prop · G803222 · 1984-12-31 00:00:00 — Aldersklassiflceringen har inte utsatts för samma kriiiksom exempelvis standardfrågorna. Problemen har emellertid inte varit mindre,Fastighetsägama har inle förstått klassens konstruktion med värdeår grundat pånybyggnadsår och ombyggnadsår. Det har också varil svårt - ibland omöjligt pågrund av överlåtelser - att fa in uppgifter om till- och ombyggnad. Nämndernahar också haft svårigheter atl bedöma vad som är ombyggnad resp reparation ochunderhåll. Om begreppen ny-, till- och ombyggnad skall anknyta tillinkomsttaxeringens definiiion av begreppen med ytterligt svårtillämpliga regleroch vacklande rättspraxis, föreslår en total omarbetning avvärdefaklorn, kanske mer än fldigare relaterad till lånebilden än tillbyggnadens fysiska beskaffenhel, Länssryrdsen i län anför; Kommittén föreslår att husstommens ålder i störreutsträckning än skall beaktas vid bestämmande av byggnadens värdeår.Länsstyrelsen kan konstatera atl såväl när ombyggnadskostnader ligger lill gmndför bestämmande av värdeår som när uppgift om ombyggnadskostnad saknas ochflyttning i ålder sker med hänsyn lill redovisade standard poäng, tartabellvärdet för lite hänsyn flll stommens ålder och skick. Tabellerna bördärför utformas med beaktande härav. I anvisningar bör vidare klart anges närflyttning i värdeår skall ske på gmnd av redovisad standard. Vid bedömning av värdeåret för en byggnad föreslårkommiitén atl fel som kan vidlåda huset, såsom fmkl- och mögelskador, byggfeloch radonpäverkan också skall vägas in. soir: innebär ati markiiadsviirdei påverkas,beaktas genom jusieiing lör säregel förhållande. Fiirskigei avvisas då skälsakniis ali ft ängä nuvarande jusleringsmöjlighe!, 15,6.2.3 Slandard Konimittén anser iiil slandarden vid laxeringen avsniähusenhei även forlsiittningsvis bör beaklas med ulgångspunkl fräu eu"iiidiciebevisiiing". Frågorna i deklaraiiousblanketien omlakmaicrial, golvmaierial, sanitel, köksinredning, badmmsinredning,ivättulrustning, öppen spis och bastu bör utgå eller omai'beias,Klassiflceriiigeu bör i stället ske moi bakgrund av en verbal beskrivning avstandarden. Pöiingsäitiiingen bör ftnnas kvar men endasi ha vägledandebelydelse. Flerlalel remissinslanser insiämmei' i kommillénsuppfaUning att standarden bör beslämmas efler en verbal beskrivning och allulformningen av standardfrågorna i deklarationsblanketten bör omarbelas. Om indiciebevisningen skall behållas vid bedömning avslandard är del nödvändigt, som kommittén ocksä föreslär, alt flera av frågornaulgär eller omarbelas. Del får inte förekomma odeflnierade begrepp som"varmbonad", "enbari duschrum" och"lorkmöjlighel". Kommitténs förslag all klassificera slandardenutifrån en verbal beskrivning fungerade bra vid taxering, I detföreslagna systemet där lokalkännedomen inte finns med torde en sädan ordninginle vara möjlig. All därvid i slällei förlila sig på besiklningar kan inteanses realisliskl. Kommitténs förslag till en återgång med en verbalbeskrivning av småhusens slandard flnner tillfredsställande. Enverbal beskrivning bör dock enligt mening medföra altfasiighelsågaren för denna bedömnings skull måsle lämna en standardbeskrivningav sin faslighel även i de delar som inte omfattas av vissa myndighetersfaktainsamling enligt avsnittet 5.3,3, Det kan i detla sammanhang ifrågasättashur sådana uppgifler skall komma den granskande myndigheten tillhanda ulanfaslighelsdeklaration från fastighetsägaren. i län anför; Kommittén ultalar atl siandardklassificeringen skall skemol bakgmnd av en verbal beskrivning, Poängsällningen bör flnnas kvar menendasl ha vägledande belydelse. förordar en sådan lösning, framhålla att det fordras en mera varierad och heltäckande beskrivning avolika fall än den som fanns vid 1975 ärs allmänna faslighelsiaxering. har tidigare ifrågasatt del lämpliga i attanvända ett renodlat poängberäkningssystem för atl bestämma slandardklassen.Länsstyrelsen förordade i remissvaret till Faslighetstaxering 81 bådepoängberäkning Prop.1984/85:222 