prop · G80379 · 1984-12-31 00:00:00 — Sådana åtgärdsprogram bör i stället utarbetas av respektivelandsting. : Utskottet vill betonaatt det måste vara landstingen som har det yttersta ansvaret för framtagandetav en tandvårds-plan med hänsyn till den politiska deraokratin. Att planarbetelsedan sker i saraverkan raed bl.a. de privatpraktiserande tandläkarna, är iöverensstäraraelse raed den nya hälso- och sjukvårdslagen. : Landstingetsuppfattning att tandvården bör inordnas i hälso- och sjukvårdslagen innebärsaratidigt att anser att sjukvårdshuvudraännen bör ha ettövergripande ansvar för att alla som är bosatta inora landstingsområdet erbjudsgod tandvård på lika villkor. finner det naturligt att raedvårdansvaret följer en skyldighet att vid tandvårdens planering samverka medandra samhällsorgan och med Prop.1984/85:79 99 En av fastställd tandvårdsplan bör utgöra den naturligagmnden för hur tandvården skall bedrivas inora landstingsområdet, vUka vårdraålsora skall gälla etc. tandläkareförbunds expert iTandvårdsutredningen ansluter sig till förslaget att får ett ansvarför den övergripande planeringen av tandvården. Beträffande vuxentandvårdenhävdas emellertid atl samverkansorganet - med representanter för ,de privata vårdgivarna och - bör ges en officiell status ochatt dess beslut skall vara starkt vägledande även om de är av rekommendationskaraktär.Landstinget vUl i detta sararaanhang betona att det politiska ansvaret förutarbetande, fastställande och genomförande av tandvårdplaner helt bör ligga pålandstingen. Landstingen bör ha det avgörande inflytandet över utformningen avtandvårdsplaner. Detta hindrar inte att upprättandet av en tandvårdsplan skeri samverkan med t.ex. de privata vårdgivarna. Tvärtom bör en sådan samverkanvara positiv för att på lämpligaste sätt tillvarata de samlade resursema inomlänet. : Såväl utredningensmajoritet som reservanterna anser att landstingen skall ha planeringsansvarför att alla som är bosatta inora landstingsorarådet erbjuds god tandvård. HSNhar inget att invända raot detta i princip. Reservanterna tycks mena att planeringsansvareti praktiken skall ligga på samverkansorganet mellan och tandläkarna.Det är HSNs uppfattning att fördelningen av tandvårdsresurserna, såvälgeografiskt som mellan de två vårdsektorerna, är av sådan betydelse förmedborgarna att ansvaret för denna planering entydigt bör ligga på landstinget.Det är naturligt att planeringen sker i samarbete med de privata vårdgivrna,eftersom dessa svarar för av tandvårdsresurserna i landet. Saraverkanraed de privata vårdgivarna sker i vissa praktiska frågor, såsoraakuttandvård. Utredningen berör också behovet av samverkan kring vårdmål,vårdprogram m.m. Sådan samverkan anser HSN nödvändig för att nå målet "entandvård på lika villkor för hela befolkningen". läns landsting: Hälso- och sjukvårdslagenger landstingen ett totalt ansvar för planeringen av all hälso- och sjukvårdoch anser det därför självklart att detta ansvar också skall gällatandvård. landsting: Det synes styrelsen nödvändigtatt planeringsansvaret ligger där de politiska besluten rörande bland annatresurser och resursstyrning kan ske. Detta bedöms som fömtsättningen för attden övergripande målsättningen om god tandvård åt alla skall kunna realiseras. : Inora vuxentandvårdentar utredningsförslaget upp följande oraråden där föreslås få ettövergripande ansvar i nära saraverkan raed privata vårdgivare: vårdansvar,planeringsansvar, resursansvar, vårdinnehållsansvar. Detta ansvar för avspeglasig i ett samlat agerande från och privattandläkarnas lokalaorganisationer och 1984/85:79 ° 100 börkorama till uttryck i de överenskomraelser som görs inom samverkansorganetsram. : Direktionen ansluter sigtill utredningens förslag att landstingen får ansvaret för att tandvårdsplanerupprättas i samverkan med privattandvården. Planerna bör kunna fungerasom styrinstrument för en raera rättvis fördelning av resurserna. För attdessa resurser, både nuvarande och tUlkoraraande, skall kunna