prop · G80319 · 1984-12-31 00:00:00 — Jaganser att det behövs ytterligare medel för att underlätta informations-ochutbildningsinsatser som avser utbyte av kunskaper mellan frivård och socialtjänst.Jag avser därför att föreslå regeringen att anvisa försådana insatser . 4.2.5Utbildning i ekonomisk sanering Mångaklienter inom kriminalvården har en mycket dålig ekonomi. Detta problem haruppmärksammats av . Sanering av ekonomin kan enligtkommissionen vara en åtgärd i brottförebyggande syfte. Kommissionen föreslårdärför att särskilda medel avsätts för utbildning i ekonomisk sanering. Ävenom detta problem i första hand är en fråga för , anser jag detviktigt med grundläggande kunskaper i ämnet. Jag kommer därför attföreslå regeringen att , avseende ett halvt budgetår, anvisas förändamålet. 1984/85:19 19 4.3.1Social färdighetsträning och frigivningskurser Medsocial färdighetsträning avses kortfattat träning i det dagliga livetsaktiviteter, träning i medmänskliga relationer och undervisning om samhälletskrav och funktioner. Efteratt ha förekommit som en försöksverksamhet under ledning av en särskildarbetsgrupp inom kriminalvården finns social färdighetsträning på två riksanstalteroch på några lokalanstalter. har i en nyutkommen handbokgett råd och anvisningar i social färdighetsträning. Erfarenheternafrån försöksverksamheten är goda. De visar att färdighetsträningen ärbetydelsefull för missbrukare. Den förbereder den intagne inför frihetens mångapraktiska svårigheter och stärker hans självförtroende. Den socialafärdighetsträningen innebär också en viktig aktivering av de intagna på anstalten. Frigivningskurserförekommer på ett 20-tal anstalter inom kriminalvården. Kurserna anordnas avpersonal inom kriminalvården eller av sådan personal i samverkan medstudieförbunden eller den kommunala vuxenutbildningen. Syftet med kurserna ärbl.a. att förmedla kontakter med olika samhällsorgan, frivård,övervakarorganisationer, arbetsliv och föreningsliv. Vid kurserna lämnasinformation av bl.a. arbetsförmedling, kronofogde, försäkringskassa,socialtjänst, frivård och föreningslivet. Narkotikakommissionenhar föreslagit att social färdighetsträning och frigivningskurser skall byggasut. Enligtmin mening är frigivningskurser och social färdighetsträning av stort värde förmissbmkare på anstalt. Det är viktigt att man på olika sätt förbereder de intagnasoch inte minst missbmkarnas situation efter frigivningen vad gällersysselsättning, bostad och eventuell vård. Den intagne bör även ges enordentlig information inför frigivningen. Det gäller, som narkotikakommissionenpåpekar, att klargöra för missbrukarna vad övervakningen innebär och vilkakonsekvenser som misskötsamhet i form av t .ex. Enligt minmening bör på samma sätt som vid introduktion på anstalt ett särskilt programfinnas som garanterar att information lämnas till alla som skall friges. Sådanaprogram kan lämpligen genomföras inom ramen för frigivningskurserna. Ilikhet med anser jag vidare att social färdighetsträningoch frigivningskurser är områden som bör få ett ökat utrymme i den pågående omstmktureringenav arbetsdriften inom kriminalvården. För att underlätta och påskynda en sådanförändring har regeringen föreskrivit att kriminalvården under innevarandebudgetår av tillgängliga medel för sysselsättning av de intagna får bekostautgifter för bl.a. social färdighetsträning och frigivningskurser. 1984/85:19 20 4.3.2Vistelse utanför anstalt enligt 34 § lagen om kriminalvård i anstalt Enligt34 § KvaL kan en intagen under vissa förutsättningar få vistas utanför anstaltför att få genomgå t.ex. viss behandling. Som jag har nämnt vistasomkring 80 missbmkare på behandlingshem eller inom familjevård enligt dettalagrum. Som påpekat kan dessa placeringar också betraktassom en differentieringsåtgärd. Kommissionen har förespråkat en ökad användningav 34 §-institutet och att sådana vistelser påbörjas tidigare än vad som sker . Jag delar denna uppfattning. Enligt min mening kan tidigare 34 §-placeringari vissa fall