224 och verbal beskrivning som vid taxering. Denverbala beskrivningen föreslogs dä som hjälpmedel för kontroll avpoängberäkningsmeio-dcn. vilkel även flirefaller vara det raiionellasieföriäi'andei. Länssiyrelsen instämmer i kommitténs uppfattning au ulformningenav siandard-frägorna efler ulvärdering bör oniiirbcias. Länsrätten i anför: Beiräffande siandardklassiflceringcn av byggnad finnerkommittén au den nuvarande ordningen bör kvarstå, sedan vissa kritiseradefrågor utgått eller omarbciais. Kommillén finner vidare atl del viisentligafelet 1981 varil atl poängen ensamma styrt bestämmandet av siandardklass. Omman vid besiktning flnner all poiingsäiiningen visserligen är riklig men inleleder till korreki siandardklass för byggnaden bör man cj hindras alt frångåpoängsiiitningen och därvid åierföra sig till en verbal beskrivning av slandardenpå säll som skedde vid allmänna fastighetstaxering. Länsrättentilläler sig frågan vad kommillén i exemplet avser med ordel korreki förSlandardklassen, om inle detta manifesteras i summa indikerade slandardpoäng?En verbal beskrivning ger alltför lätl utrymme för godtycke. En melod med välvalda standardpoäng rymmer sjiilvfallel ej heller den absoluta sanningen ombyggnadens värde men della beror av problemställningens svårlösta natur. Dennuvarande ordningen har uppenbariigen den fördelen all den med sin matematiskauppbyggand är väsentligl mera lättsmält för fastighetsägaren. Det finns inga starkt vägande skäl till att låta skattenpå ett egel småhus bli beroende av om kökel har frysskåp och träluckor, ombadrummet har bidé och färgat kakel, om det finns bastu, om utcplatsen haröppen spis och bassäng m.fl. ofta rent löjeväckande s.k. värdefaktorer, somalltefter modets växlingar förekommit i fastighetstaxeringarnas blanketter.Sådana oväsentliga detaljer har ofta letl lill atl praktiskt taget likvärdigahus i samma område beskattats olika. Utrustning, ytskikt och liknande detaljer är visserligeninfogade i fastigheten, men måste på gmnd av deras begränsade livslängd ochofta obefintliga andrahandsvärde betraktas som prival konsumlion, jämförbar medmöbler och annat personligt lösöre. Det är inle ovanligi alt en ny ägare tillett småhus kasserar inredningar, fyller igen simbassänger osv, utan hänsyn tillall husets tidigare ägare betalat myckel pengar för att skaffa dem. Vidnyproduktion är det av liknande anledning vanligt att fastighetsägarens tillvalav utrustning och ytskikt utöver grundstandarden ofta ligger utanför denordinarie kalkylen och t, ex, lämnas utan avseende vid bedömningen avprodukflonskostnaden i samband med ansökan om statligt bostadslån. Enligt kommitténs mening finns anledning all överväga ominle marknaden för mindre hyreshusenheter genom del stora antaletförsäljningar fäll en för stor genomslagskraft vid värderingen av de storabostadshyreshusen. En möjlighel att råda bot på ett sådant förhållande ansesvara att Prop.1984/85:222 225 Ulforma H-tiibellerna sä att de för stora olijeki isamlligii labeller ger samma laxeriiigsvärdeii eller i van fali inie likasiOi'a procenluella skillnader sorn för de sni:i objeklen. En iiniuin iindringsom kan ifrägiisäitas ar om inte de hyi-eshusenheier s(>m iill sui alliaslörsia del besläi' av lokalei' böi taxeras efler en siirskild H-tabelt. Kaniinarrätlcii i Göleborg anför; Kammarriiilen har prövai cll inie ringa iiiual mäl somgälll hyreshus. Kammmarriitlen har gjort den eriärenhcteii att mängahyieshuscnhetcr blivit fiir högl laxererade. Deua giillei ftamför alli storahyreshus som innehäliei huvudsakligen lokaler. .Anledningen till överiaxeringenlorde i försia hand vara att H-labcllema är anpassade lill smä hyreshus medbosläder. Kamman-aiten anser därför all H-labellerna bör fä en ulformning somtar hänsyn lill husens slorlek och beaklar skillnaden mellan hyreshus medlägenheler och hyreshus med lokaler. De fel som berolt pä labellernas konsimklion haracceniuerals av all värderingshyror anvisals utan all del funnits någonegentlig analys av hyresmarknaden