prop · G803203 · 1984-12-31 00:00:00 — med redogörelse för enöversyn av terrängkörningslagstiftningen; Regeringenbereder tillfälle alt ta del av vad som har tagits upp i bifogadeutdrag av regeringsprotokoll. 1 1984/85. 1984/85:203 2 , ordförande, och statsråden , , ,, , , , R. Carisson, . Skrivelsemed redogörelse för en översyn av terrängkörningslagstiftningen Terrängkörningslagen(1975:1313) trädde i kraft (prop. 1975/76:67, JoU28, rskr130). Lagen innehåller bl. a. ett generelh förbud mol körning i terräng medterrängfordon och motorfordon på barmark saml på snötäckt skogsmark med plant-eller ungskog om det inte är uppenbart att körningen kan ske utan risk förskada på skogen. Inom vissa Qällområden som bestäms av regeringen gäller ävengenerellt förbud mot terrängkörning på all snötäckt mark. Terrängkörning iövrigt är avsedd att regleras med selektiva förbud som meddelas avlänsstyrelsen. Regeringenhar i lerrängkörningsförordningen (1978:594) utfärdat föreskrifter om bl. a.undantag från lertängkörningslagen och angivit tolv fjällområden inom vilkaförbud mol körning i terräng råder. Trafikreglernaför den körning i terräng som är tillålen finns i lertänglra-fikkungörelsen(1972:594), där också de tekniska kraven på lertängfordon anges. Vidare finnsbestämmelser om kommunens möjligheler alt meddela lokala föreskrifter om trafiki tertäng. Sådana föreskrifter får bl. a. avse förbud mol trafik med fordon avvisst slag samt färdhaslighei. Riksdagenhar i skrivelse (rskr 1981/82:75) fill regeringen anmältbeslutet att som sin mening ge lill känna vad jordbruksutskottet (JoU 1981/82:15) anfört med anledning av motionerna 1980/81: 782 och 1981/82:1772. Ibetänkandet framhöll jordbruksutskottet bl. a. aU en samlad översyn av gjordaerfarenheter under de nära som terrängkörningslagen varil gällandeframstod som motiverad. En sådan översyn borde bl. a. innefatta en undersökningav behovet av ylteriigare begränsningar av snöskotertrafiken lill skydd försåväl allmänna som enskilda intressen. Medanledning av beslut uppdrog regeringen Skr.1984/85:203 3 åtstatens naturvårdsverk all företa den översyn av erfarenheterna av terrängkörningslagensom funnit motiverad. skulle vid översynen, eftersamråd med irafiksäkerhetsverkel, beakta vad trafikutskottet anfört omsnöskotrar i sitt betänkande (/82: 3) om trafiksäkerhet ochtrafikföreskrifter m, m. har till regeringen i en skrivelse med bifogadPM av redovisat uppdraget rörande översyn av lertängkörningslagen.Naturvårdsverkets skrivelse och en sammanfattning av promemorian bör fogas tillprotokollet i detla ärende som bilaga 1. Redovisningen har remissbehandlats. Enförteckning över remissinstanserna och en sammanställning av yttrandena börfogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 2. Jagföreslår all regeringen nu för redovisar den gjorda översynen ochdärav föranledda ställningstaganden. Jaghar i detla ärende samrått med chefen för . Enligtlertängkörningslagen råder förbud mol körning i terräng med lertängfordon ochmotorfordon på barmark saml på snötäckt skogsmark med plant- eller ungskog, omdel inte är uppenbart au körningen kan ske utan risk för skada på skogen.Vidare är lertängkörning förbjuden inom tolv störte fjällområden. Med stöd av lertängkörningslagenhar också flera länsstyrelser begränsat eller förbjudit terrängkörning inomvissa andra områden. Körning i tertäng på snötäckt mark är i övrigt tillåtenmed de begränsningar som följer av bl. a. beslämmelser om straffför lagande av olovlig väg. I min föredragning ianslutning lill förslaget om nu gällande lerrängkör-ningslagstiflning log jagupp frågan om all införa ell generellt förbud mot lertängkörning i hela landet.Jag uttalade därvid sammanfattningsvis (prop. 1975/76:67 s.33) alt jag anslötmig lill uppfattningen att del behövs en effektiv rättslig reglering för attkomma lill rätta med ölägenheterna av terrängkörning men att det inte ärnödvändigt all införa ett generellt förbud mot sådan körning. 