prop · G8032 · 1984-12-31 00:00:00 — Nägonsärskild föreskrifl om detta hnr inte iinsetts behövlig. Nägol undantag frånden angivna principen, motsvarande det som finns i 4 kap. 8 § andra stycket ,har inte heller ställts upp för dessa fall. I enlighet med vad som har förordats i den allmännamotiveringen (avsnill 2.4) kan efter en givarinsemination talan inte föras molspermagivaren om att han är far till barnet. Däremot kan givaren teoretisktsett genom ett faderskapserkännande enligt 4 § frivilligt ta på sigfaderskapet. Prop.1984/85:2 _ 21 En förulsältning för att giviiren skall kunna länin:i elt faderskapserkän- Specialmotivering nande med rättslig! bindiinde verkiin är dock iill det inlefanns nägot siimtycke till inseminiiiionen frän en niiin som barnets mor viirgift eller annars bodde lillsiimmiins med när inseminiiiionen utfördes. Betriiffiinde elt barn som hiir kommii lill genom inseminiitionkan del i undantagsftill siikniis möjlighet atl fä faderskapet riitlsligt fiislsiälli.Sä blir fiillel. om en giviirinseminiition h:ir ullörts iitiin iill etl giltigtsiimiycke har förelegat som binder en man vid faderskapet och utan att givarensjälv vill lil pä sig faderskiipel genom elt läderskapserkänniinde. Föreviiiiinde pariigiiif är tilliimplig hiirii niir faderskiipelskall pröviis enligt svensk lag. Oni miikiirna eller de siimbt)ende är utländskiimcdborgii-re och fiiderskiipel faslstiills här i liindet enligt svensk lag. iirdet inte siikert att det svenska avgörandet erkänns i deras hemland. Nägothinder möter inte i och för sig mol iitt givarinseminiition ulförs hiir i liindetiiven i fiill dä del ter sig ovisst om etl svenskt avgörande fär verkan i makarniiseller de samboendes hcmkind. En anniin siik iir iill miikiirnii eller desamboende givelvis bör fä upplysning om riittsliiget inniin de bcstiimmer sigför en insemination. Det kan tilläggiis iitl miin frän diinsk. finsk och norsk sidiihar förkliiriit iitt m;in inic hiir nägon erinnin mot att nu gällande liigstiftningi dessa länder om erkännande iiv nordiska faderskapsavgöranden tillämpas iiveni fall dä fiiderskapet hiir fiiststiillts i efter en inseminiition. Denna lag träder i kraft den . Hiir talanväckts före ikrafttriidiindet om alt en man inte är fader till ett barn som haravliits genom insemination. tilliimpas dock äldre beslämmelser. Den nya bestämmelsen i I kap. 6 S gäller i princip medomedelbar verkan från ikraftlrädandet. även om den inseminalion som har letttill att etl barn avlats har utförts före ikraftlrädandel och även om barnelockså har fötts . Till skillniid från utredningen harjag inteansett att nägon övergångslid behövs. Etl undanlag har dock uppslällls för detfall att talan har väckls före ikraftträdiindel om att en man inte är far lillett barn som har avlats genom insemination. I ett sådant fall avgörs fader-skapsfri°igiinalltjämt enligt iildre beslämmelser. 4.2 Förslagel till lag om Insemination Med insemination förstas i denna lag införande av sperma ien kvinna på konstlad väg. (Jfr I § i utredningens förslag) ' ÖvergilngsbesliimmeKernah;ir ändrals i proposilionsförslagel. Prop.1984/85:2 22 I paragrafen ges ramen för lagen, dvs. att det skall varafråga om Specialmotivering införande av sperma i en kvinna på konstlad väg. En sådanbehandling kallas i lagen insemination. Denna kan göras i slidan, ilivmoderhalsen eller direkt i livmodern. Även operativa ingrepp faller in underbeskrivningen. Bestämmelserna i lagen är inte uttömmande. Till den delverksamheten innefaltar hälso- och sjukvård gäller också den särskildalagstiftningen pä del området. Del innebär bl.a. att verksamhelen slår under socialslyrelsenstillsyn. För alt styrelsen skall kunna fullgöra denna uppgift torde det krävas atluppgifter om vilka sjukhus som bedriver en inseminationsverksamhet samlas på lämpliglsätt hos styrelsen. Del kan ocksä vara av värde för forskare alt härigenomkunna få reda pä vilka dessa sjukhus är. Insemination får utföras endasl om kvinnans make ellerannan man som bor lillsammans med