utnyttjas påbästa sätt krävs att en samverkan kommer till stånd mellan folktandvården ochde privatpraktiserande tandläkarna. Direktionen är överens med utredningen om att det ifortsättningen är nödvändigt med en utvidgad samverkan mellan offentlig ochprivat tandvård. : Vi finner det ocksånaturligt att landstingen ges ett planeringsansvar för tandvårdens utvecklingoch organisation och att saraarbete därvid skaU ske med samhällsorgan,organisationer och enskilda vårdgivare. : Utredningensförslag beträffande vårdansvar, planeringsansvar, resursansvar ochvårdinnehållsansvar för synes relativt väl definierade och möjligaför att åta sig. De olika ansvarsformerna kräver dock attlandstinget garanteras tillgång till ett planeringsunderlag med hög kvalitetoch tillräcklig detaljerings-grad. Det bör även betonas att inte alltid i planeringssammanhangkan ses som ett isolerat huvudraannaorarådet. Utredningen har inte berört desärskilda saraverkansforraer mellan olika huvudmannaområden, som är absolutnödvändiga för att bevaka och planera de speciella problem som uppstår närstora grupper av vårdsökande "strömraar" mellan olikahuvudmannaområdens gränser. : Utredningen föreslår attlandstingen får ett övergripande ansvar för att alla sora är bosatta inoralandstingsorarådet erbjuds god tandvård på lika villkor. Landstingen får ocksåen skyldighet att saraverka med andra samhällsorgan och privata vårdgivare.Förvaltningsutskottet delar utredningens raening att det föreligger stortbehov av saraverkan raellan folktandvård och privatpraktiserande tandläkare.Landstingets ansvar för vuxentandvården föreslås innebära ett övergripandevårdansvar, ett planeringsansvar, ett resursansvar och ett vårdinnehållsansvar.Det förefaller riktigt att tar på sig dessa skyldigheter. Det ökarraöjlighetema till ett riktigt resursutnyttjande. Med utredningen är oklar i sina analyser av vilkaskyldigheter sora skall åvila de privata vårdgivarna. Här krävs enligtförvaltningsutskottets mening ett förtydligande för att avsedda effekter skallkunna uppnås. Den part som ges ansvaret raåste också få de raedel sora krävsför atl kunna följa utveckling särat att utvärdera och förändra verksamheten iönskad riktning. 1984/85:79 101 Erfarenheterna från den offentliga tandvården visarvilka möjligheter som finns att genom systematiska insatser nå godatandhälsoresultat. En omfördelning av resurser från traditionell reparativ vårdtill förebyggande vård inom barn- och ungdomstandvården är exempel på detta.Det är viktigt att den efterhand frigjorda tandläkartid som en ökad tandhälsamedför används för sådan tandvård som prioriteras. Risk finns annars för attvårdambitionen höjs på ett sätt som lägger hinder i vägen för en mera rättvisfördelning av tandvården inom befolkningen. Här är det också angeläget attutvecklingen påverkas. läns landsting: uppfattning förefaller det som om allt ansvar och allaskyldigheter åläggs . Övriga vårdgivare tycks ej behöva binda sigtill något av de angivna skyldigheterna. Utredningen förutsätter att saraverkanskall kunna ska helt på frivillighetens väg. finner sigför sin del i de angivna skyldigheterna och ansvaren. En saraverkan raed slagkraftigt innehåll med andravårdgivare utan ansvar eller skyldigheter, får dock anses vara mycketsvårgenomförbar. Med hänsyn till att en stor andel av vuxentandvården meddelasav privata vårdgivare bör direkta styr- och/eller sanktionsraedel ges. har erfarit att utredningenunderhand diskuterat olika modeller som skulle ge landstingen ett raeravgörande inflytande på planeringen och styrning av den totala tandvården. Ensådan modell innebar att administrationen av tandvårdsförsäkringen helt ladespå landstingen. Genom den möjligheten till ekonomisk styrning som härvid skulleerbjudas landstingen skulle totalansvaret för tandvården kunna ges ett merreellt innehåU. En annan modell innebar att tandvårdsplanernaskulle vara styrande för såväl folktandvårdens utbyggnad som etableringen avprivata tandläkare inom ett