prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — särskilt skäl för alt anla all konsumenien Irolsalll önskar få ijänsten ulförd kan vidare vara all näringsidkaren, när ellsådani förhållande som avses i andra stycket uppdagas, redan har ulförtkostnadskrävande moment av tjänsien som är nylta endasl om denna fullföljs.Vid bedömningen måsle givelvis tyngden av de omsländigheler som enligt andrastyckel har föranlett all näringsidkaren är underrättelse-skyldig vägas mollyngden av de särskilda skäl som lalar för alt konsumenten trots alll kan antasvilja få tjänsten utförd. Del är inle någon ivekan om all man här måsle genäringsidkaren ell utrymme för ursäktliga misstag när det gäller atl ikonsumenlens ställe besluta om arbelet bör avbrytas eller fullföljas. Om näringsidkaren enligt förevarande bestämmelse ärskyldig att avbryta etl påbörjat arbete, kan detta medföra extra kostnader förnäringsidkaren. Dessa är konsumenien som regel skyldig all ersätta enligt 388. 1984/85:110 173 försening med uppdragets avslulande som beror på atlnäringsidkaren varil 6 § KtjL skyldig att avbryia arbetet kan i allmänhetinle heller medföra all näringsidkaren skall anses ha gjort sig skyldig lilldröjsmål (se 24 8). Med den ulformning som har gells ål iredje slyckel är detklart atl näringsidkaren och konsumenien pä förhand kan träffa bindande avtalom hur näringsidkaren skall förfara för den händelse del framkommer sådanaoförutsedda förhållanden som avses i andra slyckel och konsumenien inle kananträffas inom rimlig tid. Det torde visserligen höra lill ovanlighelerna attparterna i sill avtal lar in villkor som uttryckligen lar sikle på detta. Avdet sagda får emellerlid anses följa all - i den situation som avses i iredjestyckel - den omständigheten atl parterna har kommit överens om ell högsla priseller alt konsumenien endast har fått en ungefärlig prisuppgift ofta bör kunnaanses utgöra ell särskili skäl för antagande att konsumenten önskar få Uänstenutförd så länge prisel håller sig inom den angivna ramen Ufr 36 S andraslyckel). En förulsättning för della är dock självfallel all del inle är frågaom en siluation där det har visal sig all Uänsten inle är rimlig nytta förkonsumenten ens om prisel skulle stanna på den nivå som konsumenten kunde haräknal med. Bestämmelserna i 68 är i princip lillämpligaäven på Uänster som går ul på förvaring av lösa saker. Vid förvaring tordeförhållandena i prakliken endast mera undanlagsvis vara sådana atlnäringsidkaren kan anses skyldig alt avråda konsumenien från att låta förvara ellföremål på grund av alt förvaringen inle skulle vara till rimlig nytta förkonsumenten. Det kan dock tänkas atl konsumenten vill till förvaring för enlängre lid lämna in elt föremål som enligt fackmässig bedömning är i elt sådåligl skick alt avgiften för förvaringen framsiår som bortkastade pengar. Åven vid förvaring kan del inlräffa att det försl sedanförvaringen har påbörjats visar sig alt prisel för denna kan bli belydligihögre än konsumenien kunde ha räknal med. Del kan l. ex. framkomma att föremålelför förvaringen på grund av någon oförulsebar omsländighel kräver en betydligtmera kostsam vård än vad som är normalt. 1 elt sådani fall är näringsidkarenenligi 68 andra slyckel skyldig all underrätta konsumenien om förhållandel ochbegära hans anvisningar. Del ligger däremol i sakens nalur all bestämmelserna i6 S tredje slyckel knappast har aktualitet vid förvaring. Vid förvaring måstedet praktiskt lagd alllid anses föreligga särskilda skäl för anlagande attkonsumenten önskar all förvaringen skall fortsätta intill dess attnäringsidkaren har kunnal få konlakl med konsumenien och fåll dennesanvisningar. Beslämmelserna bör dock leda lill all näringsidkaren, om det ärmöjligl ulan alt skada konsumenlens inlressen. måsle anses skyldig all lillsvidare avvakta med all vidla särskili kosl-nadskrävande ålgärder. 