prop · G803212 · 1984-12-31 00:00:00 — Vidare förordas att luftvärdig-helsbevis skallkunna utfärdas inte endast utan också tills vidare. Utredningens förslag (avsnitt 5) överensstämmer i stortmed mitt förslag. Remissinstanserna godtar i allmänhet utredningens förslag.Luftfartsverket och luftfartsinspektionen föreslår vissa redaktionellajusteringar. Skälen för mitt förslag: I 3 kap. LL finns bestämmelser omluftfartygs luftvärdighet och miljövärdighet. Reglerna om luftvärdighet gårtillbaka på annex 8 till Chicagokonventionen medan reglerna om miljövärdighetgår 1984/85:212 89 tillbaka på annex 16 del I som behandlar flygplansbuller.Bestämmelser om luftvärdighet och miljövärdighet finns också i 19-28 88 LK. Ägaren av ett luftfartyg svarar för alt luftfartyget ärluftvärdigt och miljövärdigt när det används vid luftfart. Om någon brukar ettluftfartyg i ägarens ställe är det dock brukaren som har ansvaret förluftvärdigheten och miljövärdigheten. Utredningen diskuterar frågan huruvida den som hyr ett luftfartygunder skall betraktas som ägare i fråga om ansvaret för ettluftfartygs skötsel och dess skick när det används vid luftfart. Önskemål häromhar framförts lill utredningen. Utredningen pekar på att brukaren redan nu harett ansvar för att luftfartyget är luftvärdigt när det brukas vid luftfart, ochnågon anledning all föreslå ändringar föreligger enligt utredningen inte. Jagdelar utredningens uppfattning. Ett luftfartyg skall undergå besiktning enligl vadregeringen eller luftfartsverket bestämmer och skall beträffandeluftvärdigheten i övrigt vara underkastat tillsyn av luftfartsverket (3 kap. 28 första stycket LL). Besiktning och tillsyn av luftvärdigheten kan enligt 3kap. 2 8 andra siycket uppdras ät särskild sakkunnig eller myndighet inom ellerutom riket. Utredningen föreslär att delegeringsmöjligheten skall utökas lillatt också avse tillbehör och reservdelar till luftfartyg och annan sådan utrustningför luftfartygen och de ombordvarande som har betydelse för säkerheten. Därtillföresläs med anledning av önskemål från luftfartsverkei att luftfartsverkeiskall kunna uppdra ål andra att utfärda de föreskrifter som kan behövas i frågaom besiktningarna och tillsynen. Jag har ingen erinran mot den föreslagna utvidgningen närdet gäller tillsynen över reservdelar m. m. Det föreslagna bemyndigandet för sakkunniga att utfärdaföreskrifter rqrande besiktningar och tillsyn blir, om föreskrifterna tar siktepå olika krav som därvid skall ställas beträffande bl.a. luftvärdighet m.m.,enligt min mening att bedöma som en sådan delegering av normgivning som enligtregeringsformen inte är möjlig till andra än kommuner eller förvaltningsmyndigheter.Bemyndigandet bör därför begränsas till att avse endast själva besiktningen ochtillsynen. 1 likhet med utredningen förordar jag all ettluftvärdighetsbevis bör kunna utfärdas tills vidare och inte som f. n. endastför . Jag avser att senare föreslå en bestämmelse härom iluftfartsförordningen. Utredningen föreslår bl. a. att den som äger ettluftfartyg eller den som brukar fartyget i ägarens ställe skall övervaka attfartyget är luftvärdigt (7 8). 1 förhållande till gällande rätt innebärformuleringen att det föreskrivna ansvaret inte formellt anknyts till attluftfartyget används vid luftfart. Ett sådant ansvar är enligtlufifartsinspekiionen inte rimligt och paragrafen bör enligt inspektionenkompletteras med den begränsning i delta avseende den nu har. Jag delarinspektionens uppfattning (jfr prop. 1957: 69 s. 67). Till vissa detaljfrågor återkommer jag ispecialmoiiveringen. Prop.1984/85:212 90 2.9 Bemanning, luftfartscertifikat Mitt förslag: De grundläggande bestämmelserna omåterkallelse av certifikat tas in i luftfartslagen. Förslaget innebär i förhållandelill vad som gäller nu att ett flertal av de bestämmelser som finns iluftfartskungörelsen fär sin motsvarighet i lag (4 kap. LL). Utredningens förslag (avsnitt 6.2) överensstämmer med millförslag. Remissinstanserna tillstyrker i allmänhet utredningensförslag. Skälen