prop · G803127 · 1984-12-31 00:00:00 — Bakgrunden lill all förhandlingar på alleuropeisknivå kunde komma 1978 var atl man i mänga länder i både Väsl- ochÖsteuropa hade på allvar börjat bli medveten om effekterna av luftburnaföroreningar. Vidare hade föreslagit att 1984/85:127 22 a. om miljövård skulle hållas som en uppföljning avHelsingforskonferensen om säkerhet och samarbete i . Efter omfattande förhandlingsarbete kunde enighetså småningom nås om en konvenlionstexl. Denna fick formen av en ramkonvention ivilken signatärerna erkänner problemet med de långväga, gränsöverskridandeluftföroreningarna samt alla staters allmänna ansvar att göra någol ål dem. Itexten sägs bl. a. att länderna skall bemöda sig om atl begränsa och så långtmöjligt gradvis minska och förhindra luftföroreningar samt alt man för attuppnå della skall använda bästa möjliga teknik som är ekonomiskt rimlig. Konventionen om långväga, gränsöverskridandeluftföroreningar -Convention on Long-Range, -undertecknades vid ECE: s miljöminislermöle i . 33 ländersamt EG som organisation har skrivit under konvenlionen. Konventionen träddeformellt i kraft . Del första reguljära mötet med konventionensverkställande organ hölls i . I avvaktan på att konventionen skulle träda i kraftbedrevs det internationella luftvårdsarbetet inom ECE åter förhållandevisinaktivt. Flera faktorer samverkade åren 1981 -1982 lill att väcka nyttinlresse för luftföroreningsproblemen bl. a. ökad oro för miljöeffekterna avdel försurande nedfallet över både och . Skador hade börjatkonstateras i ett flertal länder och de nordiska varningarna uppmärksammades iökad utsträckning ute i och i . stod somvärd för en internationell konferens om försurningen av miljön. SamtligaECE-länder inbjöds till konferensen, som bestod dels av en expertkonferens,dels av en ministerkonferens. Experterna vid konferensen enades bl. a. om all ettgränsvärde för acceptabelt svavelnedfall skulle kunna sättas vid svavelper kvadratmeter och år. Ett sådanl nedfall borde inte överskridas om känsligavattenområden skulle kunna skyddas mot försurningsskador. De tekniska experternavar överens om att kommersiellt tillgänglig reningsteknik, som skulle kunna geavsevärda minskningar i utsläppsmängderna, redan fanns och att ny teknik skullekomma successivt. uttalade sig bl. a. för utarbetandet avsamordnade program för att minska ulsläppen av i första hand svaveldioxid, menäven av kväveoxider. Med utgångspunkt bl. a. i uttalandena årsStockholmskonferens lade de nordiska länderna på svenskt initiativ under våren1983 fram etl förslag, atl konventionsparterna skulle minska sina svavelulsläppmed med resp. lands utsläppsnivå som grund förberäkningarna. Förslagsställarna gjorde klart att man betraktade dessa30-procentiga minskningar som ett första steg i en process mot ännu meromfatlande utsläppsbegränsningar i ECE-länderna. Förslaget, som framfördes viddet första mötet med det verkställande organet för konventionen,stöddes av , , Öster- Prop.1984/85:127 23 Dessa åtta länder kom senare atl bilda vad som fåll beleckningen"30-procenlsklubben". Flera andra länder förklarade vid mölet all maninie avvisade målsätlningen som sådan, men atl man då inte var beredd att bindasig för en specifik utsläppsminskning lill en angiven lidpunki. Deåtla länderna fortsatte sill samarbele för alt bredda slödel för30-pro-cenlsförslagel. slod som värd för elt möte i ,där de åtta länderna saml och dellog. Syflel med möletvar dels att inom gruppen informera varandra om vidtagna och planeradeålgärder, dels alt diskutera hur man skulle kunna påverka andra länder inomkonventionen all ansluta sig lill förslaget. har ytterligare tioländer anslutit sig. nämligen , , , , . , , och TyskaDemokratiska Republiken. I Oltawa diskulerades begränsningar av bådesvaveldioxid- och kväveoxidutsläppen. Del har efterhand blivit alll tydligare,atl kväveoxidutsläppen måsle inkluderas i konventionsarbelet. Delta slår klartju säkrare man blir på kväveoxidernas betydelse för såväl de