prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — 1984/85:110 322 Rätlenall inslälla arbelel enligt bestämmelsen innebär inle annal än alt 45 8 KtJLnäringsidkaren lills vidare kan hålla inne sin preslalion, dvs. avvakta med allutföra Gänsten. Skyldighelen att ulföra denna kvarslår alltså, men densuspenderas lill dess atl dröjsmålel på konsumenlens sida upphör. All avlalelbeslår innebär också all näringsidkaren alUjäml är skyldig atl med lillbörligomsorg la till vara konsumenlens inlressen, exempelvis genom alt vårdaföremålel för Gänsien. Ddligger vidare i linje med näringsidkarens omsorgspliki alt hans rält att ställain arbetet inte kan få leda till oacceplabla skaderisker för konsumenten. Ienlighet med vad som har anförts i den allmänna motiveringen (avsnill 2.10.2)gäller därför enligt andra meningen i förevarande slycke all näringsidkaren, ifall då han i princip har rält all siälla in arbelel, likväl är skyldig altulföra sådani arbele som inle kan uppskjulas ulan risk för allvarlig skada förkonsumenten. Av skäl som har redovisals i den allmänna motiveringen gällerdetta dock endast i fall där tjänsien har påbörjats. Om så skall anses haskett får bedömas med hänsyn lill förhållandena i del enskilda fallel. Enbartden omsiändighelen att ett föremål har lämnals in lill näringsidkaren förreparalion eller bearbetning lorde i regel inle kunna anses innebära attGänsten har blivit påböGad. Ioch med atl dd skall föreligga en risk för allvariig skada lorde näringsidkarensskyldighel atl trols konsumenlens dröjsmål ulföra visst arbete inträda endasl iundanlagsfall. Del skall vara fråga om situationer där skaderisken objektivtsett framsiår som oacceplabel. lypexempel är all näringsidkaren inte fåravbryta etl arbele med omläggning av ell lak på sådani sätl att byggnadenkommer atl stå oskyddad mol regn. I della exempel har skaderisken uppstått pågrund av det arbele som näringsidkaren redan utfört. Att så är fallel är dockinte någon förutsättning för näringsidkarens skyldighet atl ulföra sådaniarbele som avses med bestämmelsen. Del kan alltså vara fråga om risk förallvarlig skada som föreligger av annan anledning. Den skada som avses behöverinle vara av fysisk natur utan kan också vara av rent ekonomiskl slag. Näringsidkarensskyldighel atl ulföra arbete som inte kan uppskjutas utan risk för allvarligskada gäller inte bara vid betalningsdröjsmål utan också vid underlåten medverkanfrån konsumenlens sida, givetvis under fömtsättning atl arbelet kan utförasulan konsumenlens medverkan. Detarbete som näringsidkaren kan bli skyldig att ulföra behöver inle utgöra ettled i den avtalade Gänsten. Del kan också vara fråga om arbele av annal slagsom behövs för alt undanröja skaderisken. Som har framhållits i den allmännamotiveringen lorde dock del sällan bli fråga om några mer omfallande arbelen. Omnäringsidkaren åsidosätter sin skyldighel alt utföra visst arbete enligt den nuberörda bestämmelsen, kan han bli skyldig all ersätta konsumenten föreventuella skador på grund härav. Detla följer av 32 8. 1984/85:110 323 Förevarande paragraf lar sikle endasl på fall av s. k.fidlbordal dröjsmål. 45 § KtjL dvs. fall då tidpunkten för konsumenlensskyldighel att betala eller lämna medverkan är inne men konsumenien inleerlägger avtalad beialning eller lämnar nödvändig medverkan. Om situationen i stället är den atl del med hänsyn lillomständigheterna redan på förhand finns starka skäl att anta att konsumenteninle kommer att belala eller lämna nödvändig medverkan i räll lid (s.k.anleciperal dröjsmål), kan näringsidkaren ha rält atl häva avtalet enligtbeslämmelserna i 47 8.1 så fall mäste han också anses ha rält att ställa in arbetettill dess att hävning faktiskt sker Gfr , Obligationsrätt, 1956, s.408-409 samt specialmoliveringen lill 27 8). Förevarande paragraf är dock inlelillämplig, vilket bl. a. innebär all näringsidkaren i den nu berördasilualionen inle är skyldig all ulföra annat arbele än sådana direklaskyddsålgärder e.d. som han ulan vidare måsle anses skyldig