prop · G8032 · 1984-12-31 00:00:00 — om artificiella inseminationer; Regeringen föreslär atl anta de förslag som hartagils upp i bifogade uidrag av regeringsprolokoll ovannämnda dag. Proposilionen innehåller förslag lill lagsliflning omartificiell inseminalion, dvs. införande av sperma i en kvinna pä konstladväg. Denna lagstiftning består av dels en ny bestämmelse i 1 kap. föräldrabalkenom faderskapet till barn som har kommii lill genom inseminalion, dels en nylag om inseminalionsverksamheien som sådan. Den nya bestämmelsen i 1 kap. innebär att eltbarn som har kommit lill genom inseminalion med samtycke av moderns make ellerannan man som bodde tillsammans med henne under äktenskapsliknande förhållandenfår samma rällsliga ställning i förhållande lill denne som om barnet hade kommiilill på naturlig väg. Denne man skall alltså anses som barnels rättslige far. Enligt den nya lagen om inseminalion får sädan behandlingi fortsättningen utföras bara på kvinnor som är gifta eller bor tillsammansmed en man under äktenskapsliknande förhållanden. En förutsättning är vidarealt mannen har skriftligen samtyckt till inseminalionen. Inseminalion med sperma från någon annan man än kvinnansmake eller samboende får utföras bara pä allmänna sjukhus under överinseende aven gynekolog. 1 delta fall krävs också all del med hänsyn till makarnas ellerde samboendes medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligl atlinseminalionen äger rum. Bedömningen av om så är fallet görs ytterst av denansvarige läkaren. Denne väljer även lämplig spermagivare. Vid delta val får inlenågra mer speciella önskemål om givarens egenskaper eller kvaliteter i övrigt lillgodoses. Elt barn som har kommit till genom inseminalion börnormalt upplysas om della genom föräldrarna när det är lämpligl. Sedan barnelhar uppnätt 1 1984185. Prop.1984/85: 2 1984/85:2 2 tillräckligmognad har det ocksä rätt atl fä vet;i vem spermagiviuen iir. Barnet kan vändasig till socialnämnden pä orten eller till det sjukhus som har utfört inseminalionenför alt lå del ;iv uppgifter om givaren. 1 övrigl skall alla uppgifler om dennei princip vara sekrelessbelagda. Den nya lagstiftningen föreslås träda i kraftden . Lagförslageni denn:i proposiiion har granskats av higrädet. Proposilionen innehållerdärför tre huvuddelar; higrådsiemissen (s. 6-33). lagrådets yttrande (s.34-41) och föredragande stalMadets ställningstaganden till lagrådetssynpunkter (s. 42-431. Prop.1984/85:2 3 Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att i I kap. ' skallinföras en ny paragraf, 6 §, av nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Har inseminalion utförts på modern med samtycke av hennesmake eller annan man som bodde tUlsammans med henne under äktenskapsliknandeförhållanden och är det med hänsyn tUl samtliga omständigheter sannolikt attbarnet har avlats genom inseminalionen, skall vid tdlämpning av 25 §§ den somhar lämnat samtycket anses som barnets fader. Denna lag träder i kraft . Lagen skalldock inle gälla i fråga om inseminationer som har utförts före ikraftlrädandel. Har inseminalion utförts före lagens ikraftträdande på enkvinna med samtycke av hennes make eller annan man som bodde tillsammans medhenne under äktenskapsliknande förhållanden och är det med hänsyn till samtligaomständigheter sannolikt atl barnet har avlats genom inseminalionen, får efterutgången av är 1985 lalan inte väckas om förklaring enligt 1 kap. 2 § första slycketom att mannen inte är far till barnel eller enligt 1 kap. 4 § tredje stycket omatt etl erkännande av faderskapet som mannen har lämnat saknar verkan mothonom. Balken omtryckt 1983:485. Prop.1984/85:2 4 2 Forslag till , Härigenom föreskrivs följande. i S Med insemimuion förstås i denna hig inföiaiule av speiniai cn kvinn;i pä konstlad väg. 2 S Inseminalionfår ulföras endasl om kvinnan är gift eller bor tillsammans med en man under äktenskapsliknandeförhållanden. For inseminalionen krävs skriftligt samtycke av maken eller den m;msom kvinnan bor