prop · G803181 · 1984-12-31 00:00:00 — Det bör kunna diskuieras om medel som anslås inomsjukförsäkringen skulle kunna användas för effeklivisering av den medicinskabehandlingen för snabbare rehabiliteringsälgärder och försysselsättningsskapande ålgärder". De statliga försäkringsersättningarna berörs också avSlockholms läns landsting som konstaterar att landstingens salsningar påförebyggande vård i första hand "bör kunna avläsas inle minsl i minskadeulgifter för sjukförsäkringen och anser del därför motiverat atlden allmänna sjukförsäkringen bidrar lill förebyggande insatser"". Elt antal av sjukvårdshuvudmännen framhåller au deslalliga bidragen och ersättningarna inle bör vara specialdestinerade utan audessa bör kunna användas av landstingen med hånsyn lagen lill de lokalaförhållandena. däribland Ösiergöilands läns landsling.beklagar "att del inte varil möjligl atl ge en beskrivning av deekonomiska konsekvenserna av förslagen" i ulredningen. Flera landsling berör utredningens förslag ochkonslaieranden vad gäller de regionalpolitiska och sysselsällningsmässiga effekternaav vårdslrukturförändringarna. Landstingen delar här utredningens uppfatlningatl arbets- 1984/85:181 .30 marknadspolitiska hänsynstaganden inle får förhindra enönskvärd vårdpolitisk ulveckling. och landslingen poängterar atl förändringarinom vårdsektorn måsle beaktas vid fördelning av resurser förarbetsmarknadspolitiken. 6 Förebyggande insatser (kap. 4) HS 90 analyserar del hälsofrämjande och ohälsoförebyggandearbelels nalur. Hälsopolitiska handlingsprogram mot skador och mol hjärt- ochkärlsjukdomar presenieras liksom sektorsöversikler av hälsoproblem relateradetill boendemiljö, arbetslöshet och arbetsmarknadspolitik, arbetsmiljö samtkost- och livsmedelspolitiken - s.k. sektoriella riskperspekiiv. Synpunkleroch krav på utvecklingen av del förebyggande arbelel läggs fram: förslärkitvärsekloriell samverkan nationellt och på regional och lokal nivå. utvecklingav samhällsmedicinska funktioner och enheler, siärka primärvårdens roll ochuppgifier i del förebyggande arbelet, på sikl inrätta enäldrehälsovårdsservice, öka insaiserna för de hälsopolitiska riskgrupperna,införa hälsoriskrelalerade journalsystem m.m. I syfte alt utveckla deltvärsektoriella samarbetet kring hälsofrågorna föreslås all hälso- ochsjukvårdsberedningen (HSB) bör äta sig uppgiften som elt nationellthälsopoliliskl råd i enlighel med . 6.1 Remissinstansernas allmänna synpunkter Flertalet remissinstanser kommenterar de förebyggandefrågorna. Genomgående får HS 90:s analys och allmänna förslag om vikten av atlvidareutveckla del förebyggande arbelet på alla plan eu myckel positivt gensvarhos remissinslanserna. T.ex. anför att en av de främstaförtjänsterna med HS 90-utredningen är dess betonande av den förebyggande deleni hälso- och sjukvärden. Spri ser posilivi på det slöd som HS 90 ger ål delförebyggande arbelel och framhåller alt inga andra ålgärder kan få störrebetydelse för folkhälsan än ell aktivt förebyggande arbele. Svenskakommunförbundel finner atl en omfördelning av resurser från institutionsbaseradvård lill en primärvårdsbaserad förebyggande hälso- och sjukvård ligger hell ilinje med såväl HSL:s som SoL:s intentioner och slöder därför en sådannyorientering. Svenska kommunalarbelareförbundei delar bedömningen att encentral slralegi för framtidens hälso- och sjukvård måsle bli en målmedvetensatsning på en s.k. folkhälsopolitik och förebyggande ålgärder för atl HSL:smål skall kunna förverkligas. Förbundel arbetsterapeuter instämmer iall förvänlade hälsoförbällringar för befolkningen även i framliden lill slordel måste bygga på förebyggande insalser. HCK anför all del är en riklig lankeatl driva en offensiv hälsopolitik och satsa på förebyggande insalser föruisallall resurserna tas så all del inle 1984/85:181 31 drabbar andra områden. Åtskilliga sektorsorgan, såsom sunens planverk, statenslivsmedel.wcrk. bosiadsslyrelsen och redovisar sin positivavilja och sina