all vidla på grundav sin allmänna omsorgspliki enligt 4 8. Har näringsidkaren felbedömtsituationen och i själva verkel inle hafl rätl all häva på grund av anleciperaldröjsmål, går delta å andra sidan givetvis ut över näringsidkaren. Denne kan dädrabbas av dröjsmålspåföljder, inklusive skadesiåndsskyldighel enligt 31 S,eller av skadeståndsskyldighet enligt 32 8. Har näringsidkaren i enlighel med det sagda haft rätlatl ställa in arbetet på gmnd av anleciperal dröjsmål men häver han sedan inteavtalet, t. ex. därför att konsumenien trols allt lyckas ställa garanti förbelalningen e.d., bör frågan om konsumentens ersättningsskyldighet för eventuellasärskilda koslnader m. m. på grund av inställandet av arbelel bedömas medanalogisk tillämpning av andra stycket i förevarande paragraf. Enligt andra slyckel har näringsidkaren rätt tillersällning för koslnader och andra förlusler som uppkommer till följd av atlarbelet slälls in enligi bestämmelsema i första styckel. Ett exempel är att arbelel skall utföras i konsumentensbostad och atl näringsidkaren tvingas företa en extra resa dil. Näringsidkarenkan vidare drabbas av exlra kostnader för hyra av en maskin änden som annars skulle ha åtgått. Del kan också vara fråga om kostnader förexlra arbele som behövs för alt hindra skador exempelvis på ell bygge under dentid arbelet i övrigt ligger nere. Näringsidkaren har, som nämnls, också rält lill ersättningför förlusler som beror på att arbetet ställs in. Näringsidkaren kan exempelvisunder avbrottet i arbelel förlora arbetsinkomst därför atl han på grund avuppdraget har avböjt andra arbelen. Vid bedömningen av näringsidkarens rätltill ersällning för föriust bör vad som har anförts vid bestämmelsen i 42 8andra styckel kunna ge vägledning. Konsumenten är dock inte ersältningsskyldig enligtförevarande bestämmelse, om han kan visa atl dröjsmålel ej beror påförsummelse på hans Prop.1984/85:110 324 Dröjsmålet kan ha orsakats av någon omsländighel somkonsumen- 46 § KtjL ten inte råder över och som han inle heller hade bortförutse och kunnal övervinna följderna av. Som exempel kan nämnas försenadpostbefordran, strejk och hastigt påkommen allvarligare sjukdom. Bedömningenbör inle vara alltför sträng mot konsumenien. men självfallet måsle del fordrasall dröjsmålel framsiår som klart ursäktligt. Konsumenten bör sålunda intekunna åberopa glömska e.d. och i regel inte heller sådana omständigheler somall han har felbedöml sin lillgäng på tid eller sina ekonomiska möjligheteratt betala i rätt tid. För all konsumenten skall gå fri frånersätlningsskyldighel räcker det inle alt han kan visa all dröjsmålel ej berorpå försummelse av honom personligen. Han måsle också visa atl dröjsmålet inleberor på försummelse av någon annan på hans sida i avtalsförhållandet. Dellainnebär framför alll atl konsumenien svarar för försummelser som kan laslasnågon som han har anlilal för all uppfylla sina skyldigheler enligt avtalet. Omkonsumenien exempelvis har vidlalat en granne all släppa in näringsidkaren ibosladen men grannen av försummelse underiäler alt göra detla, harnäringsidkaren rätt till ersällning på samma sätt som om felet var konsumentenseget. Molsvarande gäller givelvis om någon annan, i. ex. en familjemedlem elleren bank, har fåll i uppdrag alt ombesöGa betalning för konsumenlens räkning. Förevarande paragraf är lillämplig även vidUänsler som avser förvaring. Dess praktiska betydelse vid sådana Uänsler lordedock vara begränsad med hänsyn lill atl båda parierna i regel kan frigöra sigfrån avtalet genom uppsägning utan atl behöva ange någol skäl. Paragrafeninnebär emellerlid atl näringsidkaren sedan ell avtal har träffats om förvaringav ell föremål kan ulan vidare, alltså ulan uppsägning och iakttagande av ev.uppsägningslid, vägra att la emol föremålel så länge konsumenten inle erläggeren avtalad förskottsbetalning. Om konsumenien skall betala sedan förvaringenhar påböGats men underiäler detta, torde paragrafen dock knappasl få någonsjälvsländig betydelse vid sidan av näringsidkarens räll att frigöra sig frånavtalet genom uppsägning eller ev. genom hävning. Näringsidkarens allmännaomsorgsplikt enligt 4 S måste nämhgen anses innebära atl han i den angivnasituationen under alla förhållanden är skyldig att vårda föremålel förförvaringen till dess atl konsumenien har hämlal delta. Om konsumenien i fall som avses i 45 8 trols påminnelseinle belalar eller lämnar nödvändig medverkan och dröjsmålet är av väsenlligbeiydelse för näringsidkaren, får denne häva avlalel belräffande ålerslåendedel av Uänslen. 