prop · G8031 · 1984-12-31 00:00:00 — Samiidigiär det emellertid naluriigt och vikligl all regionmusiken skall medverka lillalt musik kan föras ul lill människorna också på andra sätt. Medieteknikenöppnar sädana möjligheter i många olika avseenden. Jag tänker på radio och TVoch skiv- och bandinspelning. Det bör självfallet vara en skyldighet för demsom arbetar inom regionmusiken all tillvarata de möjligheter som denna teknikerbjuder sä att verksamheten kan drivas rationellt och musiken spridas medhjälp av bl. a. etermedia och fonogram. Jag förulsätlter atl det skall gå atlskapa avlalsenliga förutsättningar för detla. Jaghemställer all regeringen föreslår dels all godkänna vad jag harföreslagit 1. beträffande omorganisation av regionmusiken och Rikskonserter, 2. beträffande den regionalamusikorganisationen, 3. beträffande den centrala musikinstilulionen, delsalt medge atl regeringen fär besluta om de förändringar av sammansättning ochmandattider för styrelserna för regionmusiken och Rikskonserler som föranledsav omorganisationen. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslular att genomproposition föreslå all anla de förslag som föredraganden har lagtfram. 1984/85:1 40 Sammanfattning av statens kulturråds rapport (1981:6)Regional musikpolitik Uppdrag och metod (kap. 1 2) En särskild arbetsgrupp utsedd av harsammanställt rapporterna. Den har arbetat brett och öppet med referensgrupper,medverkan vid konferenser etc och avlyssnat reaktionerna på sina idéskisser iolika grenar av musiklivet. Utredningen har sökt åstadkomma en aktiv regionalplanering i landstingsområden genom att sända utproblemsammanställningen "Regionalt samspel" augusti 1979.1 oktober1980 anhöll rådet om regeringens uppdrag att medverka vid förhandlingar omlänsprojekt för ökat regionalt ansvar. Sädan verksamhet påbörjas bl a iNorrbotten. Tillkomsten av IRK och RM (kap. 3) Betänkandet inleds med en redogörelse för bakgrunden till kon-sertbyråutredningen(KBU) och dess försöksverksamhet i fyra län 19631968. KBU:s ursprungligauppdrag en alternativ konsertbyrå för tonkonstnärsförmedling (ett f ö ännuolöst problem) kom snart i bakgrunden för visionen att skapa ett vittsyftandeorgan för utveckling av hela musiklivet. Idén om levande konserter (20 000) ialla sociala miljöer över hela landet, bl a 15 000 för alla skolelever, förde isin tur med sig omvandlingen av militärmusiken till en civil musikresurs pä 22orter. IRK startades i en anda av bildningsidealism men med företagsekonomiskterminologi: "Distribution och konsumtion av god musik". pågick 19651970 en omorientering i hela den kulturpolitiskadebatten. Musiken som medel för gemenskap kom mer i centrum än dess egenkvalitet,allas musik betonades mer än det konstnärligt professionella. betänkande 1972 och prop. 1974:28 med dess samhällsinriktadekulturpolitiska mål angav i något oklara ordalag IRK:s och RM:s viktiga rolleri en musikpolitisk decentrali- Prop.1984/85:1 41 Propositionen talar om en ny typ avregionala musikinstitutioner med bredare ansvar för olika genrer och om lRK:sstatliga regionkontor som provisorier. I kap. 3 refereras också utredningar av orkester- och musiktea-terfrågornasom ledde till åtgärder 1974, liksom Riksdagsrevisorernasgranskningspromemoria 1978, vilken bl a förordar sammanslagning av . underlag för regional kulturpolitik(kap. 4) Vid kongressen 1976 enades om ettunderlag för landstingens kulturpolitik, där bl a ett aktivt engagemang imusikfrågor och ett huvudmannaansvar för RM ställdes i utsikt. Utredningenvisar läget 1981 i en tablå över utredningar och beslut i olikalandstingsområden. Bilden är högst varierande vissa län är avvaktande, andrahar tagit långtgående initiativ. Decentralisering profilering regionalisering (kap. 5) Utredningen beskriver Statens försöksverksamhet medRikskonserter och IRK:s och RM:s verksamhet med koncentrationpå institutionernas regionala roll och förankring i det lokala musiklivet.Stort utrymme ges åt uttalanden