lillsammans med. 3 8 Inseminalionmed sperma frän annan man än den som kvinnan är gift eller bor tillsammans medlår utföras endasl vid iillmänna sjukhus under överinseende av läkare medspecialistkompetens i gynekologi och obstetrik. Läkaren skall pröva om det med hänsyn lill makarnas ellerde s;im-boendes medicinska, psykologisk;i och sociala förhållanden äj- lämpligtalt inseminalionen äger rum. Inseminalionen får uilöiiis end;isi om det kanantas atl det blivande barnet kommer atl växa upp under goda förhållanden.Vägras inseminalion. lär makiuna eller de samboende begära all socialslyrelsenprövar frågan. Socialslyrelsens beslut fär inte överklagas. Läkaren väljer lämplig spermagivare. Uppgifter om denneskall anlecknas i en särskild journal, som skall bevaras . 4 § barn somhar avlats genom inseminalion som avses i 3 S har rätt att, om det har uppnått tillräckligmognad, självt fä del av de uppgifter om spermagivaren som har antecknats isjukhusets särskilda journal. är skyldig alt pä begäran biträdabarnet med alt skaffa fram dessa uppgifler. 5 § Om det i ett mälom faderskap till barn är nödvändigt atl fä del av de uppgifter som finns om eninseminalion. är den som är ansvarig för inseminalionen eller annan som hartillgäng till uppgifterna skyldig att pä begäran av domstolen lämna ul dessauppgifter. 6 § Fryst spermafår inte utan tillstånd föras in hit i landet annal än avallmänna sjukhus. 7 § Den som vanemässigteller för att bereda sig utför inseminalion i strid mot denna lageller under angivna förhållanden tillhandahäller sperma för sådan inseminaliondöms till böler eller fängelse . Denna lag träder i kraft den . Bestämmelsen i 4 § gäller inle i fall dä spermagivaren harlämnat sperma före ikraftträdandet. 1984/85:2 5 Lag om ändring i sekretesslagen (1980: 100) Härigenom föreskrivs ;itt 7 kap. I sekrelesslagen (1980:10(1)skall ha nedan iingivna lydelse. Sekretessgäller, om inte annal följer av 2 §, inom hälso- och sjukvärden för uppgift omenskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inle slårklart atl uppgiften kan röjas ulan ;»lt den enskilde eller någon honom närståendelider men. Delsamma gäller i annan medicinsk verksiimhet. säsom rättsmedicinskoch rätispsykiatrisk undersökning, fastställande av könstillhörighet, abort,sterilisering, kastrcring och åtgärder mot smittsamma sjukdomar, samt iverksamhet som avser omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda. Sekretessgäller, om inle annat följer av 2 . inom hiilso- och sjukvården för uppgift omenskilds h;il-sutillständ eller andra perst)nliga förhållanden, om det inteslår klarl atl uppgiften k;m röjas ut;in atl den enskilde eller nägon honom närståendelider men. Detsamma gäller i imnan medicinsk verksamhet, säsom riiltsmedicinskoch rättspsy-kialrisk undersökning, inseminalion. fastställande avkönstillhörighet, abort, sterilisering, kastrcring och åtgärder mol smittsammasjukdomar, samt i verksamhet som avser omsorger om vissa psykiskt ulvecklingsstörda. Sekretess enligt försia stycket gäller också i sådanverksamhet hos myndighet som innef;iltar omprövning av beslut i eller särskild tillsynöver allmän eller enskild hälso- och sjukvärd. 1 fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen . hinder av första slycket får uppgifter om inseminalioni vissa fall lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i lagen (1984:000)om inseminalion. Denna lag träder i kraft den . Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden I. , , , , , , Boström.Bodslröm. Lagrådsremiss om artinciella inseminationer Artificiell inseminalion är en befmktningsmelod somförekommer i stora delar av väriden. Trots att verksamheten hartilldragit sig allt större uppmärksamhet är lagstiftning om den sällsynt. 