medverka till bättre behandlingsresultat. Den pågåendeutbildningen i narkotikafrågor och arbetet med lokala handlingsprogram påanstalterna kan enligt min mening medverka till att personalen får ökad insiktom behovet av behandling för narkotikamissbrukare. Detta kan i sin tur ledatill att allt fler intagna kan komma i fråga för 34 §-placeringar. De pågåendeoch planerade samarbetsprojekten mellan bl.a. socialtjänst och kriminalvårdtorde också medverka till att flera intagna kan komma i fråga för 34 §-placering. Föratt underlätta anpassningen i samhället kan enligt 11 § Kval den som är intageni lokalanstalt beviljas s.k. frigång. Det innebär att han under arbetstid fårutföra arbete eller delta i undervisning, utbildning eller annan särskiltanordnad verksamhet utom anstalt. Enligt samma bestämmelse skall särskildaåtgärder vidtas vid främja verksamhet av detta slag. Omsärskilda skäl föreligger, kan även den som är intagen i riksanstalt medgesfrigång. Narkotikakommissionenhar föreslagit att frigång skall användas i större utsträckning för narkotikamissbmkare.Jag delar den uppfattningen. Många narkotikamissbmkare har stort behov av gmndläggandeutbildning. I många fall kan en sådan utbildning ske under frigång. I andrafall kanske det behövs arbetsförberedande åtgärder. Frigång t.ex. tillarbetsmarknadsinstitut kan då komma i fråga. Som föreslårkan det också vara lämphgt att frigång till arbete eller utbildning kombinerasmed direkta behandlingsåtgärder, exempelvis besök på narkomanvårdsenhet ellersocialbyrå för samtal om missbmksproblemen. Några särskilda åtgärder från riksdageneller regeringen behövs inte f.n. för att åstadkomma en sådan utveckling. Somnämnts inledningsvis inrättas i enlighet med beslut successivtmindre bostadsadelningar vid de slutna riksanstalterna , ochNorrtälje. En bostadspaviljong med 30 platser fördelade på tre 1984/85:19 21 avdelningaruppförs vid Tidaholmsanstalten. Beläggningssituationen vid de slutnariksanstalterna har lagt hinder i vägen för att skära nedbostadsavdelningarnas storlek vid övriga slutna riksanstalter. Genom den s.k.halvtidsreformen som trädde i kraft har dock beläggningssituationenväsentligt förbättrats. Jag anser därför att det nu kan vara möjligt att minskaavdelningarnas storlek vid ytterligare några riksanstalter. Kriminalvårdsstyrelsenhar påbörjat arbetet med en plan för en sådan minskning. Somjag nämnde inledningsvis har i viss utsträckning redan förelagtsförslag till lagstiftning med anledning av kommissionens arbete. Efter förslagav mig företogs ändringar i KvaL (prop. 1983/84:148, JuU 26, rskr333). Vissa av kommissionens förslag i promemorian (nr 5) om polisens insatsermot narkotikan har tagits upp i propositionen (1984/85:3) om åtalsunderlåtelsesom nu behandlas av . Förslag i samma promemoria om polisensspaningsmetoder har dels behandlats i den av antagna propositionen(1983/84:111) med förslag till polislag (JuU 27, rskr 331), dels sänts ut påremiss tillsammans med tvångsmedels-kommitténs slutbetänkande (SOU 1984:54) Tvångsmedel-Anonymitet-In-tegritet.De förslag till ändringar i bl.a. polislagen och sekretesslagen (1980:100,omtryckt 1982:1106) som kommissionen lämnade i sin promemoria (nr 7) om lokalainsatser har överlämnats till socialberedningen (S 1980:07). Beredningen harbehandlat vissa av de frågeställningar kommissionen har tagit upp i sittnyligen avgivna betänkande (Ds S 1984:15) insatser förungdomar. Detta betänkande remissbehandlas f.n. Även på en del andra punktermåste pågående arbete i utredningar m.m. avvaktas innan kommissionens förslagkan tas upp av regeringen med sikte på propositioner till . Jaghar tidigare också nämnt att regeringen beslutat en lagrådsremiss omändringar i narkotikastrafflagen m.m. Förslaget gmndas på kommissionenspromemorior (nr 8 resp. 11) Narkotikastrafflagen m.m och Insatser inomkriminalvården m.m. och remissbehandlingen av dem. I det följande redogör jag ikorthet för de frågor som omfattas av förslagen, nämligen ändringar inarkotikastrafflagen (1968:64) m.m. (avsnitt 5.2), ändringar i KvaL (avsnitt5.3) och särskild lagstiftning om kontroll av bemsningsmedel på vissa sjukhus(avsnitt 5.4). Förslaget i den sistnämnda frågan har arbetats ut efter samrådmed statsrådet . Slutligenlägger jag i detta sammanhang fram förslag till lagreglering beträffande frågorom spaningsregister hos tullen och om tullens tillgång till uppgifter ur vissapolisregister (avsnitt 5.5). Förslagen gmndas på kommis- 1984/85:19 22 sionenspromemoria (nr 9) om tullens insatser mot narkotikan och har utarbetats eftersamråd med chefen för . Tämligenomfattande ändringar av narkotikastrafflagen trädde i kraft den 1 juU 1983 (prop.1982/83:141, JuU 37, rskr 316, SFS 1983:363). Reformen innebar en genomgripandeöversyn av lagens gärningsformer, främst avsedd att straffbelägga vissaförfaranden som inte föll under den tidigare gärningsbeskrivningen. Kommissionenhar i PM nr 8 om narkotikastrafflagen m.m. som lades fram tagitupp frågor som rör bl.a. gränsen för det straffbara området enligt lagen samtgradindelning och straffskalor vid narkotikabrott. Jag har i den i föregåendeavsnitt nämnda lagrådsremissen lagt fram förslag till ändringar inarkotikastrafflagen och lagen (1960:418) om straff för varusmuggling(varusmugglingslagen) som gmndar sig på kommissionens promemoria och remissbehandlingenav den. Jag skall här helt kort redogöra för de huvudsakUga förslagen ochställningstagandena i lagrådsremissen. Närdet gäller gränsen för det straffbara området enligt narkotikastrafflagen intasi lagrådsremissen samma ståndpunkt som kommissionen gör och som riksdagengjorde senast , nämligen att själva konsumtionen av narkotika börfalla utanför det straffbelagda området även . Någon ändring igärningsbeskrivningen för narkotikabrott föreslås därför inte. Beträffandenarkotikabrott som är att anse som ringa innebär förslaget i lagrådsremissen ilikhet med kommissionens att beteckningen narkotikaförseelse slopas och attstraffmaximum för sådant brott höjs till fängelse . Förnormalgraden av narkotikabrott föreslås böter utgå ur straffskalan; straffetför sådant brott blir således fängelse i högst . I fråga om vamsmugglingsom avser narkotika föreslås straffskalorna för normalbrottet och för brottsom är att anse som ringa ändrade på motsvarande sätt. Vidare föreslås en vissutvidgning ske av kriminahseringen vid förberedelse och andra s.k.osjälvständiga gärningsformer enligt narkotikastrafflagen och enligtvarusmugglingslagen. I lagrådsremissen slås också fast att de vidgade möjligheternatill åtalsunderlåtelse som har förslagits i prop. 1984/85:3 inte bör föranledanågon ändring av nuvarande praxis när det gäller narkotikabrottslighet. 5.3Lagen om kriminalvård i anstalt m.m. Kommissionenhar i promemorian Insatser inom kriminalvården m.m. föreslagit bl.a. olikalagstiftningsåtgärder. Jag har i den tidigare nämnda lagrådsremissen tagit uppkommissionens förslag beträffande frågan om innehav av haschpipor m.m. på enkriminalvårdsanstalt. 1984/85:19 23 överensstämmermed kommissionens i denna fråga innebär en ändring i KvaL. Bakgrunden tillförslaget är att det med nuvarande reglering visserligen inte är tillåtet förintagen att inneha haschpipor och andra föremål som är särskilt avsedda attanvändas som hjälpmedel vid konsumtion av narkotika. En intagen har emellertidrätt att vid frigivningen få tillbaka egendom av detta slag - bortsett fråninjektionssprutor och kanyler som får förstöras - som omhändertagits underanstaltsvistelsen. Mittförslag innebär att kriminalvårdsmyndigheterna får möjlighet att förstöra även haschpiporoch andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk av ellerannan befattning med narkotika och som påträffats inom en anstalt. nämnda promemorian har kommissionen även föreslagit ändringar ilagstiftningen i frågor som rör åtgärder för att bringa en fängelsedom tillverkställighet och förfogande över studiemedel vid frivård. På grund av denkritik dessa förslag rönt under remissbehandlingen avser jag emellertid inteatt lägga fram något förslag i dessa frågor. 