för lokaler. Vidare har i ston sell sammahyror använls för ell hell län trols att hyresmarknaden för lokaler varil heltolika i olika delar av länet. Fel har ocksä uppkommil på del sättet attanvisningshyrorna i några län avsell kvadratmeter primär burksarea som inlekan fastställas för andra hyreshus än de som huvudsakligen består av bostäder. Systemet för taxering av hyreshus bör underkastas en nyoch noggrann granskning. Länssiyrelsen i län anför; Kommittén föreslär att del vid taxering av hyreshusenheterinförs olika labeller för taxering av bostäder och lokaler. ärpositiv till detta förslag. Vid allmänna fastighetstaxering kom mindrehyreshus med tre till fyra lägenheter att erhålla förhållandevis låga värdenjämfört med molsvarande småhus med en till två lägenheter. H-tabellerna bördärför ändras så alt denna omotiverade skillnad undanröjs. har del visal sig att bundenheten tillproduktionskostnadsmetoden särskilt för äldre industribyggnader med begränsadeanvändningsmöjligheter inte varit problemfri. 1 framtiden bör därför övervägasatt ge en större möjlighet att vid värderingen välja den värderingsmetod somger den säkraste uppskattningen av marknadsvärdet. Kammarrätten i Göleborg anför: Även beiräffande industrienheter har kammarrätten denuppfattningen att en betydande feltaxering skett. Detta gäller särskilt demycket stora industribyggnaderna som visserligen inte kan anses"skräddarsydda" men som har så stora likheter med en"skräddarsydd" industribyggnad att en värdering enligtavkastningsmetoden inte ger ett rättvisande resultat. Prop.1984/85:222 226 Kammarriiiteii h;ir emelleriid inie lillriickligei'farenhet för att med säkerhet kunuii ange vilka iindringar som bcir \'idiasi i'egelsysieinel. En lösning som kau iiiiikas är an ulgä frän olikahyresnivåer beroende pä lokalernas storlek. Viirderingsreglerna bör ses över. Länssiyrelsen i anibi': Som kommittén ocksä iioiei'al fiar liinsslyrelsen funnilde nya värderingsreglerna, särskili avkasiningsmelodcn, goda. Talrikabesiklningar av indusuiftisiighcier i sambaud med besvärsarbeiei hai' dockvisat au ålskilliga indusirifasligheier blivil i hög grad felvärderade irotsall väidefakto-rerna varit korrekta. Taxeringen av industrifastigheter kräverdock enligi länsstyi-clsens mening kännedom um objekici ocb/eller ativiirdefakiom standard omarbelas. förulsäller allvärderingsmodellema för iuduslrifasiighel ses över inför avslämningen. i liin anför; Vad gäller värdering av industrifastigheter villlänsstyrelsen framhålla alt vid laxering av lagerbyggnader del visa! sig varaotillräckligt med standardklasser. Skillnaderna i labellerna övervärderingshyror har blivil alllför stor mellan enkel och normal slandard samtnormal och högklassig slandard. anser därför att det i vart fallbör flnnas fem standardklasser vid bestämmande av värderingshyra förlagerbyggnader, Samfundel för faslighelsvärdering anför: Emellertid vill Samfundet peka på behovel av enutvärdering av hur de nya värderingsreglema för industrienheler utlällil.Taxeringsnivän synes visseriigen generellt sett ha blivit lillfredsställande.Del bör dock utredas hur ulfallet blivit för olika typer avindustrifastigheter, Samfundel har exempelvis erfarii alt enklaindustribyggnader tenderat atl bli för högl taxerade. Detta torde bl a bero påall anlalet standardklasser för lagerlokaler varit för få. Kommiitén påpekar all fömtsätiningarna att beslämmamarknadsvärden för lantbmksenheterna förbättrats då lanlbruksnämnderna numeraulövar en eftektiv priskontroll. Målsättningen för värdering av ochbetesmark bör vara att den skall överensstämma så mycket som möjligl med denvärdering som lantbmksnämnderna gör i sin priskontrollerande verksamhet, LänssO'rdsen i anför: Värdering av den produktiva marken på lantbmk kräverenligl uppfattning sådan specialistkompetens som rimligtvisinte kommer att finnas hos den granskande myndigheten. Kommitténs förslag attvärderingen bör ske utifrån den av lantbmksnämndema vedertagna klassificeringenfinner positivi och bör utredas vidare. Prop.1984/85:222 227 Viirdei'ing av lantbruksfiisligheier loiesläs ske efter islon sell siimma principer scmu iidigai'e.Mrdsäiuiingeu bci]'an' Styrelsen ansluier sig lill kommitténs iaiikegång;tr, samiidigi peka pä au vissa problem kan uppkomma vid viirdering avbostadshus på lanlbruksfasligheler. Genom omräkniiigar mellan tväavståmningslillfällcn kan värdena av bosladshus pä lanlbruksenhelerna komma altulvecklas pä ett annal säii än för småhus i allmiinhel. 