1Sverige -liksom i hela - saknas hell sådan lagsliftning. I tillkallades en särskildutredare ' med uppdrag atl utreda frågan om artificiella inseminationer. Uiredaren,som antog namnet inseminationsutredningen, lämnade betänkandet(SOU 1983:42) Barn genom inseminalion. Betänkandet har remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende bör fogas dels ensammanfattning av betänkandet som hilaga I. dels de lagförslag som läggs fram ibetänkandet som bilaga 2, dels en förteckning över remissinslanserna som bilaga3. En sammanställning av remissyttrandena har gjorls i justitiedepartementetoch finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (Dnr 2553-83). Beträffande nuvarande svenska och utländska förhållandensamt utredningens närmare överväganden hänvisas till belänkandet. 1 lagstiftningsärendet har överiäggningar hållits med förelrädareför de danska, finländska och norska justitiedepartementen samt det norska . Sakkunniga: professorn . departementsrådet , överiäkaren oehavdelningsdirektören . Experler: rik.sdagsledamoten , sekreteraren . psykologen , professorn saml riksdagsledamöterna ochLinnea Hörlén. Prop.1984/85:2 7 2 Allmän motivering Behovet av lagstiftning 2.1 Behovet av lagstlfliiing Ofrivillig barnlöshet utgör ofta etl slori problem för demsom drabbas. 1 vissa fall kan barnlösheten botas genom olika medicinskaåtgärder lör alt hiiva sierilitet hos m;innen. Niir detta inte är möjligt kangraviditet i en del fall framkiilliis genom artificiell inseminalion. dvs.införande av sperma i kvinnan på konstlad väg. I det följ;uide iinvänds denkortare lernien inseminalion. Inseminalion som en metod atl avhjiilpa b;irnlöshet har iSverige förekommit i varje fall sedan 1920-lalel. Verksamhelen v;ir till en börjiinblygsam men har numera en inte obetydlig omfattning. Inseminalion sker i flertaletfall med sperma frän en anonym givare, s.k. givarinsemination. Inseminalionförekommer även med sperma från kvinnans make eller iinnan mim som bor tillsammiinsmed kvinnan under äktenskiipsliknande lörhällimden. Denna form av inseminalionbrukar - enligt en något oegentlig lerminologi - kallas makcinseminalion. ISverige har fölls minst 230 barn efter givarinseminationoch ungefär 40 barn efter makcinseminiition. En verksamhet med miikeinseminalionbedrivs vid nära hälften av landets 56 kvinnokliniker, medan givarinseminationförekommer vid nio av dem. Makeinsemination, och i några fall även givarinsemination.utförs också iiv etl antal privatpraktiserande gynekologer. Några särskilda regler om faderskap till barn som harkommit till genom inseminiition finns inie i vårl land. I stället gäller deallmänna fiiderskaps-reglerna i I kap. . Beträffande barn somföds i ett bestfiende äktenskap innebär dessa regler att mannen i äktenskapet presumerasvara far. Denna presumtion kan dock hävas av domstol, om mannen - såsom närbarnet har avlats genom givarinsemination - inte i biologisk mening är barnets fiir.Ar modern ogift eller har en fiiderskapspresumtion hävts, gär det inte atl förkliiranägon som far till ett barn som har kommit lill genom givarinsemination. Som inledningsvis nämnts finns det inte heller särskild lagstifiningom inseminalionsverksamheien som sådiin. Verksamheten bedrivs så gotl somuteslutande utifrån medicinska utgångspunkter och är enbart underkastad delagregler som gäller om medicinsk behiindling i allmänhel. har i det tidigare nämnda beiänkandei(SOU 1983:42) Barn genom inseminiition föresliigit dels nya regler i föräldrabalkenom faderskiipel till barn som har kommii till genom inseminalion. dels ensärskild lag om inseminalionsverksamheien som sådan. Remissinstanserna har allmänt understrukit vikten av attdel rättsliga skyddet för barn som har kommit till genom inseminalionförbättras genom en ändring av de nuvarande faderskapsreglerna i föräldrabalken.Så gotl som alla remissinstanser anser ocksä iitt tiden nu är mogen alt lagreglerade Prop.1984/85:2 8 närmare förulsällningarna för att inseminalion skall fåbedrivas. ochBarnens rätt i lagstiftning samhället - har dock uppfattningen atl ett förbud börinföras mot givarin-seminationer, eftersom dessa inrymmer svåra etiskaavvägningar. Medborgarräiisrörelsen menar ä andra sidan att del över huvudtaget inte finns skäl atl i lag närmare