5.4 Kontrollav berusningsmedel på sjukhus Kommissionenhar i promemorian Insatser inom kriminalvården m.m. även tagit upp frågan omkontroller av narkotikamissbrukare inom hälso-och sjukvården. I den i detföregående nämnda lagrådsremissen har jag efter samråd med statsrådet grundval av kommissionens förslag i denna fråga och remissbehandlingen avdet föreslagit en särskild lag om kontroll av berusningsmedel på vissa sjukhus m.m.I den föreslagna lagen föreskrivs att berusningsmedel och vissa föremål som ärsärskilt ägnade att användas för missbruk av narkotika inte får innehas avpatienterna på de sjukhus eller delar av sjukhus som bestämmer.Överläkaren på sjukhuset får enligt förslaget ställa som villkor för att vårdanågon mot missbmk av beroendeframkallande medel att patienten underkastar sigvissa undersökningar som kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning. Påträffasegendom som inte får innehas, skall den enligt den föreslagna lagen omhändertasoch får förstöras eller försäljas. Tullenhar prioriterat insatserna mot narkotikan högt. En avgörandeförutsättning för att man inom tullen skall nå framgång i sina strävanden äratt man får god information samt att man strukturerar den och har tillgång tillden på ett snabbt och effektivt sätt. Deninformation som behövs är av olika slag. Det kan vara fråga om allmännaupplysningar om narkotikasituationen ute i världen och om vägar 1984/85:19 24 ochmetoder som används vid smuggling eller om konkret narkotikabrottslighet,misstänkta resande och transporter, valutatransaktioner, m.m. Information fårman genom den egna verksamheten (tullkontroller, tulltaxeringar,underrättelseförfarande), genom samarbete med polisen, genom bistånd som lämnasinom ramen för ohka internationella avtal, m.m. Deninformation tullen samlar in lagras f.n. i register, som förs såvälcentralt som regionalt och lokalt. Denna registrering är inte författningsreglerad. Behovetav information från registren föreligger för flera oUka kategorier tullpersonal.Förfrågningar från den trafikexpedierande bevakningen och den rörligabevakningen föranleder de flesta slagningarna i registren. Tullkriminalenbehöver upplysningar för spaningsändamål och vid utredning av tullbrott.Information är också nödvändig bl.a. för tullens samarbete med polis och andraländers tullspaningsorgan. Informationav stort värde för tullens verksamhet finns också i andra register än i tullensegna. Inom polisväsendet förs flera stora centrala ADB-register, som innehållersådana upplysningar. Person- och belastningsregistret (PBR) vidrikspolisstyrelsen är ett sådant register. Det innehåller uppgifter om personersom misstänkts, åtalats eller dömts för brott. Polismyndigheterna har tillgångtill detta register via terminaler. Fleraregister har som huvudsakligt ändamål att vara hjälpmedel vid polisensspaningsverksamhet. Hit hör först och främst det allmänna spaningsregistret(), som innehåller allmän spaningsinformation. Vidare finns där uppgifter omfrihetsberövanden och verkställighet av påföljder. I kan den lagradespaningsinformationen systematiseras och bearbetas på ett avancerat sätt.Registret förs av polismyndigheterna och uppgifterna är åtkomliga för samtligapolismyndigheter genom terminaler. Den personkrets som har tillgång till ärdock strängt begränsad. De nu nämnda registren faller under bestämmelserna ilagen (1965:94) om polisregister m.m. (polisregisterlagen). Enligt16 § polisregisterkungörelsen (1969:38) skall utdrag av eller upplysning ominnehållet i polisregister meddelas på framställning av generaltullstyrelseneller någon annan tjänsteman vid med åtalsrätt, när det finnsmisstanke om brott mot författning som övervakar efterlevnaden av. Andraregister som innehåller uppgifter av intresse för tullens verksamhet ärpasskontrollregister, passregister, register över efterlysta personer ochgodsregister. innehåller bl.a. uppgifter från tullen om misstänktavarusmugglingsfall. Ettregister som också innehåller upplysningar