1 del lillämpade värderingsföriäi-andei med beräkning avde olika delvärdena var för sig, ligger en risk all summan av delarna blir högi"eän värdet av fasiigheien skulle bli om den värderades som helhet. Vidframtagningen av värderingsgmnderna för lanlbruksverkels värderingsmodell ingåren viss kontroll alt delvärdenas summa inte översiiger helhelsvärdei. För atldella värde inle skall överskridas har i lantbruksnämndernas modell bland annalvärdel av bostadshus måst reduceras nägol i förhållande till marknadsvärdet påmotsvarande småhus på annan faslighet. Det innebär atl värderingen avbostadshus på lantbruksfaslighei bör ske med hänsyn lill all de utgör del i enrörelse, där fastigheten har en dominerande belydelse. Värdel av bostadshus pålantbruksenhet påverkas därför inte av speciell belägenhet som närhet till sjöeller strand saml lomtsiorlek så som fallel är med småhus på annan faslighel. Styrelsen anser att problem av denna typ måsle beaktas vidutformningen av värderingsförfarandei vid fastighetstaxering. Lanlhruksstyrelsen anför vidare: Brister i värderingsmetodiken kan däremoi avhjälpas endasti samband med avstiimning. Som redan omnämnts innebär de riktlinjer som gällerför prisprövning enligt jordforvärvslagen, och som också i övrigt gälier vidfaslighelsvärdering inom lanlbmksverkel, att värdel av jordbruksfaslighel skallbeslämmas främst med hänsyn till fastighetens avkaslning. Detta medför atl värdenivän för jordbruksfastigheter äravkaslningsan-knulen. Jordförvärvslagens regler begränsar också köparkretsensstoriek och påverkar värdenivån så att någon, i sirikt teoretisk bemärkelsedefinierad marknadsvärdenivå för jordbmksfastigheler knappasl kan särskiljas. Enligl styrelsens mening medför inte dessa förhällandenatl den grundläggande ulformningen av de värderingsmodeller som lillämpas vid1981 års AFT behöver ändras. Styrelsen anser därför all nuvarande värderingsmetoderför lantbmk i princip kan behållas tills vidare. Den definition av ägoslagsindelning som låg till gmnd för1981 års allmänna fastighetstaxering följer den standard förägoslagsklassificering av mark för jordbmk och skogsbmk, som fastställts av SCB(MIS 1981; 4). Det är för användningen av FTR för skilda ändamål därför viktigtatt denna ägoslagsindelning med deflnitioner inte ändras och atttillämpningsanvisningar och dyl anknyter till denna standard. Prop.1984/85:222 228 För lanlbruksenhelerna mäsie man övergå till en sysiem medavkaslningsvärdering. Beii'iifliinde de föruisiiliningar som giiller förlaxeringen ;iv lanlbruksenhelerna och siim gcir ali man bör övei"gä lillavkasiningsviirdc-ring vill Förbundel framhålla ftiljiinde. Marknaden fbr jordbruksfasligheler skiljer sig igrundläggande avseenden frän vad som giiller för andiii slag av fasligheler.Sålunda är tillgängen p. "i jordbiuks- och skogsmark en gäng fcir allagiven. Ökad eflerfrågan kan föranleda högre priser pä miirken, men ej - säsomi. ex, ifråga om småhus eller hyreshus - en ökad produklion av den eficriVågadenyiiigheien och en därav följande siabilisering a\' prisnivån. Även siarktstegrade priser föranleder endasi marginella ökningar av utbudet av jord ochskog. För de flesla lantbrukare är det av mänga skäl ej realisliskl atl säljaförelaget för all övergå lill annan verksamhel, även om fasiighelsprisernaskulle bli myckel höga. En myckel ringa del av jorden och skogen i Sverigeomsattes på den öppna marknaden, enligl uppgifl åriigen endasl avmarken. Den enskilt ägda jorden och skogen byier till alldeles övervägandedelen ej