prop · G803210 · 1984-12-31 00:00:00 — Om denne då väljer all sälja saken på offentlig auktion,kan det inte ställas ett aktsamhetskrav av alldeles samma innebörd sombeträffande underhandsförsäljning. Kravel på akt-samhet bör som regel ansesuppfyllt, även om försäljningen pä offentlig auktion har lett till ettogynnsamt resultat. En förutsättning för detta är dock alt de yttre formernaför auktionen fyller rimliga anspråk. Om det föreligger påtagliga brister isättet alt offentliggöra auktionen eller när det gäller valet av tid och platsför auktionen, har aktsamhelskravet inte uppfyllts. För att åsidosättandet av aktsamhelskraveti ett sådant fall skall bli av betydelse krävs dock givetvis att försäljningenhar lett till ett ekonomiskt resultat som är klart sämre än det som rimligenkunnat påräknas. Bestämmelserna i delta stycke innebär att näringsidkarenskall underrätta beställaren och sakens ägare om lid och plats för offentligauktion. Undertättelseskyldighelen syftar till att ge beställaren och ägarenmöjlighet att bevaka sina intressen vid försäljningen, exempelvis genom altropa in saken. Beträffande skyldigheten att underrätta beställaren gäller enligt11 § all den skall anses fullgjord genom alt underrättelsen har sänts irekommenderat brev under den adress som beställaren har uppgelt eller som ärkänd för näringsidkaren. Som framgår av 11 § gäller dock denna regel intebeträffande underrättelse till sakens ägare, om denne är någon annan änbeställaren. Skälen för denna ordning har berörts i avsnitt 2.4.6. Underrättelseskyldighetenenligt andra stycket gentemot beställaren och sakens ägare gäller inte i falldå näringsidkaren avser att sälja saken med slöd av 4 §, dvs. ulan attbeställaren först har anmanats all hämta saken. Undantaget frånunderrättelseskyldigheten gäller alltså under förutsättning bl. a. alt sakensvärde uppenbarligen understiger en hundradel av basbeloppet. Om förutsättningarna för försäljning är uppfyllda mensaken uppenbarligen saknar försäljningsvärde, får den bortskaffas i ställetför alt säljas. (Jfr 9 § i promemorians förslag) Det sakliga innehållet i denna paragraf motsvarar vad somgäller enligl lag. För rätten att bortskaffa saken krävs attförutsättningarna för försäljning 1984/85:210 42 Som har anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6) innebärdetta att näringsidkaren antingen skall ha anmanat beställaren att hämta sakenenligt bestämmelserna i 3 § eller också alt den lid som anges i 4 § har löpt ut.Näringsidkaren kan alltså välja mellan dessa förfaranden. Att förutsättningarnaför försäljning skall vara uppfyllda innebär vidare att det inte får föreliggaen sådan tvist mellan parterna som avses i 5 §. Saken får inte hellerbortskaffas utan att näringsidkaren först har underrättat ägaren, om denne ären annan än beställaren (se 6 §). Vidbedömningen av om en sak uppenbarligen saknar försäljningsvärde skall hänsynendast las till försäljningspriset. Kostnaderna för försäljningen skallsåledes inte beaktas när det skall avgöras om saken uppenbarligen saknarförsäljningsvärde. En motsatt ståndpunkt skulle ha kunnat medföra all ävenvärdefulla föremål kunde bortskaffas, om försäljningen pä grund av föremåletsspeciella slag inte kunde genomföras utan avsevärda försäljningskostnader. Sakensförsäljningsvärde skall avgöras med hänsyn till det skick som saken har när denskall säljas. Det innebär att en sak som har lämnats in för reparation skallvärderas till det värde den har efter reparationen, om denna har ulförts. Redovisning lill beställaren m.m. Harnäringsidkaren en förfallen fordran på beställaren för arbetet eller förvaringen,fär han täcka sin fordran med vad som inflyter från försäljningen. Om sakenenligt denna lag har sålts eller bortskaffats utan alt beställaren har anmanatsatt hämta den, upphör näringsidkarens fordran på beställaren även till den delhans fordran inte läcks av försäljningspriset. (Jfr1 och 10 §§ i promemorians förslag) Bestämmelseni första meningen avser att