1984/85:110 174 7§ 7 8 KtJL Harnäringsidkaren åsidosatt vad som åligger honom enligi 68 och finns det starkaskäl all anla atl konsumenien annars hade avslåll från all beslälla tjänsieneller hade avbeslällt denna, har näringsidkaren inle slörre rätt tillersällning än han då skulle ha hafl. Förkoslnader som inle ersätts enligt första styckel har näringsidkaren dock rätllill ersättning i den mån konsumenien annars skulle gynnas på etl oskäliglsäll. (Jfr2 kap. 12 8 andra och Iredje slyckena i ulredningens förslag) Idenna paragraf regleras rällsföljderna av att en näringsidkare har åsidosattsina skyldigheter enligt 6 8 alt avråda konsumenten från att låla utföra entjänst eller all underrälla konsumenten om all en påbörjad Uänsl inle kan ansesvara lill rimlig nytta för konsumenien eller kan bli belydligi dyrare förkonsumenten än denne kunde ha räknal med. Principen är alt konsumenien i ellsådani fall normall inle skall behöva ulge slörre ersällning lillnäringsidkaren än som måsle anias ha blivii fallel, om näringsidkaren hadeuppfyllt sin skyldighet att avråda eller underrätta konsumenten. Desärskilda rättsföljder som anges i paragrafen aktualiserar naluriigtvis fråganom gränsdragningen mellan fall som bör bedömas som ett åsidosättande avnäringsidkarens avrådningsskyldighd och fall som bör bedömas enligt reglerna omfel hos Ijänslen. I princip bör förevarande paragraf lillämpas i sådana falldär en åtgärd avseende ett föremål enligt en fackmässig och objektiv bedömninginte kan anses vara till rimlig nytta för konsumenten hur väl åtgärden änutförs och vilket material som än används. Däremol bör reglerna om fel hosIjänsten lillämpas i sådana fall där en åtgärd avseende ell föremål lypisklsell är lill rimlig nytta för konsumenten men där resultatet i det enskildafallet är behäftat med brister lill följd av det sätt pä vilket åtgärden harulförts eller det malerial som har kommil lill användning. I de fall som skallbedömas enligt felreglerna är det sålunda i princip fråga om brister som kanavhjälpas genom en ny insats av näringsidkaren inom ramen för vad uppdragel hargått ul på, eflersom de är hänförliga lill sället för tjänstens utförande ellertill materialet. Härtill kommer vissa kategorier där gränsfall skulle kunnauppkomma men som enligt uttryckliga bestämmelser skall bedömas enligt reglernaom fel, nämligen fall där ijänslen har ulförts i slrid mot offentligrättsligasäkerhetsföreskrifter e.d. eller där ijänsten till sin lyp är uppenbartotjänlig för sill huvudsakliga ändamål (se 5 S). Delbör vidare nämnas alt 6 och 7 88 inte är tillämpliga i sådana fall där ennäringsidkare lar på sig all ulföra en Ijänsl irots atl han inser attkonsumenien av någol skäl måsle ha ijänslen ulförd till en viss dag och alldella inte kommer atl kunna Ullgodoses av näringsidkaren. I ett sådant fall ärdel i ställd reglerna om dröjsmål på näringsidkarens sida som skall tillämpas. Prop.1984/85:110 175 Försia stycket 7 § kjjl Åsidosätter näringsidkaren sin skyldighel alt avrådakonsumenien från att låta utföra en tjänsl eller att i fall som avses i 6 8andra styckel begära konsumenlens anvisningar, bör konsumenten i principförsättas i samma situalion som om näringsidkaren hade uppfyllt sinaåligganden. Ett antagande får alltså göras mol bakgrund av omständigheterna idet enskilda fallel om hur konsumenien i så fall skulle ha handlal. Finns delvid en sådan bedömning slarka skäl all anla all konsumenien skulle ha avslållfrån att beställa tjänsten eller, i fall som avses i 6 8 andra slyckel, skulleha avbeslällt tjänsten, är näringsidkaren enligt förevarande bestämmelse inteberättigad lill ersättning i vidare mån än som då skulle ha gälll. Om näringsidkaren borde ha avrått från ijänslen redaninnan avtalet kom lill slånd är konsumenien över huvud lagd inte skyldig atlbetala för Uänslen, såvida ej annal följer av paragrafens andra slycke. Däremolkan konsumenien även i ell sådani fall vara skyldig alt belala näringsidkarenför bl. a. en förberedande undersökning av det aktuella föremålet (se 37 8). Omnäringsidkaren redan genom ett telefonsamtal med konsumenten hade fått ellerbort skaffa sig sådana upplysningar om det akluella föremålel som varitUllräckliga för att konstalera all en lilliänkl reparation e.d. inle kundeanses vara lill rimlig nytta för konsumenten, är denne emellertid inte hellerskyldig att betala näringsidkaren för exempelvis ett besök i konsumenlensboslad. Del kan t.ex. vara fråga om en reparalion av en hushållsmaskin e.d.,belräffande vilken näringsidkaren redan på grundval av upplysningar ommaskinens ålder m. m. bori kunna konslalera all en reparalion inle skulle"löna sig". 