ägare genom försäljning på öppna marknaden, ulan genom arv och gåvaeller försäljning inom familjen. Av den ringa del som omsattes på allmännamarknaden utgöres en slor del av tUlskotisförvärv av mark för sammanläggningmed andra bmkningsenheter. Marginella efiekler gör, all köpama i sädana fallkan betala myckel höga priser. Vid faslighelstaxeringen är däremot fråga om attåsatta taxeringsvärden för befinfliga brukningsenheler. Förvärv av skogsmarkpå öppna marknaden har ofta närmast karaktären av köp av roiposter med däravföljande orealistiskt höga priser utan förankring i de förhållanden, som måstevara bestämmande för ett uthålligt skogsbmk på bmkningsenheter -taxeringsenheter i allmänhet. Liknande synpunkter gäller för förvärv genomfastighetsreglering. Speciella skatteregler och marginella effekter har gjort,att man här kunnal betala priser som är orealistiskt höga för uthålligtskogsbmk på hela bmkningsenheter. Av fasflghetstaxeringsutrednings betänkande, SÖU1973:4, tabell 3, sid 418, framgår, att i landets sammanlagi 24 län hade såltsendast 79 jordbruksfastigheter med en åkerareal av 31 ha och däröver. Av jordbmksfastighelermed över IOO ha åker hade endast 7 st försålts. Av de på marknaden omsatta,bebyggda fastighelema med en areal understigande 31 ha åker tordeförhållandevis mycket stor del av köpeskillingen kunna hänföras till påfastigheten befinllig bostadsbyggnad med flllhörande tomt. Av de försåldafastigheterna med en åkerareal större än 31 ha torde få fastigheter ha varitobebyggda - vilket ju är en fömtsättning för att man skall kunna få fram ettmarknadsvärde på obebyggd . Bland de mindre fastigheterna torde däremoioftare förekomma att jorden och skogen avstyckas i samband med försäljningenför att såsom med höga priser betald tillskottsmark läggas till andra,bestående driftsenheter. Ovannämnda förhållanden gäller även för dagensfastighetsmarknad. Även på efterfrågesidan företer marknaden förjordbruksfastigheter mycket speciella drag. Som köpare uppträder kommuner,landsting och staten, kyrkan, stiftelser, aktiebolag och andra juridiskapersoner, som ifråga om de ekonomiska fömtsättningama och beskattningenkonkurterar Prop.1984/85: 222 229 om och innehar jord och skog på lieli andra och vidafördelaktigare villkor im vad som gäller för lanibmkarc i allmiinhel.Dessa kaiegorier kan därföi' beiala belydligl högre priser iin vanligalambrukare. "im dessa förvärv' absolu! seii skulle haförhällandevis ringa om.faniiing, har de en avgcirande belydelse förprisbildningen pii den myckel speciella marknad som dei hiii' är fräga om. Detär i. ex. uppenbari. alt eu bortibi! av de tillsubvenlioneiad riinia som Domäiiverkei under senare är disponerai för inköp avskogsmark skulle ha medfört en avsevärt lägre oeh, med hiinsyn tillskogsbrukets lönsamhel. rimligare prisnivå för skogsmarken. annal speciellt problem erbjuder del allmännasivångsförvärv och förvärv av jordbruksfasligheler under hol om iväng. Genomdessa förvärv av mark som pä olika säu avses exploateras, elableras cn iförhållande till jordbiuksfasligheier i allmänhel konsilai hög prisnivå, somyllerligare snedvrides genom alt säljarna tvingas anskaffaersällningsfasligheier för alt fä uppskov med realisaiionsvinsibeskatiningen. Jordbruksfastigheterna - lantbruksenheterna - ärsinsemellan mycket olika lill sina egenskaper. Ingen taxeringsenhet är denandra lik. Skillnaderna i egenskaper är ej blott myckel stora utan hänför sigäven i hög grad till egenskaper och kombinationer av egenskaper som är svåraatl syslemaliskl kvanlifiera, såsom t, ex, jordarter, arrondering, storlek,förekomsten av bmkningshinder. klimat, läge, bebyggelse m.m. Lantbmksenheiernaskiljer sig härpå ett avgörande sätt frän t.ex. småhusen, där varialionerna ärmycket mindre och där del är lättare att systematiskt beräkna hur olikaegenskaper påverkar värdet. Sammanfattningsvis kan konstaleras, att den principielllrikliga tanken om en marknadsvärdering på grundval av köpeskillingsstaiislikinte gått att tillämpa i praktiken