prop · G803181 · 1984-12-31 00:00:00 — Regeringens miljöpolitik är ett exempel på del senare.Kampen mol försurningen, där internationellt intar en ledande position,är inle endast en kamp för ell fortsatt liv för våra skogar och sjöar, ulanyttersl också ett målmedvetet arbete lill skydd för vår hälsa. Etl annatexempel där hälsoskyddsintresset står i centrum för miljöpolitiken ärregeringens förslag för alt eliminera utsläppen av bly från bensin.Kemikalieanvändningen är ytterligare ell exempel. har lämnatförslag till en utvidgad och effekiivare samhällskontroll avkemikalieanvändningen. Chefen för kommer senare dennadag föreslå regeringen att lägga fram en proposition med utgångspunkt ikommissionens förslag. Hälso- och sjukvårdssektorn svarar för vissa förebyggandeinsalser, t.ex. genom vaccinationer och riktade hälsokonlroller. Prop.1984/85:181 31 uppgift för hälso- och sjukvården är alt ta framkunskapsunderlag om sjukdomars fördelning i befolkningen. Detta kan ligga lillgrund för mer ingående analyser av olika sjukdomsorsaker och utnyttjas somunderlag i samhällsplaneringen och för konkreta ålgärder. Till slora delarverkställs hälsopolitiken genom insatser från andra samhällssektorer än hälso-och sjukvärden, t.ex. inom ramen för utbildningspolitiken, miljöpolitiken,trafikpolitiken, alkohol- och drogpolitiken, jordbruks- och livsmedelspolitikensamt arbelsmiljö- och bostadspolitiken. Jag har inte för avsikt alt här i sakredovisa ålgärder från statsmakternas sida på dessa olika områden. Det förebyggande arbetet har i huvudsak varitframgångsrikt. Livslängden har ökal, mödra- och spädbarnsdödligheten är myckellåg liksom dödligheten i infektionssjukdomar. Dödsfallen relaterade lill arbetslivetoch trafiken har minskal. Det finns många andra belägg för att det förebyggandearbelel gell goda resultat och gett människor en ökad trygghet och välfärdgenom frihet frän många hälsorisker, som tidigare tedde sig hotfulla. Som jag någol redovisal i det föregående finns det dockalltjämt påfallande stora skillnader i hälsoförhållandena mellan olikabefolkningsgrupper och deras möjligheter att leva etl hälsosamt liv.Skillnaderna kan inte till någon större del förklaras av ärftliga olikhetereller all personer med särskilt stora hälsoproblem erhåller arbete i vissabranscher. De hänförs till stor del lill de ojämlika livsvillkoren i socialtoch ekonomiskl hänseende som präglar olika social- och yrkesgruppers situationoch, för några sjukdomsgrupper, lill olikheter i livsstil. Det är i hög gradfysiskt och socialt påfrestande arbetsförhållanden, missbruk av alkohol,konsumtion av tobak och narkotika, psykiska och sociala påfrestningar vidlångvarig arbelslöshel saml olämpliga kostvanor som ligger bakom många av vårafolkhälsoproblem. Dessa kunskaper och insikter ställer krav på prakliskhandling inom ramen för en nationell hälsopolitik. I appendix 1 redovisas HS 90:s beskrivning av hälsoproblemoch hälsorisker i befolkningen. 3.2 Underlag för hälsopolitiska program 3.2.1 Fortsatt arbete med programunderlag Min bedömning: Underlag till hälsopolitiska program förförebyggande insalser mot olika hälsoproblem bör regelbundet las fram ochrevideras. HS 90:s och cancerkommitténs arbetssätt bör föras vidare. Underlagtill hälsopolitiska program bör utarbetas på cenlral nivå i nåra samverkanmellan berörda myndigheter. Programunderlagen bör förankras i den rådgivandehälsopolitiska expertgrupp under hälso- och sjukvårdsberedningen som jagsenare kommer alt föreslå (avsnitt 3.6.2.). Underlag för program mot psykiskohälsa och rörelseorganens sjukdomar bör las fram med förtur. Prop.1984/85:181 32 Utredningarnas (HS 90 och cancerkommittén) förslag: HS 90använder tvä ansatser som grund för att sammanställa underlag för delförebyggande arbelet. Den ena ansatsen är atl utgä från en viss samhällssektor,t.ex. bostadssektorn eller arbetsmiljösektorn, och atl beskriva och analyserade hälsorisker och hälsoproblem som är relaterade lill denna samhällssektor.Denna