1 fall som avses i 6 8 andra slyckel är konsumenien, omnäringsidkaren har åsidosall sin skyldighet atl underrätta konsumenten ochbegära dennes anvisningar samt del finns slarka skäl atl anla att konsumenienannars skulle ha avbeslällt Uänslen, enligt försia slycket i förevarandeparagraf inle skyldig all belala mer för Uänsten än som skulle ha gällt vid ensådan avbeslällning. Utgångspunkten är här att näringsidkarens skyldighet allbegära konsumenlens anvisningar inträder sä snart näringsidkaren bör inse allUänsten inte kan anses vara till rimlig nytta för konsumenten eller all priselför tjänsien kan bli belydligi högre än konsumenien kunde ha räknal med. Fråganom hur myckel konsumenien i nu angivet fall skall belala enligi beslämmelsen iförsia slyckel får alliså avgöras utifrån anlagandel all konsumenten vid dentidpunkten hade avbeslällt tjänsien, varvid betalningsskyldigheten skallberäknas med lillämpning av reglerna om ersällning vid avbeställning (se 42och 43 88). Enligt beslämmelsen i försia slycket krävs, för atlkonsumenien med åberopande av denna skall undgå belalningsskyldighel eller fådenna bestämd i enlighel med del sagda, alt det finns starka skäl aiianla alt konsumenien skulle ha avstått från alt beställa Uänsten eller skulleha avbeställt denna, om näringsidkaren hade fullgjort sin avrådnings- eller 1984/85:110 176 samrådsskyldighel.Etl sådani anlagande lorde i allmänhet kunna göras i 7 § KtJL situationer därUänsten objeklivi sell inle kan anses vara lill rimlig nytta för konsumenten,såvida inte näringsidkaren kan visa på särskilda omständigheler som lalar föralt konsumenien likväl skulle ha låtit ulföra eller fullfölja Uänslen. Årsilualionen sådan all näringsidkaren, om en lillämpning av 68 iredje slyckethade aktualiserats, skulle kunna anses ha hafl särskilda skäl för antagande attkonsumenien trots allt velal fä en påbörjad Uänsl fullföljd, är förevarandeparagraf nalurliglvis inle lillämplig. Isammanhanget bör nämnas att bl. a. näringslivsorganisationerna underremissbehandlingen har anselt all en avrådningsskyldighd för näringsidkarenbör begränsas till "uppenbara" fall. Som skäl för detta har främstanförts all en beslämmelse om avrådningsskyldighd inle bör få leda lill attnäringsidkare frestas eller ser sig nödsakade all avråda i överdriven omfallning,någol som yitersl kan vara lill nackdel för konsumenlerna. För all de iförevarande paragraf angivna konsekvenserna av en underlålenhel att avrådaskall inträda torde del emellertid i prakliken krävas all del har förelegalsådana skäl för avrådande all näringsidkarens underlålenhel all avråda knappaslkan te sig som ursäktlig. Med hänsyn härtill finns det inte anledning alt ilaglexlen la in någon begränsning av näringsidkarens avrådningsskyldighd lilluppenbara fall. Enlillämpning av beslämmelsen i försia slycket kan leda lill allkonsumenien på etl oskäligt sätl gynnas på näringsidkarens bekostnad. Genomandra slycket har därför öppnats en möjlighet för näringsidkaren atl ibegränsad ulslräckning erhålla ytterligare ersättning för sina kostnader förijänslen. Kravelpå all del skall vara fråga om ett oskäligl gynnande av konsumenten innebärför det försia att det fordras all konsumenien genom tjänstens utförande ellerfullföljande har tillförts etl värde. Delta kan beslå i alt föremålelsmarknadsvärde eller dess bruksvärde för konsumenien klart har ökats, vilkelnaluriigtvis ingalunda alllid är fallel. Elt äldre