1 ställetförordade jag i huvudsaklig överensstämmelse med naturvårdsverkels förslag altett generellt förbud för hela landet infördes mol barmarkskörning och attgenerella förbud också infördes mot körning på snötäckt mark dels inom de delarav fjälltrakterna som regeringen bestämmer, dels i alla skogsföryngringar. 1övrigt borde körning med snöskoter på snötäckt mark vara tillålen med debegränsningar som följer av bl. a. bestämmelserom straff förlagande av olovlig väg. I den mån lertängkörning inom visst område kundemedföra olägenhet från 1984/85:203 4 naturvårdssynpunkt eller annan allmän synpunkt borde detemellertid ankomma pä att förbjuda eller meddela föreskrifter förkörningen. Dessutom borde i jaktlagstiftningen införas förbud all medförajaktvapen på terrängfordon. Viss komplettering av dåvarande vinlerlednät medsärskilda skoierleder borde också komma lill stånd. har på regeringens uppdrag på nyttövervägt frågan om ett generellt förbud mot lerrängtrafik och funnit all fleraskäl lalar för ett sådant förbud. Flera av de olägenheter som berörnaturvärden, friluftslivet samt jordbruket, skogsbruket och rennäringen skullesannolikt minska. Terränglrafiken kan bli lättare att övervaka. Lagstiftningenskulle komma att utgå från samma principer som i , vilket bl. a. skullemedföra att enhetliga färdregler kan gälla på ömse sidor om den gemensamma riksgränsen.Bland de skäl som lalar mol ett generellt förbud nämner verket följande. Ettgenerellt förbud hindrar i praktiken terrängtrafik inom många områden därsådan trafik kan äga rum ulan ölägenheter. Länsstyrelserna får, framför allt underett initialskede, en betydligt ökad belastning av ärenden rörande avgränsningav lämpliga skolerområden, leddragning, generella undanlag och enskildadispenser. Problemen med att kunna skilja pä nöjes- och nyttotrafik skaparsvårigheter vid dispens-givning och olika regionala bedömningar kan ge upphovtill motsättningar mellan olika grupper. Efterlevnaden av ett generellt förbudkan bli ofullständig och de positiva effekterna i motsvarande grad reducerade,eftersom det bland skoleråkarna finns en stark opinion mol ett generelltförbud och möjligheterna lill övervakning är myckel begränsade. Enligt tyder uppgifter på att problemenmed snösko-lertrafik allmänt sett är särskilt stora kring tätorter. Verketbedömer dock att det redan inom ramen för gällande lagstiftning finnsförutsättningar all påtagligt minska olägenheterna. Allt fler kommuner harunder senare tid utnyttjat de möjligheter som finns till reglering avterrängtrafiken med stöd av lerränglrafikkungörelsen. Länsstyrelserna har ivarierande omfattning utnyttjat möjligheten att reglera terränglrafiken med slödav terrängkörningslagen. Verket pekar på denna möjlighet - som med fördel kankombineras med beslut om särskilda skoierleder - som ell sätt alt även fortsättningsvisundanröja eller förebygga vissa ölägenheter. Enligt skulle enannan principiell inriktning av lagstiftningen främst drabba de delar av landetdär skotern under en betydande del av året blivit ell naturligt inslag i bådearbets- och friluftslivet. Del skulle därför bli nödvändigt med många undanlag- både generella och individuella - med därav betingat administrativt arbete.Detta skulle berörda länsstyrelser enligt lämnade uppgifter knappast klara medtillgängliga resurser. anser all goda skäl kan anföras såvälför den nuvarande ordningen med selekliva förbud som för den andra med ellprincipiellt förbud. Vid den slutliga avvägningen mellan de båda ståndpunkternahar dock funnit övervägande skäl tala för att i alltväsentligt bibehålla Skr.1984/85:203 5 den nuvarande lagstiftningens principiella inriktning.Avgörande för denna ståndpunkt har varit att snöskotern kommit att bli etthjälpmedel både under arbele och fritid som många människor svåriigen kanavvara. Jag anser i likhet med och flertalet remissinsianserall regleringen av tertängtrafiken även i fortsättningen bör bygga på nuvarandeprinciper. 