för mitt förslag: 1 4 kap. LL finns beslämmelser omluftfartygs bemanning och om luftfartscertifikat. Bestämmelserna om certifikati 3-9 88 är allmänt hållna. Den närmare regleringen av bl. a. förutsättningarnaför erhållande, förnyelse och återkallelse av certifikat finns i luftfartskungörelsen. Utredningen diskuterar frågan om inte förutsättningarnaför erhållande och återkallelse av certifikat bör regleras i lag i störreutsträckning än vad som är fallet . En jämförelse görs medkörkortslagstiftningen. Körkortslagen (1977:477) anlogs sedan år1976 uttalat att del är väsentligt att de för den enskilde och frånrättssäkerhets- och trafiksäkerhetssynpunkl mest betydelsefulla bestämmelsernatas in i en lag. uttalanden kan enligl utredningen sägas gällaockså för motsvarande frågor på lufträttens område. De grundläggandebestämmelserna om erhållande och återkallelse av certifikat är. anförutredningen, betydelsefulla för den enskilde, och starka rättssäkerhetsskältalar för att dessa bestämmelser tas in i en lag. Under remissbehandlingen har tuftfarisinspektionen pekatpå att förändringen från ett fätal, mycket övergripande lagregler meddetaljreglering i författning av lägre dignitet till en utomordentligtdetaljerad lagtext inte kan undgå att skapa risker för förbiseenden och hårdabindningar för framtiden. säger sig dela utredningensuppfattning att de grundläggande bestämmelserna om erhållande och återkallelseav certifikat är så betydelsefulla att de bör tas in i lag. För egen del delar jag utredningens uppfattning atthuvuddelen av bestämmelserna om luftfartscertifikat bör tas in i lag. Jagåterkommer i det följande till den närmare avgränsningen mellan vad som bör tasin i lagen och vad som kan tas in i en luftfartsförordning. 2.9.2 Villkoren för erhållande av certifikat m. m. Mitt förslag: Förutsättningarna för erhållande avcertifikat lämnas i princip oförändrade (4 kap. 6 8 LL). fårdelegera sin examensrätt till exempelvis flygskola (4 kap. 18 8 andra siycketLL). För antagande till utbildning för erhållande av luftfartscertifikat skalli princip gälla att det för sökanden har utfärdats ett s. k. elevtillstånd. Enbestämmelse härom och regler om erhållande av tillstånd las in i luftfartslagen.Reglerna ansluter till vad som gäller för erhållande av certifikat (4 kap. 5 8LL). En möjlighet införs lill undantag från kravel på elevtillstånd i vissafall. Utredningens förslag (avsnitt 6.3) överensstämmer iprincip med mitt förslag utom såvitt gäller möjligheten till undantag frånkravet på elevtillstånd. Remissinstanserna accepterar utredningens förslag. Skälen för mitt förslag: Enligl 32 8 LK fårluftfartscertifikat utfärdas eller förnyas för den som gjort sig känd förnykterhet och ordenllighet saml med hänsyn till sina personliga förhållanden iövrigt får anses lämplig alt inneha certifikat och som uppfyller de villkor ifråga om ålder, kunskaper, erfarenhet och skicklighet samt fysisk och psykisklämplighet som luftfartsverket föreskriver. Villkor i fråga om fysisk ochpsykisk lämplighet skall bestämmas i samråd med . Detaljerade beslämmelser om de olika krav som skalluppfyllas finns i Bestämmelser för civil luftfart - certifikatbestämmelser(BCL-C). utfärdar certifikat för dem som uppfyller defastställda villkoren. Alla certifikat är tidsbegränsade och giltighetstidenvarierar med typen av certifikat och med innehavarens ålder. Till grund för dessabestämmelser ligger de krav på regelbundet återkommande medicinskaundersökningar som finns i annex 1 till Chicagokonventionen. Sökandens lämplighet som certifikatinnehavare prövas avluftfartsverket redan i samband med antagandet av förare och andra lillutbildning. Beslut om antagning till utbildning kallas i dagligt taldevgodkännande. Enligt utredningen har det inte framförts någon kritik molde krav som ställs på den som söker certifikat. Utredningen föreslär inteheller några ändringar i dessa hänseenden. Remissinstanserna har i princip godtagit ståndpunkten attförutsättningarna för erhållande av certifikat skall lämnas i principoförändrade. Också jag delar den uppfattningen. 