i decentraliseringsfrågor från IRK:s och RM:spersonal och institutionernas egna utvärderingar, men utredningen tillfogaregna iakttagelser och kommentarer. Inledningsvis citeras försöksledaren och försteIRK-chefen återblick på Rikskonsertidéns framväxt under60-talet, där decentraliseringstemat framtonar allt tydligare bort fråndistributionstänkandet och turnékulturen till ett nätverk av regionalaproduktionscentra med entusiastiska förväntningar på RM :s möjligheter. Enuppsats av kritiserar IRK-reformen för dess ensidiga satsningpå endast elt musikpolitiskt alternativ med tyngdpunkten i producentsektornmer än hos artisterna och mottagarsidan. Decentraliseringssträvanden 1980 belyses medutgångspunkter i och styrelsens målbeskrivning 1971. KBU villeskapa "en kraftig planeringsenhet i central instans". Underförsökstiden ökade antalet tjänster från 6 till 33. Då IRK fick etttotalt riksansvar, konstruerades en organisationsmodell som alltjämt gällermed gemensam ledning för programproduktioner och utlokaliserade regionalaenheter med viss självständighet att agera. Huvudkontoret byggdes ut från 43 tjänster1968 till 78 tjänster 1971. Är 1981 har det ca 80 tjänster, medan de nu 9regionkontoren har tillsammans ca 50 tjänster (intendenter, producenter,redaktörer och assistenter). De 17 IRK-intendenter som KBU föreslog i princip 1 per Prop.1984/85:1 42 avdelning prutades ned till 3 i IRK-propositionen. IRKhemställde år att få utöka anlalet men regeringen gav undvikandesvar. Utbyggnaden av de nio regionkontoren har skett utan regeringsbeslut genomomprioritering inom givna rair>tr. Endast ett kontor (/1981) hartillkommit på landstingsinitiativ. Verksamhetsberättelserna hardecentralisering som genomgående tema. Allt större andel av produktionsmedelförs över till regionkontorens ansvar. Är 1979/80 betonas särskilt positivaeffekter av ökad samverkan med vissa landsting. Uttalanden från IRK-ledningen under olika skedenrefereras. I debatten om kulturrådsutredningen lägger IRK vikt vid centralorganetsexpert- och konsultuppgift: det gäller att förhindra att decentraliseringslutar i provinsialism. De regionala organen måste vara mogna för uppgiften. URosenblad betonar 1975 att IRK får akta sig att bli maktfaktor. 1979/80framhåller H att man inte åstadkommer en kulturpolitisk decentraliseringpå centrala auktoriteters villkor. I anslagsframställningen /83framhäver den nye VD, M Enhörning, de konstnärliga värderingama. En detaljerad analys av IRK:s nyckelbegrepp"producent" och "projekt" utgår från den s kproducentkedjans 14 länkar. Här berörs också försöksverksamheten med social ochpedagogisk inriktning, bl a musik i förskola och "musik i närmiljön".Utredningen ifrågasätter principen att fast anställda producenter skall taansvar för hela produktionskedjan, i varje fall att en regionalmusikorganisation skulle bygga på enstaka tjänstemän med så dominanta roller.Det konstnärliga och pedagogiska ansvaret bör kunna överlåtas mer på musiker,lärare och andra kulturskapare. Projekt bör redovisas mer än för envidare krets för att stimulera lokala initiativ. Utredningen analyserar IRK:s förankringsmetoder inom olikabudgetprogram. IRK:s mest omfattande uppdrag "musikaktiviteter i förskolaoch skola" övergår alltmer från podiekonserter för stora grupper tillbesök klass för klass och återkommande besök. Förskolans musikmiljö blir alltmer betydelsefull. Barnens första möten med musiken bestämmer grundläggandeattityder. IRK har gjort en pionjärinsats i skolorna tillsamman med RM, men detdirekta samarbetet med skolomas egna lärare och med den kommunala musikskolanbör utvecklas ytterligare. IRK har också betytt mycket för utvecklingen av nyaokonventionella konsertformer: musikveckor , samvarodagar,"verkstäder", musikkaféer, karneval 80, men också nyadistributionsmetoder: musikpaket och s k riksproduktioner. Av särskilt musikpolitiskt intresse har mer övergripandeprojekt varit som gällt t ex hela kommuner. De s k interna konserter- 1984/85:1 ;iwv 43 na uppsökande verksamhet i intstitutioner, föreningsliv osv är ettproblematiskt arbetsfält för IRK, men av största vikt i strävan att nå nypublik. Det statliga stödet till "Kulturprogrammen iföreningslivet", där medlen utnyttjats direkt av studieförbund ochlänsbildningsförbund, har medfört minskat IRK-engagemang i uppsökandeverksamheter, allrahelst som också RM själv alltmer producerar sina interna konserter.