henne under äktenskapsliknande förhållandenskriftligen har samtyckt lill inseminalionen och är i livel. (Jfr 2 och 3 §§ i utredningens förslag) En fömtsättning för att inseminalion skall få utföras äratt kvinnan är gift eller bor tillsammans med en man under äktenskapsliknandeförhållanden. För fall då del ej är fråga om makar torde det inle bereda några slörresvårigheler atl under den sociala utredning som skall föregå en givarinseminationutreda om mannen och kvinnan bor lillsammans under äktenskapsliknandeförhållanden. Om dessa lever i elt fast förhällande och förgäves har sökt fåbarn pä naturlig väg, får kravet pä äktenskapsliknande sammanlevnad ansesuppfyllt. Insemination får ulföras endast om mannen före inseminalionenskriftligen har samtyckt till behandlingen. Detta gäller vare sig det ärmannen själv som tillhandahäller sperman eller någon annan är givare. Av dennya bestämmelsen i 1 kap. 6 § framgår att samtycket har denverkan att mannen tar på sig det rättsliga ansvaret som far lill det blivandebarnet. Som har framhållits i specialmotiveringen till den bestämmelsen har ettsamtycke denna verkan även om det inte har lämnats i skriftlig form. En fömtsättning för att inseminalionen skall få utföras äräven att samtycket har giltighet vid behandlingen. Sedan samtycket en gång harlämnats behöver det visseriigen inte upprepas inför varje behandling. Samtycketfår dock inte ha återkallats före den akluella behandlingen. Det skriftliga samtycket är avsett atl lämnas till denansvarige läkaren. En ålerkallelse av samtycket måste därför göras så atl detkommer till dennes kännedom. För att en äterkallelse som inle görs skriftligenskall dokumenteras för framtiden bör en anteckning om den göras i ' Lagtexten har jämkats någol i propositionsförslaget. Prop.1984/85:2 -3 behandlingsjourniilen eller pä den handling diir mannentidigare har liimnal Specialmotivering sitt skriftliga samtycke lill inseminiition. Hiir nägon inseminalionsbehandlingiinnu inte hunnit vidtas, finns det ingel som hindrar :ilt samtyckes-handlingeni stiillet förstörs. I sä fall bör dock en anteckning om delta göras ijournalen. Förutom au mannen skall hii samtyckt till inseminalionenkrävs att han är i livet niir behandlingen ulförs. 1 allmänhet torde miinnenkomma iitt följa med kvinnan till behiindlingen. Är hiin förhindriid all gönidet. bör det för liikaren normalt riicka att kvinniin uppger att miinnen lever. Insemination med spermii frän anniin miin än den somkvinnan iir gift eller bor tillsammans med fär ulföiiis endast på allmiinniisjukhus under överinseende av läkare med speciiilisikompetens i gynekologi och obstetrik. Läkaren skall pröva om det med hiinsyn till makarnas ellerde samboendes medicinskil. psykologiska och sociiila förhälliinden är lämpligtatt inseminalionen iiger rum. Inseminalionen fär utföras endast om del kan iintiisalt det bliviinde biirnet kommer iitl viixii upp under goda förhållanden.Vägras inseminiition. får makarna eller de samhoende begära att socialstyrelsenpröviir frågiin. beslul fär inte överklagas. Läkiiren väljer lämplig spermiigiviire. Uppgifterom denneskall antecknas i en särskild journiil. som skiill bcviiras i minst 70 är. (Jfr 4-8 §S i ulredningens förshig) Paragrafen innehåller bestämmelser om givarinsemination. 1fråga om makeinsemination har det inte ansetts nödvändigt atl ställa upp någrasärskilda kompetenskrav. Själva inseminalionen kan i allmänhet utföras utantillgäng till läkarex-pcrtis. Inseminalionen mäste emellertid föregås av enbedömning i fräga om möjligheterna atl uppnå graviditet. En sådan undersökningkräver särskilda medicinska kunskaper som i allmänhel endast läkare med specialistkompetensi gynekologi och obstetrik besitter. Liksom vid annan medicinsk behandlingankommer det på den ansvarige läkaren atl bedöma om behandlingen är påkallad.Läkaren handlar därvid under sitt läkaransvar enligt allmänna läkarinstruktionen(1963:341). Givarinsemination får utföras endast påallmänna sjukhus som har läkare med specialistutbildning