2.2 Körning i terräng med traktor och motorredskap föreslog i sin redovisning lillregeringen att förbudet mol körning såväl på barmark som i plant- ochungskog skulle omfatta alla slag av motordrivna fordon. Undanlag förutsattesgälla för utpräglad nyttotrafik, såsom körningar i samband med jord- ochskogsbruk och renskötsel. Det generella förbudet i 1 § lagen kom dock attomfatta endast lertängfordon och motorfordon. Som motorfordon anses inte traktoreroch motorredskap. Däremot kan enligl 3 § förbud eller föreskrifter meddelasbeträffande körning med alla slags motordrivna fordon. utgick man för terrängkörnings-lagens lillkomslfrån all traktorer och motortedskap utnyttjas enbart för nytioändamål. Så ärenligt vad verket anför i sin nya redovisning inte fallet. Framför alltungdomar bygger om bilar till fordon som klassificeras som traktorer eller motortedskap.Dessa fordon används huvudsakligen för nöjesändamål. Den främsta orsaken tillombyggnaden torde vara att körkort inte behövs för körning av dessa fordon,utan endast trakiorkort. Ett sådant kan erhållas redan . Medhänsyn till den angivna utvecklingen anser att förbuden mot körningi terräng enligt I § terrängkörningslagen bör omfatta alla slag av motordrivnafordon, alltså även traktorer och motorredskap. Som en följd av detta börockså 1 § lerrängkörningsförordningen ändras så att nyttotrafik i terräng undantasfrån del generella förbudet, oavsett vilket fordonsslag som används. Flertaletremissinstanser tillstyrker eller har ingen erinran mot förslaget i denna del.Några remissinstanser är kritiska. påpekar att verket vid vägarbeteoch speciellt vid nybyggnad av väg har behov all uilnyllja terräng förtransport mellan arbetsplats och befintlig väg med i första hand motorredskap.Skogsstyrelsen anser alt störningar orsakade av traktorer och motortedskap intebör regleras genom lertängkörningslagen. Dessa fordon är enligl skogsstyrelseni allt väsentligt utpräglade arbetsredskap för näringsverksamhet. Det är imånga fall omöjligt att skilja själva körningen från arbele med redskapet. Detnaturliga är alt inte bara körningen ulan alla delar av verksamheten bedömsenligt samma regler. För egen del vill jag anföra följande. I likhet med vadvägverket och framhåller bör man behälla den nuvarandeordningen, varigenom lagens förbud mot barmarkskörning inte omfattar traktoreroch ti /85. 1984/85:203 6 molorredskap.Min bedömning grundar sig huvudsakligen på praktiska skäl. Skulle allamotordrivna fordon omfattas av lagen, måste bl. a. drygt 300000 molorredskap,som huvudsakligen används för nytioändamål och som är av mycket skiftande slag,ändå behöva undantas från lagens beslämmelser genom administrativaföreskrifter. Besvärliga avgränsningsproblem skulle uppkomma. De problem somuppkommer därigenom står inte i en rimlig proportion till vad som skulle kunnavinnas genom ett ändrat system. Jag vill peka på alt harmöjlighet alt enligt terrängkörningslagens 3 § förbjuda körning även medtraktorer och motorredskap eller meddela särskilda föreskrifter för körningmed sådana fordon. Det är angeläget all berörda myndigheter följerutvecklingen av sådan nöjeskörning med dessa fordon som verket beskrivit ochvid behov reglerar denna trafik med slöd av nu gällande lertängkörnings- och vägtrafiklagsiiftning. Avbestämmelserna om lagande av olovlig väg i 12 kap. 4§ följer all körningi tertäng med t. ex. snöskoter inte får ske på mark där det finns risk förskador. Enligl talar de erfarenheter som erhållits under översynsarbeletför all del inte sällan föreligger sådan risk vid körning med skoter på visstyp av jordbruksmark även när den är snötäckt. Bestämmelserna i brottsbalkenhar enligl inte visat sig tillräckliga för all undanröjaölägenheterna av sådan körning. Verket anser alt skyddet av åkermarken intebara är av vikt för den enskilde markägaren ulan också är ell allmänt intresse.Av denna anledning har verket övervägt förslag i syfte att åstadkomma ettförbättrat skydd för sådan snötäckt mark. Något generellt förbud mot körning påsnötäckt föreslås inte. För all komma till rätta med en del av deölägenheter som kan uppslå vid