Överhuvud synes det ömsesidiga utbytet av idéer och erfarenhet mellanstudieförbunden och IRK inte ha blivit vad bildningsentusiaster under 60-talettänkte sig. Utredningen refererar debatter och antyder tänkbaraorsakssammanhang. uttalade sig 1979 för attlänsbildningsförbunden borde få överta uppgifter som görs av IRKisregionkontor. Folkbildningspropositionen med dess nya bidrag /82till "kulturverksamhet" med stöd till både program och amatörensemblermedför ett nytt ovisst utgångsläge. RMfår i avsnitt 5.6 en utförlig genomlysning. Här behandlasprofileringssträvanden, den nya rollen som regionmusiker, ledningsfunktionenregionalt, profileringsgruppens arbete och dess resultat 1975, de regionalaråden, avtalen med institutioner och amatörorganisationer osv och slutligen RM :sbrydsamma ekonomiska situation 1981. kommentarer pekar utredningen på en rad svårigheter för RM. Det ärproblematiskt att basera konstnärlig verksamhet på en fast musikerresursanställd efter tjänstemannaavtal inom en statlig myndighet. Kammarensemblerväxer fram ur gemensam konstnärlig strävan, inte genom anställning vid vakanseren för en. Det är svårt för en kapellmästare att hålla samman ett antalsjälvständiga ensembler. Utgår man från en orkesterprofil för att dämr göraensembler, hamnar man å andra sidan lätt i en låsning vid symfonimusikensmodeller. Ensemblebindningen förefaller inte sällan ha försvårat angelägnainsatser för amatörmusiken. Rollen som kapellmästare, dvs konstnärlig ledare,har inte funnit sin form . Här liksom i fråga om den nya utåtriktademusikertyp som behövs för uppsökande konserter, saknas ännu lämplig utbildning.RM:s ekonomi illustrerar den negativa konsekvensen av att anslagen alltmerbinds upp av löner, medan marginalresurserna för produktioner, resor osvkrymper. Till slut kan ensemblerna knappast lämna slationeringsorten. I5.7 behandlas de oklara relationerna mellan IRK och RM. "IRK behöver intelängre ha övergripande konstnärligt ansvar för RM när det regionalautvecklingsarbetet är avslutat", heter det i prop. När har dentidpunkten nåtts? IRK gör allt mindre insatser för RM:s vidareutbildning, ochenligt RM har IRK:s producentmedverkan minskat långt under den andel som fömtsättsi regleringsbrev. Enligt IRK har man där inte resurser 1984/85:1 44 att göra de speciella producentinsatser som krävs för defasta ensemblerna. redogörs i kap. 5 för regionaliseringssträvandensom pågår i olika landstingsområden: (sedan 1977landsting i samverkan). Stiftelsen (stiftad av , landstingen i Göteborgsoch län och med som bidragsgivare), det 9:eregionkontoret i /(med IRK i gemensam ledningsgmpp: 4landstingsrepresentanter av 6), läns musikråd (IRK-initiativ sedan 1977med början i kommunprojekt), regional musikplanering i län, Musik iNorrbotten (vill ta ansvar för IRK/RM) samt initiativ från Jämtlandsoch län. Eokätundersökcingar (kap. 6) Tre omfattande enkäter har genomförts 1979/80: till IRK:soch RM:s regionala personal, till frilansmusiker och till länsbildningsförbundoch studieförbund. Några iakttagelser ur det rikhaltiga materialet: IRK:sregionkontor avvisar helt tanken på sammanslagning med men önskar bevarastatligt huvudmannaskap. RM-personalenhar delade meningar om sammanslagning med och överföring till regionalhuvudman. IRK:s svar är musikpolitisktmedvetna och samstämda. RM uppvisar stor variation i svaren som är mindreinriktade på musikpolitiska problem. Flertalet avde 53 frilansmusiker i olika genrer som besvarat enkäten är besvikna på IRK:sinsatser för dem, liksom på förmedlingsorganisationen