tillgodose ell av de huvudsakliga syftena medlagen, nämligen att näringsidkaren skall kunna få ut sin fordran för arbetet e.d.ur köpeskillingen. Eftersom det emellertid inte är någon förutsättning förrätten att sälja saken alt del föreligger en sådan fordran har avräkningsrällenenligt förevarande paragraf angetts gälla bara i de fall då en sådan fordranföreligger. Föratt näringsidkaren skall ha rätt att täcka sin fordran med köpeskillingenmåste fordran vara förfallen till betalning. Denna förutsättning är normaltuppfylld eftersom beställaren är skyldig att betala vid anfordran sedanuppdraget har slutförts, om inte annat följer av avtalet mellan parterna.Kravet alt näringsidkarens fordran skall vara förfallen får därför självständigbetydelse endast i de fall dä näringsidkaren har lämnat anstånd medbetalningen, så att denna enligt avtalet helt eller delvis skall erläggas efterdel att uppdraget har slutförts och saken har avhämials. Näringsidkaren kan däenligt lagen vara berättigad att sälja saken om den inte hämtas 1984/85:210 43 av beställaren (jfr specialmoiiveringen till 3 §), men hanhar alltså enligt förevarande paragraf inte rätt att ur köpeskillingen la utmer än som motsvarar den del av hans fordran som enligt avtalet har förfallit lillbetalning. Näringsidkarensfordran skall vara förfallen lill betalning för redovisningen.Med hänsyn till föreskriften i 10 S att ett eventuellt överskott "utandröjsmål" skall översändas till beställaren måste näringsidkarensfordran, för alt kunna avräknas, vara förfallen lill betalning vid tidpunktenför försäljningen eller i nära anslutning lill denna. För all fåavräknas mol försäljningspriset för saken skall fordringen enligt bestämmelsenavse arbetet eller förvaringen. En fordran som inte har något samband med delaktuella uppdraget den avser exempelvis arbete pä något annat föremål sombeställaren har lämnat in får alltså inte avräknas. Detsamma gäller omnäringsidkarens fordran hänför sig till ett tidigare utfört uppdrag avseendeden aktuella saken (jfr prop. 1984/85: llOs. 328 f.). Enligtbestämmelsen i paragrafens andra mening upphör näringsidkarens fordran i vissafall även till den del den inte täcks av vad som inflyter från en eventuellförsäljning av saken. Så är fallet om saken med stöd av lagen har sålts ellerbortskaffats utan att beställaren har anmanats alt hämta den. Som framgår av 4§ fär näringsidkaren gä till väga på det sättet endast när saken har ettobetydligt värde och ett är har förflutit från del alt uppdraget har slutförts.Alt fordringen upphör i sin helhet, dvs. även lill den del den överstigerförsäljningssumman, kan sägas vara det pris näringsidkaren fär betala för attanlita det enklare förfarandet. Det slår honom nämligen fritt att i ställetsälja eller bortskaffa saken efter all ha anmanat beställaren enligt 3 §. Hanhar dä rätt all kräva beställaren på hela fordringen. Om försäljningspriset efter avdrag förförsäljningskostnaderna överstiger näringsidkarens fordran, skallnäringsidkaren ulan dröjsmål betala ul överskottet lill beställaren. Första siycket gäller inte om beloppet betalas till någonannan som har bättre rätt till det eller om beloppet sätts ned enligt lagen(1927:56) om nedsättning av pengar hos myndighet. Första stycket gäller inte heller om näringsidkaren enligtdenna lag har sålt saken utan alt beställaren har anmanats alt hämta den ochnäringsidkaren inte vet var beställaren kan anträffas eller om beloppetunderstiger . I dessa fall tillfaller överskottet näringsidkaren. (Jfr 8 § i promemorians förslag) Paragrafens två första stycken har samma sakliga innehållsom 6 § lag. Tredje stycket innehåller nya beslämmelser omnäringsidkarens redovisningsskyldighet i fall dä överskottet från försäljningenär obetydligt. 