trafik på snötäckt har verket istället för avsikt att i verkets allmänna råd för tillämpningen av terrängkörningslagenange att med stöd av 3 § terrängkörningslagen bör förbjudatrafik med motordrivet fordon också på snötäckt då det finns skäl fördet. Beslut om lokala förbud mol körning på bör fattas avlänsstyrelsen efter samråd med kommunen och bör gälla störte sammanhängandeområden, t. ex. delar av kommun eller runt tätorter. Undantag bör medges för körningför jord- och skogsbrukels behov. Huvuddelenav remissinstanserna tillstyrker eller har ingen erinran mol naturvårdsverketsställningstagande att inte föreslå något generellt förbud för körning påsnötäckt . Lantbruksstyrelsen framhåller att skador på lärvariera mellan olika delar av ett län. Del kan därför vara lämpligt alt resp.länsstyrelse får fatta beslut om förbud för allmänheten all köra på åkermark.Lantbrukarnas riksförbund/(LRF/SSR)föreslår däremot i ett gemensamt yll- Skr.1984/85:203 7 rande att - om ett generellt förbud inte införs i helalandet mot terrängkörning på snötäckt mark - ett generellt förbud införs för körningpå all med undantag för markägarens egen trafik. Länsstyrelserna iGävleborgs och har framfört liknande åsikter liksom . i kan också länka sigselekliva förbud då körning på snötäckt är ett problem som främstuppslår i samband med tätbebyggelse. förordar därför i ställetall kommunerna får möjlighet alt besluta härom. Jagansluter mig till uppfattning i denna fråga. Enligt minmening är den möjlighet som nu har all besluta om förbud ellerföreskrifter för lertängkörning inom områden som inte omfattas av de generellaförbuden det bästa sättet att åstadkomma en rimlig avvägning mellan å ena sidanskyddsinlressena och å andra sidan behovet av att kunna färdas iväglösa eller vägfalliga områden. 2.4 Barmarkskörning i samband med renskötsel Terrängkörning i direkt samband med renskötsel får enligl1 § första stycket punkt 6 lerrängkörningsförordningen ske ulan hinder av degenerella förbuden mot körning på barmark, i skogsföryngringar och i fjälltrakterna.Naturvårdsverket har framhållit att samerna tagit ibruk olika fordon som är avsedda för transport av personer eller material. Delär främst Ivåhjuliga och trehjuliga motorcyklar samt alller-rängfordon somanvänds. Från rennäringens sida har bl. a. anförts all dessa fordon är ettväsentligt hjälpmedel för näringen och att del måste ankomma på den enskildasamebyn all avgöra i vilken omfattning körning pä barmark behövs. Enligtuppgift från främst berörda lantbruksnämnder har det totala antalet sådanafordon de senaste 2 - 3 åren ökat från 31 lill 89 i fjällområdet. Av dessautgörs huvuddelen av motorcyklar. För förutspås en betydandeökning även , medan man för del anger att enviss nedgång är trolig. kan terrängkörning på barmark inte ske ulan skador på mark ochvegetation. Skadorna blir mer eller mindre beslående, beroende på i vilken lerrängtypsom körningen sker. I fjällområdet förekommer spår efter körningar med bl. a.motorcykel, vilka spår kommer alt vara bestående lång tid framöver.Utvecklingen inom renskölselområdet talar enligt verkelsuppfattning inte för att en minskning av barmarkslrafiken kommer alt äga rum.Snarare torde en fortsatt ökning vara sannolik. Verket anser alt en möjlighetatt förbjuda sådan körning lokalt inte undanröjer olägenheterna i tillräckligomfattning. Barmarkskörning för renskötsel bör regleras generellt. Verketföreslår all bestämmelserna i lerrängkörningsförordningen vad gäller samernas rälllill körning på barmark förtydligas lill att endast omfatta färd överbarmarks-fläckar. Samernas övriga behov av barmarkskörning föreslås bli prövade Skr.1984/85:203 8 av sedan vaije sameby redovisat sina behov.Undantag från förbudet bör kunna ges om särskilda skäl föreligger och då iförsta hand för körning längs angivna stråk lill särskilda mål. Sådana undanlagbör kunna meddelas med stöd av 5 § förordningen. Bland remissinstanserna råder delade meningar. Fleraremissinstanser går emot förslag i fråga om samernas