prop · G803191 · 1984-12-31 00:00:00 — De av kommittén (sid. 138-139)anförda hindren mot att redan nu pröva delägarskap - sambandet med frågor omspritt ägarskap, med andra institutioner än banker och de s.k. förvärvslagarna väger enligt bankföreningens uppfattning inte särskilt tungt. Del utländska ägandet i de befinfliga svenska bankerna börsjälvfallet begränsas så att dessas fortsatta självständighet garanteras. Dettakan ske genom att högsta tillåtna utlandsägda andel av aktiekapitalet bestämstill , genom rösträttsbegränsning och prövning av regeringen ellerbankinspektionen i varje särskilt fall; denna prövning skulle garantera attendast seriösa utländska banker bereddes delägarskap. Den av bankföreningen möjligheten till delägarskapbör förenas med formell möjlighet för bank alt göra riktade emissioner och allutge skuldebrev med optionsrätt lill nyteckning. Förslag i denna riktning harframlagts av banklagsutredningen (SOU 1984; 27 sid. 63 och 89). hemställer på grund av det anförda altregeringen redan i den fortsatta beredningen av det nu aktuellalagstiftningsärendet om utländska banker tillgodoser den angivna möjligheten lilldelägarskap. 1984/85:191 71 Enligt Föreningens uppfattning är de förbud som föreslåsav Kommittén mot förvärv av ett begränsat antal aktier från svensk fysisk ellerjuridisk persons sida i ufland.sägda svenska banker (sid. 199-200), resp. frånutländska banker eller dotterbolags sida av aktier i svenskkonlrollerade banker(sid. 201), otillfredsställande. Sädana förbud skulle förhindra ett samarbeteöver nationella gränser vilket skulle vara lill gagn för svenska intressenliksom vaije på ägargemenskap grundad integration. Samarbetsprojekt har varitgrogrunden för mänga betydande svenska industrier och affärsrörelser; avtal avsådan innebörd kan vara av stor betydelse även i finansvärlden. Vidare hävdas i sakkunnige . särskildayttrande alt de svenska bankerna bör ges möjlighet all samarbeta med deutländska bankerna i . Framför allt bör utländska banker ges möjlighetatt äga aktier i svenska banker. I den mån risk skulle uppslå för utländsk dominansav det svenska bankväsendet kan aktieägandel begränsas till exempelvis 20procent av aktiekapitalet. Pä .samma sätt bör även svenska banker få möjlighetatt köpa aktier i de utländska bankerna. I detta instämmer SHIO-Familjeföretagen till fullo. Kommittén föreslår vidare att "ägande i svensktkreditinstitut inte bör kunna förenas med oktroj". är avannan mening och anser, liksom och ,att ett närmare samarbete mellan svenska och utländska banker manifesterat i delägarskapskulle få positiva effekter på den svenska krediimarknaden. Det finns inteheller anledning att genom förbud mot aktieinnehav i svenskt finansbolag,hindra ett troligen fruktbart samarbete mellan svenska finansbolag ochutländska banker. anser även att svenskt ägande skall fåförekomma i utländska dotterbanker i . Vi föreslår därför i enlighet med del särskilda yttrandetav sakkunnige . att förutsättningar skapas för en samverkan mellanen utländsk bank och en bestående svensk bank. På detta sätt skulle en del av detutländska intresset för etablering i kunna fångas upp på ett positivtsätt också för de svenska bankerna. 1984/85:191 72 I är det möjligt för en bank att sälja av sittaktiekapital på utländska marknaden. Liknande regler bör kunna gälla i . Kommittén har vidare föreslagit att de banker somutländska banker skulle kunna få tillstånd alt etablera i icke får haandra än utländska banker som ägare. Denna regel avstyrker Förbundet bestämt och menar allsvenska banker genom ett gemensamt ägande skulle kunna uppnå betydande fördelarsåväl kunskapsmässigl som när det gäller alt komma in på ytterligare utländskamarknader. Förbundet vill föreslå all utländsk bank även skall fårätt att i begränsad utsträckning förvärva aktier i svensk bank och attmotsvarande skall gälla för svensk bank i utländsk bank. Ett sådant ägande kanvara av värde för svenska banker bland annat genom att det underlättar ettnärmare samarbete