landstingsområde. Någon av dessa modeller bör kunnavidareutvecklas. beklagar för sin del att utredningen ejvalt att redovisa ett sådant mer innehållsrikt styrmedel i sitt betänkande. Självfalletkan man nå långt i förverkligandet av idéer om en bättre och rättvisaretandvård genom en frivUUg samverkan. Utan väl definierat ansvar för alla parteroch vettiga styrmedel komraer ett sådant förverkligande att ta . Denregionala obalansen komraer att kvarstå . Förändringen av innehållet medsatsning på den förebyggande tandvården kommer ej heller att ges tUlräckUggenomslagskraft. : Beträffande ansvaretför vuxentandvården tillstyrker utskottet utredningsmajoritetens förslag, attvårdansvar och planeringsansvar ålägga landstingen i den omfattning och med denuttydning av begreppen som utredningen anger. Däremot stäUer utskottet sigtveksamt till att landstingen skall åläggas ett "vårdinnehållsansvar",som också skulle innefatta den enskilda tandvårdssektorn. Självfallet börlandstingen åtaga sig att verka för förändringar inom tandvården, som också vadbeträffar kvalitet Prop.1984/85:79 102 ochvårdinnehåll skall svara raot uppställda raål. Utskottet raenar dock att kravetpå de enskilda vårdgivarna att underordna sig ett landsting går för långt.Landstingen bör i stället i konkurrens med de enskilda vårdgivarna ägna sig åtatt utveckla sin egen organisation i detta avseende. Om man lyckas, komraerraetodema utan särskild styrning bli norragivande. Självfallet skall docklandstingens specialistresurser ställas till förfogande, när dessa resurserefterfrågas. : Beträffande landstingensansvarsförhållande för tandvården stöder helt utredningens förslag.Landstingen skall även fortsättningsvis ha ett lagfäst ansvar för barn ochungdorastandvården och ansvaret för vuxentandvården bör för landstingens delinnebära både vårdansvar, planeringsansvar, resursansvar samtvårdinnehållsansvaret. Ansvaret skall ligga på men landstingenskall uppfylla sitt ansvar i samverkan raed privatpraktiserande tandläkare ochandra berörda parter, Västernorrlantklåns landsting: Vårdansvar Vi tillstyrker att landstingen får ett ansvar föratt de som behöver och söker tandvård får sådan. anser i likhet med utredningen atttandvårdsplanen bör omfatta all tandvård inora landstingskoraraunen, dvs. bådefolktandvård och privattandvård. Vi anser däremot inte att, som föreslås iutredningen, med utgångspunkt från de totala tandvårdsresursemai landet skall ange en lägsta och en högsta tandläkartäthet mätt itandläkartiraraar per försäkrad som underlag för landstingens planering.Landstinget måste självt få avgöra tandläkarbehovet i kraft avplaneringsansvaret. Erfarenheter från vår egen planering visar tydligtatt ett landsting med låg tillgång på tandläkartiraraar kan uppnå godeffektivitet på tandvården ora annan förra av underlag används, t.ex.kartläggning av tandsjukdoraars utbredning, vårdprograra etc. Med denna typ av planeringsunderlag kan landstingettillsammans med de privata vårdgivarna bygga upp en tandvårdsorganisation ochbedriva en tandvårdsverksarahet som bUr både effektiv, dvs. inriktad på attuppnå tandhälsoraål, och resurssnål. Vi vill på nytt betona vikten av attsocialstyrelsens frärasta uppgift i planeringsarbetet bör vara att angeövergripande prograraramar och epidemiologiska system som både folktandvårdenoch privattandvården bör tUlärapa. 1984/85:79 103 Vi tillstyrker utredningens förslag ora atllandslingen skall ha elt ansvar för att resurser finns för att fullgöravårdansvaret. Vi vill här framhålla vikten av att tandvårdsplaneninte formulerar resursmål på lång sikt, t.ex. i form av ett antaltandläkartjänster etc. inora exerapelvis en period. Det finns storrisk att sådana mål kommer att leda till en växande tandvårdsorganisation ochinte till en effektiv organisation. Det är viktigt att tandvårdsplanen angertandhälsoraål och anvisar typ av uppföljningsinstrument så att förändringar iresurshänseende mycket snabbt kan vidtagas, dvs. resurser överföras tillangelägnare verksamhet