1984/85:212 92 har hemställt, att verket får rätt attdelegera genomförandet av det prov som görs med sökanden av ett certifikat föratt kontrollera dennes kunskaper, det s. k. ccriifikaiprovet. kan det i verket inte finnas personal med kompetens att genomföraprov och kontroller på alla typer av luftfartyg. Det är därför nödvändigt attdelegera examensrätten, och avsikten är att l.ex. flygskolor skall ges denrätten. Verket skulle då övergå till att kontrollera skolornas undervisning somhelhet utan att gå in pä varje elevs prestation (systemkonlroll). Utredningen menar att den föreslagna delegeringen kanförväntas medföra stora förenklingar, och utredningen tillstyrker därförförslaget. Av hänsyn till bl. a. trafiksäkerheten är det dock enligt utredningenväsentligt att en sådan möjlighet utnyttjas med försiktighet.Författningsmässigt föreslås den nya ordningen komma lill uttryck dels i ettbemyndigande i luftfartslagen (4 kap. 18 8 andra stycket), dels i en paragraf ien ny luftfartsförordning, vari det föreskrivs att luftfartsverket får anordnaprov med sökanden för att utröna dennes kunskaper, erfarenhet och skicklighetoch alt verket får uppdra åt andra all genomföra provet. (33 8). Kammarrätten i har i anslutning till förslagetom delegering av examensrätten ifrågasatt om inte förslaget motiverarinförandet av sanktionsbestämmelser mot flygskola som exempelvis ställeralltför låga krav för att godkänna sina elever. 1 övrigt har förslaget intekommenterats under remissbehandlingen. För egen del ser jag liksom utredningen stora fördelar ien möjlighet till delegering av verkets examensrätt till exempelvis flygskolor.En förutsättning är naturligtvis att verket innan sådan delegation skerförsäkrar sig om att proven anordnas pä ett sådant sätt all flygsäkerheten inteäventyras. Med anledning av kammarrättens remissvar vill jag understryka attluftfartsverket naturligtvis måste genomföra sädana kontroller av examensverksamhetenalt man kan frånta en skola dess examensrätt om kvaliteten på provenger anledning befara att flygsäkerheten riskeras. Befogenhet förluftfartsverket att besluta om en sådan indragning följer av det föreslagnabemyndigandet för verket att uppdra åt andra att genomföra proven. Bestämmelser i de nu angivna hänseendena kan somutredningen föreslår tas in dels i ett bemyndigande i luftfartslagen, dels ien ny luftfartsförordning. Beträffande den närmare utformningen av enbestämmelse i lagen om certifikalprov återkommer jag i specialmotiveringen (4kap. 18 8). har framfört önskemål om att begreppetelevgodkännande skrivs in i författning. Utredningen förordar också aU såsker, men föreslår att man i stället för termen elevgodkännande använder termenelevtillstånd. Enligt utredningens förslag skall elevtillstånd ges bara tillden 1984/85:212 93 som med hänsyn till sin ålder och sina personligaförhållanden kan anses lämplig att inneha certifikat. Vid prövningen skallbeaktas om sökanden är känd för nykterhet och ordentlighet och om det kan antasatt han kommer all visa del ansvar och omdöme som krävs av encertifikatinnehavare. Vid prövningen av de medicinska förhållandena skallsökandens fysiska och psykiska lämplighet beaktas. Innehav av ett giltigtelevtillstånd skall vara en förutsättning för att luftfartscertifikat skallutfärdas. Elevtillståndet skall gälla och fär förnyas omsökanden vid tiden för ansökan om sådan förnyelse uppfyller kraven. Utredningen föreslår att luftfartsverkei ges möjlighet attfrån socialnämnd inhämta upplysningar angående en sökandes ellercertifikatinneha-vares nykterhetsförhållanden. En bestämmelse härom föreslåsupplagen i 4 kap. 21 8 andra stycket LL. Lufifartsinspekiionen anser att utredningens förslag intetillräckligt tydligt ger vid handen att elevtillstånd skall vara obligatorisktför var och en som påbörjar flygutbildning. Inspektionen menar vidare altelevtillståndet i vissa fall inte fyller någon funktion och det därför måstefinnas möjlighet