typ av hälsopolitiska seklorsprogram syftar till att man inom denakluella sektorn i ökad utsträckning skall kunna medverka till hälsofrämjandeoch hälsoskyddande insatser. Den andra ansatsen innebär alt man utgår från en visssjukdom eller grupp av sjukdomar etc. och beskriver förekomsten ochfördelningen härav i befolkningen och försöker ideniifiera de bakomliggandeuppkomstmekanismerna och anger möjligheter att reducera eller elimineraorsaker till den aktuella sjukdomen. På del förebyggande planel är denna ansalsen parallell till s.k. vårdprogram för ulredning och behandling av sjukdomar.HS 90 benämner denna ansals hälsopolitiskl handlingsprogram. HS 90 har redovisat underlag till hälsopolitiska programavseende dels skador genom olycksfall (SOU 1984:42), dels hjärt- ochkärlsjukdomar (SOU 1984:43), samt vissa hälsopolitiska aspekter påsamhällsplaneringen vad avser boendemiljön, arbetsmiljön,arbetsmarknadspolitiken och livsmedelspolitiken (SOU 1984:44). betänkande (SOU 1984:67) Cancer -orsaker, förebyggande m.m. kan ses som ett synnerligen omfatlande underlaglill hälsopolitiskl handlingsprogram mol cancersjukdomarna. HS 90 föreslår att denna typ av underlag tillhälsopolitiska program på sikl tas fram så att de täcker flertaletfolkhälsoproblem och samhällsseklorer. Därvid betonas viklen av allhälsopolitiska handlingsprogram för psykisk ohälsa inklusive självmord ochrörelseorganens sjukdomar färdigställs med förtur. De underlag lill hälsopolitiska handlings- resp. sektorsprogram,som på detta sätt bör tas fram av i nära samverkan med berördaorgan, ulgör ett underlag för hälsopolitiska åtgärder på såväl nationell nivåsom för lokala program inriklade mot att reducera hälsorisker och olikasjukdomar. Remissinstanserna: Dessa är genomgående positiva till deprogram som HS 90 och cancerkommitlén lagl fram och tillstyrker i regel altdetta arbetssätt vidareutvecklas. Skälen för min bedömning: Tillvägagångssättet att utarbetaunderlag för hälsopolitiska handlingsprogram för de stora hälsoproblemen inombefolkningen och sektoriella programunderlag för de hälsomässiga utgångspunkternaför samhällsplaneringen inom skilda samhällssektorer har, som jag nämnt, vunnitallmän anslulning i remissbehandlingen av HS 90:s huvudrapport ochcancerkommitténs betänkande. Jag ansluter mig helt lill bedöm- 1984/85:181 33 ningen att delta tillvägagångssäit är myckel värdefulllför den fortsalla utvecklingen av del förebyggande arbelel i samhället. Självfallet måsle detta arbeie bedrivas i bred samverkanmellan berörda myndigheter m.m. och de ideella organisationer som är verksammainom det förebyggande området och som ulför etl mycket belydelsefulll arbele. Nya och reviderade programunderlag bör, med hänsyn tillderas tvärsektoriella natur, redovisas och diskuteras i den rådgivandehälsopolitiska expertgrupp som jag föreslår skall inrättas. Därmed kanunderlagen få en god förankring innan de sprids för mera allmän användning idet lokala, regionala och nalionella hälsoarbetet. På sikl bör, i enlighel medHS 90-utredningens förslag, program tas fram som täcker flertalel folksjukdomaroch samhällssektorer. Jag delar också HS 90:s uppfatlning alt hälsopolitiskaprogram för psykisk ohälsa och rörelseorganens sjukdomar bör tas fram medförtur. Delta har redan påbörjats genom del arbete som på mitt uppdrag bedrivsvid och för alt belysa möjligheteroch begränsningar atl förebygga psykisk ohälsa inklusive självmord resp. olikasjukdomar i rörelseorganen. Jag finner det vidare angelägel alt de underlaglill hälsopolitiska program som utarbetats inom HS 90-ulredningen (Hälsopolitikeni samhällsplaneringen, SOU 1984:44) vidareutvecklas i nära samverkan mellanansvariga myndigheler, Hälso- och sjukvården kan på detia sätt medverka lillatt förbättra förutsättningarna för ansvariga beslutsfattare inom respektivesamhällssektor atl utveckla och konkretisera hälsopolitiska mäl ochhälsomässiga konsekvenser för verksamhelen, I cancerkommitténs program för cancerprevention