-beslutet till annan instans än luftfartsverkei; det är här intefråga om sanklionsålgärd utan om en kompetensbedömning.