1984/85:210 44 Med försäljningskostnader avses i bestämmelsen allasärskilda utgifter som näringsidkaren har haft för försäljningen och som tersig rimliga med hänsyn till del aktsamhetskrav som gäller för försäljningen (sespecialmotiveringen lill 7 §). Vad kostnaderna avser blir givetvis beroende påförsäljningssättei. Kostnaderna kan avse exempelvis transport av saken, annonser,kungörelse m. m. vid offentlig auktion samt arvode lill någon som har anlitatsför värdering av saken. Som försäljningskostnad bör också anses denmervärdeskatt som kan belöpa på försäljningspriset. Utöver skyldigheten enligl denna paragraf alt betala utett eventuellt överskott till beställaren har näringsidkaren enligt allmännagrundsatser skyldighet alt - oavsett om försäljningen har gett något överskotteller ej - pä anfordran närmare redogöra för försäljningens resultat och förvad som har använts av försäljningssumman för alt täcka näringsidkarens fordranoch hans utgifter för försäljningen. De angivna undantagen frän näringsidkarens skyldighet attbetala ul överskottet till beställaren överensstämmer med vad som gäller enligl6 § lag. Första meningen innehåller två nya undanlag frånhuvudregeln att ett överskott från försäljningen utan dröjsmål skall betalas ullill beställaren. Del ena undantaget gäller fall då näringsidkaren enligt lagenhar sålt saken ulan att beställaren har anmanats att hämta den. Härmed avsessådana fall då sakens försäljningsvärde understiger en hundradel av gällandebasbelopp och försäljningen har skett med stöd av 4 §. Del är intetillräckligt att förutsättningarna för försäljning enligt den paragrafen äruppfyllda. Del krävs också alt försäljningen faktiskt har ägt rum ulanföregående anmaning. Vidare krävs all näringsidkaren inte vet var beställarenkan anträffas. Detta krav är uppfyllt vare sig det är beställarens namn ellerbeställarens adress som näringsidkaren inte känner till. Möjligheten enligtförevarande bestämmelse att slippa redovisa ell överskott från en försäljningär avsedd för näringsidkare som verkar i branscher där det inlämnade föremålelsvärde är obetydligt och som därför tillämpar ett inlämningsförfarande mednumrerade kvitton eller liknande. Om en näringsidkare, som tillämpar ett sådantförfarande, i ett speciellt fall råkar känna till beställarens namn och adressär näringsidkaren dock skyldig all redovisa beloppet till denne. överskott som understiger behöver inteheller betalas ut till beställaren. Detta undantag frånredovisningsskyldigheten gäller oavsett den sålda sakens värde och oavsett omförsäljningen har skett efter föregående anmaning eller ej. Prop.1984/85:210 45 Andra meningen i förevarande stycke innebär att ett försäljningsöver-skolt,som enligt första meningen inte behöver betalas ut lill beställaren, i ställettillfaller näringsidkaren. Detta gäller alltså dels i fall då försäljningenhar skett med slöd av 4 § och näringsidkaren inte vet var beställaren kananträffas, dels i fall då överskottet - vare sig försäljningen har skett medstöd av 3 eller 4 § understiger . Att det överskjutande beloppettillfaller näringsidkaren har den praktiska innebörden att rättsförhållandetmellan näringsidkaren och beställaren är definitivt avslutat och attnäringsidkaren därefter inte behöver reservera medel för en redovisningsskuldtill beställaren. Däremot gäller även i denna situation att näringsidkaren ärskyldig att på anfordran redogöra för försäljningens resultat och för vad somhar använts för att täcka näringsidkarens fordran m. m. (jfrspecialmotiveringen till paragrafens första stycke). Näringsidkarensskyldighet att anmana eller underrätta beställaren enligt 3 respektive 7 §skall anses fullgjord, om anmaningen eller underrättelsen har sänts irekommenderat brev under den adress som beställaren har uppgelt eller som ärkänd för näringsidkaren. (Jfr 6 § i promemorians förslag) Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 2 § andra stycket i 1950års lag. Bestämmelsen avser dock inte bara anmaningsskyldigheten enligt 3 §.