ingår ävenen rad bedömningar och förslag rörande den lagstadgade riskkonlrollen av olikakemiska och fysikaliska faktorer. Efter samråd med cheferna för jordbruks-ocharbetsmarknadsdepartementen vill jag särskilt fästa myndighelernasuppmärksamhel på dessa. Det bör här nämnas atl chefen för jordbruksdepartementetsenare denna dag kommer att föreslå regeringen alt lägga fram en proposition omkemikaliekontroll (prop, 1984/85:118), 1 propositionen föresläs bl. a. atl etttoxikologiskt råd inrättas med uppgift att verka för en hög velenskapligstandard i myndigheternas riskanalyser och för en samordning av dessa. Alt hälsopolitiska program las fram innebär inle någonomfördelning av ansvar mellan olika samhällssektorer. Jag vill betona all dehälsomässiga aspekterna givelvis måsle vägas samman med andra aspekler påverksamheten innan man kan lala om hälsopolitiska mål och föreslå konkrelaålgärder för en viss verksamhel. Samiidigi bör uppmärksammas de svårigheter somofta finns när man önskat klarlägga effekterna av ell visst beslut i termer avminskad sjuklighel och dödlighet. Detla gäller ofla såväl förebyggande somvårdande insatsers betydelse i elt folkhälsoperspektiv. På delta område år enmetodutveckling nödvändig. Det är dock - vad avser de förebyggande insatserna -ofta tillräckligt för atl molivera ett vissl beslut all 3 1984/85. 1984/85:181 34 man har kunskap om i vilken utsträckning olika hälsoriskerkan reduceras eller elimineras. Det är därför angeläget atl i dessa fall i höggrad uttrycka de hälsopolitiska målen också i termer av minskade risker. Jagvill framhålla att della arbetssätt är i god överensstämmelse med derekommendationer WHO gell lill medlemsländerna och som och regionkommittén för ställl sig bakom. 3.3 Hjärt- kärlsjukdomar och cancer De underlag till hälsopolitiska handlingsprogram somutarbetats inom HS 90 resp. cancerkommillén analyserar bl.a. följande fakta. När del gäller hjärl- och kärlsjukdomar redovisar HS 90atl rökning, brister i koslens sammansättning, förhöjl blodtryck ochotillfredsställande psykosociala förhållanden i t.ex. arbetslivet är de meslbetydelsefulla yttre faktorerna som ligger bakom utvecklingen av dennasjukdomsgrupp. Man har också funnii alt i varje fall rökning, högt blodtrycksaml jäktigt och enformigt arbele och arbelslöshel alla tenderar atl varavanligare bland människor med låg ulbildning. Cancersjukdomar blir i regel vanligare med stigande ålder.Cancerkommittén bedömer alt kostfaklorer och tobaksrökning är de två störstayttre orsaksfaktorerna. Därtill kommer faklorer relaterade lill exempelvisinfektioner, ultraviolett strålning i samband med främsl utlandsresor och inågon utsträckning specifika arbeismiljöfaklorer och den allmännaluftföroreningen. I fråga om belydelsen av radon i bosläder uttryckerkommittén slor osäkerhet i riskuppskattningen. Kommittén föreslår fördjupadeepidemiologiska Sludier för att närmare klarlägga cancerriskernas storlek idetla sammanhang. Jag återkommer till detta i det följande. Tobaksrökningen och koslens sammansättning framsiår somsärskilt betydelsefulla faklorer för ulveckling av hjärt- och kärlsjukdomar ochcancer, vilka svarar för en mycket stor del av sjukligheten och dödligheten iden svenska befolkningen. Jag kommer därför i senare avsnitt atl lägga frammina bedömningar om vissa ålgärder som pä sikt kan bidra till att minska dessahälsorisker för befolkningen. Jag vill dock betona atl det här handlar om svårabedömningar och avvägningar och att det inle finns enkla och okontroversiellavägar alt snabbi och drastiskt förändra förhållandena vad avser befolkningenskosl och kostvanor och tobaksbruk. I fråga om hjärt- och kärlsjukdomar är förhöjt blodtrycken viktig riskfaktor för uppkomsten av slaganfall och hjärtinfarkt. Åvenmåttligt förhöjl blodtryck innebär en riskökning. HS 90 förordar därför enstrategi som inte enbart tar sikte på den begränsade grupp som har mycketkraftigl förhöjt blodtryck och därför löper mycket hög individuell risk