överhuvud. De är starktkritiska mot RM som konkurrent om arbetstillfällen. Studieförbundenssamarbete med IRK och RM förekommer ganska sparsamt och sporadiskt. RM svararför högst av studieförbundens konsertutbud, IRK medverkar vid avarrangemangen. Musiklivet som arbetsmarknad (kap. 7) Arrangörsledet och förmedlingssituationen beskrivs ingående,liksom personal- och intresseorganisationer i utredninesfältet Prop.1984/85:1 '/. samt avtals- och sysselsättningsläget. Situationen ärkomplicerad och problematisk. Samhället bör omgående förbättra förmedlingsorganisationenoch stärka arrangörsledet för att inte de fria musikernas och tonsättarnassituation skall bli ytterligare försämrad. Det ekonomiska underlaget för en regional musikpolitik(kap. 8) En detaljerad redogörelse ges för samhällets nuvarandestödformer både på produktionssidan och till amatörverksamhet, arrangörsledosv. Utredningen presenterar delvis efter egna enkäter ett material somvisar anslagen länsvis från stat, landsting och kommuner till musiklivet1979/80 och en särskild tabell där IRK;s och RMrs ekonomiska insats redovisaslän för län samt satsningarna uträknade per invånare i respektive län. Stora variationer mellan landstingsområdena kankonstateras såväl när det gäller stödets storlek som dess inriktning. Utgångspunkter för utredningens förslag (kap. 9) Inledningsvis (9.1) sammanfattar utredningen sinabedömningar av IRK:s och RMis roll i den regionala musikverksamheten under70-talet. Avsnittet innehåller många nyanser och detaljvärderingar, häråterges endast ett urval särskilt framträdande synpunkter. 1960-taletsvision var 20 000 konserter/år god levande musik åt alla. Greppen att skapaett statligt över hela landet och än mer att"civilisera" militär-mubiken för att få regionala produktionscentravar djärva försök att förnya ett stagnerande musikliv. I reformpropositionerna1968 och 1970 betonades att de nya institutionerna själva skulle omprövaorganisation och metoder under utvecklingens gång. Oklarhet omregionalt samband. (KBU) hade utifrånförsöksverksamhetens erfarenheter lagt en serie förslag om IRKisoch RM:sregionala förankring (bl a 17 intendenter och förstärkta länsbildningsförbund)och om stegvis utbyggnad län för län, först sedan förmedlings- och mottagarledorganiserats regionalt. IRK-propositionen gav dock IRK totalt riksansvar ochbegränsade antalet intendenter till 3. Hur det regionala sambandet skullebyggas upp förblev en öppen fråga. IRK började redan 1970utlokalisera sin medarbetarslab lill egna regionkonlor. Kärvt ekonomiskt klimat . IRK fick sinaekonomiska lyft i början. Sedan har satsningen stagnerat. Prop.1984/85:1 46 förstärkts för specialuppgifter (fonogram, barnverksamhet,internationella kontakter). RM:s fasla kostnader och rörliga produktionsmedelhar kommit i olakt. /82 är en 1975 beslulad profilering ulifrån 590musiker på 22 orter inte en realistisk möjlighet, snarare riskerar vi enminskning av nuvarande musikerantal. - Oklart partsförhållande IRK - RM. RM.s roll förändrad. Siatsmakterna har aldrig med klar markering av resurser och personal preciserat IRK:s förväntade insats för RM. F n ut nyttjar inle IRK av RM :s kapacitet. RM hänvisas atl själv producera och informera. Är 1967 sågs RM som välkommen ulväg atl genomföra visionen20 000 konserter, eftersom anlalel frilansmusiker inte skulle räcka lill. Är1981 ser undersysselsatta frilansmusiker som svår konkurrent med förmånlig stalssubvention. IRK och RM som instrument för ny musikpolitik.Väsentliga musikpolitiska syflen för IRK och RM efler 1974: O all nå ny publik med levande musik O all slimulera alltfler lill egel musicerande i ensembleroch körer O all iniliera det nya och vitala i musiklivel ialla genrer och stilar O all inspirera regionala och lokala organ lillsjälvständig salsning Ulredningen ser positivt på IRK:s och RM:sutveckling av konserlmelodik i förskola och skola, medan kommunala musikskolanoch dess anknytning till amatörmusiken ännu