eller eventuellt dras in. Resursansvaret kräver enligt vår åsikt också enmöjlighet för att avgöra besluten i resursfrågan, dvs. beträffandehur många tandläkare som erfordras inom både folktandvården och privatsektorn.Dessa frågor behandlas under avsnittet folktandvårdens utbyggnad, 7.2.1. anser att denna punkt är den viktigastei hela utredningen. Genom en Ukartad utformning av vården med gemensamraabehandUngs-prograra, epideraiologisk basinforraation, kallelsemtiner,revisionsintervaller, behandUngsstatistik etc. för folktandvården ochprivattandvården skapas fömtsättningar för en raålinriktad, resurssnål ocheffektiv tandvård. I bilaga 6 pekar också utredningen just på viktenav att tandvårdsverksamheten bedrivs så att hela befolkningen skall erhålla engod tandhälsa. Verksamheten skall målinriktas och resurser frigöras genomtandhälsovårdsinsatser. Härigenom kan tid överföras till högprioriteradtandvård t.ex. bland vuxna i stället för att användas till oprioriteradekvalitetshöjningar. I bilagan ges exempel på sådana prioriteradeområden, t.ex. ungdomar som lämnar den organiserade barn- ochungdomstandvården. Just västernorrlands-modellen för organiserad tandvård för20-29-åringar tas som exempel på att nya satsningar kan göras även inom områdenmed begränsade tandläkarresurser. I bilagan redogörs också ingående för vikten av attutforma behandlingsprogram inte bara för barntandvården utan också förvuxentandvården. Prograraraen bör följas av både folktandvårdens ochprivattandvårdens personal. Effektraätningar bör koraraa till stånd. Av största betydelse är att tandvårdsverksamhetengenom sin profylaxinriktning skall leda till kortare medelbehandlingstider ochtill revisionsintervaller som anpassas till tandhälsoutvecklingen. I bilaga 6redogörs för en modell för utvecklingsarbete som syftar till enpopulationsinriktad utbyggnad av vuxentandvården i landet i samarbete mellanfolk- och privattandvård. Prop.1984/85:79 104 anser att framtidens tandvård börbyggas upp enligt tankegångarna i utredningens bilaga 6. Vi anser att bilaganegentligen utgör den centrala delen av utredningen. Enligt vår mening anvisarden de vägar som svensk tandvård bör slå in på. Härigenom kan resursersora redan finns inora tandvården tas tillvara och utnyttjas rationellare. Vihar i vårt landsting prövat delar av den planeringsraetodik som beskrivs medsom vi anser goda resultat. Vi tillstyrker att åläggs ettvårdinnehållsansvar för vuxentandvården. : bör ha ettövergripande ansvar för att alla inom landstingsområdet erbjuds god tandvård pålika villkor. Därför bör även ansvaret för upprättande av tandvårdsplaner liggadär ansvaret för dess fastställande ligger, nämligen hos landstingen och desspolitiker. : Den förebyggandetandvården för barn och ungdomar har på ett dramatiskt sätt reducerat detreparativa tandvårdsbehovet. Genora olika effektraätningar koraraer detillärapade metoderna att ytterligare förfinas och ekonomiskt utvärderas. För att kunna genomföra motsvarande förebyggande åtgärderför vuxna bör någon form av organiserad vuxentandvård införas. I saraarbete medde privatpraktiserande tandläkarna komraer försöksverksarahet att starta . : delarutredningens grundsyn ora att det är angeläget att raöjlighetema skapas för enrättvis fördelning av tillgängliga tandvårdsresurser mellan olika regioner ochbefolkningsgrupper. De förslag sora fraraförs i utredningen synes vara välägnade att tjäna detta syfte och tillstyrks därför oreserverat av landstinget.Det betyder att ställer sig bakom tankegångarna om att: "i samråd raed privata vårdgivare får ansvar för att alla inora landstingsområdet erbjuds god tandvård samt att åläggs vårdansvarför patienter som är intagna på landstingens inrättningar och för handikappadesom inte kan få tandvård på vanligt sätt." : Utredningens förslag beträffandevårdansvar, planeringsansvar, resursansvar och vårdinnehållsansvar förlandstinget synes relativt väl definierade och raöjliga för komraunen att åtasig. De ohka ansvarsformema