reglera verksamhelen med sådana inseminationer.Vidare anför en majoritet inom alt en lagstiftning om inseminalionsverksamheiensom sådan bör anstå lill dess att man har undersökt möjligheterna att fä tillstånd en enhetlig reglering i hela . Enligt majoritet behövsdel också fortsatt forskning om de psykologiska oc'~ sociala (psyko-sociala)aspekterna pä givarinsemination innan denna vi. ;samhel lagregleras. Själv finner jag det uppenbart att inseminalion fyller enfunktion för de makar eller andra samboende par som inte kan få barn pänaturlig väg. Verksamhelen har nått en sådan omfattning all det inle skulle tesig rimligt att nu förbjuda den, även om rhan - som några remissinstanser -skulle hysa tveksamhet från etiska synpunkter inför denna befruktningsmetod.Däremot är del angeläget all verksamhelen bedrivs i kontrollerade former ochalt det blivande barnets bäsla tillgodoses sä längt det är möjligt. Liksom utredningen och remissinstanserna anser jag detangeläget att de nuvarande faderskapsreglerna i ändras, sä altde skyddar även barn som har kommii lill genom inseminalion. Den osäkraställning som dessa fn. har i rättsligt hänseende bör alltså inte längre beslå.Jag återkommer till detta i ett senare avsnitt. Av vad jag sade framgår atl jag, i likhet medutredningen och det stora flertalet remissinstanser, anser att man också börundanröja den lucka som finns i lagstiftningen när det gäller förutsättningarnaoch formerna för själva inseminalionsverksamheien. Det är enligt min mening inlegodtagbart att denna verksamhet kan bedrivas utan särskild tillsyn frånsamhällets sida och utan all lagstiftaren har lagil ställning till de delvismycket känsliga frågor som verksamheten ger upphov till. Man bör alltså intedröja med en sädan lagstiftning i väntan pä fortsatt forskning i dessa frågor.Tvärtom kan en inseminationsverksamhet som bedrivs i reglerade former vara eltbra utgångsläge för en sådan forskning. Givetvis kan de resultat som dennaforskning kan leda fram till medföra att de ställningstaganden somnu görs senare får omprövas. När det gäller det nordiska lagstiftningssamarbetet kanjag nämna atl man i varje fall i och inle för dagen har nägra planerpå att införa lagsliftning om inseminalion. Vid de nordiska överläggningar somhar hållits i detta lagstiftningsärende (se avsnitt I) framhöll man emellertid både frän dessa länder ochfrän atl man inle såg nägra problem med att redan nu övervägdeen sådan lagstiftning. Själv delar jag denna uppfattning. Sammanfattningsvis förordar jag alt lagregler nu införsbåde i 1 kap. Prop.1984/85:2 9 om faderskapet lill barn som har kommit tillgenom inse- Behörighet att utföra mination och i en särskild lag rörande inseminationsyerksämhetensom inseminalion sådan. I det följande avser jag atl behandla frågorna om behörighet all utföra inseminalion i avsnitt 2.2, andra villkor för inseminalion i avsnitt 2.3, rättsverkningarna av inseminalion i avsnitt 2.4, barnets rätt att få veta sitt ursprung i avsnill 2.5, ikraftträdande m. m. i avsnitt 2.6, och kostnader och resursbehov i avsnitt 2.7. Mina kommentarer till de enskilda lagbestämmelsernaåterfinns i specialmotiveringen (avsnitt 4). 2.2 Behörighet att utföra insemination Inseminalion är en lekniskl selt myckel enkel metod föralt åstadkomma befruktning. Den kan i princip utföras av vem som helst som harde rätta tekniska hjälpmedlen. Rättsligt sell är det emellerlid fråga om enmedicinsk behandling som är underkastad de regler vilka gäller för all annansådan behandling. Enligt utredningen finns det inte anledning atl därutöveruppställa några särskilda krav för behörigheten att utföra makeinsemination.När det däremot gäller givarinsemination föreslår ulredningen att inseminalionenskall få ulföras endast på sjukhus under överinseende av en gynekolog och attdel dessutom skall krävas alt har tillåtit sjukhusel att bedrivadenna verksamhet. Utredningens förslag har i allmänhet lämnals utan erinranunder remissbehandlingen. anser dock att del inle börkrävas