i gynekologi och obstetrik.Med allmänna sjukhus avses sjukhus som drivs av en offentlig huvudman, dvs. avlandstingskommun (eller primärkommun som ej ingår i landsling). Andra sjukhuseller privatpraktiserande läkare får inte utföra givarinseminationer. Någol krav på särskilt tillstånd för att sjukhuset skallfå syssla med inseminationsverksamhet har inte uppställts. Det är vederbörandesjukvårdshuvudman som bestämmer om detta. Lagen innebär dock alt sjukhu- Prop.1984/85:2 24 sen måste kunna uppfylla vissa krav. En inseminalion skallföregås inte Specialmotivering endast aven medicinsk ulan också av en psyko-social ulredning (se andra stycket).Sjukhusen mäste vidare kunna erbjuda en god rådgivning och ge en godservice i övrigl, bl.a. för del fall all del barn som har kommii lill genom inseminationvill fä veta vem givaren är (se 4 §). dessaförhållanden torde kretsen av sjukhus i själva verket komma att begränsastill de större och resursstarkare inrättningarna. Del är den ansvarige läkarens uppgift attpröva om insemination bör ulföras. Läkaren svarar alllsä för den slutligamedicinska och psyko-sociala bedömningen av makarna eller de samboende. I lagen har inle angetls vilka medicinska krav som skallvara uppfyllda för att en inseT mation skall fä utföras. Det ankommer på denansvarige läkaren att bedöma om en behandling är påkallad (jfr 3 S allmänna läkarinstruktionen).Givetvis måste kvinnans fysiska och psykiska hälsa undersökas, liksom hennesoch hennes mans fruktsamhet. Insemination kan inte anses godlagbar frånmedicinsk synpunkt l.ex. om kvinnans hälsa skulle allvarligt äventyras av engraviditet. Inte heller bör insemination normalt få äga rum, om makarna ellerde samboende kan bedömas ha rimliga möjligheter att fä barn på naturlig väg.Ett undantag kan vara om mannen lider av en ärftlig sjukdom som inle böröverföras på barnet. Att läkaren kan ha anledning all uppmärksamma ocksämannens psykiska hälsa framgår av vad som har sagls i specialmotiveringen tillI kap. 6 § . En grundläggande förutsättning för atl insemination skallfä äga rum är alt det kan antas alt barnet kommer all växa upp under godaförhållanden. Som har framhållils i den allmänna moliveringen (avsnitt 2.3.2)är det en uppgifl för den ansvarige läkaren att - med det biträde som kanbehövas av sjukhusets kuratorer, psykologer eller psykialriker - svara för den psyko-socialautredningen av makarnas eller de samboendes lämplighet som föräldrar. Delankommer sedan på läkaren alt, efter samråd i lämplig omfattning med dennaexpertis, besluta huruvida inseminalionen skall äga rum. I många fall torde deträcka med att uiredaren samtalar med makarna eller de samboende vid elt ellerett par tillfällen. Om dessas psyko-sociala förhållanden redan har utretts hossocialnämnd, exempelvis i ett ärende om adoption, kan det vara lämpligt attsjukhusets utredare - om makarna eller de samboende går med pä det - lar del avden utredningen. Även i andra fall då det kan finnas anledning atl inhämlaupplysningar från nämnden bör utredaren söka få deras samtycke till attuppgifterna lämnas ut. Det ankommer på att överväga vilkaallmänna räd som kan behövas för utredningsverksamheten. Nägon nedre eller övre åldersgräns för makarna eller desamboende har inte skrivits in i lagen. Normall bör dock samma åldersgränserföljas som de som lillämpas vid adoption. Det betyder att makarna eller de samboendei allmänhet inte bör vara är och inte - 45 är. 1984/85:2 25 Avbetydelse vid prövningen av om barnel kan antas komma alt växa Specialmotiveringupp under goda förhållanden är inte enbari makarnas eller,de samboendes psykologiskaoch sociala förhållanden. Läkaren bör ocksä förvissa sig om att de blivandeföräldrarna är införstådda med de särskilda förhållanden som råder vid en givarinsemination.