möjligheter alt medverka i del samlade förebyggande arbelet.Sveriges riksidroilsförbund framhåller atl samhällel kan nå betydandefriskvårds-effekter inom idrottsrörelsens etablerade verksamhet. Genom sinorganisation, sin omfallande verksamhet och sina ledare härden en slorgenomslagskraft när det gäller att förmedla normer och regler, livsstil ochattityder, säger förbundet. Idrottsrörelsen är en stor. men dåligttillvaratagen resurs i etl förebyggande och hälsobefrämjande arbele enligtförbundets uppfattning. Några remissinslanser påpekar att alkohol- ochnarkotikafrägorna inte mera ingående behandlals i HS 90. T.ex. SHSTF saknar enoffensiv inrikining vad avser missbruksproblemaiiken. Missbruket av alkohol ochnarkotika är inte enbari etl psykiatriskt problem ulan berör hela hälso- ochsjukvården. Arbelet mot bruk av droger bör vara en av våra vikligasleförebyggande insatser, framhåller förbundel. alt hell ifrågasätta HS 90:s syn på del förebyggandearbetet anför nägra remissinslanser kritiska synpunkter. RRV anser attulredningen ger utlryck för en alltför slor tilltro till hälso- ochsjukvårdssektorns möjligheter atl påverka och lösa hälsoproblemen. Mångahälsoproblem påverkas av faklorer som dels kräver allmänpolitiska åtgärder(l.ex. belräffande arbetslöshet), dels orsakas av djupgående individuellalivsmönster (l.ex. beträffande hjärt- och kärlsjukdomarna). Landstingensmöjligheter atl påverka sådana faktorer är enligt RRV:s bedömning relativtbegränsade. Möjligheterna att bekämpa l.ex. alkohol- och lobaksmissbruk lordevara större på den cenirala nivån genom användning av allmänpolitiska ochnationella ålgärder. Hälso- och sjukvårdssektorns ansvar i det förebyggandearbelet bör enligt RRV därför yllerligare preciseras. Primärvården börorganiseras så alt inle del förebyggande arbelel lar alltför stor del avkapaciteten hos lillgänglig personal. UHA menar alt HS 90 haren stor tilltro lill den s.k.prevenliva medicinens och del förebyggande arbetets förmåga all ändrabefolkningens sjukdoms-mönster. Enligt UHÅ:s mening är denna förväntan inlerealistisk, främst när del gäller andra samhällssektorers beredvillighet allmedverka i hälsoarbetet och sälla hälso- och sjukvårdspolitiska mål före sinaegna seklorsmål. Svenska epidemiologiska föreningen anser att ulredningensförväntningar generellt är allt för höga på det förebyggande området och attutredningen på flera punkter gör sig till tolk för en överoplimisiisk och lättorealistisk grundsyn på dagens situalion för de preventiva insatserna. Landstingen har i remissvaren givit ett stort utrymme lillkommenlarer om förebyggande verksamheler. Samtliga landsting är starki posiiivatill de allmänna ulgångspunkierna och lill att den förebyggande vården skallprioriteras hälso- och sjukvård. Bl.a. konstaterar landsling atl "'även om vi har en sjukvård med hög medicinsk kvalitéoch 1984/85:181 32 säkerhel är det helt klart att stora folkhälsoproblemålerslår att lösa. Möjlighelerna alt leva ell hälsosamt liv skiftar fortfarandemyckel mellan olika grupper i befolkningen. slöder därförHS 90 helt i tankarna om att en ökad inriktning på förebyggande insalser måsletill i syfte atl nå en ökad folkhälsa"" och läns landslingframhåller att "miljöns och de sociala förhållandenas betydelse föruppkomsten av ohälsa erkännes allt mer. HS 90 belyser de områden som framförallt påverkar möjlighelerna all leva ell hälsosamt liv. Underlagsstudiernaredovisar på ell övertygande säll olika yrkesgruppers och socialgruppersöversjuklighet. delar i alll väsenlligl de riktlinjer som dragésupp i utredningen för att förebygga ohälsa". Att åtgärderna måste inriktas mol riskgrupper tillstyrksoch bl.a. läns landsling framhåller all "i anslulning lillHSL:s mål om en god hälsa för hela befolkningen lar HS 90 upp en diskussion omde hälsopolitiska riskgrupperna. Människor som är utsatta för fler och merfrekventa hälsoproblem än befolkningen i övrigl återfinns bland vissayrkesgrupper, bland arbelslösa, bland ulländska