prop · G803213 · 1984-12-31 00:00:00 — Redan i ingressen bör dessutom finnas enhänvisning till del särskilda avsnittet i riktlinjerna med upplysningar om vadsom händer om riktlinjerna inte följs. Med dessa förtydliganden innehållerriktlinjerna enligt kommitténs mening tillräckliga upplysningar om denrättsliga karaktären. Del bör dä inte kunna riktas någon vägande invändning motatt skall-formen används i riktlinjerna (se avsnitt 12.3). Kommitlén anser alt det inte finns sakliga skäl för attenskilda näringsidkare skall ha endast s. k. subsidiär talerält i ärenden somgäller otillbörliga marknadsföringsåtgärder enligt 2 8 MFL som direkt berör denegna verksamheten. Därefter föreslär kommittén all en näringsidkare som berörsav en handling som avses i 12 8 MFL skall ha möjlighet alt vända sig direkt tillMD ulan att först göra anmälan till KO (se avsnitt 13.1). KO:s förelägganden skall f. n. godkännas för att få sammaverkan som ett beslut av MD. Detta krav är enligt kommitlén olämpligt bl. a.därför att det kan onödigt fördröja beslutsprocessen. Kommittén är enig om attden nuvarande ordningen beträffande KO:s förelägganden inte är tillfredsställande.Kommitténs majoritet föreslär vissa nya regler i fråga om sådana förelägganden(se avsnitt 13.3). Viktigast är förslaget att ett föreläggande blir gällandeinte bara efter godkännande utan också om vederbörande näringsidkare underiäteratt meddela alt han motsätter sig föreläggandet. I ärenden som förs till MD för att få fram ett vägledandeprejudikat kan ibland den nuvarande ordningen som innebär att KO, eller annansökande, måste yrka förbud eller åläggande i samband med talan i MD varaolycklig. Ett sådant yrkande kan leda till alt en näringsidkare avslår från atttillräckligt aktivt delta i förfarandet. Kommittén föreslåren specialregel omatt en talan kan fä begränsas till alt avse en prövning av frågan huruvida ennäringsidkares förfarande eller underiätenhet kan bli föremål för ingripandeenligt någon av generalklausulerna i MFL eller lagen (1971: 112) om förbud moloskäliga avtalsvillkor, AVL (se avsnitt 13.4). En bärande tanke bakom den marknadsrättsligalagstiftningen är att MD:s beslut skall efterlevas även av företag som intevarit part i ett ärende. Det framstår då som berättigat att företag som intedeltar som part får möjlighet att genom sina organisationer komma till tals iprocessen. gäller särskilt om ell företag som är svarande av en ellerannan anledning deltar mindre aktivt i förfarandel. Organisationerna bör ocksåkunna tillföra processmaterial av värde för MD:s prejudikatskapande verksamhet.Kommittén föreslår därför att en sammanslutning av näringsidkare under vissaförutsättningar skatt få medverka i ett ärende vid sidan av KO:s motpart (seavsnitt 13.5). 1984/85:213 99 Föratt särskilt fariiga produkter snabbt skall försvinna från marknaden föreslårkommittén slutligen att MD i ärenden enligl 4 8 MFL fär möjlighet att meddelainterimistiskt beslut utan föregående skriftväxling med berörd näringsidkare,om synnerliga skäl föreligger (se avsnitt 13.6.3), Prop.1984/85:213 100 Lag om ändring i marknadsföringslagen (1975:1418) Härigenomföreskrivs att 4. 14 och 15 88 marknadsföringslagen (1975: 1418)skall ha nedan angivna lydelse. Saluhäller näringsidkare till konsument för enskilt brukvara. som på grund av sina egenskaper medför särskild risk för skada pä personeller egendom, kan förbjuda honom att fortsätta därmed.Detsamma gäller, om varan är uppenbart otjänlig för sitt huvudsakliga ändamål.Förbud kan meddelas även anställd hos näringsidkare och annan som handlar pånäringsidkares vägnar. Första stycket äger motsvarande tillämpning, omkonsumenten er-bjudes all mol vederlag förvärva nyttjanderätt lill vara förenskilt bruk. Förbud enligt denna paragraf får ej meddelas i den män deti författning eller beslut av myndighet har meddelats särskilda bestämmelserom varan med samma ändamål som förbudet skulle fylla. Tillhandahåller en näringsidkare mot vederlag ät konsumentför enskilt bruk en vara eller en