med utländska banker. För vissa utländska banker kan ettsådant samarbete utgöra ett intressant alternativ etablering i . Större intresse tilldrar sig däremot den kvantitativaprövningen eller behovsprövningen. Enligt direktiven för banklagsulredningenvar det en utgångspunkt för dess arbete att behovsprövningen skulle slopas.Genom direktiven för kredilmarknadskommittén har frågan begränsats lill altgälla om bestämmelsen skall ha ett rakt eller omvänt prövningslema eller annorlundauttryckt huruvida del skall åligga oktrojsökanden att visa den tilltänkta etableringensnytta eller ej. Kommitténs överväganden i denna fråga har emellertidenligt hovrättens mening kommit alt i alltför hög grad präglas av alt dendiskuterats i anslutning lill det nu utbrutna spörsmålet om utländsk bankelableringi . Hovrätten har visserligen förståelse för att kommittén kanha funnit del angeläget att inte föregripa det slutliga ställningstagande,vartill dess fortsalla utredningsarbete kan föranleda. Med den tyngdpunktkommittén vid behandlingen av denna fråga givit åt de särskilda aspekter enplötslig inbrytning av utländska intressen på bankväsendets område framkallarär det inte heller mer än naturligt att kommittén ansett sig inte förnärvarande kunna förorda en ändring i den nuvarande utformningen av behovsprövningen.Dessa särskilda aspekter borde kommittén emellertid inte - redan med hänsyntill att bankrörelselagen avser att reglera ett strikt nationellt bankväsende -ha sökt föra in i tolkningen och tillämpningen av bankrö- 1984/85:191 73 Hovrätten vill särskiltifrågasätta kommitténs uttalande (s 159) att det står regeringen fritt att närsom helst ändra innebörden av detta begrepp. Regeringen kan uppenbarligen integå utom ramen för av stiftad lag, ens i det fall lagens förarbeten ärknapphändiga. Vedertaget är också att ändrad tillämpning av en oförändradlagregel inte kan åstadkommas genom molivultalanden i anslutning lill ändringarav andra lagrum (JuU 1975/76:15 s 6). Viktigt synes även vara attinternationella överenskommelser inte åsidosätts genom en rättstill-lämpningsom avviker från vad lill berörda organ notifieral angående innehålleti svensk lag. Enligt hovrättens mening står det klart alt beaktandet avskälen för och emot utländsk bankelablering i har endast vag anknytningtill den kvantitativa delen av bankrörelselagens allmännyttebegrepp. Så t. ex.ger kommitténs utredning intrycket att det svenska bankväsendet knappastbehöver den utländska bankelablering, ål vilken kommittén av andra skäl villlämna tillträde och beträffande vilken den av andra skäl vill påbjuda restriktivitet.Kommitténs för det svenska bankväsendets framlida utveckling och strukturuppenbart vikliga principinslällning i fråga om den återhållsamhet som böriakttas i tillståndsgivningen har anmärkningsvärt nog i det väsentligaredovisats, inte i avsnittet Den materiella oktrojprövningen, utan underrubriken utgångspunkter och riktlinjer för den fortsatta utredningen. 4.2 Fullmäktige i riksbank Svårigheten är att förena den traditionella inställningen,som uppfattats som att några nya banker inte behövs, med etablering av utlandsägdabanker. Kommitténs lösning är att konstatera att nya utlandsägda banker ger"potentiella utvecklingsmöjligheter" t. ex. när det gäller finansieringenav internationella affärer. Den hävdar även all del vore olämpligt att ha olikabehovsprövning för svenska och utlandsägda banker. Fullmäktigeär medvetna om problemets svårighetsgrad just genom alt utländsk etableringryckts loss och behandlats med förtur i kommitténs arbete. Någon tid har heltenkelt inte funnits all arbeta igenom behovsprin-. cipens motivering och desstillämpning pä alla banker. En tillfällig lösning vore att nu konstalera attutländska banker får tillstånd alt i föreslagna former bedriva rörelse iSverige, men all frågan om behovsprincipens tillämpning i övrigt får anstå iavvaktan på fortsatt arbete inom kommittén. Härigenom skulle inte någraslutsatser kunna dras om nya principer vid oktrojprövningen