medborgare och i familjer medlåg inkomsl och låg ulbildning. Utredningen lyfter hår fram allvarliga problemsom det är angeläget alt seriösl angripa och söka komma till rätta med. Deltorde kräva ett annal synsätt än som till slora delar är förhärskande. Enoffensiv och uppsökande verksamhel måsle prägla hälso-ochsjukvården"". Beträffande några områden framförs kritiska synpunkler.Bl.a. finner läns landsling det "'något förvånande atthuvudrapporten vare sig under rubriken "hälsoproblem och hälsorisker'eller under rubriken 'förebyggande insalser" med elt enda ord nämnerbrislande fysisk aktivitet som en hälsorisk respeklive motion som enförebyggande åtgärd". Krislianslads läns landsling "upplever det somen brisl alt hälsohem inte berörs i utredningen. Nämnden anser alt det hadevaril värdefullt om hälsohemsverksamheten hade diskuterats i ulredningen somkomplemenl i hälsovärdsarbetei. Etl program för utvärdering av de vetenskapligaeffekterna av sådan verksamhet efterlyses"'. Vidare framhåller några landsling all ideellaorganisationer såsom föreningar och folkrörelsernas roll i del förebyggandearbetet borde behandlats mer utförligt. Elt par landsling eflerlyser en vidareutveckling avmeloder för alt samhällsekonomiskt värdera effekterna av förebyggande insalser. Några landsting berör särskilt den enskildes ställning ochroll i det hälsopolitiska arbelet. läns landsling anför bl.a. atl"samhällels människosyn och människors förväntningar på livet kommer altavspegla sig i kraven pä hälso- och sjukvården. Här är det angelägel att man ibåde den allmänna debatten och det individinriktade arbelel stimulerar denenskilda individen till ett slörre ansvar för sig själv och sitlvälbefinnande." landsling är kritiskt mol alt HSL:s intentioneratl siärka 1984/85:181 33 patientens ställning i vården inte lillräckligi beaklals ide förslag som presenteras i ulredningen. anser därvid attutredningen i för slor utsträckning borisett från att del finns ett inslag avindividuellt beteende som är av betydelse för sjukdomars uppkomst,behandlingsbarhet och förlopp, och anger att, vad man kallar ellhumanistiskt synsätt, inle accepterats "vilkel medför att de psykiska ochsociala sjukdomsorsakerna belraktas på samma sätt som de biologiska dvs. heltuianför individens egen kontroll och ansvar". anger vidare alt "utredningens alltförbegränsade ansals kommer bl.a. lill synes i det faktum att ordel 'patient' intenämns i någon av rapportens över 100 rubriker. Det är mer än elt lustigtkonstaterande eftersom synpunkter på patientens slällning var välutveckladebåde i propositionen till hälso- och sjukvårdslagen och i hälso- ochsjukvårdsutredningen, där del slås fast atl "den enskildes roll bördärför särskilt markeras och vad människan gör eller inte gör för sin hälsaföras fram som en cenlral fråga inom hälsopolitiken". Liknande synpunkter framföres även av länslandsling som särskilt vill "understryka den roll den enskilde individensjälv spelar och kan spela för sin hälsa. Sjukdom eller skada beror ofla pä vadindividen själv gör eller underlåter atl göra. Livsföringen är av slorbetydelse för hälsan. Vi tror därför atl det individinriktade förebyggandearbetet med betoning på informalion om livsföringens betydelse är denvikligasle delen i del förebyggande arbelel." 6.2 Förstärkt tvärsektoriell samverkan HS 90 förordar elt förslärki tvärsektoriellt samarbeiekring hälsofrågorna, nationellt, regionall och lokall, så atl den samladepotentialen i alla samhällssektorers möjligheter all främja goda hälsovillkoroch förebygga ohälsa las lill vara på bästa möjliga sätt. Hälso- ochsjukvårdssektorns uppgifl i delta sammanhang är främsl att ta fram och förmedlakunskaper om ohälsans orsaker och fördelning i befolkningen som underlag förinsatser inom andra samhällsseklorer. Flertalet remissinstanser som kommenterat dettvärsektoriella samarbelel synes ansluta sig lill den syn som HS 90 geltuttryck för. T.ex. SÖ instämmer i ulredningens slarka betoning avtvärsekloriell samverkan mellan statliga verk och departement, syftande tillatt samordna de hälsopolitiska insatserna. TCO framhåller att dentvärsektoriella samverkan som en offensiv hälsopolilik förutsätter ärmyckel bristfällig eller t.o.m. obefintlig. Det är t.ex. myckel svårt atl brylagränserna mellan olika nämnders ansvar i de 3 1984/85. 