atldrabbas av sädana dramatiska sjukdomsyttringar som slaganfall och hjärtinfarkt,utan även en bredare befolkningsinriktad strategi. Man anser emellerlid inteall speciella hälsokontroller bör organiseras för att erbjuda blodtrycksmätning 1984/85:181 35 och eventuella behandlingsåtgärder till alla ibefolkningen, i analogi med l.ex. allmän skärmbildsundersökning för att spåratuberkulos. Däremot anser man att del år viktigt att blodlryckskonlroll erbjudsi anslulning lill flertalet reguljära patientkontakter i det löpande hälso- ochsjukvårdsarbetet. En samverkan mellan primärvård och förelagshälsovård ärviktig för att nä de yrkesgrupper där kombinationen av arbetsmiljö ochlevnadsvanor skapar hög risk för hjärt- och kärlsjukdom. Man förordar vissrestriklivitet med användning av läkemedelsbehandling och pekar påangelägenhelen av alt genom hälsoupplysning påverka kostvanor, moiion, överviktoch rökning. De remissinstanser som kommenterat åtgärder mot högtblodtryck i del förebyggande arbetet mot hjärl- och kärlsjukdomar anser dennainrikining lämplig. Jag vill framhålla värdet av alt man erbjuder de enskildapersoner som kommer i koniakt med hälso- och sjukvården blodtrycksmätning ocheventuella behandlingsålgårder med syfte all därigenom förebygga ellersenarelägga utvecklingen av mera svårartade konsekvenser av ett förhöjlblodtryck. WHO framhåller i sin Europasiraiegi alt dödligheten ihjärt- och kärlsjukdomar i regionen för människor skall reducerasmed minst 15 procenl lill . Detla mål skulle kunna uppnås genom enkombination av förebyggande åtgärder och förbättrade behandlingsmetoder.Härmed bör man, anser WHO, kunna vända utvecklingen i länder där dödligheten ihjärt- och kärlsjukdomar av åderförkalkningsnatur ökar eller har stagnerat ochpåskynda förbättringen i länder där dödligheten minskar. Pä detla sätt skulleman uppnå en nedgång av dödligheten i sådana sjukdomar i alla länder. Utifrånde fakta och anlaganden som redovisas i HS 90 framsiår del som hell realistisktatt uppnå en minskning av dödligheten i hjärt-kärlsjukdomar även i Sverigeunder den närmaste . HS 90 redovisar att olycksfallskadorna är ett problem avfolkhälsonaiur. Särskilt svarar dödsfall genom skador för enmyckel slor andel av den samlade dödligheten. Trafik- och arbetsskadorna svararför många skadehändelser. av de skador som leder lill konlaklmed sjukvården bedöms dock hänförliga till vistelse och verksamhet i hemmet,skolan och fritidslivel utomhus och inomhus, t.ex. i samband med motion ochidroti. Åven de flesla av de dödliga skadorna - ca 2 500 - inlräffarunder sädana förhållanden utan samband med irafiken eller arbetet. Flertalethärav är fallolyckor bland äldre med l.ex. lårbenshalsfraktur som följd. Svåraolycksfall är näslan dubbell sä vanliga bland arbetare som hos högretjänstemän. HS 90 anser att förstärkta förebyggande insatser avsevärt skullekunna minska risken för skador inte minst i arbets-, hem- och närmiljö. 1984/85:181 36 I HS 90:s huvudrapport och inom ramen för dethälsopolitiska handlingsprogram mol skador som HS 90 presenterat (SOU1984:42), föresläs dels etl förbättrat syslem för skadeslalistiken i vissahänseenden, dels ell klarläggande av myndighets- och tillsynsansvaret förskadetörebyggande ålgärder på den lokala nivån. Jag lar i det följande uppdessa förslag till behandling. Min bedömning: För att förbättra underlaget för deskadeförebyggande insaiserna i samhällel bör en länsvis registrering avsamlliga olycksfall (skadefall) som kommer i konlakl med hälso- och sjukvårdengenomföras. För alt begränsa resursinsatserna bör elt rullanderegistreringsförfarande tillämpas. bör registrering ske i två -trelan . täcks därmed hela landet. Ansvarel för dennaregisirering bör ligga på hälso- och sjukvårdshuvudmännen. Socialstyrelsenskall, i erforderlig samverkan med andra myndigheler och organisationer, gesansvaret för den cenirala statistik, som skall baseras på denna registrering. Utredningens (HS 90) förslag: Överensslämmer med minbedömning. HS 