för bankprojekl medsvenska stiftare. Innebörden av den nuvarande behovsprincipen är svår attklart ange, särskilt som någon praxis inte finns. Endast tre fall har prövatssedan 20-talet, varvid två gällt och FöreningsbankernasBank. I avsaknaden av prejudikat inskränker sig kommittén till att föreslå att Prop.1984/85:191 74 "utländska banker som önskar driva verksamhet iSverige bör kunna peka pä omständigheter som motiverar att de medbibehållande av den nuvarande behovsprincipen - ges möjlighet till etablering".Fullmäktige vill hävda, att det bör krävas all den sökande banken redovisar grundrageni den verksamhet den avser att bedriva i . Om olika faktorer motiverareller inte motiverar bifall och hur hänsyn las lill behovsprincipen bör lämnasåt de svenska myndigheterna all bedöma. Som NO anfört redan i remissyttrande lillfinansdepartementet över banklagsulredningens betänkanden bör liden nu varamogen alt slopa behovsprövningen. NO anser att en ny banklagstiftning bör ha enpositivare syn på konkurtens än vad den nuvarande ger uttryck för. NO anser visserligen att en tillståndsprövning ävenfortsättningsvis är motiverad men alt denna främst bör avse de kvalitativa ochformella aspekterna. Den modell som NO förordar är samma som skisseras i direktivenfill kommittén och som kan förväntas bli genomförd på försäkringsområdet. alltså enligt NO ingå att pröva om den tilltänkta verksamheten är oförenligmed en sund utveckling av bankverksamheten. NO vill som stöd för sin uppfattning i detta sammanhangerinra om den praktiska effekten vad gäller nyetablering under många årtiondenav nuvarande regler om behovsprövning på såväl bank- som försäkringsområdet. Om, som kommittén upplyser (sid 158), ett tjugotalutländska banker är intresserade av svensk etablering, biträder bankföreningenkommitténs uppfattning alt del föreligger risk för överetablering med däravföranledda störningar på den internationellt sett lilla svenskakreditmarknaden. Det är då ofrånkomligt att ansluta sig till kommitténsslutsats (sid 158) all oktrojprövningen även fortsättningsvis måste innehållaen kvantitativ prövning, dvs. En sådan prövning torde i EG-perspektivvara möjlig att tillämpa framemol , varefter enligt fattade EG-beslutbehovsprövning inte längre får ske i . Behovsprövningen förutsätts enligt kommittén (sid 159)vara densamma för nyetablering av svenskägda och utlandsägda banker. Av hänsyntill intresset av likabehandling anser bankföreningen detta vara väsentligt.Bankföreningen vill i detta sammanhang särskilt understryka vikten avkommitténs ståndpunkt (sid 156) att vid bedömning av nytta för det allmänna"hänsyn bör även tas lill om en nyetablering kan anses vara till nyttafrån den speciella synpunkten att den i sig har potentiella utvecklingsmöjligheterinom vissa sektorer, där en nyorientering av verksamhe- Prop.1984/85:191 75 len är aktuell eller pågår". De senaste årenserfarenheter inom visar enligt bankföreningens mening att ett sådantlångsiktigt kvalitativt behovsprövningskrilerium vore väsentligt. Kommittén nämner (sid 159 n) att den materiella prövningsom nyltig-hetskrileriet ("nytta för det allmänna") medför inte harfastlagts i några förarbeten lill nuvarande lagstiftning samt all i praxisprövningen kommit att innebära inslag av såväl kvantitativa som kvalitativabedömningar. Därefter tillägger kommittén all "del står emellertidregeringen fritt alt när som helst ändra innebörden". med den nya regeringsformens regler för lagstiftning så inte kan varafallet: regeringen har tvärtom att göra sin prövning inom ramen för den lagtextoch de förarbeten som beslutat. Härav följer all åtminstone i delag-motiv som i delta ärende föreläggs prövningskrilerierna - bl. a.del behandlade - mäste anges. Behovet av olika banktjänster avgörs bäst av marknadensjälv. Den kvantitativa delen av oktrojprövningen bör därför tonas ned.Industriförbundels förelagskonlakter visar att de utländska bankerna kan tillföraden svenska krediimarknaden efterfrågad service som den ökade