1984/85:181 34 kommunala och landstingskommimala förvaltningarna. Endasl elt par remissinstanser ger utlryck för en Iveksamhållning till den tvärsektoriella samverkan. Arbelarskyddssiyrelsen anser atlbelänkandel är någol motsägelsefullt när del å ena sidan framhåller att någonändring av ansvarsfördelningen olika hälsopolitiska seklorer emellan inte ärakluell, samlidigt som man framhåller sjukvårdsorganens samordningsfunktionäven på hälsovårdsområdet. Styrelsen är angelägen om atl de olikaseklorsansva-riga insianserna får behålla ell visst mått av autonomi i detgemensamma hälsovårdande arbetet. Sutteiis livsmedelsverk anser attarbetsgruppen inle berört den utveckling som pågår och sominnebär all allt större ansvar läggs på i fråga omlivsmedels- och hälsopolitiken. Åven konsumentfrågorna och hälsoaspekterna vägsin som en väsentlig del vid utformningen av livsmedelspolitiken, vilket förlivsmedelsverkets del torde innebära ett ökal anvsar för konsumentfrågor. I kommentarerna kring handlings- och seklorsprogram liksomi mer allmänna kommentarer ålerkommer landstingen genomgående lill frågor ombehovel av tvärsekloriell samverkan såväl nationellt som regionalt och lokall idet förebyggande arbelet. Bl.a. framhåller läns landsling att"hälsopolitikens förebyggande arbete måste integreras i många samhällsområden.Det handlar om samverkan mellan olika samhällsseklorer. En samverkan sominnebär att initiativ och genomförande kan ligga på skilda delar av samhället.En ökad kommunikation bör eftersträvas för atl överföra den kunskap omhälsoproblemens förekomst, fördelning och ursprung som hälso- och sjukvårdenbesitter. På motsvarande sätt är det angeläget alt personalen inom landstingentillförs erfarenheter från andra delar av samhällslivet". Vad gäller den cenirala samordningen konstaterarÖsiergöilands läns landsling alt "i rapporten konstateras all del inte ärhälso- och sjukvården som ensam har att svara för hälsofrämjande ochförebyggande ålgärder. Olika seklorer av samhället skall genom samverkanåsladkomma ell hälsopolitiskt förändringsarbete och hälso- och sjukvården skallaklivi och målvetet sträva efler atl tillföra kunskaper i denna riklning lillövrig samhällsplanering. delar detla synsätt men vill poängtera attdet kvarstår etl starki behov av att via etl agerande på riksnivå påverka olikadelar av samhällslivet. Möjlighelerna att på lokal nivå påverka t.ex.arbetsmarknads-, pris- eller jordbrukspolitiken är små". Liknande synpunkter framförs även av Slockholms länslandsling som anger atl "huvudansvaret för att påverka andra samhällsorgantill ett hälsopolitiskt agerande måste ligga på nationell nivå". Beträffande samverkan på lokal nivå konstaterarVästmanlands läns landsling att "ett arbete på kommunnivå med samarbetemellan primärvårdens och primärkommunens företrädare där gemensamma konkretiseringarav mål/delmål för angelägna områden och också gemensamma bedömningar 1984/85:181 35 av resursfrågor kan ske är enligt förvaltningsutskottetsuppfatlning en framkomstväg". läns landsling framhåller "all hälso- ochsjukvården ytterligare måste utveckla sitl engagemang i det hälsofrämjande ochsjukdomsförebyggande arbetet är en nalurlig följd av den nya hälso- ochsjukvårdslagen. Övriga samhällssektorers medverkan lill atl förbättra hälsanborde fastslås på likartat säll. då hälso- och sjukvården inte ensaml kanvidta åtgärder för olika hälsopolitiska riskgrupper". 