föremål, som i och för sighar en andrahandsmarknad, får ofta inle elt nämnvärt ökal marknadsvärde genomreparaiioner e.d. Del är inte heller säkert alt dess bruksvärde för konsumentenökas. eflersom föremålel kan vara i så dåligl skick i övrigt att man måsteräkna med alt del ändå snarl blir oanvändbart. Omkonsumenien kan anses ha blivii lillförd etl verkligl värde ger andra slyckelnäringsidkaren en möjlighel all erhålla ersällning, utöver vad som följer avförsia slyckel. i sådan ulslräckning all konsumenten inle kan anses bli gynnadpå elt oskäligl sätl. Vid reparationsarbeten o.d. torde della i prakliken oftabelyda all konsumenien är skyldig all belala en ersällning som - Ullsammans medvad han evenluelll skall belala enligt försia slyckel - motsvarar den kostnadför reparationen etc. som objektivt Prop.1984/85:110 177 sett skulle kunna anses ha varil lill rimlig nylta förkonsumenien. En 8 § KtJL förulsällning för della är dock givetvis attkonsumenten har tillförts minst elt motsvarande värde. Del nu sagda har lagit sikle pä fall där näringsidkarenredan från början har varil skyldig atl avråda konsumenien från att låla ulföraijänslen eller all söka konlakl med denne och evenluelll all avbryia arbetet pågrund av atl ijänslen inle kunde anses vara till rimlig nylta för konsumenten.Situationen är delvis en annan, om näringsidkaren enbari har åsidosall sinskyldighel all begära konsumenlens anvisningar och evenluelll all avbrytaarbelet därför alt det visat sig alt priset för tjänsien skulle kunna blibetydligt högre än konsumenien kunde ha räknal med. Åven om del måste antas allen underrättelse om prishöjningen skulle ha lett till alt konsumenten hadeavbeslällt Uänslen, har konsumenien i della fall likväl varil beredd att belaladet pris för tjänsten som ursprungligen överenskommits eller som han annarskunde ha räknat med (se specialmotiveringen till 6 8 andra stycket). Det måsledärför ofta anses innebära ell oskäligt gynnande av konsumenten, om han i fallav detta slag inte vore skyldig att utge ersättning lill näringsidkarenåtminstone intill den prisnivån. Detla skulle han ju ha varit skyldig atl göra,om näringsidkaren redan från början hade bestämt sig för atl avstå från allutkräva prishöjningen. Näringsidkaren har enligt beslämmelsen i andra slycketendasl rält lill ersättning för vad som ulgör hans koslnader. Härmed avsessåväl hans kostnader för arbete som hans koslnader för material o.d.Näringsidkaren får däremot inte tillgodoräkna sig någon vinstmarginal på arbeleeller malerial m. m. Förevarande paragraf är tillämplig även påtjänster som avser förvaring av lösa saker (jfr- specialmotiveringen lill 68).Detla torde inte fordra några särskilda kommentarer. Om del när tjänsien utförs framkommer behov avtilläggsarbete som på grund av sitt samband med uppdragel lämpligen bör ulförassamiidigi med detla, skall näringsidkaren undertälla konsumenten och begäradennes anvisningar. Kan konsumenten inte anträffas inom rimlig lid, fårnäringsidkaren utföra tilläggsarbetet 1. om priset fördetta är obetydligt eller om det är lågt i förhållande till priset för denavtalade tjänsten, eller 2. om del finnssärskilda skäl att anla att konsumenten önskar få tilläggsarbetet utfört isamband med uppdragel. Näringsidkaren är skyldig atl ulföra sådani lilläggsarbetesom inle kan uppskjulas ulan fara för allvarlig skada för konsumenien, omkonsumenlens anvisningar inte kan inhämtas eller om konsumenten begär del. I fråga om prisiillägg för tilläggsarbele gäller 388. (Jfr 2 kap. 5 S i utredningens förslag) 12 Riksdagen1984/85. 1984/85:110 178 Vid avtal om arbele på lösa saker eller på fasl egendom o.d. är del inle 8 8 KtJL ovanligt all del under arbelels gång framkommer behovav ytterligare arbete, dvs. arbete som inte omfattas av det ursprungligauppdraget. 