är ganska oprövat område. IRK harbetytt mycket för nya former av offentliga konserter. Den uppsökande verksamheleni bl a föreningslivet är ett svårarbetat men ytterst angeläget fält, liksomkontakten med invandrarnas musikkullurer. Produ-centrollen är problematisk.Fler producenter borde engageras på frilansbas, gärna med nära anknylning tillde miljöer och gmpper man vill nå. IRK:sregionkontor och regionaliseringen. Regionindelningen har lillkommil påcentralt initiativ efter administrativa bedömningar. Ulredningen ser som enrisk att elt statligt IRK formar etl slulel syslem, som kan fungera effekiivtinom sig, men som får alllmer permanent karaktär och inte är det provisorium iväntan på en regionalt baserad organisation som kulturpolitik fömtsätter. RM såsom statlig myndighel har besvärats av en tungrodd organisalionoch har hafl alllför Prop.1984/85:1 47 knappa resurser alt adminislrera den. Ensembleindelningenverkar delvis stereotyp och bindande. Större andel frilansre-surser iproportion lill fasla tjänster skulle ge mera rörlighet. Det är kulturpolilisklangelägel att regionmusiker kan engageras mera inom tjänslen för alt utvecklaamatörmusicerandet. Utredningen gör den allmänna bedömningen att ett direklregionalt ansvar för IRK- och RM-resurser skulle smidigare lösa åtminstone endel av de nuvarande problemen, framför alll föra med sig slörre engagemang frånlandsting, kommuner och fria organisaiioner i musikpoliliska frågor. 19.2 görs ett försök till positionsbestämning av musikenssituation i samhället 1981 som bakgmnd till 80-talels musikpolilik. Datateknik och eleklronik vidgarständigt gränserna för människors möjligheter alt lyssna lill perfektljudåtergivning och atl skapa ny musik. Samlidigt ökar lyssnandet via lekniskamedia med risk för att allt fler får ett ytligt konsumentförhållande tillmusik. Ständig bakgmndsmusik i hem och offenlliga miljöer verkar i samma riklning. Kommersiella styrkraflerförstärks, cenlraliserade i multinationella förelag, som I ex dominerar fonogramindustrin. Olika etniska musikkulturerkonfronteras direkt med varandra. Invandrarnas musik har dock hitlills fögapåverkal musiken i det svenska samhället. Del kulturpolitiska programmet1974 med dess markerade vilja lill reell yttrandefrihet och kulturdemokratiantogs enhälligt av alla partier, men har av den aktuella debatten att döma börjalifrågasättas i ett trängt ekonomiskl läge. De spontana proteströrelserna från70-talets början med bl a musiken som vapen och uttrycksmedel lycks ha matlatsav mol decenniets slul. Mot 70-talels slut har musikenssociala funktion tonats ner något till förmån för en ny professionalism där rentkonstnärliga kvaliteter framhålls mer än kullurpolitiska. Frilansmusikernas och lonsällarnassiluaiion har förvärrats. Vi har fått ökad insikt ommusikens betydelse i barnens värld samlidigt som vi blivit medvetna om barnensoch ungdomens kulturella identitetskris i del moderna industrisamhället. Prop.1984/85:1 48 Utredningens slutsats av översikten dess gmndläggandetes i belänkandet är att vi måste med alla meloder söka gelevande musik bärkraft atl beslå och ulvecklas som kul-lumpplevelse förkommande generationer. Ulredningen definierar i 9.3 vissa musikpolitiska begreppoch anger därmed ocksä förslagens gmndlinjer. Med "decentralisering"betecknas en process, där politiskt ansvar iniliativ, beslut, verkslällighel mer och mer förs över till regional/lokal nivå. Med "regionalisering"avses den specifika decentralisering som gäller överföring av politiskt ansvartill landstingsnivån. Ulredningen betonar viklen av atl både poliliska ochkonstnärliga beslutsfattare beaklar det flerdimensionella i kvalitetsbegreppet. De mångtydiga termerna "professionell" och"amatör" diskuleras, liksom begreppen "administratör"eller "byråkrat" som kan missbmkas som slagträn i en förenklad deball.En särskild analys görs av ansvarsbegreppel och huvudmannaskapels innebörd. Ulredningenbetonar all elt politiskt ansvarslagande inte