6.3 Nationellt hälsopolitiskt råd I syfte alt siärka det tvärsektoriella samarbetet kringhälsofrågorna på nationell nivå föreslår HS 90 att HSB:s uppgifter ochsammansättning vidgas så att den kan fullgöra rollen som ell nationellthälsopoliliskl råd enligt WHO:s intentioner. Flertalet av de remissinstanser som uttryckligenkommenterat förslagel tillstyrker au det genomförs, l.ex. socialsiyrelsen.Landstingsförbundet, , siatskontorel, SÖ och . De åtta landsting som behandlar frågan tillstyrkerförslagel. låns landsling menar dock atl "erfarenheterna av den nyahälso- och sjukvårdslagen, där landstingens förebyggande ansvar lagfästs, harhitintills inte inneburit några slora förändringar i förebyggande inrikining.Landstinget är tveksam om hälso- och sjukvårdsberedning påetl påtagligt sätl kan påverka de olika centrala myndigheterna i hälsobefrämjandeoch sjukdomsförebyggande inriktning. delar dock ulredningens synall det behövs ell nationellt organ i nägon form som ur hälsopolitiska aspeklerbevakar de olika sektorsorganen - departement, myndigheler etc - för atl minskahälsoriskerna och sprida elt hälsopolitiskl synsätt". "är iveksam till förslagel, somkanske kan leda lill utvecklingen av ett nytl deparlemenl. harredan etl övergripande ansvar på del hälso- och sjukvärdspolitiska området ochdella ansvar bör förslärkas." 6.4 Utbyggnad av samhällsmedicinska enheter HS 90 förordar en fortsatt utveckling och utbyggnad av densamhällsmedicinska funklionen och samhällsmedicinska enheter i landslingen. Prop.1984/85:181 36 samverkan eller samordning mellan den samhällsmedicinskafunklionen och yrkesmedicinen bedöms vara myckel ändamålsenlig. Samtliga remissinslanser som kommenterat dessa förslaguttrycker sig i tillstyrkande termer. T.ex. anför att det ärav särskild betydelse för det lokala förebyggande arbelet att del inrättassamhällsmedicinska enheter i landstingen, men finner det förvånande attutredningen inle pä något ställe har preciserat resurser och kompentenskrav fören sådan verksamhet. anför samma synpunkter. Siaiskoniorei villunderstryka HS 90:s synpunkter pä behovet av att inom disponera ensamlad cenlral samhällsmedicinsk enhet som stöd för primärvården och för regionalsamverkan inom samhällsplaneringen. Arbetarskyddsstyrelsen är tveksam till att deyrkesmedicinska klinikerna skulle bli en del av de samhällsmedicinska enheternainom landstingen. Det vore olyckligl om dess resurser siyrdes över lillhälsoriskanalyser etc. på andra områden. Ett flerlal landsling behandlar den samhällsmedicinskaverksamhelens organisation och uppbyggnad. Huvudmännen instämmer i att det inomlandstingen skall finnas samhällsmedicinska enheter och att dessa tillsammansmed primärvården skal! ha ett huvudansvar för de förebyggande insatserna inomhälso- och sjukvårdsorganisationen. Flera landsting betonar ävenlänssjukvårdens roll och bl.a. läns landsting anför atl""ansvaret för de förebyggande insaiserna bör finnas hos alla grenarav sjukvärden. Inom den slutna akutsjukvården har många förebyggande ålgärderutvecklats, t.ex. diabetesvården, hjärl- och kärlsjukdomarnas förebyggandeelc. Särskilt viktigt är alt den slutna vården tar sitt ansvar för att läramänniskor hur de skall leva för att hindra återfall i sjukdomen". Några landsling berör de samhällsmedicinska enheternasuppbyggnad och bl.a. framhåller läns landsting att det är väsentligt"atl man fastställer vilken typ av experter och vilka kompetenskrav somska ställas på verksamma inom miljö- och samhällsmedicin. De hittillsvarandeerfarenheterna visar också, att det är viktigt att arbetet organiseras påsådant säll all en kreativ och utvecklande miljö kan skapas där någraintresserade och engagerade personer tillsammans får utveckla verksamhelen.Enslaka, i och för sig vä! kompetenta personer, har mindre möjligheter atlfylla de krav som arbetet kommer att ställa". Åven flera andra landsting betonar atl desamhällsmedicinska funktionerna är under uppbyggnad och atl olika former avstöd, samordning och erfarenhetsutbyte krävs. Således framhåller Östergötlandsläns landsting att "de samhällsmedicinska enheterna inom landslingen ärunder utveckling. Inom ett brett spektrum av intressanta arbetsuppgifter kommerde