1984/85:110 325 Haren påminnelse lämnals in för befordran med posl eller avsänts på 46 § KtjLannal ändamålsenligl sätl, förlorar näringsidkaren inte sin rätt för denhändelse påminnelsen försenas eller ej kommer fram. (Jfr5 kap. 3 8 i ulredningens förslag) 1paragrafen regleras näringsidkarens räll alt häva avlalel vid konsumentensdröjsmål. Frågan har behandlals i avsnitt 2.10.3 i den allmänna moliveringen. Paragrafenär tvingande till konsumenlens förmån. Beslämmelsenanknyter till 45 8 och reglerar samma situalion som avses där. Del är alltsåfråga om dels fall där prisel skall belalas hell eller delvis innan uppdragethar avslutats men konsumenten inle belalar i räll lid, dels fall därkonsumenten underlåter att lämna nödvändig medverkan i räll tid Gfrspecialmotiveringen lill 45 8). För näringsidkarens rätl atl frigöra sig frånavlalel genom hävning enligi förevarande bestämmelse är det dock inle någonförutsättning atl han först har ställt in arbelet enligt 45 §. Näringsidkarenhar enligt bestämmelsen rätt alt häva endast beträffande ålerslående del av ijänslen,varvid han samiidigi har räll lill ersättning för redan ulfört arbele (se 488)- Hävning beträffande en redan utförd del av Uänslen kan inte äga rum ens ifall då näringsidkarens prestation helt eller delvis kan återställas. Ingelhindrar dock all parierna, sedan frågan om hävning väl har aktualiserats Gfrspecialmotiveringen lill 3 8), kommer överens om all konsumenien lämnarlillbaka vad som kan återställas i ställd för att betala näringsidkaren fördella. En sådan uppgörelse kan bli aktuell i situationer då den utförda deleninte kan vara av nytta för konsumenten, men väl för näringsidkaren. Föralt hävning skall få ske krävs lill en böGan atl konsumenten har fått enpåminnelse om skyldighelen alt belala eller lämna nödvändig medverkan.Påminnelsen måsle ha lämnats efter den tidpunkt då betalning eller medverkanskulle ha ägl mm. Självfallel behöver näringsidkaren däremot inie invänta attdröjsmålel blir av väsentlig betydelse innan han lämnar påminnelsen. Dennabehöver inle göras i någon särskild form. Påminnelsen behöver sålunda inlenödvändigtvis innehålla någon erinran om att konsumenten riskerar hävning. Åvenen munUig påminnelse är Ullräcklig. Vid tvist är del emellerlid näringsidkarenssak att visa att en påminnelse har lämnals. Från bevissynpunkl lorde det därförvara tillrådligt atl påminnelsen lämnas skriftligen. 1beslämmelsen har inle angetts någon bestämd tid som måsle förflyta efterpåminnelsen för all näringsidkaren skall bli berättigad atl häva. Del liggerdock i sakens natur atl konsumenten efter påminnelsen måste ges en med hänsynlill omständigheterna skälig tid för atl fullgöra sina skyldigheter. Prop.1984/85:110 326 En förutsättning för hävning är vidare atl dröjsmålel ärav väsenllig 47 § KtjL betydelse för näringsidkaren. Så kan vid dröjsmål medbelalningen vara fallet med hänsyn lill dröjsmålels renl ekonomiska verkningarför näringsidkaren. Av betydelse för bedömningen blir då främsl beloppetsstorlek och dröjsmålels ulslräckning i liden. Såväl när del gäller belalningsdröjsmålsom när del gäller dröjsmål med all lämna nödvändig medverkan måsle ocksåbeaklas alt förutsättningarna för den avtalade Uänslen kan förändras genomdröjsmålet. Konsumenlens underiålenhd leder ju oftast lill att Gänsten inteutförs som har förutsatts, anlingen därför alt del inle ärmöjligl för näringsidkaren all påbörja eller fortsätta arbetet eller därför atldenne väljer att ställa