90 föreslår ett syslem med en inlensiv regisirering av diagnoseroch omsländighelerna kring skadan för alla de patienter som söker sjukvårdentill följd av en olycksfallsskada under begränsade perioder, l.ex. någramånader, och i ett par-tre landstingsområden . Samtliga grenar avhälso- och sjukvården, således t.ex. även skolhälsovården ochföretagshälsovården, måste medverka för att erhålla en korrekt bild avskadeförekomsten i befolkningen. erhålles med detla rullande system enfullsländig täckning av landet, årstider elc. lill begränsade koslnader jämförimed en kontinuerlig statistik. Förslaget bygger på goda erfarenheter från dels.k. i läns landsling och från av konsumentverketi samarbete med statistiska centralbyrän bedrivna projekt. HS 90 föreslår attsocialstyrelsen får ansvaret för all initiera och cenlrall administrera ensådan förbätlrad skadestaiistik. Den är betydelsefull såväl för alt få ettunderlag för inriktningen av de skadeförebyggande insatserna som föruppföljningen av effekterna av vidtagna åtgärder. Remissinstanserna: Flertalel remissinslanser somkommenterat detla förslag släller sig positiva. Skälen för min bedömning: Jag anser all HS 90:s förslag omen förbätlrad skadestatistik är etl viktigt led i utvecklingen av detskadeförebyggande arbetet. Inte minst kan det verksaml bidra till atl stärkaunderlaget för insatser mot olycksfall och andra skador bland barnen. Åven närdet gäller de Prop.1984/85:181 37 äldres olycksfallsskador kan delta system förskaderegistrering också ge viktig information. Jag avser därför att föreslåregeringen att uppdra ål atl svara för en skadestaiistik ienlighel med HS 90:s förslag. Socialslyrelsens kostnader härför får bestridasgenom omprioriteringar inom verksamhetsområde. Självfallelfår del av mig föreslagna skadestaiisiiksystemet inle innebära dubbelarbete iförhållande fill befintliga informationskällor. Jag länker därvid i försia handpå informationssystemet om arbetsskador (), som administreras avarbelarskyddsstyrelsen. Arbetsskadornas förekomst torde genom jusl redannu vara relativt väl känd. och arbetarskyddsslyrelsen börsåledes överenskomma om i vilken utsträckning del av mig förordadeslatistiksyste-mel skall kompletlera . En ökad samverkan mellan myndigheler med ansvar förskadeförebyggande åtgärder inom olika skadeområden är också angelägen. Jagförulsäller alt i silt skadeförebyggande arbeie lar nödvändigainilialiv för att få till stånd ett sådant ulvecklingsarbete. 3.4.2 Utredning av miljö- och hälsoskyddsnämndensuppgifier i det skadeförebyggande arbelel inom kommunen Min bedömning: Med uigångspunkt i HS 90:s förslag om eulagregleral tillsynsansvar för miljö- och hälsoskyddsnämnden i fråga omskadeförebyggande ålgärder bör närmare utredas vilka uppgifter som kan och börankomma på nämnderna i syfte atl förstärka de skadeförebyggande insatserna påden lokala nivån och hur den rättsliga regleringen härav bör ske. Därvid börbelysas möjligheter atl utveckla en akliv medborgarmedverkan och ökadsamverkan mellan berörda samhällsorgan och folkrörelserna för ett samordnatskadeförebyggande arbele. Utredningens (HS 90) förslag: HS 90 framhåller alt riskatt drabbas av en olycksfallsskada finns i praktiskt taget alla de miljöer därmänniskor vistas - i arbetslivet, i hemmen, i institutioner och i den allmännautomhusmiljön saml under transporter och rekreation. Skaderiskerna är såutbredda i människans miljö att kontrollen av dessa risker med nödvändighetmåste fördelas på mänga olika lokala, regionala och cenirala organ. Denna ordning, med många samhällsseklorer delansvariga förskadeförebyggande ålgärder, är nödvändig för att nä ut i alla de miljöer därdet finns risk för skador. HS 90 anser inte atl det finns anledning all föreslånågra ändringar när del gäller tillsyns- och åtgärdsansvar i vad avserskaderisker i arbetslivet och inom transportsektorn. När det däremol gälleråtgärder mot skaderisker i bosläder, i bostadens närmiljö och underfritidsverksamhet anser HS 90 