konkurtensenkan leda lill kostnadsbesparingar för kunderna. Enligt kommittén bör behovsprincipen tillämpas så,"att behovet skall anses vara fyllt först när en verkligt effektivkonkurrens uppstått på marknaden." En sådan bedömning kan endast avgörasav marknaden och måste ta hänsyn lill potentiella kunders önskemål.Industriförbundet motsätter sig därför att regeringen är den som skall avgöra"den lämpliga omfattningen av utländska banker som i inledningsskedet ochäven fortsättningsvis skall få tillstånd lill etablering." Oktrojprövningenbör istället inriktas på den sökandes kompelens. Enligt kommittén måste nyelablerade banker ävenfortsättningsvis för erhållande av s. k. oktroj bevisa alt del finns ett behovav vederbörande bank pä marknaden. Förbundet finner all en sådan regel inte gynnar konkurtensenpå marknaden ulan föreslår istället all tillståndsgivaren lill oktroj iställetvid avslag måste motivera varför etableringen inte kan antas vara förenlig meden långsiktig sund utveckling av det svenska bankväsendet. Prop.1984/85:191 76 Enligt förbundets mening är den nuvarande behovsprövningenalltför långtgående. Särskilt för utländska banker kan det vara svårt altpåvisa ett verkligt behov, dels med hänsyn lill alt erfarenheter av utländskabanker i saknas, dels på grund av att tillgången på banktjänster redanidag är god i . Förhållandena i andra länder talar också mot att behålladen nuvarande behovsprövningen. Problemet har uppmärksammals såväl i utredningen som idirektiven lill densamma och i de sistnämnda föreslås för kommitténsövervägande att den nuvarande prövningen ersätts med en s.k. omvändbehovsprövning, vilken skulle innebära all en bank kan vägras oktroj endast omden fill-tänklä verksamheten bedöms oförenlig med en sund utveckling av bankväsendet.Förbundet vill för sin del förorda detta alternativ framför den mer striktabehovsprövningen. Principiellt måste det kravet ställas på de utländskabankerna att de skall driva sådan verksamhet som utgör den legala grunden förde svenska bankerna, dvs. in- och utlåning av pengar och därav direkt följandeverksamhet. Det är inlåningen av pengar som konstituerar egenskapen av bank. Dock är det realistiskt alt räkna med att tonvikten kommeratt läggas på utlandsrörelse. Denna kommer av naturliga skäl att bli inriktadpå finansiering i utländska valutor. Omfattningen av finansiering i svenskvaluta torde bli beroende av bl. a. behovet av sådan finansiering i dotterbolaglill företag i bankens hemland. Det är inte realistiskt all räkna med all de utländskabankerna kommer att i vedertagen mening bedriva inlåning över filialnät. Sådaninlåning torde inte kunna under konkurrens med svenska banker nå en volym somläcker de myckel betydande kostnaderna för inlåningsadministralionen. Svenskinlåning torde huvudsakligen få anskaffas genom specialinlåning i störteposter. Verksamheten kommer därvid alt i mycket likna den rörelse som svenskabanker bedriver i utlandet genom hel- eller delägda kreditinstitut. Rörelsenkommer alt i inte ringa grad repliera på utvalda kundförhållanden inom ramenför vilka "skräddarsydda" finansieringslösningar kommer alltillhandahållas. Möjligheter alt driva fullständig bankverksamhet skallemellertid enligt inspektionens uppfattning finnas. En likställdhet med svenskabanker bör finnas även betr. öppnande av avdelningskontor. 1 förekommande fallskall alltså sådant kontor kunna öppnas utan särskilt tillstånd. Inspektionenmåste därför avstyrka det lillståndstvång beträffande avdelningskontor somföreslås av kommittén. 