lill avsteg frän den stelbenta huvudregeln om obligatorisktelevtillstånd. Luftfartsverkei bör därför fä medge undanlag från kravet påelevtillstånd, och en bestämmelse därom bör införas i lagen. Inspektionenifrågasätter vidare det av utredningen föreslagna kravel på svenski medborgarskapför att få elevtillstånd. Inspektionen lar också upp frågan om undantag frånkravel pä elevtillstånd då en innehavare av utländskt certifikat begär att fådetta utbytt mot ett svenskt. Här går det enligt inspektionen inte attupprätthålla kravet pä elevlillslånd. För egen del konstaterar jag att s. k. elevgodkännande f.n. är obligatoriskt för den som vill genomgå utbildning för certifikat. Vidsådanl förhållande är del naturligt att de grundläggande reglerna om sådantgodkännande liksom de grundläggande reglerna i övrigt om erhållande avluftfartscertifikat tas in i lag. I enlighet med vad utredningen harföreslagit bör godkännandet i lagen betecknas elevtillstånd. Jag kan i huvudsak ansluta mig lill utredningens förslagbeträffande elevtillstånd. Som luftfartsinspektionen påpekar kanelevtillståndet fungera som ett förhandsbesked till eleverna rörande derasmöjligheler att få certifikat, och dyrbar utbildning som inte leder lillcertifikat kan därigenom förhindras. Det bör, som luftfartsinspektionen ochöverbefälhavaren anfört, finnas möjlighet till undantag från kravel päelevtillstånd. bör fä medge sådant undantag när ett krav påtillstånd inte har någon funktion alt fylla. Förutsättningarna bör anges ilagen. Beträffande motiven för mina förslag i den nu aktuella delen i övrigthänvisar jag till specialmotiveringen (4 kap. 5 8). Prop.1984/85: 212 94 2.9.3 Cerlifikalens giltighetslid, förnyelse Mitt förslag: Liksom skall luftfartscertifikatutfärdas för viss lid. Det skall också i enlighet med vad som gäller f. n.kunna förnyas efter prövning av sökandens fysiska och psykiska lämplighet.Beslämmelser i nu angivna hänseenden tas in i luftfartslagen (4 kap. 4 och 888). Utredningens förslag (avsnitt 6.4) överensstämmer med mittförslag. Remissinstanserna: De remissinstanser som uttalar sig ifrågan om giltighetstiden och om förnyelse accepterar med ett undantagutredningens förslag. Skälen för mitt förslag: Ett flygcertifikal har enbegränsad giltighetstid som varierar beroende pä såväl innehavarens ålder somvilken typ av certifikat det är frågan om. Närmare bestämmelser i dettaavseende finns i BCL-C. När giltighetstiden för ett certifikat har gått ut kaninnehavaren ansöka om förnyelse. Han kan då ha skyldighet att ge in ett nyttlämplighelsintyg, och han skall genomgå en ny undersökning angående sin fysiskaoch psykiska lämplighet. Dessutom skall han visa att han fyller kraven påerfarenhet och flygträning. För att certifikat skall förnyas krävs attinnehavaren uppfyller de villkor som gäller vid ansökningen om förnyelse. Enligt utredningens mening skulle systemet med deadministrativa sanktionerna bli klarare och mera enhetligt om ett utfärdatcertifikat gällde så länge det inte var återkallat. Medhänsyn till att det är tveksamt om en sådan ordning är förenlig medChicagokonventionen och till att ett stort antal återkallelseförfaranden skullebehöva inledas mot sådana certifikatinnehavare som annars låter sina certifikatförfalla har utredningen stannat för alt certifikaten även i fortsättningen börha en begränsad giltighetstid. De säkerhetsskäl som motiverar en ingående prövning avsökandens lämplighet som certifikatinnehavare gör sig enligt utredningengällande med samma styrka när det gäller frågan om förnyelse av certifikat. Lufifartsinspekiionen har under remissbehandlingenunderstrukit att cerlifikalens begränsade giltighetstid inte utgör något hinderför förenklingar i certifikathanteringen. anser däremotalt certifikaten inte behöver begränsas till . Certifikatetsgiltighetstid bör enligt föreningen i stället kopplas lill läkarintyget. Jag delar utredningens uppfattning. I fråga om den närmare utformningen av reglerna återkommerjag i specialmotiveringen (4 kap. 4 och 8 