in arbetet. Om uppdraget då har en sådan karaktär attutförandel exempelvis blir betydligt svårare på grund av dröjsmålet eller omdröjsmålet medför väsentliga problem för näringsidkaren med hänsyn lill hansarbdsbeläggning i övrigt, kan näringsidkaren vara berättigad atl häva avlaleläven om själva tidsutdräkten inte är av slörre omfattning. Enligi bestämmelsen medför del i vissa fall inle någonrättsförlust för näringsidkaren, om en sådan påminnelse som avses i förstastycket försenas eller inte kommer fram till konsumenten. Förutsättningen fördetta är att påminnelsen har lämnals in för befordran med posl eller att denannars har avsänts på ett ändamålsenligl säll. I fråga om vad som avses med atlpåminnelsen har avsänls på ell ändamålsenligl sätt kan hänvisas lill specialmotiveringenlill 17 8 tredje styckel. Paragrafen är tillämplig även vid Uänsler somavser förvaring. Dess prakUska beiydelse lorde dock vara begränsad med hänsyntill att avtalet i dessa fall oftasl gäller lills vidare, varvid båda pariernakan frigöra sig från avtalet genom uppsägning ulan att behöva ange något skäl.En tillämpning av paragrafen kan dock bli aktuell i fall då parterna harträffat avtal om förvaring för en bestämd tid. Näringsidkaren får också häva avlalel beträffandeåterstående del av Gänsten, om del redan på förhand finns slarka skäl all anlaalt konsumenten inle kommer att betala eller lämna nödvändig medverkan i rätllid och att dröjsmålel kommer att bli av väsenllig betydelse förnäringsidkaren. (Jfr 5 kap. 3 8 försia slyckel 1 i ulredningens förslag) Paragrafen, som är tvingande lill konsumenlens förmån,behandlar näringsidkarens rätl att häva när del på grund av omsländighelernaredan på förhand finns starka skäl atl anla att konsumenien kommer att göra sigskyldig lill ett dröjsmål av väsenllig betydelse för näringsidkaren (s. k.anleciperal dröjsmål). Prop.1984/85:110 327 1likhel med de närmasl föregående paragraferna är förevarande paragraf 48 8 KtjLtillämplig såväl i fråga om belalningsdröjsmål som i fråga om dröjsmål med altlämna nödvändig medverkan. Den gäller emellertid endasl i fall dä lidpunkienför konsumentens betalningsskyldighet eller skyldighet att lämna medverkanännu inte har inträffat. Bestämmelsen kan alltså inle åberopas sedankonsumenien väl har råkat i dröjsmål, utan då kan hävning ske endast med slödav beslämmelserna i 46 8 vilka bl. a. kräver atl näringsidkaren har lämnalkonsumenten en påminnelse om hans skyldigheter. Delbör påpekas all förevarande beslämmelse är lillämplig även i fall dåkonsumenien skall erlägga beialning försl efler del alt Gänsten har slutförts. Förall beslämmelsen skall bli lillämplig krävs en hög grad av sannolikhet för alldet skall uppstå etl dröjsmål av väsenllig betydelse. Del skall vara fråga omsiluationer där dröjsmålel framsiår som i det närmaste oundvikligt. Exempel pådelta är atl konsumenten kommer på obestånd eller blir försall i en siluationsom gör del prakiiskl laget uteslutet atl han kommer alt kunna lämna medverkanpå avtalat säll. Förvaring.Paragrafen är tillämplig även på Gänsler som avser förvaring Gfrspecialmoliveringen till 46 8). Hävernäringsidkaren avtalet, är konsumenten skyldig atl belala som om han hadeavbeslällt Gänsten den dag då hävningen skedde. (Jfr5 kap. 4 8 i utredningens förslag) Iparagrafen regleras konsumenlens betalningsskyldighet då näringsidkaren harhävt avtalet. Frågan har behandlats i avsnitt 2.10.3 i den allmännamoliveringen. Paragrafenär ivingande lill konsumentens förmån. Huvudregelnär att konsumenien skall belala som om han hade avbeslälll Gänsien den dag dånäringsidkaren hävde avtalet. En självklar förutsättning för detta är attnäringsidkaren verkligen har varil berättigad all häva avtalet enligt någon avde föregående paragraferna. Belräffandeomfallningen av betalningsskyldigheten får hänvisas till 42 och 43 88 saml tillvad som har sagts i specialmoliveringen till dessa paragrafer. Förevarandebeslämmelse medför all konsumenten inle kommer i en sämre situation omnäringsidkaren