1 denna situation aklualiseras flera praktiskt betydelsefulla frågorrörande bl.a. näringsidkarens plikt atl underrätta konsumenien om behovel avsådani Ulläggsarbele saml näringsidkarens räll och skyldighel all utföra detytteriigare arbetet. I avsaknad av lagregler och vägledande domslolspraxis harrättsläget belräffande hilhörande frågor varil ganska oklart (se belänkandel s.209-211, jfr även s. 144-145). 1 viss utsträckning har de dock reglerats istandardavtal med etl omfallande tillämpningsområde. Sålunda finns iMotorbranschens riksförbunds standardavtal -vilkel har tillkommit efter överiäggningar med konsumenlombudsmannen relaiivi uiförliga beslämmelser om lilläggsarbete vid avtal ornfordonsre-paralioner. På grund av de nu berörda frågornas vikl för såvälnäringsidkare som konsumenler har del angelägel all konsumentljänsllagen såsom utredningen med instämmande av remissinslanserna har förordat - innehållervissa generellt giltiga beslämmelser rörande tilläggsarbele. Dessa återfinns iförevarande paragraf. Den kompletteras av en beslämmelse i 38 8 om näringsidkarensrätt lill pristillägg för ulfört Ulläggsarbele. Som kommer atl beröras yllerligare i del följande liggerdet i sakens natur atl tillämpligheten av bestämmelserna i förevarande paragrafi princip blir beroende av vad parterna har avtalat i fråga om omfattningenoch innebörden av del uppdrag som har lämnats åt näringsidkaren. För att beslämmelserna i paragrafen över huvud lagd skallbli akluella krävs atl del när en Uänsl uiförs framkommer behov av ell arbelesom i förhållande till del uppdrag som har lämnals ål näringsidkaren utgör elltilläggsarbete, dvs. ell arbete som inte kan anses vara omfattat av uppdraget. Vad som omfattas av uppdragel besläms av avtalet mellanparierna. Uppdragel kan gå ul på alt näringsidkaren skall vidla endasl vissaspecificerade ålgärder. I så fall är i princip varje arbele vid sidan av dessaall betrakta som ett tilläggsarbete. Uppdraget kan emellertid också gå ut på atl näringsidkaren- ulan atl alla enskilda åtgärder har specificerats - skall åsladkomma ellvissl resultat. Detta kan vara atl få en apparat e.d. att åler fungera försill ändamål, all sätta en bil i sådani skick all den kan beräknas bli godkändvid konlrollbesiktning, atl konsumenien skall få en heltäckande matta eller etlparkettgolv i ett rum eller få sill hus belagl med fasadpuls etc. Har uppdragetbeslämls på delta sätt, får man ulgå från all i princip alla ålgärder som krävsför atl näringsidkaren skall kunna åsladkomma ell 1984/85:110 179 felfritt resulial omfattas av uppdraget och alltså inleakiualiserar en 8 § KiJL lillämpning av förevarande paragraf. En annan sak äratt näringsidkaren i elt sådani fall kan bli skyldig au enligi 6 8 andraslycket begära konsumenlens anvisningar, om det visar sig alt del krävs meromfattande ålgärder än som kunnal fömlses för alt nå del ifrågavaranderesultatet och att prisel därför kan bli betydligt högre än konsumenten kundeha räknat med. Mellan de båda nu berörda yllerlighdsfallen liggernalurliglvis en rad olika säll alt bestämma uppdragels omfattning som fårbetydelse för frågan om etl vissl arbele över huvud lagei är alt betrakta somelt tilläggsarbete eller ej. En icke opraktisk situation är all konsumenienbesläller vissa angivna ålgärder med ell föremål men förklarar atl hanockså önskar all näringsidkaren utför andra arbelen på föremålet vilkanäringsidkaren finner nödvändiga eller lämpliga, evenluellt inom en vissprisram. Dessa arbeten omfattas då av uppdraget och ulgör alliså inte sådanilillläggsarbele som avses med förevarande paragraf. Åven i della fall kanemellertid samrådsskyldigheten enligi 6 8 andra styckel aklualiseras. Isammanhanget bör nämnas att också eu uppdrag som avser endast vissaspecificerade ålgärder i regel lorde vara all uppfatta såsom förenat med såvälen skyldighet som en rättighet för näringsidkaren atl vid behov utföra ävenandra, renl bagalellartade ålgärder med naiuriig anknylning till de beslällda(jfr belänkandel s. 209-210). 