8§), 1984/85:212 95 Mitt förslag: Grunderna för återkallelse anges iluftfartslagen. a. skall ett certifikat kunna återkallas om innehavareneller sökanden underiäter att efterkomma föreläggande om certifikalkonirolleller inte längre uppfyller de krav som gäller för certifikatel. För övrigiansluter förslaget nära till vad som f. n. gäller enligt luftfartskungörelsen(4 kap. 98 LL). Utredningens förslag (avsnitt 6.5) överensstämmer iprincip med milt förslag. Remissinstanserna accepterar i allmänhet utredningensförslag. Vissa alternativa förslag och avvikande synpunkter framförs dock. Skälen för mitt förslag: Ett certifikat kan enligt 4 kap.6 8 LL återkallas om innehavaren begår någon förseelse i tjänsten eller avbetydelse för denna eller om han annars inte uppfyller de villkor som gällerför tjänsten. Närmare bestämmelser om återkallelse av ett certifikatfinns i 38 8 LK. Bland återkallelsegrunderna anges berusning i tjänsten, visaduppenbar likgiltighet för andra, upprepade förseelser mot gällandebestämmelser, grovt åsidosättande av säkerhetsföreskrifter, onyktertlevnadssätt och medicinska skäl. Del finns inte någon allmän äterkallelsegrundbeträffande den som inte uppfyller kraven för utfärdande av certifikat. Ettcertifikat får inte återkallas på grund av en straffbar gärning förrän ettlagakraftvunnet avgörande finns om inte den misstänkte oavsett utgången iansvarsfrågan får anses olämplig att utöva den verksamhet certifikatel gäller.Luftfartsverket kan i stället meddela ett interimistiskt beslut omcertifikatets sättande ur kraft. Enligt utredningen har de materiella reglerna omluftfartslagstiftningens sanktionssystem inte kritiserats mera ingående.Utredningen har dock funnit att reglerna bör kompletteras i några hänseendenför att det skall bli möjligt all ingripa i de fall då detta är nödvändigt frånsäkerhetssynpunkt. En certifikatinnehavares underiätenhet att efterkommaföreläggande om certifikalkoniroll föreslås sålunda kunna leda till attcertifikatel återkallas. Vidare föreslås att återkallelsegrunderna kompletteras meden generell bestämmelse om att certifikatel skall återkallas om innehavareninte längre uppfyller de krav i fräga om fysisk och psykisk lämplighet somgäller för utfärdande av elevtillstånd. Slutligen föreslär utredningen att återkallelse på grundav brott skall kunna ske endast om lagakraftvunnen dom om brottet föreligger. Lufifartsinspekiionen föreslår inrättande av ytteriigareen äterkallelsegrund som tar sikte på att innehavaren inte uppfyllerfastställda krav i fräga om kunskaper, erfarenhet och skicklighet. Kammarrätteni och har redaktionella synpunkter på den avutred- 1984/85:212 96 ningen föreslagna uppräkningen av ålerkallelsegrunder.Svensk piloiför-ening tar avstånd från ivångsmässiga psykologiska tester ochkontroller avseende yrkesutövande piloters funktionsförmåga. För egen det kan jag i stort acceptera den uppläggning avåterkallelsegrunderna som utredningen har föreslagit. Jag förordar dock delvispå grund av påpekanden under remissbehandlingen vissa justeringar i utredningensförslag. De närmare motiven för mina förslag återkommer jag till ispecialmotiveringen (4 kap. 9 8). 2.9.5 Tiden för återkallelse. Mitt förslag: En återkallelse av luftfartscertifikat skeralllid för certifikatets återstående giltighetstid. Vid återkallelse på grundav missköt-samhet fastställs som mäste förflyta innan nytt certifikatfär utfärdas. Någon särskild beteckning för införs inte (4 kap. 7. 