Även makarnas eller de samboendes förmåga att skapa etl äriigt och tillitsfulltförhållande till barnel måste beaktas. Det är angelägel alt dessa så tidigt sommöjligt fär upplysningar och räd om de särskilda problem som möter vid en givarinseminationoch all de ges tid att i lugn och ro tänka igenom sin situation innan de lar slulligställning till om de vill lösa problemet med deras barnlöshet genom en sådan insemination.Härvid är det nalurliglvis en fördel om kvinnan och mannen har en likarlad synpå delta problem och har accepterat mannens sterilitet. Det bör vara en uppgifti första hand för sjukhusets kurator eller motsvarande atl informera och ge rådi dessa frågor och också atl upplysa om de rättsregler som gäller omfaderskapet vid en givarinsemination. Något hinder möler naturiiglvis dock inlemol atl läkaren själv fullgör dessa uppgifler. Skulleläkaren komma fram lill alt inseminalionen inte bör ulföras. kan makarna ellerde samboende begära prövning av frågan. Nägon tidsbegränsninggäller inle för rätten all få läkarens beslut överpröval av styrelsen. Det är den ansvarige läkaren som väljer spermagivare. Med lämpliggivare menas en man utan någon påvisbar sjukdom vilken när hans sperma användsför inseminalion kan äventyra kvinnans eller del blivande barnets hälsa. Tillgivare får sålunda inte användas en man som har en sjukdom av kroppslig ellersjälslig arl som kan överföras på barnel. Vissa medicinska undersökningar avgivaren måste därför göras. Även givarens lämplighet frän psyko-social synpunkibör beaktas. Vid sin bedömning har läkaren att iaktta de åligganden som följerav 3 § allmänna läkarinstruktionen. Avstor betydelse är att läkaren innan givaren anlilas förvissar sig om att dennekänner till vad hans medverkan kan få för följder. Av vikt är atl givaren får klarlför sig atl ett barn som han har getl upphov lill har rätl att fä veta vem hanär och all del inte är uteslutet atl barnet kan la kontakt med honom ätskilligaår efter sin födelse. Givaren måsle ocksä vara beredd att medverka vidblodprovstagning, om en blodundersökning senare skulle behövas, och kanskeockså bli kontaktad om barnet får en ärftligt betingad sjukdom. Sammantagetinnebär detta att som givare bör komma i fråga endast en man som har entillräckligt mogen och insiktsfull inställning lill inseminalionsverksamheienoch dess syfle. Somhar sagts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3) bör de principer i övriglsom f.n. tillämpas vid valet av lämplig givare kunna läggas till grund förbedömningen också i fortsättningen. Läkaren bör alllsä kunna tillmölesgä kravfrån makarna eller de samboende om all givaren skall ha Prop.1984/85:2 26 hårfärg och kroppskonstitution som den somavses bli Specialmotivering I och för sig finns det inte heller något hinder mot att läkaren som givareväljer någon som makarna eller de samboende själva har pekat ut och somär villig all medverka. Det har dock givetvis stor betydelse vilka molivsom makarna eller de samboende och givaren har för all välja en sådanlösning och vilka möjligheter de kan antas ha atl klara av sina Det slutliga avgörandet av vem som är alt anse somlämplig givare från medicinsk och psyko-social synpunkt ligger Önskemål om alt givaren skall ha hög intelligenskvot eller i övrigt besitta särskilda kvalifikationer som faller ulanförde egenskaper som eftersträvas för alt barnet skall vara likt övrigafamiljemedlemmar bör under inga förhållanden godtas. En särskild fråga är om det bör gälla någon övre gräns fördet anlal graviditeter som en och samme givare får ge upphov till. Frågan harsin bakgrund i möjligheten att etl barn. som har kommii till genom insemination,vid vuxen ålder fär barn med nägon som också har avlats av givaren utan alt dekänner till alt denne har varil givare. Även om denna möjlighet måste bedömassom myckel avlägsen, kan det ändå vara rimligt atl en givare inle medverkartill tillkomsten av alltför mänga barn. I enlighet med vad utredningen har förordalkan den gräns på 4-6 barn per givare som f.n. lillämpas vid vissa sjukhus varaen lämplig utgångspunkt. Det kan vara lämpligl att meddelarallmänna råd om valet av givare och om gränsen för antalet graviditeter beiräffandeen givare. Som framhållils i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5)är