1984/85:191 77 Fondkommissionrörelse får enligt inspektionens uppfattninganses vara ett naturligt inslag i verksamheten. Sådan rörelse kan ha betydelseför möjligheterna att till fördel för svenskt näringsliv utnyttja utländskakapitalmarknader liksom också med tanke på värdepappersaffärer i motsattriktning. Den ifrågavarande bankens kompetens och resurser i olika avseendenkommer att få bli avgörande för tillståndsgivningen. Inspektionen kan alltsåinte ansluta sig lill kommitténs tanke att utländsk bank inte skullekunna få tillstånd alt bedriva fondkommissionsrörelse. Denna tanke innebärenligt inspektionens mening ett icke godtagbart avsteg fränlikabehandlingsprincipen. Kommitténutgår från möjligheten att ett relativt stort antal utländska banker redan frånbörjan kommer att ansöka om tillstånd för etablering och all därför problem kanlänkas uppstå bl. a. beträffande urvalet bland kvalificerade sökande.Omständigheter som därvid kan vara att särskilt beakta diskuteras av kommittén.Inspektionen har i stort sett inte någon från kommittén avvikande meninghärvidlag. Dock anser inspektionen att medverkan eller ej från utländsk bankssida i den svenska statens upplåning utomlands kan vara ett tveksamt kriterium.Man torde kunna utgå från alt sådan medverkan av utländska banker alltid bedömspå rent affärsmässig basis. Denna medverkan bör enligt inspektionens meningbetraktas på samma sätt som andra affärsförbindelser med . En verksamhetsplan som anger den blivande bankensinriktning kan ha sitt berättigande även från urvalssynpunki. I planen böranges de huvudsakliga riktlinjerna för verksamheten. Framlida avvikelse frånplanen måste få accepteras. Vad gälleraktiekapitalets storlek synes mest förenligt med gällande förutsättningar försvenska banker att ett kapitalkrav för utländska banker inte preciseras ibanklagen. En riktpunkt bör dock - som utredningen anger vara attminimikapitalet inte är lågt och i vart fall inte sätts lägre ån , vilketkommer att få beaktas vid bolagsordningens prövning och stadfästelse.Motsvarande bör gälla nybildade svenska banker. Däremot måste inspektionenställa sig avvisande till tanken på en maximigräns för aktiekapitalet. Dels kanpåpekas alt det inte är någon lämplig metod att begränsa rörelsens omfattning.Dels måste del från allmän synpunkt vara ett intresse att en bank har ett stortkapital och därmed är sä säker som möjligt. Bankinspektionen uppfattar som en självklarhet att deutländska banker som etableras i kommer att bemöda sig om att i allaavseenden leva upp till de krav som ställs på svenska banker. Inspektionenserfarenheter från representationskonlorens verksamhet bestyrker detta. Häriligger också alt de beaktar svenska arbetsräitsliga förhållanden och såsomsvenska banker följer svensk lagstiftning på detta område. Emot den bakgrundenställer sig inspektionen frågande till förslaget om en pä förhand avgivenförklaring av sökandebank i det avseendet såsom förutsättning för 1984/85:191 78 Inte heller bör personalens anslutning tillkollektivavtalen - en självklarhet i vart fall beträffande den svenskapersonalen - eller av banken ordnad utbildning av personalen vara avgörande förtillstånd. På dessa punkter måste inspektionen avstyrka kommitténs förslag. Denomständigheten att sökandebanken har representationskonlor här i landet kanenligt inspektionens mening få viss betydelse vid tillståndsgivningen, men börinte vara avgörande. Kommittén anser alt vissa kvalitativa krav skall ställaspå den utländska banken inför etableringen, däribland erfarenhet av internafionellbankverksamhet. Detta kriterium bör enligt kollegiets mening inte tillämpas såalt bank som har särskilt omfattande internationell verksamhet ges företrädeframför andra banker. En sådan tillämpning skulle vara särskilt gynnsam för s.k. internationella storbanker. Kriteriet bör istället bedömas mot bakgrund avinriktningen av bankens verksamhet. anfört är det naturligt omde etablerade bankerna inriktar sig på alt betjäna företagens utlandsinrikladeverksamhet, dvs. import och export. Del bör uppmärksammas all i runt tal enfjärdedel av svensk utrikeshandel försiggår med de nordiska grannländerna.Kriteriet bör därför tillämpas så alt del ger nordiska banker goda möjligheter lilletablering i och understöder del nordiska samarbetet. Kommittén föreslår, all för etableringstillstånd förutländsk bank skall krävas viss bredd i den tilltänkta verksamheten. Ett sådantkrav överensstämmer med det krav som ställs på inhemska banker. Det