1 ullrycket "tilläggsarbete" ligger all detskall vara fråga om etl arbele som skulle ha kunnat omfattas av uppdragel tillnäringsidkaren. Paragrafen lar alliså inle sikle på arbelen som ligger uianförnäringsidkarens yrkesområde. Frågan i vad mån näringsidkaren kan anses skyldigall underrälla konsumenien om all del har framkommit behov av ell sådani arbelefår bedömas enligi den allmänna regeln om näringsidkarens omsorgsplikt (se 48). Utgångspunkten för en lagreglering rörande tilläggsarbelemåsle vara alt del i försia hand skall ankomma på konsumenten atl själv avgöra,om han vill ulvidga dl uppdrag som han har gett ål näringsidkaren. harfastslagits all del i näringsidkarens allmänna omsorgspliki ingår atl vid behovom möjligl samråda med konsumenien om olika frågor som har anknylning lilluppdraget. All det har visal sig föreligga behov av tilläggsarbele är enviklig anledning lill sådani samråd, vare sig näringsidkaren är beredd allutföra tilläggsarbetet eller ej. I det senare fallel kan konsumenten, särskiltom behovel av tilläggsarbete framkommer på ell tidigt stadium, viljaavbeställa tjänsten för all lämna ell mer omfallande uppdrag lill en annannäringsidkare. Som en grundläggande regel gäller därför enligi första styckelatl näringsidkaren, om det när en Uänst uiförs framkommer behov av Ulläggsarbele,är skyldig alt underrälla konsumenten och begära dennes anvisningar. 1 delslora flertalel fall lorde frågor om lilläggsarbden därmed bli fullständigtlösta. Prop.1984/85:110 180 Del är givet all en skyldighel för näringsidkaren altunder ulförandel av 8 § KtJL en ijänsl ta konlakl med konsumenien om elttilläggsarbele - även i fall då näringsidkaren inle är beredd all ulföra della- inle bör gälla belräffande varje sådani arbete ens om del hör lillnäringsidkarens yrkesområde. Delta skulle leda till all reglerna blevoprakliska och belungande för både näringsidkare och konsumenl.Näringsidkarens kontaklskyldighel bör vara begränsad lill fall där enunderrättelse lill konsumenien om behov av ytterligare arbele med fog kan sägasligga inom ramen för den skyldighel all med lillbörlig omsorg la lill varakonsumenlens inlressen som följer av jusl del uppdrag vilkel har lämnats lillnäringsidkaren. för del prakliska livet lämligen naturligbegränsning ligger här i all del enligt försia slyckel skall vara fråga om eltsådant behov av ålgärder som framkommer när Ijänslen utförs. Därmed avsesgivelvis inle all del skall vara fråga om etl ålgärdsbehov som kan upptäckasförst om Uänslen uiförs. Däremol ger beskrivningen en anvisning om all näringsidkareninle skall behöva underrätta konsumenien om elt ålgärdsbehov som även förkonsumenten måsle ha stått klarl när Uänslen beställdes och belräffande vilketkonsumenien därför, genom all uleslula della från uppdragel, måsle anses haintagil ståndpunkten all åtgärderna inle skall utföras i sammanhanget. Här fårdock självfallet göras en reservation för det fall att det när den beslälldatjänsten uiförs visar sig all just utförandel av denna, lill skillnad från vadman kunnal räkna med, verkligen akiualiserar ell behov av alt utföra även deifrågavarande åtgärderna. Som förulsällning för all näringsidkaren skall varaskyldig atl aktualisera spörsmålet om ell Ulläggsarbele med konsumenien gällervidare enligi förevarande beslämmelse all del skall vara fråga om ell arbelesom på grund av sill samband med uppdragel lämpligen bör ulföras samiidigi meddella. Kravel på all del skall vara fråga om ell arbele som harsamband med uppdraget Uänar huvudsakligen lill all från beslämmelsenstillämpningsområde föra bort olika länkbara behov av ålgärder med elt föremål,vilka hell klarl inte har med del avtalade uppdraget atl göra och som deldärför inle rimligen kan anses ingå i näringsidkarens omsorgspliki atlunderrälla konsumenien om när uppdragel uiförs. En bilreparalör som har fåll iuppdrag alt reparera bromsarna på en bil bör normall inle vara skyldig altunderrälla konsumenten om atl bilens molor behöver en genomgång. En målare somhar fåll i uppdrag alt tapetsera etl rum bör inte vara skyldig att underrätta konsumentenom all lägenhdens fönslerbågar behöver målas.