kräver dock att kommunengaranteras tillgång till ett planeringsunderlag med hög kvalitet ochtillräcklig detaljerings-grad. Det bör även betonas att kommunen inte alltid iplaneringssamraanhang kan ses sora ett isolerat huvudmannaområde. Utredningenhar inte berört de särskilda saraverkansforraer mellan olikahuvudmannaoraråden, som är absolut nödvändiga för att bevaka och planera despeciella problem som uppstår när stora gmpper av vårdsökande"strömraar" raellan olika huvudraannaoraråden. Malmökommun: Beträffande förslaget ora huvudraännens planeringsan- Prop.1984/85:79 105 svarför all tandvård föreskrivs skyldighet för huvudraannen att samverka med blandandra privata vårdgivare utan motsvarande skyldighet för dessa att samverka. Ensådan skyldighet att samverka bör föreskrivas med angivande av atthuvudansvaret är kommunaU. Skall en tandvårdsplan utgöra gmnd för utkrävande avett politiskt ansvar för dess genomförande - ora vilket ansvar enighet synesråda - raåste huvudraannen ha det yttersta ansvaret för att ta frara planen.Tandvårdsplanen bör alltså utarbetas av huvudraannen sora raåste få detavgörande inflytandet över planens innehåll. Ur sarahällets synpunkt är saraverkan mellan deoffentliga och privata vårdgivarna om tandvårdens inriktning och bedrivandenödvändig, vilket enligt utredningen bland annat skaU manifesteras ibehandUngsprogram. Programmen skall vara inriktade på befolkningens behov inteindividens. Det är då enligt styrelsens mening naturligt att huvudmannen pågrund av sitt övergripande ansvar för tandvårdsplaneringen tar initiativ tilloch inbjuder till samverkande parter - främst lokala sammanslutningar för tandläkare,tandhygienister, tandsköterskor och tandtekniker samt försäkringskassan- somkan antas ha intresse för samverkan i vården. : Kommunstyrelsen kan i och för sigoch med samma motiv som utredningen instämraa i behovet av samordnad planeringoeh gemensam syn på resursutnyttjande och verksamhetsinriktning. Styrelsen ärockså angelägen att slå vakt om inledd saraverkan mellan folktandvård ochprivattandvård i såväl kort- som långsiktiga frågor. Livslängden hos nu gällande centrala styrinstrumentkan, av utredningen att döma, förväntas bU begränsad. Hur den direkta centralastyrningen därefter skall ske diskuteras inte närraare av utredningen.Planarbetet baseras på frivillighet och är inte kopplat till någotsanktionssystera. Viss tveksamhet måste därför på nuvarande stadium hysas tillförhoppningarna om tandvårdsplanen som något mer precist instrument för såvälcentral som regional styrning. På kort sikt förefaller det också tveksamt omdet tämligen komplicerade frivilliga avtalssystemet skall kunna resultera iplaner av här önskvärd hållfasthet. TiU fullgörande av ansvaret för den totalaplaneringen, innehållet i och inriktningen av tandvården lämnas huvudmännenutan andra verktyg än frivillighet. De styrmedel sora skall finnas under en övergångstiddisponeras av statliga rayndigheter. Av såväl prakiiska som principiella skälanser kommunstyrelsen att planeringsansvaret därför bör avfattas på samma sättför tandvården som för hälso- och sjukvården. I lagen bör inte skrivas in, attplaneringen skall avse av annan vårdgivare meddelad tandvård. Skyldigheten attta hänsyn till sådan får anses Hgga i skyldigheten att i planeringen samverkamed andra intressenter, vilket däremot, liksom i HSL, bör lagfästas. : Försäkringskasseförbundettillstyrker utredningens förslag vad gäller såväl centralaroll som sjukvårds- Prop.1984/85:79 106 huvudraännensövergripande ansvar inom respektive huvudmannaområde. LO: LO delar helt utredningens uppfattning attlandstingen bör ha ett förstärkt ansvar för tandvården, liksom för hälso- ochsjukvården. Detta ger en större garanti för lika vård på Uka viUkor. Dessutomförbättras möjligheterna att styra verksamheten raot förebyggande vård. TCO: TCO tillstyrker utredningens övergripandeförslag om landstingens ansvar vilket fraragår av vad sora inledningsvisanförts. Detta betyder bl.a. att