barmarkskörning.Lantbruksstyrelsen, länsstyrelserna i och godtarinte förslaget om förbud mot barmarkskörning för rennäringsuiövare. Likaså ärSvenska kommunförbundet och emot ett förbud mol barmarkskörninginom rennäringen. i kan dock tänka sig ettförbud mot körning på fjället och i Ijällnära skogar där skogsbruk intebedrivs. Några remissinstanser har uttalat sig för en begränsning av samernas barmarkskörningpå sätt som föreslagit. Enligt min mening bör liksom sådan körning som ärnödvändig för renskötseln inte omfattas av det allmänna förbudet mol barmarkskörningulan bör behandlas på motsvarande sätt som körning som är nödvändig ijordbruket och skogsbruket. Jag förutsätter att vid utformningenav sina föreskrifter och allmänna råd för tillämpning av lagen beaktar deskador som är förbundna med barmarkskörning och erinrar om den hänsyn tillnaturmiljön som skall tas enligt bestämmelserna i 1 § naturvårdslagen. Det ärviktigt all berörda myndigheter vid behov vidtar lämpliga åtgärder för attförhindra eller begränsa eventuella skador på naturen. Jag anser med hänvisninglill det anförda att problemet kan lösas inom ramen för nuvarande lagstiftning.I de fall del kan bli aktuellt att av hänsyn till naturmiljön begränsa nyitokörningi de areella näringarna kan även naturvårdslagens skyddsinsirument användas.Jag kommer i ett senare avsnitt att la upp frågan om nödvändigheten av ökadinformation i syfte all bl. a. sprida kunskap om vilka konsekvenser körning iterräng kan få för bl. a. naturmiljön och andra intressen. 2.5 Körning i skogsföryngringar Enligt 1 § första stycket 2 lertängkörningslagen råderförbud i hela landet mot körning i terräng med terrängfordon och motorfordon påsnötäckt skogsmark med plant- och ungskog, om del inte är uppenbart attkörningen kan ske ulan risk för skada på skogen. Enligl 2§ tertängkörningsförord-ningengäller inte förbudet om skogen inom området har en medelhöjd över snötäcket somär eller mera. Förbudet gäller inte heller i vissa fall somundantagils i 1 § första stycket 1-3 lerrängkörningsförordningen eller närfordon används för skogsvårdsändamål. 1975/76:67 framhöll jag all en skoleråkarei undanlagsfall, nämligen när det är uppenbart all körningen kan ske ulan riskför skada på skogen, bör kunna få passera över en skogsföryngring. Skr.1984/85:203 9 har i siu förslag inte särskilt berörtdenna fråga annat än mer allmänt i samband med övervägandena om införande avett generellt förbud mot terrängkörning i hela landet. En del remissinstanserhar dock tagit upp detta problem. framhåller att styrelsen redani samband med tillkomsten av nu gällande lag befarade all reglerna inte skullefungera i praktiken utan att skador skulle uppkomma på skogsföryngringar. Enliglskogsstyrelsen har skador uppstått lagen gällt och styrelsenvidhåller därtör sitt tidigare framförda förslag att lagrummet i fråga görstillämpligt på alla föryngringsylor i skogsmark där skogen är lägre än 2 m översnön. LRF/SSR anför att ett stort anlal skador i skogsföryngringar har vållatsav ovarsam snöskolerkörning, men all det inte behöver betyda alt uppsåtföreligger hos skoterföraren. Det krävs enligl LRF/SSR stor erfarenhet för attavgöra om körning kan ske utan att skada uppkommer i skogsföryngringar. Jag delarde farhågor som framförts om skador i skogsföryngringar till följd av snöskolerkörning.Det allmänna intresset av all skydda skogsföryngringar mot skador bör vägatyngre än skoterförarnas intresse av att fritt kunna välja väg i tertängen. Attutforma förbudet helt utan undantag kan dock enligl min mening föra för långtoch leda till att förbudet inte respekteras ens i fall då klar risk för skadapä en föryngring föreligger. Eftersom problemen uppkommit främst i närheten avtätorter och turistbyar i norra kan frågan lösas inom ramen för nuvarandebestämmelser genom lokala förbud med den innebörd som skogsstyrelsenföreslagit. har möjlighet att med slöd av 3 § terrängkörningslagenbesluta om förbud eller föreskrifter för lertängkörning inom områden som inteomfattas av de generella förbuden. En ökad information behövs också för altbl. a. sprida ylteriigare kunskap om vilka konsekvenser körning i terräng kanfå för olika intressen. Vidare behövs information för all fästa allmänhetensuppmärksamhet på de förbud och restriktioner som gäller för ler-rängkörningen.Tillsynen och övervakningen av tertängtrafiken är också betydelsefull för attförebygga överträdelser. Jag kommer i ett senare avsnitt att beröra dessafrågor. 