tillstånd av för att ett sjukhus skall få ägna sig åt givarinse-mation.Vidare framförs från främsl läkarhåll uppfattningen att även privatpraktiserandegynekologer skall ha rätt alt utföra givarinsemination. Makeinseminalioner ger inte upphov till några särskildaetiska eller psyko-sociala problem. Liksom utredningen och remissinslansernaanser jag därför att denna verksamhet i princip inte bör följa andra regler ändem som gäller för medicinsk behandling i allmänhet. Läget är däremot annoriunda vid givarinseminationer. Dennaverksamhel inrymmer inle bara frågor av medicinsk art ulan också problem avetisk och psyko-social natur. Enligt min mening är del viktigt atl verksamhetenanförtros åt läkare med erfarenhei av barnlöshetsutredningar och alt garantierskapas för atl den bedrivs under etiskt godtagbara former. Vidare bör detfinnas tillgäng till psykologisk expertis. Av dessa skäl har jag kommit lilluppfattningen atl givarinsemination bör få utföras endast pä allmänna sjukhusunder överinseende av en gynekolog. Om denna verksamhet koncenlreras tilldessa sjukhus, får man ocksä en sädan överblick 1984/85:2 10 öververksamheten som är en förutsättning för den forskning och uppfölj- Andravillkor för ningsom är önskvärd. Däremot bör det inte krävas att sjukhuset har fått insemination tillståndav alt ägna sig åt givarinseminationer. ulan alla allmännasjukhus bör enligt min mening ha rätl alt bedriva en sådan verksamhet. En annansak är atl i egenskap av tillsynsmyndighet över sjukhusen haratt övervaka att inseminalionsverksamheien bedrivs på ell godtagbart säll. 2.3Andra villkor för insemination Somlidigare har nämnls används inseminalion f.n. som en metod för att avhjälpaofrivillig barnlöshet. I konsekvens med detta utförs insemination så gott somuteslutande pä kvinnor som är gifta eller bor lillsammans med en man under äktenskapsliknandeförhållanden. Givarinsemination pä kvinnor som inte lever i ett parförhållandemed en man förekommer såvitt känt endast hos någon enstaka privatpraktiserandegynekolog. förslag skall insemination få utföras endast i fall då kvinnan ärgift eller bor tillsammans med en man under äktenskapsliknande förhållanden.Detta förslag moiiveras framför alll med ståndpunklen alt barn i principbehöver förebilder från både en faders- och en moders-gestalt för att ha debästa förutsättningarna att utvecklas gynnsamt. Utredningen anser därför att inseminationinle bör tillåtas på kvinnor som inte bor tillsammans med en man vilken kanfungera som barnels far. Utredningensförslag har tillstyrkts av det stora flertalet remissinstanser. och dock att insemination skall kunna utföras även på ensamstående kvinnor,och Medborgarrättsrörelsen menar alt något annal skulle slrida mot grundlagen.Slutligen är Riksförbundel för sexuellt likaberättigande kritiskt mot attkvinnor som lever i ett lesbiskt parförhållande utesluts från inseminalionsverksamheien. Likalitet som ulredningen anser jag all del är en allmän mänsklig rättighet attunder alla förhållanden få tillgäng till givarinsemination. Enligt min meningbör denna verksamhet, i varje fall f.n.. begränsas till de fall som har medförlatl meloden har börjat användas, nämligen då det av olika skäl brisier i denaturliga förutsättningarna alt nä ett havandeskap. I avvaktan pä fortsaltforskning är det vanskligt att bedöma om det från etiska synpunkter finns underiagatl sprida den artificiella tekniken vidare än sä. Avsaknaden av forskning omsituationen för de barn som har kommii till genom inseminalion talar ocksä motalt denna teknik används i andra fall än dä barnen kan växa upp hos föräldrarav båda könen. och de flesta remissinstanserna anser jag därför alt inseminationbör kunna ulföras bara på kvinnor som är gifta eller bor lillsammans med en manunder äktenskapsliknande förhållanden. Avdetta ställningstagande följer att ell ytterligare villkor för insemina- Prop.1984/85:2 , 11 tion bör vara att den man som kvinnan är gift eller annarsbor tillsammans Andra villkor för med är beredd