tjänsl, som på grund av sina egenskapermedför särskild risk för skada pä person eller egendom, kan marknadsdomstolenförbjuda honom att fortsätta därmed. Detsamma gäller, om en näringsidkaretillhandahäller en sådan vara eller tjänst ät annan näringsidkare för vidaremarknadsföring till konsumenter. Förbud kan meddelas även anställd hos näringsidkareoch annan som handlar pä näringsidkares vägnar. Förbud mot tillhandahållande avvara eller tjänst bör dock inte meddelas, om det ändamål som förbudet skullefylla kan uppnäs genom ell förbud enligt 2 8 eller ett åläggande enligt 3 8. Vad som sägs i första stycket gäller även beträffande envara eller en tjänsl som är uppenbart otjänlig för sitt huvudsakliga ändamål. Förbud enligt denna paragraf fär inte meddelas i den mändet i författning eller beslut av myndighet har meddelats särskilda bestämmelserom varan eller tjänsten med samma ändamål som förbudet skulle fylla. Fräga omförbud eller åläggande enligl 2-4 88 upplages efter ansökan. Sådan ansökangöres av konsumentombudsmannen. Beslutar denne för visst fall att ej göraansö- Fråga omförbud eller åläggande enligt 2, 3 eller 4 8 tas upp efter ansökan. Sådanansökan görs av konsumentombudsmannen. Beträffande förbud enligt 2 § fåransökan kan, får ansökan göras av sammanslutning av konsumenter,löntagare eller näringsidkare eller, belräflän-de förbud enligl 2 8, avnäringsidkare som beröres av handlingen. göras också av en näringsidkare som berörs avhandlingen. Beslutar konsumentombudsmannen för visst fall att integöra ansökan, får ansökan göras av sammanslutning av konsumenier, löntagareeller näringidkare. Fråga om förbud enligt 2 eller 4 8 fär i fall som ej är avstörre vikt prövas av konsumentombudsmannen genom förbudsföreläggande. Förbudsföreläggandeinnebär att den som antages ha företagit handling, som avses i 2 eller 4 8,till godkännande eller förelägges förbud vid vite attfortsätta därmed eller, i fall som avses i 2 8, att förelaga annan liknandehandling. Harföreläggande godkänts, gäller det som förbud som har meddelats avmarknadsdomstolen enligt 2 eller 4 8. Godkännande som sker sedan den iföreläggandet utsatta tiden har gått lill ända är dock utan verkan. 1 fall somej är av större vikt får konsumentombudsmannen genom förbudsföreläggande prövafråga om förbud enligt 2 eller 4 8 och genom informalionsföreläggande prövafråga om åläggande enligt 3 8. Förbudsföreläggandeinnebär att den som antas ha företagit handling, som avses i 2 eller 4 8, tillgodkännande eller föreläggs förbud vid vite attfortsätta därmed eller, i fall som avses i 2 8, att företa annan liknandehandling. Informationsföreläggandeinnebär att den som antas ha gjort sig skyldig till underlåtenhet, som avses i3 8, till godkännande eller föreläggs vid vite attlämna information, som anges där. Fräga omåläggande enligt 3 8 får i fall som ej är av större vikt prövas avkonsumentombudsmannen genom informationsföreläggande. Informationsföreläggandeinnebär att den som antages ha gjort sig skyldig till Underlätelse, som avses13 8, till godkännande eller förelägges vid vite attlämna information, som anges där. Harföreläggande godkänts, gäller det som åläggande som har meddelats avmarknadsdomstolen enligt 3 8. Godkännande som sker sedan den i föreläggandetutsatta ti- Har ettförbudsföreläggande eller ett informationsföreläggande godkänts gäller det somett förbud eller ett åläggande som har meddelats av enligl 2.3 eller 4 8. Godkännande som sker sedan den i föreläggandel utsatta tiden gåttlill ända är dock utan verkan. Har denmol vilken ett föreläggande riktats ej inom utsatt tid godkänt ellerskriftligen motsatt sig föreläggandet, får konsumentombudsmannen besluta attföreläggandet skall gälla på sätt som sägs i första stycket. Beslutet fårverkan när del har delgivits den mot vilken den har gått till ända är dock utan verkan. Denne får inom en månad därefter hosmarknadsdomstolen skriftligen begära omprövning av beslutet. I ett ärende rörande omprövning kan , förliden intill dess att ärendet slutligt