kan varatveksamt om ett sådant krav bör upprätthållas . Kollegiet anser dockatt någon särreglering avseende utländska banker inte är motiverad. Kollegiet tillstyrkerkommitténs förslag i denna del. Vissa av kommitténs förslag skulle däremot, förutom all deinnebär onödiga avsteg från likabehandlingsprincipen, motverka kravet på breddi verksamheten. Således anser kollegiet, all någon gräns för vilket beloppaktiekapitalet maximalt får uppgå till inte bör anges ens under ett inledningsskede.Inte heller torde skäl föreligga all för utländska banker som vill inrättabankkontor, införa krav på lillstånd. Kollegiet ställer sig även tveksamt till kommitténsförslag till förbud mot vissa aktieförvärv enligt 55 § första stycket p. 5 BL.Kommittén hänvisar här, som stöd för sin uppfattning, till att regeringen intaren myckel restriktiv praxis i tillslåndsärenden om aktieförvärv som berör deinhemska bankerna. Kollegiet anser all restriktivitet här är befogad, menifrågasätter om ett direkt förbud för utländska banker bör införas. Eventuellanegativa verkningar bör ändå kunna undvikas genom att aktieförvärv enligtlagrummet i fråga är förenat med krav på tillstånd från regeringen. 1984/85:191 79 Slutligen ifrågasätter kollegiet kommitténs förslag, attfrågor som personalrekrytering och -politik skall tillmätas någon betydelsevid prövning av ansökan om tillstånd alt driva bankverksamhet. Hovrätten förordar - mol bakgrund av vad hovrättentidigare anfört och det kommittén själv framhållit om att del vid oktrojprövningenför utlandsägd bank tillkommer ett antal särskilda kriterier - att substanseni de sålunda relevanta prövningskrilerierna kommer lill uttryck i ett tilläggtill den nuvarande prövningsregeln i 4 § I mom. 5 st. lagen om bankrörelse. På flera håll i betänkandet (t. ex. på s. 63, 145 och 178)förutsätter eller uttalar kommittén alt regeringen kan uppställa särskildavillkor för utlandsägda bankbolags etablering och verksamhet. Vad därmed avsesoch vilket stöd som kan finnas för alt stipulera sådana villkor är inte heltklart liksom inte heller vilka konsekvenserna kan bli för den utlandsägda banksom inte uppfyller sådana villkor som uppställts för dess verksamhet. Inteminst med hänsyn till angelägenheten av att de utländska banker som övervägeralt etablera sig i skall kunna säkert överblicka och bedöma deförutsättningar, under vilka de här kan bedriva bankverksamhet, bör de berördafrågorna ytterligare belysas. Av samma skäl finns anledning uppmärksamma attkommittén i belänkandet (s. 63) förklarar sig vilja i möjligaste mån undvikamen inte kan utesluta alt dess fortsatta arbete leder lill strukturförändringarsom kan innebära att man beträffande utländska banketableringar drar in redangivna rättigheter. Kommitténs nu berörda uttalanden ger anledning erinra omdet nuvarande innehållet i den för auktoriteten i oktrojsyslemet avgörande meni praktiken dessbättre sällan aktualiserade bestämmelsen om oktrojindrag-ning.Enligt 153 § 2 st bankrörelselagen äger regeringen förklara oktrojen förverkad,om svårare avvikelse sker från lagen eller bolagsordningen. kan oktrojupphöra också genom att okirojtiden, vilken enligt 4 § nämnda lag är maximeradtill , löper ut utan att oktrojen förlängs. haremellertid i sitt tidigare nämnda betänkande föreslagit all denna bestämmelseändras sä alt oktroj skall beviljas utan någon tidsbegränsning. Av vad nu sagtsframgår att det endast är avvikelser från lag eller bolagsordning som kanföranleda okirojförverkande samt att, om banklagsutredningens förslag godtas,någon möjlighet inte finns att pä annat sätt bringa en utlandsägd banksverksamhet all upphöra. I betänkandet behandlar kommittén utförligt deförutsättningar och regler som skall gälla för utländska banketableringar iSverige. Den föreslagna lagtexten återspeglar emellertid i mycket liten graddetta och mäste Prop.1984/85:191 80 betecknas som knapphändig. Kammarrätten vill framhålla attdel här gäller ett område av svenskt näringsliv som skall öppnas för utländskabanker.