häver än om det i ställd är konsumenten som avbeställer. Deninnebär sålunda bl. a. alt konsumenien inle heller vid hävning frånnäringsidkarens sida blir skyldig alt betala sådan föriuslersättning som avsesi 42 8 andra styckel, om konsumentens syfte med Gänsten blivit förfelal pågrund av någon sådan omständighet som anges i nämnda bestämmelse. Förvaring.Paragrafen är lillämplig även på Gänsler som avser förvaring. Prop.1984/85:110 328 Rän all hålla kvar föremålel för ijänslen m. m. Avser Gänsten en sak som har överlämnats i näringsidkarensbesittning eller som skall lillverkas av denne och belalar konsumenien inte irält tid vad näringsidkaren har alt fordra på gmnd av uppdragel, får näringsidkarenhålla kvar saken lill dess alt han har fåll betalt eller, vid tvist ombetalningen, lill dess atl konsumenien har ställt godtagbar säkerhel för delbelopp som näringsidkaren har krävt. Näringsidkaren har dock inte rätl allhålla kvar saken, om del skulle vara uppenbart oskäligt mol konsumenten. (Jfr 5 kap. 5 8 försia slyckel i ulredningens förslag). 1 paragrafen behandlas näringsidkarens s.k.reienlionsräll, dvs. hans befogenhel atl hålla kvar föremålel för Uänslen föratt säkerställa sin räll till betalning. Relenlionsräll enligt förevarande paragraf kan baraföreligga beträffande en lös sak som har överlämnats i näringsidkarensbesittning eller som skall tillverkas av denne. 1 sislnämnda fall är del enförutsättning för paragrafens tillämplighet all konsumenten tillhandahåller enväsentlig del av materialet Gfr 2 8 1). Det är endasl den sak som utgörföremålet för Uänslen som näringsidkaren har rätl all hålla kvar. Om Gänstenexempelvis gäller reparation av en bil, har näringsidkaren rält alt hålla kvarbilen men däremol inle sådan egendom som konsumenien evenluellt har lämnal kvari bilen och som inle ingår i dess utrustning. Avser Gänsten tillverkning av ensak, får näringsidkaren givelvis hålla kvar inle bara den färdiglillverkadesaken utan även sådani material som konsumenien har tillhandahållit men somännu inte har använts för tillverkningen. En förutsättning för reienlionsräll är all saken (ellermalerialel) har överiämnats i näringsidkarens besittning. Huruvida dennaförutsättning är uppfylld får bedömas enligt allmänna grundsatser (se ocksåspecialmoliveringen lill 32 S). Etl typexempel där förulsällningen inle äruppfylld är då en TV-apparal repareras i konsumentens hem. För att retentionsrätt skall föreligga krävs vidare allkonsumenien är i dröjsmål med betalningen, dvs. alt näringsidkaren har enförfallen fordran på konsumenten. Fordringen måsle ha sin grund i del uppdragsom konsumenten har lämnat åt näringsidkaren. Den behöver emellertid integälla priset för den avtalade Gänsten utan kan lika gärna avse t. ex.ersättning för en förberedande undersökning enligt 37 8 eller ersällning vidavbeslällning eller hävning enligt bestämmelserna i 42 och 48 88. innebäralt näringsidkaren kan hålla kvar saken som säkerhel för etl bdalningsanspråk,även om själva arbelel inle har fullbordals eller ens påbörjats. Som nämndes måste det krav som näringsidkarenåberopar lill stöd för att hålla kvar föremålet för Gänsten hänföra sig lilldel uppdrag som är aktuellt mellan parterna. Om konsumenien l.ex. när hanlämnar etl föremål som skall repareras råkar köra på en grindslolpe, harnäringsidkaren inle relenlionsräll i föremålel för Gänsten som säkerhel för eneventuell 1984/85:110 329 skadeståndsfordran.Fordringen hänför sig i etl sådani fall inle lill uppdra- 49 § KtjL gel utantill en självständig skadebringande handling från konsumentens sida. Näringsidkarenhar inte heller retentionsrätt för en fordran som hänför sig till ett tidigareulfört uppdrag. Om konsumenten exempelvis lämnar in en bil till ettverkstadsföretag, kan förelaget inle hålla kvar bilen som säkerhet förersättning för en reparation som har ulförts vid ell tidigare tillfälle. Enspeciell situation föreligger då konsumenten har lämnal in fleraföremål lill näringsidkaren för bearbetning eller