direklavegelationsska-dorna som de indirekla försurningsskadorna. I deklarationen frånmötet ullrycks delta sålunda all man understryker nödvändigheten av atl inomkonventionens ram etablera handlingsprogram i syfte all åsladkommasubstantiella minskningar även av andra luftföroreningsutsläpp, särskillkväveoxider. Ijuni 1984 slod den västtyska regeringen som värd för en slor miljökonferens iMiinchen. som samlade samtliga konventionsparler på minisler-nivå. uppnåddes enighel om all ge politiskl slöd till all börjaförhandlingar vid del kommande, andra mölet med konventionens verkställandeorgan i , om ell mer bindande inslrumenl, elt särskillavtal eller protokoll, om genomförandet av svavelutsläppsminskningarna som bl.a. avses ge internalionelll rättsligt bindande status åt 30-procenlsförslagel.Etl sådanl avtal skulle ses som elt viktigt komplement till och en del avsjälva konventionen. Viddel andra mötet med konventionens verkställande organ bildadesen arbetsgrupp för all utarbeta förslaget till särskill avtal. Målet förarbelel är alt få elt dokument färdigt till näsla möte med del verkställandeorganet, vilket är planerat alt hållas i ijuli 1985. Om enighet dåär nådd skulle avtalet kunna skrivas under avkonventionsparternas miljöansvariga ministrar. Parallellt med del internationella samarbetet inomkonventionens ram pågår även förhandlingar inom EG om minskningar avEG-ländernas svavel- och kväveoxidulsläpp inkl. ålgärder för att minskabilavgasutsläppen. Mot bakgrund av skogsskadorna, främsl i FörbundsrepublikenTyskland, har ålgärder för alt minska ulsläppen av kväveoxider och kolvätenfrån bilarna alllmer kommii i förgrunden, eftersom dessa substanser omvandlas 1984/85:127 24 Förhöjda ozonhaller tros vara en viktig orsak till de konstateradeskogsskadorna. /84 lade framett förslag, som innebär att utsläppen av svaveldioxid och kväveoxider frånförbränningsanläggningar skall minskas kraftigt. Förslaget innebär enca60-procenlig begränsning av svaveldioxidutsläppen och en ca40-procentigminskning av kväveoxidutsläppen från förbränningsanläggningar lill år 1994.Även stoft-utsläppen föreslogs minskas till samma lidpunki. Förslagetinnebär en minskning av de totala svavelutsläppen med ca50%. EG-kommissionenhar också fattat principbeslut om att samtliga medlemsländer skalltillhandahålla blyfri bensin . De medlemsländer som så önskar skalldock, enligt förslaget, kunna införa blyfri bensin redan fr.o.m. år 1986.Kommissionen har även föreslagit vissa skärpningar av avgasreningskraven.Några definitiva beslut i nu berörda frågor har ännu inte fallals inom EG. De nordiska miljöministrarna uttalade sig ifebruari 1984 på svenskt initiativ för ett införande av den bästa tillgängligateknik för avgasrening på bilar som f.n. finns i produklion vilkel förutsätterinförande av blyfri bensin. Man sade sig vidare vilja göra detta i samarbetemed andra länder med samma ambitioner. har beslutat atl fr. o.m. den Ijuli 1985 ge skaltemässiga fördelar för personbilar som uppfyller deamerikanska avgasreningskraven. Skattefördelarna för sådana bilar uppgårsammanlagt till 3 000DM och beslår i alt den åriiga fordonsskatten las bort underbilarnas första 3-lOår beroende på motorstorlek. Skattefördelar utgår även fördiesdbilar under förutsättning alt de klarar de nuvarande amerikanskaavgaskraven och även det krav på parlikdulsläpp som beslutals där fr.o.m. 1987års modeller. Härigenom syftar man till alt introducera miljövänligarediesdbilar med katalysatorer eller partikelfällor. Skallefördelar kommer ävenatt utgå lill de bilägare som bygger om bilar som redan är i bmk medavgasrening. har även med stöd av ochNederiänderna lagt fram förslag om ändring av gällande EG-direktiv omavgasrening på motorfordon med denna inriktning. harbeslutat all införa dessa avgasreningskrav obligatoriskt fr. o. m. förbilar med motorer med en slagvolym över och fr. o.m. För genomförande av de beslut som fattats av krävsgodkännande av EG. Något beslut inom EG i denna fråga har ännu inte fattats. Även andra länder i har beslulal skärpaavgasreningskraven. har i likhel med beslulal omall införa skattefördelar för blyfri bensin och för bilar som klararde amerikanska avgaskraven. Dessa krav införs därefter obligatoriskt fr.o.m.