landstingens tandvårdsplaner bör orafatta alltandvård inom landstingskomraunema. Däreraot biträder TCO inte utredningensställningstagande att det skulle räcka att i planen redovisatandläkarsituationen. Självfallet bör saratiiga personalgrupper orafattas avplanen. TCO vill understryka att landstingens arbete medtandvårdsplanerna raåste ske i direkt saraarbete med samtliga fackligaorganisationer och inte enbart raed tandläkarförbundets representanter.Planerna påverkar ju arbetssituationen för all tandvårdspersonal. Tandvårdsplanerna bör enligt TCOs mening direktange vårdmål. Förutom detta är det av central betydelse för att upprätthållavårdens kvaUtet och för att möjliggöra en utveckling av verksamheten attutbildningsbehov och övriga utvecklingsbehov för samtiiga personalkategorierredovisas, liksom behovet av nyrekrytering. Behoven bör redovisas både kort-och långsiktigt. SACOISR: Beträffande vuxentandvården finner /SRatt fäst alltför stor vikt vid landstingens politiska ansvarsbild. Idetta sammanhang har staten ett rainst lika stort ansvar som försäkringsgivareoch garant för tandvårdsförsäkringens ekonomiska innehåll. Det poUtiskaansvaret kan ock skall utkrävas av såväl riks- och landstingspoUtiker. Hälso-och sjukvårdslagens beskrivning av landstingens ansvar bör vara vägledande. : När det gällervuxentandvården delar tandläkarförbundet inte i allt TU 78:s uppfattning.Utredningen synes alltför mycket fästa avseende vid landstingens poUtiskaansvarsbild. Det är i och för sig korrekt att landstingen har ett ansvar atterbjuda en god hälso- och sjukvård åt alla sina invånare. Men minst likaviktigt är det statens ansvar som följer med statens roll som försäkringsgivareoch därmed också som garant för tandvårdsförsäkringens ekonomiska innehåll. Det är tandläkarförbundets uppfattning att deansvarsfrågor inom tandvården, som måste vara juridiskt reglerade, redan ärklart formulerade i gäUande rätt samt att önskat politiskt ansvar kan och skallutkrävas av såväl de rikspolitiskt sora de landstingspoUtiska ansvariga. finner således HSL:s beskrivningav landstingens ansvar mera korrekt. Denna bör därför bli normgivande även förtandvårdens oraråde. : Utredningen tar i detta betänkande 1984/85:79 107 uppden fraratida tandvårdsorganisationen. Förslagen gmndas långtgående på idéenora en populationsinriktad tandvård med en kraftig satsning på tandhälsovård.Detta är en utveckling som helt logiskt bygger på den framgångsrikaorganiserade vården av barn och ungdomar. Vi ställer oss givetvis bakom dessa förslag, som påsikt kan ge befolkningen även i de högre åldersgrupperna en bättre tandhälsa.Klara ansvarsförhållanden när det gäller planering av resurser ochvårdinnehåll är enligt vår uppfattning en förutsättning för att en merapopulationsinriktad tandvård skall kunna genomföras. Utredningens förslag tillorganisation med samverkan mellan offentlig och privat sektor tror vi komraeratt gynna samhället i sin helhet bl.a. genora en bättre resursplanering ochdärmed förhoppningsvis även bättre resursutnyttjande inom helatandvårdssektorn. Barn-och ungdomstandvården (referat) Sociahtyrehen, , ,, , ,, landsting, Krisliandstads länslandsting. , , läns landsting, , läns landsting.Västernorrlands läns lanchting, , länslandsting, , kommun. , LO ochTCO har instämt i TU 78:s förslag. RRV: Ett system med "farailjetandläkare"bör endast accepteras så länge som folktandvårdens egna resurser inte ärutbyggda och då endast i undantagsfall. Folktandvården anvisar vilka tandläkaresom kan komraa i fråga. (tandvårdsförvaltningen):Landstingen bör själva få avgöra hur vårdåläggandet skall uppfyllas - medenbart egna resurser eller med både egna och externa resurser. : Bör genomsaraverkansavtal delvis kunna orabesörjas av privattandvården. landsting: Folktandvården har visatsig effektiv vid organiserandet av denna vård varför någon som helst anledningtill förändring inte finns. Inte heller finns någon anledning att anslutabarnen och ungdomarna till försäkringen.