enskilda landstingen att profilera sin verksamhel mot de områden som upplevsmesl Prop.1984/85:181 37 Prioriteringen av arbetsuppgifter kommeriroligen att styras bäde av hälsoeffektresonemang och resursresonemang.Sannolikheten är dä stor att olika landsling väljer alt prioritera påungefärligen likartal sätt, nämligen mot det som uppfattats som de mestangelägna hälsopolitiska ätgräderna. Risken med detta är uppenbar - vissa delarav det samhällsmedicinska arbetet kommer att utvecklas väl parallellt överriket. Andra delar med låg prioritet kommer att förbli dåligt utvecklade. Etl samarbeie mellan två eller flera landsling inom ensjukvårdsregion skulle vara hälsoekonomiski lönsamt i många fall. För detenskilda är det etl klart inlresse all samhällsmedicinsktulvecklingsarbele så snabbt som möjligt omsätts i konkret verksamhel. En utbyggd erfarenhetsöverföring lill landslingen via encentral funktion skulle upplevas som elt slöd för utvecklingsarbetet ochinnebära alt detta effektiviserades sett till rikel som helhet. Vet man atl ellcentralt sammanhållet utvecklingsarbete pågår inom något speciellt område,avvaklar man gärna resultatet av detta och kan ägna resurser åtarbete inom andra delar av samhällsmedicinområdel. anser att detinte är rimligt att sjukvårdshuvudmannen ges etl stort ansvar för alt bygga uppsamhällsmedicinska enheler ulan atl slalen samlidigt ger resurser för enliknande riksövergripande funktion. par ärs erfarenheter av samhällsmedicinsktutvecklingsarbete inom östgölalandstinget har gjort detla behovuppenbart". Ytterligare några landsting påtalar behovel av ettstarkare stöd från den centrala nivån för utvecklingen av detsamhällsmedicinska arbetet i landstingen. 6.5 Hälsopolitiska handlingsprogram, allmänt HS 90 har lagt fram s.k. hälsopolitiska handlingsprogrammol dels skador och dels hjärl- och kärlsjukdomar, som översiktligt ger ettkunskapsunderlag och pekar på åtgärder - lokalt, regionalt och nationellt - föratt genom förebyggande insatser minska dessa hälsoproblems förekomst och konsekvenser.HS 90 förordar atl ges etl ansvar för alt löpande ta fram ochrevidera sådana program för flerlalel större hälsoproblem och att dessaförankras i del föreslagna nalionella . De remissinstanser som kommenterar avsnitten omhälsopolitiska handlingsprogram uttalar sig i regel mycket positivt härom.Landsiingsförbundei anser att denna ansats tillsammans med seklorsprogram (se6.6) är nödvändiga för ett hälsopolitiskt arbete i HSL:s anda.Hjärt-kärlprogrammet är inte bara av stort värde i sig utan anvisar också enmodell för fortsatt 1984/85:181 38 programarbete på andra områden. anserkonkretiseringen med hälsopolitiska program för skador och hjärt-kärlsjukdomarvälgörande, även om anmärkningar kan göras i enskildheter. Spri anser atl de kunskapssammanställningar ochhandlingsprogram som tagits fram är väsentliga och är bra exempel som modellerför landstingens fortsatta arbete pä det hälsopolitiska områdel. Svenskakommunalarbelareförbundei anser att fler sädana program måste utarbetas. De flertal landsling som behandlat hälsopolitiskahandlingsprogram finner det utomordentligt posilivt atl dessa framställts somunderlag för de lokala insatserna och efterlyser ytterligare ulvecklingsarbeleinom detta område. Bl.a. tillstyrker Slockholms och länslandsling att handlingsprogram för atl motverka psykisk ohälsa utarbetas ochGöieborgs kommun anger atl kommunen "torde ha goda förutsättningar alt bliett område där programarbetet mol hjärl- och kärlsjukdomarvidareutvecklas". Beträffande programmen för kost och motion framförs dockav vissa kriliska synpunkter och programmelkännelecknas enligt landstingei av "en övertro på centrala direktiv ochriktlinjer, speciellt i kostfrågor. Samlidigt saknas en diskussion om pedagogikoch helhetssyn. Det vore önskvärl med en ansats som i större ulslräckningkännetecknas av visioner, fantasi, inlevelse och känslor". 6.5.1 Skadeprogrammet, stärkt tillsyn och registrering avolycksfallsskador