liknande. Relentionsrätlensomfattning lorde i etl sådant fall få bedömas med hänsyn till om det kan ansesföreligga ett eller flera skilda uppdragsförhållanden mellan parierna. Rättenall hålla kvar föremålel innebär en press på konsumenien atl belala. Deninnebär också andra fördelar för näringsidkaren. Enligt 48 2 förmånsrätlslagen(1970:979) har han särskild förmånsrätt i egendomen vid uimälning ellerkonkurs. I sammanhanget bör också erinras om atl näringsidkaren under vissaförulsällningar har möjlighel alt sälja föremålel med lillämpning av lagen(1950: 104) om rält för hantverkare atl sälja gods som ej avhämtats. Som redanhar angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt I) äravsikten alt den lagen skall med all konsumenttjänsllagen Iräder ikraft ersättas av en ny lagstiftning om räll alt sälja saker som inle har hämtats. Näringsidkarenhar normalt räll all hålla kvar föremålel lill dess atl han har fått betalt. Omdel föreligger tvist om betalningen, har konsumenten dock möjlighel att få ulföremålet utan att betala den begärda summan till näringsidkaren. Förutsättningenför delta är atl konsumenien släller säkerhel för det belopp somnäringsidkaren kräver. Säkerhel kan ställas exempelvis genom att konsumentensätter in beloppet på bank och därvid föreskriver att beloppet får lyftasendasl om både konsumenien och näringsidkaren samtycker till del. Omkonsumenien föreler bevis om en sådan insättning, har näringsidkaren enligtförevarande paragraf inle längre rält alt hålla kvar föremålet. Säkerhetenskall emellertid vara godtagbar, objektivt sett. Näringsidkaren är inleskyldig att som säkerhel acceptera exempelvis ett annat i och för sigtillräckligt värdefullt föremål, om det kan medföra besvär för näringsidkarenall realisera della föremål vid utebliven beialning. Somhar berörts i den allmänna moliveringen kan näringsidkarens räll alt hålla kvarföremålet för Uänslen under vissa förhållanden framslå som en alltför drastiskåigärd. exempel på della ulgör det i den allmänna moliveringen omnämndarättsfallel NJA 1979 s. 670, där högsta domstolen fann att en person, som hadeomhänderhaft en bålmolor för vinlerförvaring, med hänsyn till deomständigheter som förelåg inle var berättigad all hålla kvar molorn tillsäkerhet för en Ivislig fordran på . avseende visst arbete medmotorn. För all möjliggöra en rältslillämpning som ligger i linje med detlaavgörande har i sista meningen i förevarande Prop.1984/85:110 330 paragraf förts in etl undanlag från näringsidkarensretentionsrätt i fall då 50 8 KtjL utövningen av denna rätl skulle varauppenbart oskälig mol konsumenten. Det följer av lagtextens formulering altdenna undanlagsregel kan tillämpas endasl när relentionsrätlen skulle komma allutövas på ett närmasl slötande sätt. Del bör framhållas atl det är en absolut förulsällning förnäringsidkarens relenlionsrätl att näringsidkaren har fog för sill krav. Dellainnebär all han uiövar relenlionsrätlen på egen risk. Om del senare bliravgjort atl konsumenten inte har varit skyldig atl utge elt IvisUgl belopp,har näringsidkaren inle varit berättigad atl hålla kvar föremålel för Gänsten.I en sådan situation föreligger dröjsmål på näringsidkarens sida. Konsumentenkan på grund härav bli berättigad lill ersättning enligt 318 för skada som hartillfogals honom på grund av dröjsmålel. Detta gäller även i fall där konsumentengenom alt ställa säkerhel för näringsidkarens krav har fåll ut föremålet förIjänslen. Skadeslåndel kan avse exempelvis kostnad som konsumenien hafl för allställa godtagbar säkerhet. Förevarande paragraf är lillämplig även påtjänster som avser förvaring. Näringsidkaren skall vidla de åtgärder som skäligen kankrävas av honom för att vårda en sak som han håller kvar enligt 49 8 eller sominte har hämtats i rätt tid. Han har rätl lill skälig ersällning för vården. I fråga om näringsidkarens räll atl sälja en sak som hanhar lagil emol för att utföra arbete på den finns bestämmelser i lagen (1950:104) om rätl för hantverkare atl sälja gods som ej avhämtals.