av intresse för tullens verksamhetär det hos trafiksäkerhetsverket förda centrala bilregistret (CBR). Detinnehåller uppgifter om registrerade motorfordon, om ägarens namn, person-eller organisationsnummer och adress, m.m. Registret innehåller även uppgifterom efterlysta fordon. Tullen har tillgång till CBR 1984/85:19 25 Tullenhar gjort framställningar tillregeringen om att få ordna sitt informationssystem på ett effektivare sätt med hjälpav ADB. En sådan framställning gjordes av generaltullstyrelsen , dåman ansökte om att få tillgång till polisregister via egna terminaler. Framställningenledde inte till någon ändring i den gällande ordningen. ansöktegeneraltullstyrelsen om att via egna terminaler få tillgång till PBR och ,passregister, register över efterlysta personer, efterlysta fordon ochgodsregister. Som skäl för denna förnyade framställning åberopadesnarkotikasmugglingens ökade omfattning. Beslut i ärendet har ännu inte fattats. I enmotion till (1981/82:2246) föreslogs att tullen skulle få tillgångtill polisens register via egna terminaler. Motionen behandlades i skatteutskottet(SkU 1981/82:50), som avstyrkte bifall. I en reservation yrkades att riksdageni enlighet med vad som anförts i motionen skulle uttala ett klart önskemål omatt tullen skulle få begärd tillgång till polisregistren och att regeringen i1983 års budgetproposition borde föreslå en sådan terminalutbyggnad somtullverket begärt. biföll reservationen (rskr 1981/82:250). Iseptember 1982 har generaltullstyrelsen vidare ansökt om att få föra egna spaningsregistermed hjälp av ADB. De spaningsregister som avses är ett register där personermisstänkta eller dömda för brott antecknas, ett transportmedelsregister, ettföretagsregister och ett notisregister med uppgifter om händelser,smugglingsvägar, smugglingsmetoder, m.m. Vidremissbehandlingen av generaltullstyrelsens framställningar har vissa invändningarframförts från sida. Imars 1983 beslutade regeringen på förslag av om enförsöksverksamhet beträffande tullens och polisens narkotikabekämpning iMalmöhus län för perioden fr.o.m. april t.o.m. . Verksamhetensyftade i första hand till att få till stånd ett fungerande informationsutbytemellan tull och polis. Den skulle också belysa dels effekterna av att en i förhållandetill vad som föreskrivs i 16 § polisregisterkungörelsen utökad kretstulltjänstemän fick tillgång till vissa polisregister (PBR och ), delsfrågor om tullens behov av egna ADB-baserade register. Författningsmässigtreglerades verksamheten i förordningen (1983:151) om försöksverksamhet med rättför vissa tulltjänstemän att erhålla uppgifter från polisregister. Genom nyaförordningar (SFS 1983:835 och 1984:635) har föreskrivits om fortsatt utökadrätt för tullen att få uppgifter från polisregistren. Den senaste förordningengäller till utgången av . Enrapport om försöksverksamheten har utarbetats av en av regeringen tillsattsamrådsgrupp. Rapporten jämte ett särskilt yttrande finns intagna som bilaga 1och 2 till promemoria (PM nr 9) om tullens insatser motnarkotika. Enligt rapporten anser samrådsgruppen att 1984/85:19 26 tulleni princip dels bör få tillgång till polisregistren, dels bör få möjhghet att inrättaegna ADB-register för den tullspecifika informationen. Inarkotikakommissionens nämnda promemoria behandlas utförligt dels frågan omtullens egna register, dels i vad mån tullen bör få ytterligare tillgång tilluppgifter ur vissa polisregister. Jag övergår nu till att behandla de förslagen. 