del viktigt att uppgifler om givaren antecknas och bevaras på sjukhuset(eller, beroende pä tillämpad praxis, i arkivinstitution). En sådandokumentation är nödvändig l.ex. för det fall att barnet vill veta vem givarenär (se 4 S). Uppgifter om givaren kan också behövas om barnet skulle lida av enärftlig sjukdom och det för att bota sjukdomen är av intresse alt känna tillbarnets biologiska ursprung. Uppgifterna om givaren skall antecknas i ensärskild journal, som skall bevaras . Bl.a. med hänsyn till barnets rätt atl få reda på givarensidentitet ligger det i sakens natur atl blandning av sperma inte avses fåförekomma. Ett barn som har avlats genom inseminalion som avses i 3 Shar rätt att, om det har uppnått lillräcklig mognad, självt få del av deuppgifter om spermagivaren som har antecknats pä del sjukhus där inseminalionenhar utförts. Barnel har även räll alt fä ut dessa uppgifter genom socialnämnden. (Jfr 9 och 10 §§ i utredningens förslag) ' Lagtexten har jämkats något i proposiiionsförsliiget. Prop, 1984/85:2 27 Av7 kap. 1 § sekretesslagen följer alt uppgifler om spermagivaren är Specialmotivering sekrelesskyddade.Enligt förevarande paragraf har dock ett barn som har kommit till genom en givarinseminationrätt att fä del av de uppgifler om givaren som har antecknats på sjukhusel.Härmed avses då i första hand givarens identitet. Men även andra uppgifter somhar antecknats om givaren i denna hans egenskap - exempelvis om hanskroppskonstitution eller hårfärg eller om hans yrke - bör kunna lämnas ut till barnel.Del lorde få förutsättas atl några anteckningar om förhållanden som med hänsyn lillgivarens integritet bör hemlighållas för barnet inte görs i dessa fall. Barnetkan vända sig till socialnämnden på orten eller till del sjukhus som har utförtinseminalionen för att få del av uppgifler om givaren. Del är endast barnetsjälvt som kan få ut dessa uppgifter. Om barnet är , får uppgifternaalltså inle lämnas ut på begäran av dess vårdnadshavare. Det är dock intenågot som hindrar att dessa följer med barnel när del kontaktar socialnämndeneller sjukhusel. Föralt ell underårigt barn skall ha rätl att få del av de uppgifter som harantecknats på sjukhusel om givaren krävs atl barnet har uppnått lillräcklig mognad.Som har sagts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5) är det angelägel allbarnet innan uppgifterna lämnas ut får möjlighet alt hos socialnämnden eller påsjukhusel diskulera sin situation med någon sakkunnig person och få hjälp medalt bearbeta de känslomässiga problem som kan göra sig gällande i sammanhanget.Detla gäller även i fråga om vuxna barn. Eflersom del för barnel kan varavärdefullt att få veta hur givaren ställer sig till att hans identitetavslöjas, bör nämnden respeklive sjukhusel - om del kan ske utan alltför stort arbele- på barnets begäran ta konlakl med givaren för atl ta reda pä hans inställningtill denna fråga. Skulle uppgifterna vara överförda till någon arkivinstitutionfår förutsättas att denna, om barnet vänder sig dit. kopplar in sjukhuset förall barnel skall få sådanl bistånd som har sagts. Socialnämndenkan få ut de uppgifler som har antecknats på sjukhusel om givaren endast ombarnet har vänt sig till dess förmedling få del av dessa uppgifler.Är barnet under , bör sjukhuset normalt kunna godta den bedömning i frågaom barnets mognad som har gjorts hos socialnämnden. Entillämpning av förevarande paragraf blir givetvis aktuell bara i de fall dåbarnet känner till eller misstänker att det har kommit till genom en givarinsemination.I enlighel med vad som har förordats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5)bör barnet normalt upplysas om detta genom föräldrarna när det är lämpligl. Delfår förutsättas atl dessa då också som regel har berättat vid vilket sjukhus inseminalionenhar ägl rum. Även om de undantagsvis skulle ha underiåtit all göra del. tordebarnet - eller den socialnämnd lill vilken barnet har vänt isig - i allmänhetkunna la reda på della sjukhus med ledning av lillgängliga uppgifter omföräldrarnas hemvist under den lid då inseminalionen utfördes. 