atl ta pä sig del faktiska faderskapet lilldel blivande barnet. Utredningen har av denna anledning föreslagil all inseminationskall kunna utföras bara om mannen samtycker till inseminalionen.Detta förslag har lämnals utan erinran under remissbehandlingen. Även jagansluter mig lill Till frågan om rättsverkningarna av detlasamtycke återkommer jag i näsla avsnitt. Enligt ulredningen bör det vidare krävas atl de makareller samboende som önskar få barn genom givarinsemination är lämpliga attfungera som barnets föräldrar. Utredningen anser alt dessa för detla ändamålbör få upplysningar och räd om de särskilda problem som möter vid en sådan inseminalioninnan de slutligt bestämmer sig för alt lösa problemet med deras barnlöshet pådelta sätl. Vidare bör makarna eller de samboende enligt utredningen genomgå inlebara en medicinsk undersökning utan också en psyko-social utredning som kanligga till grund för prövningen av deras lämplighet. Utredningen föreslär alt bäderådgivningen och den psyko-sociala utredningen skall utföras av socialnämnden,som redan nu har en sådan uppgift när det gäller adoption av underåriga barn. Ocksäprövningen av makarnas eller de samboendes lämplighet som föräldrar bör enligtutredningen göras av socialnämnden, vars beslut skall kunna överklagas lilllänsrätten. Utredningens förslag har utsatts för en delvis ganska slarkkritik under remissbehandlingen. Behovet av rådgivning och information innan engivarinsemination utförs har visseriigen allmänt vitsordats, och remissinstansernahar i regel inle heller inväni mol att en ulredning och prövning görs avmakarnas eller de samboendes lämplighet som föräldrar. En klar majoritet avremissinstanserna anser dock alt dessa uppgifter bör läggas på det sjukhus där inseminalionenskall äga rum och inle på socialnämnden. Liksom utredningen och remissinstanserna anser jag att detär viktigt att de makar eller samboende som vill avhjälpa ofrivillig barnlöshetgenom givarinsemination får räd och information om de alternativ som står tillbuds och vad de olika alternativen innebär frän medicinsk, psyko-social ochrättslig synpunkt. Enligt min mening har det stort värde alt makarna eller desamboende får möjlighet att diskutera dessa frågor med nägon erfaren person, såatl deras moliv för insemination blir noga övervägl. Jag delar också uppfattningen att del innan en givarinseminationutförs bör utredas om del med hänsyn till makarnas eller de samboendes medicinskaoch psyko-sociala förhållanden är lämpligt alt inseminalionen äger rum. Enmedverkan från samhällets sida till att elt barn kommer till genom givarinseminationbör enligt min mening lämnas endast om det kan antas att barnet kommer att växaupp under goda förhållanden. Nägon form av prövning av makarnas eller désamboendes lämplighet atl vårda och fostra barnet är därför nödvändig. Friigan är emellertid vem som bör svara för den nämndarådgivningen. 1984/85:2 12 Att den medicinska bedömningen bör anför- Andravillkor för trosål det sjukhus där inseminalionen äger rum är tämligen självklart. detdäremot gäller den psyko-sociala delen anser ulredningen att socialnämnden ärmer lämpad att ha hand om den, eflersom nämnden - åtminstone pä de slörre orlerna har personal som genom ärenden om adoption har skaffat sig kunskap ocherfarenhet av en liknande typ av verksamhet. Självärjag emellerlid inte övertygad om att det är den bäsla lösningen att denmedicinska och den psyko-sociala bedömningen på della sätl splittras upp päskilda organ. Inte minst del nära samband som råder mellan de medicinska och depsyko-sociala faktorerna talar för att bedömningen görs på samma slälle. Jag villäven erinra om att de flesta sjukhus har lillgång lill kuratorer, psykologereller psykialriker för vilka bedömningar av aktuellt slag inle är någonfrämmande uppgift. Dessa kan väntas få betydligt slörre erfarenhet av desärskilda problem som möter vid insemination än personalen vid socialnämnden,som skulle komma i konlakt med dessa problem bara i etl fålal fall.