5.5.2Förslag till ändringar i lagstiftningen Mittförslag: Lagregler införs om rätt för tullen att föra egna spaningsregister.Regleringen tas in i polisregisterlagen och utformas efter mönster av vad somgäller för polisregistren. Bestämmelserna i sekretesslagen ompolisregistersekretess görs tillämpliga på tullregistren. Vidare föreslåsregler som gör det möjligt för regeringen att föreskriva att tullen och pohsenskall ha terminalåtkomst till varandras register. Narkotikakommissionensförslag: Kommissionens förslag innhåller en tämligen detaljerad beskrivning avhur informationsbehandhngen vid tullen bör vara ordnad. Sålunda lämnas förslagom vilka register som bör föras hos tullen, om registrens innehåll ochtillgången till registren, om tillgången till polisens register, m.m. Flertaletav dessa frågor regleras inte genom lag utan skall avgöras i annan ordning. frågor beträffande vilka jag föreslår lagstiftning överensstämmerkommissionens förslag i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Kommissionens förslag har i stort bemötts positivt under remissbehandlingen.Några instanser - JO, JK och hovrätten över och - har dockriktat invändningar mot att tullregistren nu regleras i polisregisterlagen.Enligt JO och JK bör frågan lösas i ett större sammanhang i samband med översynav polisregisterlagstiftningen. Vidare diskuteras behovet av bl.a.behörighetsregler för åtkomst till registeruppgifter och mtiner för gallring itullens register. Några instanser anför kritik mot förslaget såvitt gällermöjlighet för tullen att få terminalåtkomst till polisens register. Enförutsättning för att tull och polis skall kunna bedriva sitt arbete mot narkotikaneffektivt är att de får god information och kan utnyttja den på bästa sätt. Somframgår av det föregående finns hos tullen och polisen en mängd informationsamlad. Denna information är till sin natur sådan att den ofta är känslig förenskilda eller för samhället i stort och det kan vålla stora 1984/85:19 27 skador,om den används på ett oriktigt eller oförsiktigt sätt. Den måste därför omgärdasmed ett mycket starkt skydd som tillgodoser såväl den enskildes som samhälletsintresse. Det måste sörjas för att informationen hanteras endast av enbegränsad krets behöriga funktionärer, som har tillgång till den för attfullgöra sina arbetsuppgifter. Registerverksamheteninom polisen har fått en ingående rättslig reglering. Denna reglering avserbl.a. registrens ändamål, innehåll och förutsättningar för att uppgifter skalllämnas ut. Bestämmelserna finns i lagen (1965:94) om polisregister m.m. (pohsregisterlagen)och i polisregisterkungörelsen (1969:38). Vidare finns regler ominformationsöverförandet mellan polisväsendet och andra myndigheter ikungörelsen (1970:517) om rättsväsendets informationssystem. Sekretesskyddet ärreglerat i 7 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100). Vad gällerregisterverksamheten hos saknas sådana regler. Attdet för tullens del finns ett behov av att föra register i brottsbekäm-pandesyfte ter sig med hänsyn till de uppgifter som åvilar tullväsendet på områdetsom uppenbart. De skäl som åberopats för att genomförfattningar styra registeranvändningen inom polisväsendet (se t.ex. prop.1965:18) gäller naturligtvis även registeranvändningen inom tullverket.Tullens registerhantering bör därför författningsregleras på motsvarande sättsom pohsens. Någraremissinstanser anser att en författningsreglering f.n. inte bör ske på detsätt som föreslås, eftersom polisregisterlagen står inför en översyn och enhetligaregler bör gälla för tull och polis på detta område .Den översyn som avses ärföranledd av ett förslag till ny brottsregisterlag, som har lämnats av samarbetsorganet(Ju 1968:59) för rättsväsendets informationssystem (SARl), och sker f.n. ijustitiedepartementet. Enligt min mening bör man dock inte avvakta resultatetav den. Det får nämligen bedömas som angeläget att tullens registerverksamheterhåller författningsstöd utan ytterligare dröjsmål. Intresset av att så långt möjhgtenhetliga regler kommer till stånd kan enligt min uppfattning tillgodoses pådet underlag som redan nu föreligger. Regler i ämnet bör för att detta syfteskall uppnås lämpligen föras in i polisregisterlagen. Jagförordar därför efter samråd med chefen för att grundläggandebestämmelser om tullens spaningsregister nu tas in i polisregisterlagen. Ipolisregisterlagen bör enligt min mening med dessa utgångspunkter följandeändringar göras. Förstbör anges att register av det slag som här är aktuella hos får förasbara för vissa ändamål.