Även undertättelsen till beställaren om tid och plats för auktion enligt 7 §anses fullgjord om den har sänts i rekommenderat brev lill beställarens adress.Det bör anmärkas att den lättnad som bestämmelsen innebär för näringsidkarenbara gäller i förhållande till beställaren. Meddelanden som näringsidkaren avsänderlill sakens ägare i fall dä denne är en annan än beställaren omfattas alltsåinte av bestämmelsen. ömnäringsidkaren sänder brevet till den adress som beställaren har uppgett, kandet inte i efterhand göras gällande att brevet har sänts under fel adress. Omnäringsidkaren däremot använder sig av någon annan adress, bär näringsidkarenrisken för att denna senare visar sig ha varit felaktig. Om näringsidkaren uppsålligen eller av oaktsamhetåsidosätter bestämmelserna i denna lag, skall han ersätta skada som till följdav delta drabbar beställaren eller sakens ägare. (Paragrafen saknar motsvarighet i promemorians förslag) Den skadeståndsgrundande handlingen har i paragrafensförsta mening beskrivits som ett åsidosättande av bestämmelserna i lagen. Detföljer härav alt skadeståndsansvaret kan aktualiseras i situationer av fleraslag. 1984/85:210 46 En huvudgrupp av fall är de som kännetecknas av attnäringsidkaren har sålt eller bortskaffat saken utan all förutsättningarnaenligt lagen är uppfyllda. Näringsidkaren har exempelvis avsiktligt eller avförbiseende underlåtit att anmana beställaren före försäljningen. I uppsåtligafall kan sådant handlande vara straffbart enligt någon av bestämmelserna i 10kap. En annan huvudgrupp av skadeständsgrundande handlingar är dedär näringsidkaren har åsidosatt aktsamhelskravet enligt 7 §, l.ex. genom attvid försäljning under hand sälja saken till ett alltför lågt pris eller genomatt sälja saken på en offentlig auktion som anordnats pä sådant sätt alt mankan utgå från att försäljningspriset har blivit sämre än vad det skulle hakunnat bli vid en auktion som har anordnats med större omsorg. För att åsidosättandet av lagens bestämmelser skallföranleda skadeståndsansvar för näringsidkaren krävs att åsidosättandet harskett uppsålligen eller av oaktsamhet. Bevisbördan för detla ligger i princippå beställaren. Det lär emellertid inte kunna ställas några höga krav på dennei detta hänseende. Näringsidkaren torde i allmänhet, för att undgåskadeståndsansvar, behöva göra sannolikt att åsidosäitandel av lagens beslämmelserinte skett genom någon försummelse från hans sida. Och om en sak har sålts tillför lågt pris, torde näringsidkaren för att undgå skadeståndsansvar behöva visaatt han inte åsidosatt aktsamhelskravet. Delsamma bör gälla om nettoinkomstenav försäljningen är klart lägre än som normalt skulle kunna påräknas. När det gäller skadeståndsskyldighetens omfattning innebärparagrafen att näringsidkaren i princip är skyldig all ersätta beställaren förhela den skada som denne visar sig ha lidit pä grund av åsidosättandet avlagens bestämmelser. För ersättningsskyldigheten gäller dock sådana begränsningarsom följer av allmänna skadeståndsrältsliga principer, bl. a. alt det måsteföreligga s.k. adekvat kausalitet mellan den skadeståndsgrundande handlingenoch skadan. Även vid beräkningen av skadeståndets storlek får man tillämpaallmänna skadeståndsrättsliga grundsatser. Detta torde i huvudsak innebära skall jämföra beställarens ekonomiska ställning sådan den skulle ha varitom den skadeständsgrundande handlingen inte ägt rum och sådan den faktiskt harblivit. Några särskilda beslämmelser om jämkning av skadeståndethar inte förts in i lagen. Sådana beslämmelser finns i 6 kap. 1 och 2 §§skadeståndslagen (1972:207). Dessa innebär bl.a. att skadeståndet kan jämkasefter vad som är skäligt när medvällande föreligger pä den skadelidandes sida samlnär skyldigheten att utge skadestånd är oskäligt betungande med hänsyn lill denskadeståndsskyldiges ekonomiska förhållanden. Dessa beslämmelser är i och försig tillämpliga även i förevarande sammanhang. I praktiken torde det dockendast undantagsvis komma alt föreligga sådana omständigheter att jämkning avskadeståndet ter sig motiverad. Prop.1984/85:210 47 Denna lag träder i kraft den . Den gällerdock inte i fall då näringsidkaren före ikraftträdandet har tagit emot enannans