har avgjorts, förordna att beslutenligt andra stycket ej skall gälla. Lag om ändring i lagen (1971:112) om förbud mot oskäligaavtalsvillkor Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1971: 112) omförbud mot oskäliga avtalsvillkor, dels att 6 8 skall ha nedan angivna lydelse, dds att ilagen skall införas en ny paragraf, 6 a 8, av nedan angivna lydelse. Fråga omförbud får i fall som ej är av större vikt prövas av konsumentombudsmannengenom att den som antages ha använt oskäligt avtalsvillkor förelägges förbudtill godkännande eller (förbudsföreläggande). Har förbudsföreläggande godkänts, gäller del som förbudav . Godkännande som sker sedan den i föreläggandet utsattatiden har gått till ända är dock utan verkan. Närmarebestämmelser om förbudsföreläggande meddelas av regeringen. I fall somej är av större vikt får konsumentombudsmannen genom förbudsföreläggande prövafråga om förbud. Förbudsföreläggandeinnebär att den som antas ha använt oskäligt avtalsvillkor, till godkännandeomedelbart eller inom viss lid föreläggs förbud vid vite att fortsätta därmed. Har ett förbudsföreläggande godkänts gäller det som ettförbud som har meddelats av . Godkännande som sker sedan deni föreläggandet utsatta tiden gått lill ända är dock utan verkan. Har den mot vilken ett förelåg- gande riktats ej inom utsatt tid godkänt ellerskriftligen motsatt sig föreläggandet, fär konsumentombudsmannen besluta attföreläggandet skall gälla på sätl som sägs i första stycket. Beslutet fårverkan när det har delgivits den mol vilken det riktas. Denne får inom en månaddärefter hos skriftligen begära omprövning av beslutet. I ett ärende rörande omprövning kan , förtiden intill dess att ärendet slutligt har avgjorts, förordna att beslutenligt andra stycket ej skall gälla. Lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m. m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1970:417) ommarknadsdomstol m. m., dels att 13, 14 och 15 88 skall ha nedan angivnalydelse, dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 13 a 8, av nedanangivna Ansökan som avses i 17 8 konkurrenslagen (1982:729) görsskriftligen. Delsamma gäller ansökan om förbud eller åläggande enligt 2-4 8marknadsföringslagen (1975:1418) eller I 8 lagen (1971:112) om förbud motoskäliga avtalsvillkor. Av ansökningen skall framgå de skäl pä vilka ansökningengrundas och den utredning sökanden åberopar. I ett ärende enligt 2, 3 eller 4 8 marknadsföringslageneller 1 8 lagen om förbud mot oskäliga avtalsvillkor kan marknadsdomstolenpröva en talan som är begränsad lill frågan huruvida ingripande mol ennäringsidkares förfarande eller underlätenhet kan ske med stöd av någon av denämnda bestämmelserna. Om en sammanslutning av näringsidkare gör sannolikt attulgången av ett ärende, i vilket kon- sumentombudsmannen är sökande, kan ha ett betydandeintresse för medlemmarna i sammanslutningen eller är av allmän betydelse, kanmarknadsdomstolen pä ansökan av sammanslutningen tillåta att denna medverkar iförtärandet och åberopar bevisning vid sidan av näringsidkare som är motparttill konsumentombudsmannen. avgörande i ärendel riktasinte mot den medverkande. Parterna skall beredas tillfälle alt yttra sig över enansökan enligt första stycket. En sådan ansökan får inte bifallas, omkonsumentombudsmannens motpart motsätter sig della. Vad som sägs i 13 8 första stycket gäller även en ansökanom medverkan. Sökandenoch hans motpart skall beredas tillfälle att vid sammanträde införmarknadsdomstolen lägga fram sina synpunkter och förebringa den utredning devill åberopa. Till sådant sammanträde skall ombudsmannen för frågor av den ansom ärendel rör kallas, även om han ej är sökande. Sökanden och hans motpart skall beredas tillfälle att vidsammanträde inför lägga fram sina synpunkter och förebringaden utredning de vill åberopa. för frågor av den art som ärendel rör inte sökande, skall han gestillfälle att yttra sig i ärendet. Före sammanträde kan muntlig eller skriftlig förberedelseäga rum i den utsträckning domstolen bestämmer. Förhandling