år 1988. , som f. n. tillämpar samma avgaskrav som , har beslutatatt fr. o. m. skärpa sina krav lill den nivå som 1984/85:127 25 Man har även beslulal om införande av blyfri bensin fr.o.m. den Ijuli 1986. Bilar som uppfyller de västtyska eller amerikanskaavgasreningskraven kommer att godtas även i . Beslut har även fattatsom att senare införa de nuvarande amerikanska kraven. 1 ett stort antal länder i och utom finnssåledes ambitioner att införa skärpta avgasreningskrav motsvarande deamerikanska kraven. För att samla dessa länder till ett samarbele kring detpraktiska genomförandet inbjöd den representanterför intresserade länder till . Inbjudan riktades tillmiljöministrarna i de länder som deltog i mölet i Oltawa förta året. Delarbete som har följt på della initiativ har medfört alt enighel uppnåtts påexpertnivå om elt samarbete om utarbetandet av gemensamma regler föravgasrening på bilar. Elt förslag till överenskommelse har utarbetats. Dennaavser gemensamma regler om avgasrening på motorfordon medan införandelidpunkt,styrmedel i samband med införandet, sanktions-system, omfattning av kontroll avnya och äldre bilar m. m. är förbehållna för nationella beslut. Förslagetinnebär att man skall ge prioritet åt utarbetandet av regler för personbilaroch att dessa regler skall motsvara de amerikanska federala kraven. Deamerikanska testmetoderna förordas. Vidare är man enig om att fortsätta arbetetgenom att även utarbeta regler för lätta och lunga lastbilar, bussar och övrigafordon. Man har även enats om all inleda ett samarbete kring godkännande avfordon så atl en fordonstyp godkänd i ett land också blir godkänd i övrigadellagande länder utan ytleriigare provning. Jag har i det föregående ulföriigt behandlatutvecklingen av del internationella samarbetet i luftföroreningsfrågoralltsedan början av 1970-talet och den mycket aktiva roll som på olikasätl kunnal spela i dessa sammanhang. Som framgår av aktionsplanen fordrasemellertid mycket stora framlida minskningar av både svavel- ochkväveoxidutsläppen i hela för atl vi skall kunna lösa de problem som nuorsakas av luftföroreningarna i form av direkla och indireklaförsurningsskador. Som exempel anges i aktionsplanen all svavelbelastningen isödra skulle behöva minska med så mycket som för atl allakänsliga vattensystem i det området verkligen skall kunna skyddas. Även om vifrån svensk sida nu närmast arbetar för att få till slånd en överenskommelse omminst 30-procenliga minskningar av svaveldioxidulsläppen, måsle därför avsevärtslörre reduktioner naturligtvis vara vår långsiktiga målsättning. Vidarebehövs överenskommelser om ulsläppsminskningar också för andra ämnen, i förstahand.kväveoxider. Etl forisatt och ytleriigare intensifierat svensktagerande i olika inlernalionella organ är således etl nödvändigl inslag i ellhandlingsprogram mot 1984/85:127 26 Detta understryks av samtliga remissinstanser. Det börsjälvfallet också vara regeringens avsikt alt handla kraftfullt för att söka påskyndadet internationella arbetet med att åstadkomma utsläppsminskningar i . Deförbättringar av situationen som vi kan åstadkomma genom ytterligare insatsermot de inhemska ulsläppen blir med nödvändighet alltmer begränsade i takt medatt den andel av del totala nedfallet i som kommer från utlandetrelativt sett får störte belydelse. Delta innebär en successivt ökad tonviktpå det inlernalionella arbetet i våra ansträngningar att minskaförsurningsproblemen. De uppskattningar som gjoris bl. a. i aktionsplanenoch inom konventionsarbetet berättigar fill viss optimism öm möjligheternatill en successiv minskning av svaveldioxidulsläppen i under delkommande årtiondet. De utfästelser som gjorts är dock otillräckliga.Initiativ behöver därför tas för alt få fram ytleriigare minskningar