sak för att ulföra arbele på saken eller för alt förvara den eller hartagit emot material för att tillverka en sak av det. Genom lagen upphävs lagen (1950: 104) om rätt förhantverkare att sälja gods som ej avhämials. Den gamla lagen gäller dockfortfarande i fall då en hantverkare före har tagil emot enannans sak för att utföra arbete på den. Om en näringsidkare före ikraftträdandet har tagit emot ensak för att utföra arbete på den eller förvara den, skall den nya lagen intetillämpas. Motsvarande gäller även i tillverkningsfallet. Om mottagandet harskett i sådant syfte spelar del ingen roll om själva avtalet om arbetet ellerförvaringen har ingåtls före eller efter ikraftträdandet. När dennya lagen träder i kraft ersätter den i princip lag. I fall då en sakhar lagils emot före ikraftträdandet skall dock lag tillämpas. Dennalag gäller emellertid bara när näringsidkaren har mottagit saken för att utföraarbete på den och inte, som den nya lagen, också vid avtal om förvaring. 4.2 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken skall vid behov ombesörja transportav egendom som skall bortföras, hyra utrymme för förvaring av egendomen ochvidtaga andra liknande åtgärder som föranleds av avhysningen. Innan åtgärd enligt första stycket vidtas, skall parternaunderrättas, om det kan ha betydelse för dem. Den somhar mottagit egendom för förvaring i fall som avses i första stycket har rätttill skälig ersättning av svaranden för förvaringen. Har egendomen inte efter avhysningen, får den som har mottagit egendomen sälja den ochta ut sin fordran ur köpeskillingen eller, om egendomen uppenbarligen saknarförsäljningsvärde, bortskaffa den. Innan egendomen säljs eller bortskaffasskall svaranden, om han kan nås, anmanas alt hämta egendomen. Anmaningsskyldighetenanses fullgjord genom alt anmaningen har sänts i rekommenderat brev lillsvarandens kända adress. I övrigt tillämpas 5 7 §§ samt 10 § första och andrastyckena lagen (1985:000) om näringsidkares räll alt sälja saker som inte harhämtats. Vid tillämpningen av dessa bestämmelser skall vad som sägs ombeställaren avse svaranden och vad som sägs om näringsidkaren avse den som harmottagit egendomen för förvaring. Förslaget innebär att paragrafens tredje stycke ändras somen följd av att den nya försäljningslagen träder i stället lag. Debestämmelser i den nya lagen som skall tillämpas på grund av hänvisningen itredje stycket reglerar samma frågor som 3-6 §§ lag. I sakligthänseende innebär förslaget en ändring främst när det gäller sättet förförsäljning- Prop.1984/85:210 48 Den som har mottagit egendom för förvaring i sambandmed avhysning kommer genom lagändringen att fritt kunna välja om godset skallsäljas under hand eller på offentlig auktion. Det avgörande är att försäljningensker med omsorg och med beaktande av svarandens (ägarens) intressen. 4.3 Förslaget till lag om ändring i sjölagen (1891:35s. Den som bygger, bygger om eller reparerar ett fartyg ätnågon annan/åc hålla kvar fartyget lill säkerhet för sin fordran päköpeskillingen eller annat vederiag. Han får även sälja fartyget och ta ut sinfordran ur köpeskillingen eller, om fartyget uppenbarligen saknarförsäljningsvärde, bortskaffa det. Därvid tillämpas 212 §§ lagen (1985:000) omnäringsidkares rätt att sälja saker som inte har hämtats. Vid tillämpningen avdessa beslämmelser skall vad som sägs om näringsidkaren avse den som bygger,bygger om eller reparerar ell fartyg ål någon annan. Om fartygels ägare är ikonkurs, gäller i stället 73 § konkurslagen (1921:225). Om förmånsrätt som följer med rätten att hålla kvarfartyget finns bestämmelser i förmänsrällslagen (1970:979). Förslaget innebär alt paragrafen ändras som en följd avatt den nya försäljningslagen ersätter lag. I samband med detta haräven vissa redaktionella ändringar gjorts. 4.