vid taxeringen av lantbruksenheter. Faktiskt förhåller det sig så, alt det inom varjevärdeområde för taxering av jordbruksfastigheter endast i undantagsfallförelegal försäljningar på öppna marknaden av fastigheter, som lill sinaegenskaper och beiräffande värderingssituationen i övrigt liknat detaxeringsenheter som varit föremål för taxering, TUlgången på relevantjämförelsematerial för en marknadsvärdering av lantbruksenheter har varit hellolillräcklig. Beiräffande någol större egendomar har nästan aldrig funnils någonjämförbar försäljning. Konsekvensen av atl förutsättningarna för enmarknadsvärdering av lantbmksenheter skiljer sig pä ell avgörande sätt från vadsom gäller för andra slag av fastigheter måste bli, alt laxeringen avlantbruksenheier bör baseras på ett avkastningsvärde i stället för etl påköpeskillingsstaiislik gmndat marknadsvärde, Åsätlande av ett avkastningsvärdebör ej innebära några större värderingstekniska problem jämförl med nuvarandesystem, Meloder för avkastningsvärdering kommer redan till användning vidprövning av förvärvstillständ enligt Jordförvärvslagen, En avkastningsvärderingbör ej hindra, att man vid värderingen även använder sig av köpeskillingsstatistik,i den mån relevant sådan verkligen finnes lillgängl: Statistiken över släktförvärvkan därvid komma till användning. l-killingar,som betalas vid släktförväven står normalt i överensstämmelse med denförväntade långsiktiga avkastningen och avser vanligen förvärv av helataxeringsenheter, Prop.1984/85:222 230 Skälen för an övei gä iill en avkastiiingsvärdering förlanlbruksenheter iir sä myckel starkare som dei för lanibruksenhelerna iillskillnad nioi andra fastighe!skategorier numerii gälier prisreglering bäde fcirnyiijanderiins-uppliilelser och köpeskiiiiiigar. Dessa ganskii nyligengenomförda ändringar i joidlbrvärvs- och aneiidelagsiiftningen liar heltuiidanrciji förulsiiil-ningama för au förankra fasUgheistaxeringeii avlanibnjksenlieier i prisbildningen på cn fuiigciaude fasiighclsniarknad, Säi'skili Oi-inilig ler sig den nu lilliimpademarknadsviirdciiugeii i vad awser Hiarrcnderadc fasligheier. Det numeraförstärkta besitiiiingsskyddet för jordbmksarrendaiorer innebär, au del iprakliken oflasl blir omöjligl föi' fastigheisägaren au övergå från en mindreränlabel - prisreglerad -utaiTendering lill en me,''a lönsam drifi i egen regi.För laxeringsenheleinas värde medför detta, all icke utarrenderade fasligheler,där en ny ägare har handlingsfrihel att anordna driften på rationcllasl möjligasätl. har cU högre marknadsvärde än utarrenderade egendomar. Del bildas ettslags marknad för icke uiarrenderade jordbmk och en annan för uiarrendeiadejordbruk. En övergång lill etl på objektiva gmnder beräknaiavkastningsvärde är nödvändig inte bara med hänsyn lill möjligheterna altåsätla ett med hänsyn till de skattskyldiga rimligl och riktigl taxeringsvärdeulan även med hänsyn till del förtroende förlag och rätt som måste råda i ellrättssamhälle. Det är olämpligt atl försöka uppehålla en fiktion av alltaxeringsvärdet för lantbruksenheter och däri ingående delvärden gmndas på entillförlitlig köpeskillingsstaiislik trols att det i verkligheten inle alls ärså. Avkastningsvärdering torde vara lättare att genomföra än marknadsvärdering.För prisprövning vid förvärvslillstånd och i andra sammanhang tillämpas redanmetoder för avkaslningsvärdering av jord och skog. Ett ökat hänsynstagande till avkastningsförmågan innebär ioch för sig inle att man binder sig för nägon viss nivå för taxeringsvärdet.Resultatet av värderingen styrs av vilka förutsättningar i form av räntefot m.m. som lägges till grund för värderingen. Den eftersträvade värdenivån måstedärför preciseras. Enligt Jordägareförbunds uppfattning bör taxeringsvärdetgrundas på en värdenivå, som gör att överskollel vid ett lånsikiigt, ralionelltJord- och skogsbruk inom familjeföretagets ram efler skälig ersättning förerforderligt arbele medger en skälig förräntning av fasligheiens värde ocherforderlig likvidttei.