2.6 Vissa tekniska frågor I uppdrag har ingått alt behandla fråganom hastig-hetsbegränsande åtgärder. Med utgångspunkt i vad trafikutskottet anfört i dennafråga (/82:3) har övervägt vilka åtgärder som börvidtas för alt minska de olägenheter som snöskolerkörning i hög hastighet kaninnebära. Verket har därvid ansett sig inte böra tillstyrka väckta förslag ominförande av en anordning för automatisk hastighetsbegränsning på varje lertängfordoneller av en generell hastighetsbegränsning. Däremot anser verket del motiveratalt länsstyrelserna och kommunerna inom sina resp. 1984/85:203 10 kompetensområdenöverväger om del inte på leder och speciella områden bör beslutas omhastighetsbegränsning. Föratt motverka användningen av allt starkare motorer föreslår verket attförsäljning inte bör få ske av snöskotrar med större motorstyrka än 50 hk DIN.En sådan begränsning bör enligl verket i första hand kunna genomföras genom enfrivillig överenskommelse mellan staten och snösko-lerbranschen. F. n. finns enöverenskommelse om all motorstyrkan för i landet försålda skotrar skallbegränsas till 60 hk DIN. Trafiksäkerhetsverkethar regeringens uppdrag all överväga vissa frågor rörandefordonsbuller. Uppdraget omfattar bl. a. en översyn av bulleremissionsnormernaför snöskoter. föreslår att arbetet med att la fram nyasådana bullernormer bör inledas . En högsta ljudnivå av maximall (A)bör enligt verket fastställas som ett första steg. Naturvårdsverkethar även övervägt frågan om att införa någon form av märkning av snöskoterband.Del är enligl verket tekniskt möjligt att utveckla en metod för märkning av snöskolerband.Verket anser dock att den administration som med nödvändighet måste följa av enbandmärkning inte slår i rimlig proportion lill de fördelar som systemet kanmedföra. Frågan om alt införa bandmärkning på snöskotrar bör enligl verketdärför inte prövas vidare. Flertaletremissinsianser godtar i allt väsentligt vad förordat i frågaom hastighetsbegränsning, motorstyrka, buller och märkning av skoterband.Svenska anser all en generell haslighetsbegräsning börinföras. är 50km/tim rimligt. Vidare anser föreningen altkraven på bullerdämpning borde kunna skärpas avsevärt. 1 stället förnaturvårdsverkets förslag om bör 78dBA gälla som gräns. Nya snöskolerägaresriksorganisation och snöfordonleveranlörer accepterar inte enbegränsning av hästkraflsan-lalel. finner delangelägel att begränsa motorstyrkan hos skotrar till ca 35 hk. Föregen del ansluter jag mig till de överväganden som redovisat ifråga om haslighetsbegränsande åtgärder och bandmärkning av snöskotrar. Ifråga om begränsning av motorstyrkan hos snöskotrar anser jag vidare, i likhetmed , att ett frivilligt åtagande av branschen är att föredraframför lagstiftning. Under de år som den nuvarande överenskommelsen medbranschen har funnits, har nya erfarenheter gjorts. Enligt min mening bördärför nya överläggningar i fråga om begränsning av motorstyrkan tas upp medbranschen. Medhänsyn lill de uttalade bullerproblemen i samband med användningen avsnöskoter är det angeläget att åtgärder vidtas för att minska bulleremissionen.Trafiksäkerhetsverkel har alltjämt regeringens uppdrag alt övervägabullerfrågan. Vid samråd med chefen för kommunikalionsdepar- 1984/85:203 11 lementelhar jag inhämtat att utredningsuppdraget kommer alt redovisas till regeringeninom . 2.7Utbildning och information, m. m. 1översynsarbelet har också behandlats frågor om utbildning och information,eftersom de har betydelse för hur olika ölägenheter med lertängkörning skallkunna minskas.