behöver belyda att verkställighetenmåste ske inom egen förvaltning. Många musikpoliliska uppgifterkan med fördel delegeras till fria organisaiioner, om de vill åla sig dem.Fördelar och nackdelar med olika förvaltningsformer diskuterats.Offentlighetsprincipen bör gälla även i föreningar, bolag och stiftelser somdrivs av kommuner. Utredningens överväganden och förslag (kap. 10) Utredningens fömtsättningar har ändrats under arbetetsgång genom atl både IRK och RM liksom de länkta huvudmännen ivingas tillstörsta ekonomiska återhållsamhet. Utredningen ulgår dock för sin del från attsträng hushållning framtvingar regionall planerad musikpolilik. Utredningen väger mot varandra argument emot och för en regionaliseringav RM och IRK. Utredningen driver ivå huvudteser: 1) fömlsätlningar måste skapas för ensamlad regional musikpolitik 2) nuvarande oklara partsförhållandemellan RM och IRK måste upplösas regionall och centralt. Regionalisering framstår långsiktigl som ett rimligare altemativän sammanslagning till en slor helslatlig musik. Permanentningav ett system med siaten som huvudman för RM skulle betyda etl avsteg fråndecentraliseringen som princip och avbryta den utveckling som påbörjats. Prop.1984/85:1 49 RM-ensemblerna måsle liksom IRKis regionala resurser vidprioriteringar kunna behandlas som organiskt ingående inslag i enregional/lokal musikpolitik som landsting och kommuner i samspel ansvarar föroch som berör hela fältet: musikundervisning, folkbildning, amalörstöd, frilansmusiker,arrangörsled, egna orkeslerinslilulioner etc. De nackdelar som anförs medregionala inslilulioner, t ex risken för provinsiell isolering eller sämrepersonalrörlighet än i en riksorganisaion, kan molverkas bl a genom eltgemensamt ulvecklings- och stödorgan på cenlral nivå. att principbeslul fattas i om all RM successiviavvecklas som statlig myndighel; att landsting (eventuellt även primärkommuner eller gmpperav landsting) erbjuds överta huvudmannaskapet för RM-avdelningar eller gmpperav RM-avdelningar; att landsting (eventuellt primärkommuner etc) erbjuds attfå disponera över de resurser som tillförs respeklive landstingsområde för IRK-funklioneri form av personal och produktionsmedel. Varje landsting får självl eftersamråd med angränsande landsting avgöra om del vill utnyttja resurser isamverkan med andra eller separal länsvis; att ett centralt stödorgan utvecklas genom ensammanläggning av IRK:s nuvarande huvudkontor och RM:s nuvarande ceniralakansli. Elt regionall inflylande garanteras över della organ. I det följande berör ulredningen organisatoriska problemvid en regionalisering och söker anvisa lösningar. Eftersom musikpolilik är eltfrivilligt ålagande kan en regionalisering inte åläggas alla landsting. Avtalmåste slutas med varje landsling för sig. Det kan alltså bli etl övergångslägedär t ex vissa RM-avdelningar är regionaliserade, andra statliga. Del medförsvårigheter, men vid en permanentning av helstatligt RM och IRK kommer vi ocksåall få mycket varierande relalioner med olika landsling, separata avtal medteatrar och orkestrar etc men då utan riktmärke, eftersomdecentraliseringsprincipen är satt ur spel. Ulredningen förordar ett hell regionalt huvudmannaskap förenskilda avdelningar och avvisar altemativet slal landsting i kombinalion. Som förhandlingsunderlag arbelar utredningen med begreppelbasresurs, d v s en ekonomisk gmndval för självständig regional musikpolitik.En basresurs skapas genom avtal om solidariska åtaganden från statensrespektive landstings (eventuellt vissa primärkommuners) sida och skallgaranteras pris- och löneomräkning. Statens åtagande i fråga om RM skallinnefatta dess lotala 4 1984/85. Prop.1984/85:1 50 anslag till avdelningens regionala verksamhel, inklusivehyra för lokalerna. I fråga om IRK beräknas slatens åtagande dels som andel av regionkontorelskostnader, dels som produktionsmedel. 1 fråga om RM måste och Kalmarlän bedömas i särskild ordning, eftersom de saknar RM-avdelning.