avsvavelulsläppen. Dessutom bör nu också frågan om begränsningar av ulsläppen avandra luftföroreningar tas upp. Motbakgrund av kväveoxidernas ökade belydelse för både försurningen och direktskadornapå träd och grödor bedömer jag det som utomordentligt angelägel atl detinternationella samarbetet nu också inriktas på att fä till stånd konkretaåtaganden om minskningar av kväveutsläppen. Detta gäller såväl utsläppen frånstationära källor som frän fordonstrafiken. Del är därför värdefullt att teckenunder senare tid visats på ell ökat intresse för alt komma till rätta medkväveoxidproblemet. Det är angeläget att inom konventionens ram pågåendestudier om tekniska möjligheter att begränsa kväveoxidutsläpp från olika källorsnarast slutförs. Dessa studier kan då bli ett underlag för förhandlingar ombegränsningar av ulsläppen. Jag ser det därvid som angeläget att söka få lillstånd en överenskommelse av samma slag som när det gäller svaveldioxidutsläppen,dvs. med fastställda procentuella minskningar. Det ankommer då på varje landatl sedan självt välja hur utsläppsrninskningarna lämpligast kan uppnås. a. till den stora belydelse bilavgaserna har när det gällerkväveutsläppen kan del emellertid visa sig mera effektivt att angripa vissautsläpp genom atl införa gränsvärden för berörda utsläppskällor. Belräffande bilavgasutsläppen är del f.n. högstosäkert hur långt man kan komma inom ramen för konvenlionen. Skälet är attfordonsparken i är mycket heterogen. Skillnaderna mellan bl. a. Väst-och är betydande. Som tidigare redovisats spelar fordonstrafiken enmycket stor roll för kväveoxidutsläppens storlek och successiva ökning. Varjestrategi i syfte atl effektivt minska utsläpp av kväveoxider måsledärför omfatta åtgärder mot bilavgasulsläppen. Med tanke på biltrafikens ochbilindustrins inlernalionella karaktär är del synnerligen angelägel atl dessaåtgärder kan vidtas i internationell samordning. Del är därför angeläget attsöka åstadkomma ålgärder mol dessa utsläpp i största möjliga inlernalionellasamverkan, i första hand med de länder som ligger geogra- 1984/85:127 27 En sådan samverkan underlättar även det praktiska genomförandet,efiersom kostnaderna för l.ex. bil- och motorutveckling, konlroll ochadministration kan spridas över etl störte antal bilar. Åtgärderna blirhärigenom effektivare och bättre tekniska lösningar kan uppnås fill en lägrekostnad. Den internationella handeln med bilar liksom biltrafiken övernationsgränserna underlättas också. Mot den angivna bakgmnden är del mycket angelägetatt det särskilda samarbete i bilavgasfrågan som toginitiativ till och som lett fram till ett förslag till en överenskommelse nukan fullföljas. Jag ser denna internationella överenskommelse om samarbete omgemensamma avgasreningskrav på bilar som ett viktigt steg i arbetet med atlminska bilavgasutsläppen. Överenskommelsen kommer att väsentligt underlättadet praktiska genomförandet. Av särskild vikt är all de amerikanskatestmetoderna och den amerikanska körcykeln förordas, då dessa innebär attkrav ställs på rening även vid högre körhastigheler. Dessutom är dessa metoderredan i dag i bmk både i och utomlands och allmänt kända inombilindustrin. De kan därför utnyttjas utan att onödig tid behöver läggas nedpå att utveckla nya metoder. Den överenskomna texten har utformats som ettförslag till en miljöministerdeklaration. Jag har därför inbjudit de berördaministrarna till . I samarbetet dellar , ,, , , , , FörbundsrepublikenTyskland och Östertike. Jag har lidigare redovisat och understrukitbetydelsen av del nordiska samarbetet som gmnd för agerandet i det vidareinternationella förhandlingsarbetet när det gäller luftföroreningar ochförsurning. Jag vill i detla sammanhang bl. a. peka på del samarbete som sedanmånga år äger rum inom ramen för och dessämbetsmannakommitté för miljövårdsfrågor. Samarbetet om luftföroreningsfrågorhar utgjort en väsenllig del av del nordiska samarbetet på miljöområdet. Detlafrämst teknisk-vetenskapliga samarbete har omfattat