som avses i 4 eller 5 8 konkurrenslagen(1982:729) skall äga rum vid sammanträde med parterna inför domstolen ellerdess ordförande. Domstolen eller ordföranden fär även överlägga enskilt medpart. Förhandlingen skall dock alltid avslutas vid sammanträde med parternainför domstolen. Ärende får avgöras och beslut med anledning av särskildprövning enligt 15 a 8 meddelas utan sammanträde enligt 14 8 första stycket, omtillfredsställande utredning föreligger och part inte begär sammanträde.Ansökan som uppenbart ej förtjänar avseende får avslås utan sådant sammanträde. Fråga om förbud, åläggande eller tillstånd enligt 18 8konkurrenslagen (1982: 729), förbud enligt 21 8 samma lag eller förbud elleråläggande enligt 13 8 marknadsföringslagen (1975: 1418) eller 5 8 lagen(1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor kan prövas ulan sammanträdeenligt 14 8 första stycket. Förbud eller åläggande, som avses i andra stycket, elleråterkallelse av tillstånd, som avses där, får inte beslutas ulan att den somförbudet, åläggandet eller återkallelsen avser fält tillfälle att yttra sig ifrågan, såvida det inte finns anledning anta, att han avvikit eller eljeslhåller sig undan. Förhud eller åläggande, som avses i andra stycket, elleråterkallelse av tillstånd, som avses där. får inte beslutas utan att den somförbudet, åläggandet eller återkallelsen avser fått tillfälle att yttra sig ifrågan, såvida det inte finns anledning anta, att han avvikit eller eljesthåller sig undan. 1 ett ärende om förbud enligt 4 8 marknadsföringslagen fårmarknadsdomstolen dock även i annat fall besluta om förbud enligl 138 marknadsföringslagen, om synnerliga skäl föreligger. Lag om ändring i konsumentköplagen (1973:877) Härigenomföreskrivs i fräga om konsumentköplagen (1973:877) alt 8 8 skall ha nedanangivna lydelse. i Säljes varan i strid mot förbud enligt 4 8marknadsföringslagen (1975: 1418) eller eljest i strid mot förbud att saluhållavara, vilket meddelats i författning eller av myndighet väsentligen i syfte attförebygga att den som använder varan ådrager sig ohälsa eller drabbas avolycksfall eller för att eljest hindra användning av vara som ej ärtillförlitlig frän säkerhetssynpunkt, skall varan anses behäftad med fel.Detsamma gäller, om varan är sä bristfällig att dess användning medför uppenbarfara för köparens eller annans liv eller hälsa. Säljs varan, trots att den enligt beslut avmarknadsdomstolen pä grund av sina egenskaper medför särskild risk för skada päperson eller egendom eller är uppenbart otjänlig för sitt huvudsakliga ändamål,skall varan anses behäftad med fel. Säljsvaran i annat fall i strid mot förbud att saluhälla vara, som har meddelats iförfattning eller av myndighet väsentligen i syfte att förebygga alt den somanvänder varan ådrar sig ohälsa eller drabbas av olycksfall eller för attannars hindra användning av vara som inte är tillförlitlig från säkerhetssynpunkt,skall varan anses behäftad med fel. Detsamma gäller, om varan är så bristfälligatt dess användning medför uppenbar fara för köparens eller annans liv ellerhälsa. Prop.1984/85:213 106 Sammanställning av remissyttrandena över riktlinjekommitténsbetänkande (SOU 1983:40) Konsumentpolitiska styrmedel utvärdering och förslag Riktlinjesystemet.Principiell och praktisk utvärdering. .Självreglering m.m. inom näringslivet.Riktlinjerna ur rättslig och funktionell synvinkel ............................... 106 3.1 Utvidgning till tjänster.Säljförbud riktat mot tidigare säljled 161 3.2 Straffsanktionerade regler .................................. ... 172 3.3 Konsumentköplagens felbegrepp ........................ ... 180 3.4 Skaderappporleringssystem ................................. 184 Processen i , m.m......................... 195 4.1 Direkt taleräu ........................................................ 195 4.2 Situationen då yrkandet medgivits.Branschorganisationers medverkan i processen, Fastställelsetalan samtmöjligheten att föra lalan utan förbudsyrkande m.m................. 202 4.3 Interimistiska förbudsbeslut och vissa andrarätlegångsfrä- 4.4 förelägganden ....... 