atl det finns ett behov av elt klarare lokalttillsyns- och åtgärdsansvar. HS 90 finner det naturligt alt kommunensmiljö- och 1984/85:181 38 hälsoskyddsnämnd, som svarar för bl.a. denbosladshygieniska lillsynen i kommunen, åläggs atl ulöva tillsyn belräffandeskaderisker i sådana sammanhang. Nämnden bör ocksä fä befogenheler alt geföreläggande om åtgärder mot skaderisker. Skaderisker bör jämställas medsanitär olägenhet lill följd av fysikaliska och kemiska miljöfaktorer och börlydligt omfallas av beslämmelserna i hälsoskyddslagen. Ett sådant klarläggandeav del lokala tillsynsansvaret skulle, menar HS 90, underlätta kontakternamellan primärvården och den primärkommunala organisationen i delskadeförebyggande arbetet och i det gemensamma ansvaret för lokalbefolkningenshälsa överhuvudtaget. Remissinstanserna: Remissinslanserna är delade i fråga omförslagel all vidga miljö- och hälsoskyddsnämndernas myndighetsansvar förskadeförebyggande åtgärder och att låta detla komma lill ullryck i hälsoskyddslag-sliflningen.Förslagel tillstyrks av bl.a. att och konsumentverket.Landstingsförbundet tillstyrker en vidare utredning. Styrelsen för Svenskakommunförbundel anför bl.a. alt "styrelsen kan väl förslå de bakomliggandemotiven lill förslagel och anslula sig till uppfattningen att samhällsorganenbör ägna ökad uppmärksamhet ål del skadeförebyggande arbelet men kan intetillstyrka de former härför som utredningen anvisar. Man rör vid mycketkänsliga och svårhanterliga problem när man vill ge samhällsorgan vidgadebefogenheter att ingripa mol skaderisker i hemmet, i bostadens närmiljö ochunder fritidsverksamhet. Styrelsen motsätter sig bestämt alt ulredningensförslag i denna del läggs till grund för lagstiftning. En eventuell klararereglering av tillsyns- och ålgärdsansvar belräffande denna typ av skaderiskermåsle föregås av grundlig analys". Även några landsting framhåller att etttillsynsansvar för miljö- och hälsoskyddsnämnden i detta hänseende är tveksamtmed hänsyn till privatlivets helgd. Skälen för min bedömning: WHO framhåller i sinEuropasiraiegi atl antalet dödsfall i olyckor i regionen skall reduceras medminst fram lill genom intensifierade ansträngningar attreducera trafikolyckor och olyckor i hemmet och pä arbetet. Detta mål skullekunna uppnås om inget land har en dödlighet i trafikolyckor pä mer än 20 per100 2000 och om länder under denna nivå sänker den till mindre än 15(har f. n. ca 12 döda genom trafikolycksfall ), samt omdödligheten i arbelslivsolyckor i regionen sänks med och omdödligheten i olyckor i hemmet reduceras markant. För svenskl vidkommande lorde just hemolycksfallen i vidmening böra reduceras för atl kunna uppnå de av WHO angivna målen. Jag ansluter mig helt till HS 90:s syn på den slorabetydelse olycksfallsskadorna fortfarande har som hälsoproblem, inte minslskador i hem- och närmiljö bland barn, ungdom och äldre och behovet avytterligare insalser för atl minska skadornas omfattning. Det är elt område därdet finns jämförelsevis goda kunskaper som grund för det förebyggande arbelet.Det Prop.1984/85:181 39 finns uppenbara olycksfallsrisker i form av t.ex. dåligtinhägnade grustäkter. dammar etc. eller mindre väl skötta lekplatser och annati bostadens närmiljöer som borde kunna vara åtkomliga för förebyggande ålgärderså atl tragiska olyckor undviks. bedriver en myckel aktivverksamhet för atl sprida informalion i dessa frågor. Jag förstår emellertid ocksä vissa remissinstansersbedömning att regleringen härav kan innebära svårigheter som kräver ingåendeanalyser och överväganden. Insatserna fär inte ha en sådan karakiär alt deuppfattas som integritetskränkande och som etl inträng i privatlivets helgd.Med utgångspunkt i HS 90:s förslag avser jag därför att föreslå regeringen allförutsäti-ningarna för atl utvidga kommunernas ansvar vad avserskadeförebyggande insatser ulreds ytterligare. Därvid bör även belysasmöjligheter all utveckla en aktiv medborgarmedverkan för ell samordnatskadeförebyggande arbete.