bl. a. metodutveckling förmätning och övervakning av luftföroreningar, studier av effekter samlutredningar om ulsläppsbegränsande teknik. Resultaten av detta arbete har imånga fall kunnat föras ut i ett bredare, internationellt samarbete och därkunnat bilda mall för samarbetet. Enligt min bedömning kommer etl sådantnordiskt samarbete atl kunna lämna viktiga bidrag även till delinternationella samarbetet om luftföroreningsproblemen. Det är därför angelägelatt försurningsfrågorna också i fortsättningen prioriteras inom ramen förNordiska ministerrådets arbele. Jag vill i della sammanhang också understrykabetydelsen av all del bilaterala samarbete inom miljövårdsområdet som Sverigehar med en rad länder bl. a. i fortsätter. Del är naturligt atlluftförorenings- och försurningsfrågorna liksom prioriteras i dellasamarbele. Prop.1984/85:127 28 6 Begränsning av luftföroreningsutsläppen i De första generella reglerna ombegränsning av svavelulsläppen infördes genom beslut av , dåförbränning av eldningsolja med mer än 2,5 viktprocent svavel förbjöds i helalandet (prop. 1968: I22,3LU64, rskr 334). Enskilda kommuner gavs möjligheteratl besluta om lägre sva-velhalt. Beslämmelserna föranleddes av alt en ökadförsurning av nederbörden börjat observeras och av att högasvaveldioxidkoncentralioner konslalerats i luften i störte städer. Med stöd avförordningen (1968:551) om begränsning av svavelhalten i eldningsolja infördesunder successivt ytterligare begränsning av högstatillåtna svavelhal; ten i eldningsolja till i första hand i städer med högasvaveldioxidhaller i luften, främst storstäderna, saml därefter i de mestförsurningskänsliga delarna av landet. beslutade efterförslag av den dåvarande socialdemokratiska regeringen om ytterligare ålgärderför att motverka de negativa effekterna av svavelutsläpp (prop 1976/77: 3, JoU4, rskr 24). Beslutet innebar bl. a. atl svavelutsläppen skulle begränsaskraftigt . Målet angavs vara att minska utsläppen till den nivå somgällde . Bestämmelser om begränsning av svavelutsläppenfrån förbränning av olja och andra fossila bränslen infördes i en ny lag(1976: 1054) om svavelhaltigl bränsle. Med slöd av lagen har regeringen genomförordningen (1976:1055, ändrad : 1039) om svavelhaltigl bränslesuccessivt utvidgat förbudel mot att förbränna tjock eldningsolja med ensvavel-halt lill alll större delar av . Sedan den 1 oktober 1984gäller 1-procentskravel hela landet. Bestämmelserna är utformade somförbud mot alt förbränna fossilt bränsle som ger högre svavelutsläpp än0,24gsvavel per megajoule (g/MJ) bränsle, vilkel motsvarar utsläppet från tjockeldningsolja med en viktprocent svavel. Avsikten med denna utformning avbestämmelserna har bl. a. varil all jämställa ulsläppskraven vid eldning medolika fossila bränslen. En ytterligare avsikt har varil att underlättainförandel av bl. a. rökgasav-svavling som en alternativ metod alt minskasvavelutsläppen. För tunn eldningsolja - villaolja -och dieselolja har föreskrivits särskilda regler för begränsning.avsvavelhalten. Denna begränsning har utformats som ell förbud mol import elleröveriåldse för inhemskt bruk av sådan olja med högre svavdhalt än 0,3viktprocent. Belräffande svavelutsläppen fråninduslridla processer uttalades i prop. 1976/77: 3 alt en halvering avutsläppen borde åstadkommas fram till, . Denna reduktion avsvavelulsläppen skulle uppnås genom skärpla villkor vid prövningen av olikainduslrier enligi miljöskyddslagen (1969:387). 1984/85:127 29 Enligi de beräkningar som redovisas i aklionsplanenhar målsätlningen som lades fasl uppfyllts med bred marginal. Ulsläppenav svaveldioxid har minskat från 1975 fill ca300000lon år 1983.Därvid har ulsläppen från industriella processer minskat från år1975 till ca 100000ton f. n. Särskilda riktlinjer för begränsning avsvavelutsläppen från koleldning redovisades för dels i prop.1980/81:90 om riktlinjer för energipolitiken, dels i prop. 1981/82:151 omåtgärder mol försurningen. anförde emeilerlid vid sin behandling avbåda dessa propositioner all regeringen borde återkomma lill med nyaförslag till riktlinjer (NU 1980/81:60, rskr. 381 och JoU 1981/82:35,rskr321). 