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1949: 722)om pantlånerörelse Om köpeskillingen vid panlförsäljning efter avdrag förlånesumman, låneavgifien och försäljningskostnaden ger ett överskott på , skall panlsätlaren möjligt på egen bekostnad underrättasom detta genom rekommenderat brev. I paragrafen har endast gjorts den ändringen all detbelopp på . som f. n. anges för överskottet har höjts till 50 kr.Paragrafen har också moderniserats språkligt. 4.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1970:980) om retentionsrättför fordran hos hotellgäst Den som tillhandahåller rum pä hotell eller pensionateller för tillfällig vistelse i annan lägenhet fär till säkerhet för fordran påersättning för rummet eller för kost eller annan tjänst med anledning avvistelsen kvar-hålla resgods, som gästen medfört. Värden får sälja resgodset och ta ut sin fordran urköpeskillingen eller, om godset uppenbarligen saknar försäljningsvärde,bortskaffa det. Därvid tillämpas 212 §§ lagen (1985:000) om näringsidkaresrätt att sälja saker som inte har hämtats. Vid tillämpningen av dessa beslämmelserskall vad som sägs om näringsidkaren avse värden, vad som sägs om beställaren I»rop.1984/85:210 49 avse gästen och vad som sägs om den mottagna saken avseresgodset. Om resgodsets ägare är i konkurs, gäller i stället 73 § konkurslagen(1921:225). Förslaget innebär att andra siycket ändras som en följd avatt den nya försäljningslagen träder i stället lag. 4.6 Förslaget till lag om ändring i konsumenttjänstlagen(1985:000) Näringsidkaren skall vidta de åtgärder som skäligen kankrävas av honom för att vårda en sak som han häller kvar enligl 49 § eller sominte har hämtats i räll tid. Han har rätt till skälig ersättning för vården. 1 frågaom näringsidkarens rätt att sälja en sak som har överlämnats till honom ellersom av annan orsak befinner sig i hans besittning finns bestämmelser i lagen(1985:000) om näringsidkares räll att sälja saker som inte har hämtats. I andra siycket har hänvisningen till lag ersattsav en hänvisning lill den nya försäljningslagen. Genom den hänvisningen framgårsamtidigt att näringsidkaren har rätt att sälja inte bara, som f.n., saker somhar lämnats in för reparation ulan också saker som han har tagit emot förförvaring. Jag hemställer att lagrådels yttrande inhämtas överförslagen lill 1. lag omnäringsidkares rätt att sälja saker som inte har hämtats, 2. lag om ändringi utsökningsbalken, 3. lag om ändringi sjölagen (1891:35 s. 1), 4. lag om ändringi lagen (1949:722) om pantlänerörelse, 5. lag om ändringi lagen (1970:980) om reteniionsrätt för fordran hos holellgäsl, 6. lag om ändringi konsumenttjänsilagen (1985:000). Regeringen beslutar i enlighet med föredragandenshemställan. 4 1984/85. Prop.1984/85:210 50 Närvarande: f.d. regeringsrådet . regeringsrådet Mueller,justitierådet Jermsten. Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 28 februari1985 har regeringen på hemställan av chefen för ,statsrådet beslutat inhämta lagrådels yttrande över förslag till 1. lag omnäringsidkares rätt att sälja saker som inte har hämtats, 2. lag om ändringi utsökningsbalken, 3. lag om ändringi sjölagen (1891:35 s. 1), 4. lag om ändringi lagen (1949: 722) om pantlånerörelse, 5. lag om ändringi lagen (1970:980) om retentionsrätt för fordran hos holellgäsl, 6. lag om ändringi konsumenttjänsilagen (1985:000). Förslagen har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Lag om näringsidkares rätt att sälja saker som inte harhämtats I första stycket av paragrafen anges som förutsättning föratt annans sak skall fä försäljas att näringsidkaren har tagit emot saken föratt utföra arbete på den eller för alt förvara den. Med lagtextens uttryck"arbete på saken" avses enligl specialmoiiveringen att det skall varafråga om ett materiellt (fysiskt) arbele som skall avsälla ett materiellt(fysiskt) resultat pä saken. I anslutning härtill anförs alt det förhållandelatt det skall vara fråga om arbele "på" saken inte bör hindra attlagen anses tillämplig även i de fall då näringsidkaren exempelvis har tagitemot en sak för en förberedande undersökning angående omfattningen av ellerkostnaden för en reparation.