1984/85:2 28 nämndennågon gång råka vända sig till fel sjukhus, bör detla sjukhus Specialmotivering kunnage del biständ som behövs vid efterforskningen av del akluella Omdet i etl mål om faderskap till barn är nödvändigt att fä del av de uppgiftersom finns om en inseminalion, är den som är ansvarig för inseminalionen ellerannan som har tillgång till uppgifterna skyldig att på begäran av domstolenlämna ut dessa uppgifter. (Paragrafensaknar motsvarighet i utredningens förslag) Uppgifterom en insemination är sekrelesskyddade enligt 7 kap. I S sekretesslagen.Förevarande paragraf medger dock att sekretesskyddet bryts när uppgifternabehövs i ett mäl om faderskap. Paragrafenär lillämplig både då inseminalionen har utförts med sperma från kvinnans makeeller samboende och då inseminalionen har skett med sperma från nägon annanman. Skyldigheten atl lämna ut uppgifler om inseminalionen avser den som äransvarig för inseminalionen eller annan som har tillgång till uppgifterna. Meduppgiftsskyldigheten enligt förevarande paragraf följer ocksä skyldighel althöras som vittne beträffande de förhållanden som uppgifterna avser (jfr 36 kap.5 § andra stycket ). Uppgiftsskyldighetenomfattar de uppgifler som finns om inseminalionen i etl enskilt fall. Inteendast de uppgifter som finns om tidpunkten för behandlingen hör hit utan ocksäl.ex. anteckningar om graviditet och födsel. Paragrafen medför vidare skyldighetatt lämna ut del skriftliga samtycke som har avgelts före inseminalionen ocheventuella anteckningar om ålerkallelse av samtycket (jfr 38 kap. 2 § andrastycket ). Om det är nödvändigt för faderskapsutredningen kandomstolen dessulom kräva atl få uppgift om givaren. Jag har dock bedömt detföra för längt att införa en möjlighet för domstolen att förelägga denne vidvite eller hot om hämtning att underkasta sig blodprovstagning. Av12 kap. I S sekretesslagen följer att uppgifter om en insemination är sekretessbelagdaocksä hos domstolen. Om möjlighel för domstolen att hålla förhandling inomstängda dörrar finns bestämmelser i 5 kap. I S andra stycket rättegångsbalken.Beträffande sekretessen i övrigt hos domstolen gäller 12 kap. 3 - 5 §§ och 14kap. 5 § sekrelesslagen. Frystsperma från en man fär inte utan tillstånd föras in hit ilandet annat än av allmänna sjukhus. (Jfr11 S i ulredningens förslag) Prop.1984/85:2 29 Något förbud mot att använda fryst sperma i inseminationsverksamhe- Specialmotivering ten har inte föreskrivits i lagen. Vid makeinseminationbör dock i princip endast färsk sperma brukas. För att insemination skall fåske i dessa fall krävs att maken eller den samboende mannen, vars spermaanvänds vid inseminalionen, är i livet. F.n. används också endast färsk spermavid de kliniker här i landel som sysslar enbart med s. k. makeinseminalioner.När det gäller givarinsemination kan det däremot finnas skäl alt använda frystsperma för att underlätta och förenkla verksamheten. Någon begränsning i fräga om tiden för förvaring av frystsperma har inte föreskrivits. Med hänsyn till atl behandlingsperioden för enkvinna normall är och till atl sperma frän samme givare bör användasunder hela perioden, kan en lämplig utgångspunkt vara alt sperman inte börförvaras fryst än etl är. Läkaren bör dock kunna bestämmaen längre förvaringstid, om det är motiverat i ett enskill fall. bör läkaren om möjligt förvissa sig om allgivaren är i livet när inseminalionen utförs. Det bör nämligen undvikas attsperma används från en givare som har avlidit. Givaren bör redan när han förstagängen anlitas i förekommande fall upplysas om atl sperman kan komma alt frysasför senare användning. Önskar givaren längre fram att hans sperma inte används,mäste han meddela sjukhuset det. Har sjukhuset mottagit etl sådant meddelande,kan sperman inte längre anses donerad för inseminationsändamäl och fär då inteheller användas. I förevarande paragraf har ett förbud införts mot all förain frysl sperma frän utlandet.