9och 14 88 LL). Utredningens förslag (avsnitt 6.6) överensstämmer i sakmed mitl förslag. Den lid som skall förflyta innan nytt certifikat efterålerkallelse får utfärdas betecknas spärrtid. Remissinstanserna har i allmänhet inte någon erinran motutredningens förslag. Ett par instanser vänder sig mot användningen avbeteckningen spärrlid. Skälen för mitt förslag: Återkallelse kan f. n. ske förviss lid, tills vidare eller för den återstående giltighetstiden. Enligt 39 8 LK kan en certifikatinnehavare, varscertifikat har blivit återkallat för den återstående giltighetstiden av annatän medicinska skäl, inte fä ett nytt certifikat förrän efter en viss bestämdlid. Denna tid varierar beroende på grunden för återkallelsen. Om återkallelsen beror på att innehavaren har varitberusad i tjänsten eller visat grov oaktsamhet eller uppenbar likgiltighet förandra människors liv eller egendom får ett nytt certifikat inte utfärdasförrän efter återkallelsen. I övriga fall är tiden . Om det finnssynnerliga skäl till det får tiderna bestämmas till ett är respektive tremånader. Utredningen har övervägt om det finns behov av olikaformer av ålerkallelse eller om det skulle räcka med en. Denna skulle i såfall närmast ha karaktären av återkallelse tills vidare. Enligt utredningens mening är del av säkerhetsskälväsentligt att man får tillfälle att noga pröva lämpligheten hos den person,vars certifikat har återkallats när denne ånyo önskar få ettcertifikat. Att redan i samband med återkallelsen slå fast att innehavaren ärlämplig att ha ett certifikat 1984/85:212 97 efter en viss bestämd tid kan enligt utredningen varavanskligt, och den prövningen bör därför göras först när harförtlutit. Utredningen pekar vidare på att återkallelse av ettcertifikat för viss lid mera har karaktären av en straffrättslig sanktion än aven administrativ åtgärd, betingad av trafiksäkerhetsskäl. Utredningen föreslär med hänvisning lill det anförda attmöjligheten att återkalla ell certifikat skall upphävas. De två andra formerna för ålerkallelse, återkallelse tillsvidare och återkallelse för den återstående giltighetstiden, bör enligtutredningens mening slås samman till en enda, benämnd återkallelse. Dennaåtgärd kan då. anför utredningen, varieras med hänsyn till grunden förbeslutet. Om återkallelsen grundas på medicinska skäl bör ett nytt certifikatkunna utfärdas när del medicinska hindret har upphört om de övriga förutsättningarnaför att få ell certifikat är uppfyllda. I dessa fall bör del inte i samband medåterkallelsen bestämmas någon som måste förflyta mellan återkallelsenoch utfärdandel. Om återkallelsen däremot grundar sig på att innehavarenhar begått en brottslig gärning eller att han pä grund av ett onyktertlevnadssätt eller andra personliga förhållanden bedöms som olämplig kan manenligt utredningen redan vid beslutet om återkallelse konstalera att en visstid kommer att behöva förflyta innan frågan om lämpligheten kan avgöras igen.Innehavaren bör i dessa fall tillåtas att söka ett nytt certifikat först sedanen viss bestämd tid har förflutit. Utredningen föreslår att den tid som måste förflyta mellanåterkallelsen och utfärdandet av ett nytt certifikat kallas spärrtid, samt attden nuvarande ett- och tvåårsgränsen behålls. Enligt utredningen bör spärrtid bestämmas inte bara vidålerkallelser. Så bpr ske också om en ansökan om elevtillstånd eller en ansökanom förnyelse inte kan bifallas på grund av sökandens personliga förhållanden. Slutligen föreslår utredningen en möjlighet att sätta nedspärrtiden om några nya omständigheter inträffar eller kommer fram efter detlagakraft-vunna avgörandet. Det skall dock finnas synnerliga skäl för ennedsättning. Spärrtiden skall inte få sättas ned så myckel att minimitidernaunderskrids. Utredningens förslag om återkallelsetid och spärrtid harföranlett synpunkter från flera remissinstanser. Kammarrätten i Jönköpinganser att det kan synas inkonsekvenl att införa skilda syslem beträffandespärrtid och återkallelse när det gäller så närliggande områden som körkorts-och luftfartslagstiftningen. Kammarrätten pekar dock på att återkallelse förviss lid mera har karaktär av en straffrättslig sanktion än av administrativåtgärd och att säkerhetsskälen torde ha haft en större betydelse i samband medåterkallelse av luftfartscertifikat än vid återkallelse av körkort. Kammarrättenavstyrker förslaget att införa termen spärrtid. Ordet är enligt kammarrättensnarast missvisande; det är inte fräga om en spärrtid av 7 1984/85. Prop.1984/85:212 98 samma slag som den som förekommer ikörkortslagsliftningen.