1983/84: 158 om vissa kolfrågor redovisades därför bl. a. nyarikllinjer.för svavelulsläpp från koleldade anläggningar. Dessa riktlinjerinnebär att utsläppen från slörre anläggningar med ell årligt totalt utsläppöverstigande svavel får uppgå till högst 0,05-0,lOg/MJ. För mindreanläggningar gäller ell intervall på 0,10-0,/MJ. Riktlinjerna beräknasinnebära all ulsläppen av svaveldioxid kommer all minska med 20000-30000 lonper år. Förutom svavelnedfallet spelar som jag tidigareframhållit också nedfallet av kväveföreningar en slor roll iförsurningsprocessen. Framför alll när del gäller skador på skog och annanvegetation anlas kväveoxiderna spela en avgörande roll, antingen direkt ellergenom omvandlingar och medverkan vid ozonbildning. har ålgärdervidtagits endasl i mycket begränsad omfattning för all minskakväveoxidulsläppen från stationära och mobila källor. Vad avser bilavgasergäller års bilmodeller krav motsvarande 1973- 1974 årsamerikanska avgasregler. I aklionsplanen föreslås en rad ålgärder för allminska ulsläppen av försurande ämnen i yllerligare. Flertaletremissinslanser ställer sig i huvudsak bakom såväl den allmänna ambitionsnivåsom redovisas i planen som de olika förslagen lill åtgärder. Några instanser,som l.ex. i och Kungl. lekniska högskolan i ,ifrågasätter om inte ambitionsnivån åtminstone beträffande kväveutsläppen ärför låg. Andra organ, som , delar aktionsgruppensbedömning av allvaret i försurningsproblemen, men anser alt vi i redanvidtagit så långtgående ålgärder som behövs för att visa atl är berettall gå före i kampen mol luftföroreningarna. Mot bakgrund av atl nedfallet avförsurande ämnen över endasl i myckel begränsad omfallning påverkas avytleriigare reduktioner inom landet, bör enligt förbundet ytterligare svenskaålgärder sålunda endast vidtas efter noggranna överväganden om kostnader ochnytta/effekter. Berörda branschorganisationer är kritiska vad gäller såvälmöjligheterna alt genomföra föreslagna åtgärder som kostnaderna för desamma. Enligt min mening bör följande allmännautgångspunkter gälla för bedömning av frågan om ytteriigare ålgärder molluflföroreningsutsläppen inom vårt lands gränser. 1984/85:127 30 När det gäller svavel som är denviktigaste orsaken till försurningen är det nedfall som härtör från utsläpp iandra länder hell dominerande. Nedfallet av svavel över härstammar dockfortfarande till från våra egna utsläpp. De svenska svavelutsläppen harfortfarande tillräckligt stor betydelse för försurningssituationen främst i deinre delarna av landet och för situationen lokalt kring störte utsläppskällor,där andelen svenskt nedfall fortfarande kan vara betydande, för all det skallvara motiverat att överväga vilka ytterligare utsläppsminskningar som kangenomföras till rimliga kostnader. I ett internationellt perspektiv är det ocksåviktigt med en ytleriigare minskning av de svenska svavelutsläppen. I Sverigehar vi redan åstadkommit utsläppsminskningar, som är bland de största ivärlden och våra utsläppskrav är bland de hårdaste internationellt sett.Sverige exporterar dock fortfarande luftföroreningar till andra länder, främsttill , och . När det gäller kväveoxidulsläppen står del nu klartatt kvävets roll i försurningsprocessen har ökat och kommer att öka i betydelsei takt med att svavelutsläppen minskar. Kväveoxiderna är också sannolikt enviktig orsak till uppkomsten av skogsskador samt medverkar i bildningen avskadligt ozon. Kväveoxiderna bidrar vidare i hög grad till luftföroreningsproblemeni våra tätorter. Del är därför nödvändigt att vi nu också börjar uppmärksammakväveoxidutsläppen. I aktionsplanen redovisas att redan vidtagna ochbeslutade åtgärder kan förväntas minska svavelutsläppen med ca60% mellan år1980 och . Förslagen i aktionsplanen innebär vissa ytterligareminskningar av svaveldioxidulsläppen saml atl ett mål ställs upp för arbetetmed atl minska kväveoxidulsläppen.