214 Principiell och praktisk utvärdering. Självreglering m. m.inom näringslivet. Riktlinjerna ur rättslig och funktionell synvinkel. 1.1 Hovrätten för Nedre : Hovrätten, som i sindömande verksamhet inte kommit i kontakt med de producenlpåverkande styrmedlenpå konsumentpolitikens områden, har inriktat sin granskning av betänkandet iförsta hand på de föreslagna lagändringarna. Utifrån de synpunkter somhovrätten anser sig ha att beakta har hovrätten i sak ingen erinran mot deframlagda förslagen. Hovrätten delar kommitténs uppfattning att termenrekommendationer är en missvisande beteckning pä ifrågavarande regler. Frånspråklig synpunkt är inte heller riktlinjer en bra beteckning, eftersom detsom betecknas som riktlinjer i själva verket är delaljregler. Hovrättenföreslär att man försöker finna en mer passande term. Möjligen löser sigproblemet med liden genom att termen riktlinjer blir ett mer inarbetat ochaccepterat begrepp. 1984/85:213 107 1.2 Kammarrätten i : Kommitténhar i betänkandet utförligt redovisat formerna för och resultaten av denutvärdering och översyn i fråga om olika producenlpåverkande styrmedel päkonsumentpolitikens område som enligt direktiven utgjort tyngdpunkten iutredningsarbetet. Vid en översiktlig genomgäng av de allmänna överväganden ochförslag som kommittén redovisat mot bakgrunden av sin utvärdering och översynhar kammarrätten - från de synpunkter kammarrätlen har att företråda - intefunnit anledning föreligga till erinringar. Det sagda gäller framför allt ifråga om den betydelsefulla och centrala del i betänkandet som gällerrikllinje-syslemet och dess ulformning i framliden. 1.3 (): Kollegieifinner del rimligt att man som kommittén föreslår utöver nuvarande system medriktlinjer även prövar en självreglering som innebär alt näringslivetsorganisationer i vissa fall tar fram normer och svarar för normövervakning. Vad gäller riktlinjernas ställning i förhållande tillSveriges internationella handelsutbyte m.m. kan kollegiet konstatera att denunderrättelseskyldighet till kollegiet som föreligger för myndigheter enligtkungörelsen 1973:233 (senasle lydelse enligl 1979: 1209) i huvudsak fungerattillfredsställande vad avser relationerna till . Kollegiet kanvidare bekräfta att för den praktiska tillämpningen av GATT-överenskom-melsenom tekniska handelshinder har riktlinjerna från svensk sida i dessa sammanhangfått betraktas som analoga med myndighetsföreskrifter. Således har kollegietenligt bestämmelser i denna överenskommelse och enligt en motsvarandeinformations- och konsultationsprocedur inom EFTA för svensk del fortlöpandenotifieral Konsumentverkels riktlinjer och förslag till riktlinjer. Kollegietvill i sammanhanget allmänt peka på vikten av att riktlinjerna i störstamöjliga utsträckning utformas med internationella normer som grund och att delillämpas pä ett sådant säll att oberättigade hinder för internationell handelinte uppkommer. Vid utarbetandet av riktlinjerna bör således bl. a. beaktaseventuella svårigheter för importen och eventuellt även för exporten (typomställning av produktionen eller anpassning av informationen). Det synesdärför rimligl att med slöd av kollegiet bevakar att sådanahinder inte uppstår samt att verkei även fortsättningsvis i sitt regelarbetetar hänsyn till intresset av att undvika handelshinder. 1.4 : Större delen av delframlagda betänkan- del upptas av en utvärdering av riktlinjesystemets tillämpning. Av denna omsorgsfulla genomgäng framgår au riktlinjesysiemet numera fungerar väl. Handelskammaren delar därvid Kommitténs uppfattning att riktlinjer även i fortsättningen bör användas som konsumenipolitiskt styrmedel. Vid sidan av riktlinjesysiemet bör enligl Kommittén ettsystem med självreglering kunna prövas. Kommittén tänker sig därvid attnäringslivet i Prop.1984/85:213 108 vissa fall skall ta fram normer och svara förnormövervakning inom framför allt informationsområdet. Tyvärr går Kommilténinte närmare in på hur en sådan självreglering skall utformas i praktiken,varför del år svårt att i detalj bedöma förslaget. Enligt Handelskammaren ärdock tanken pä självreglering tilltalande så tillvida att ell sådant systembör kunna ersätta olika föreskrifier från myndighetshåll. 1.5 (): Kommitlén har på ettförtjänstfullt sätt belyst den gällande ordningen för producentpäverkan påkonsumentpolitikens område. kan i allt väsentligt instämma ikommitténs överväganden och förslag i kap. 913 i betänkandet. 1 anslutningtill de särskilda kapitlen vill domstolen anföra följande. delar kommitténs uppfattning attriktlinjesysiemet på det hela taget fungerat väl och att det inte finnsanledning till någon radikal förändring i systemet. Detta bör dock kunnaförbättras genom de åtgärder kommittén föreslår, främst indelningen av arbetetmed framtagande av riktlinjer i ett utredningsskede och ett förhandlingsskede. Kommittén förordar en ökad användning av självregleringinom näringslivet. Avsikten med förslaget är bl. a. att i större utsträckningän tidigare la till vara det kunnande som finns inom näringslivet. Förslaget ärsamtidigt ett konkret uttryck för den av kommitlén omnämnda principen omnäringslivets huvudansvar för att konsumenternas berättigade intressen tillgodoses.Kommiltén har av naturliga skäl avstått frän alt ange hur ett system medsjälvreglering skall se ut i detalj och det är därför inte möjligt att närmarebedöma dess konkreta innebörd. Principiellt anser dock atten ökad självreglering av angivet slag är av värde, förutsatt att de normer ochregler som kan bli resultatet härav inte kommer i konflikt med de tankegångarsom ligger bakom den marknadsrättsliga lagstiftningen. Kommittén utgår också fränatt skall behålla ett övergripande ansvar för normframtagningoch normövervakning. Som kommittén påpekar är det viktigt att i normarbetetbeaktas även de konkurrenspoliliska aspekterna. Över huvud laget är delglädjande all kommittén så utförligt behandlar konsumentpolitikens förhällandelill konkurrensrätten. De uttalanden som kommittén gör i anslutning härtill ärenligt mening väl avvägda. Kommitlén behandlar i detta kapitel riktlinjernasrätisliga karaktär. Enligt kommitténs bedömning bör riktlinjerna intebetecknas som rekommendationer, eftersom denna term ger en missvisande bild avriktlinjernas egentliga innebörd. Även anser alt ordetrekommendation inte pä ett tillräckligt klargörande sätt ger besked omriktlinjernas 1984/85:213 109 plats i det konsumentpolitiska regelsystemet. Beteckningenriktlinje har, som kommittén anför, blivit ett inarbetat och accepterat begreppoch den kan därför med fördel användas även . Tilläggas bör dock attkommittén (s. 287) i beskrivningen av förhällandet mellan riktlinjer och irättslig mening bindande föreskrifter torde ha alltför starkt betonat likhetenmellan de två regelslagen. Endast de riktlinjer som grundar sig på marknadsdomstolensbeslut kan sägas ha en med straffregler likartad ställning. har ingen erinran mol kommitténsuttalanden om riktlinjearbetets formella grund i instruktionen förkonsumentverket. Domstolen tillstyrker förslaget lill förtydligande avingressen till varje riktlinje. 1.6 (): Kommittén har hafttill uppdrag alt utvärdera och se över olika producenlpåverkande styrmedel päkonsumentpolitikens område. Tyngdpunkten i arbetet har legat på alt granska deriktlinjer som utarbetas av () för företagens tillämpningav generalklausulerna i marknadsföringslagen (MFL). Kommitténs slutsats är attriktlinjesysiemet efter vissa "inkörningsproblem" fungerar päett tillfredsställande sätl. Några grundläggande förändringar av detla systemföreslås därför inte av kommiltén. I kapitel 5 i betänkandet diskuteras riktlinjernasinverkan på konkurrensförhållandena inom näringslivet. Kapitlet innehåller envärdefull analys av de risker för negativa konkurrenseffekter som finns medriktlinje-verksamheten, NO delar kommitténs uppfattning att dessa risker inte inågon nämnvärd grad förverkligats, varför riktlinjearbetel av dessa skäl intebehöver ändras.