prop · G803189 · 1984-12-31 00:00:00 — TCO anser att ytterligare överväganden behövs i denna fräga.TCO föreslär också att gemensamma överläggningar kommer till stånd medföreträdare för skilda forskningsintressen, politiker och fackliga företrädareför diskussion om angelägna prioriteringar t.ex. hur forskningsbehov som harstor betydelse frän bred folkhälsosynpunkt kan tillgodoses, vidare hurpatientens intressen kan tas tillvara m.m. TCO vill i sammanhanget understryka att mikrofilmning och datahanle-ringger helt nya möjligheter till förvaring . Bevarandetiden av journalen under anser LSF inte börstå i lagen dä den förvirrar läsaren. LSF hänvisar tillarkivutredningen och de förslag som varit ute pä remiss. SHSTF konstaterar att motsvarande bestämmelse isocialtjänstlagen (60 §) år konstruerad något annorlunda. I socialtjänstlagenfinns en gallringsplikt beträffande anteckningar och andra uppgifter i enpersonakt som tillhör socialnämndens personregister, fem är efter det att sistaanteckningen gjordes i akten. Det är således fråga om sociala journaler. Detupplevs för den berörde som negativt att förekomma i enpersonakt/journal inom . Delsamma kan inte sägas om uppgifter ijournaler inom den somatiska hälso- och sjukvärden. Däremot torde samma synsättkunna anläggas på journaler inom den psykiatriska vården. Journalutredningensynes ha haft två grundläggande utgångspunkter för sitt förslag, delsvårdsäkerheten, dels rättssäkerheten vid ansvarsulred-ningar. Däremot berör maninte alls den psykologiska aspekten för patienten, något som varit förhärskandeför socialtjänstlagen. Självklart kan man inte ha olika regler för olikaverksamheter inom hälso- och sjukvärden. Man kan emellertid undra varför man i utredningeninte mer har berört detta perspektiv. Konstruktionen med den minsta bevarandetid och däreftermöjlighet för respektive värdgivare att bestämma förvarandetid bör utgå delsifrån patientsäkerhetsskäl, dels forskningsintressen. Den medicinska forskningen har till skillnad från densociala en mycket stark ställning i samhället. Det är också lätt attargumentera för denna. Forskningen kring vår hälsa och våra sjukdomar har avnaturliga skäl högsta prioritet. Genom regeln i 8 § finns det risk för att deolika landstingen kan anta olika bestämmelser om förvaring av journaler efterbevarandetiden. Om en journal inte har intresse ur patientsäkerhetssynpunktkommer journalen att förvaras enbart av forskningsintressen. Det finns också enrisk för att journaler som har starka forskningsintressen vid en viss giventidpunkt kommer att bevaras medan andra som har kanske intresse längre framförstörs. 1984/85:189 147 Förvaringsskäl skulle ju kunna omkullstörta dettaresonemang men det är ändå inte hållbart. Dels möjliggör mikrofilmning ochdatahantering helt andra möjligheter till långvariga förvaringar. Förbundet är således oroligt för att forskningsintressenkommer att styra huruvida journaler förvaras eller inte utöver minstabevarandetid. Forskningsintressen som har starka företrädare kommer att kunnatillgodoses på bekostnad av andra. En möjlighet att komma ur detta är att antingen ha enmycket lång bevarandetid, något som är ett mindre bra förslag. En annan är attjournalerna kan, på begäran av patienten, förstöras ,förslagsvis , utan att andra hänsyn behöver tas än just forskningsintresset.Landstingen fär då på köpet möjlighet att bedöma och prioritera de forskningsintressensom anses angelägna ur folkhälsosynpunkt. Beträffande den stipulerade minimitiden - tre är - är detsom utredningen framhåller svårt att exakt avväga var gränsen bör gå. Man kantycka att det år på vissa områden av sjukvårdsverksamheten, påandra fullt tillräcklig. Förbundet har dock ingenting att erinramot själva tidvalet. F/IL/C anser utformningen avförslagets paragraf om minimibevarandetidsom något olycklig. Även om det i specialmotiveringen står att detta inte utgörnågot riktmärke för allmän gallring, är risken dock stor att det uppfattas sä.FALK anser vidare att det bör markeras tydligare att särskilda bestämmelsergäller för arkivvärden i det allmännas verksamhet, lämpligen i en särskildparagraf. Den föreslagna minimibevarandetiden om 3 är är enligt alltför kort. Tiden föreslås utökad till för gallring avpatientjournal, dock med möjlighet till tidigare plockgallring av enstaka journahandlingar. Prop.1984/85:189 148 Utdrag ur remissammanställning över rapporten (Ds S1984:16) Förtroendenämnder inom hälso- och sjukvården Följande remissinstanser har avgivit yttranden: Kammarrätten i , - som bifogatyttrande av psykiatriska nämnden -, hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd (),, (), stat- och kommunberedningen,demokratiberedningen, ombudsmän (), , samtligahälso- och sjukvårdshuvudmän. Sjukvårdens och socialvårdens planerings- ochrationaliseringsinstitut (Spri), i (LO) - sombifogat yttrande av () -, (), Centralorganisationen /SR, (), (), (), () samtPatienternas riksförbund (PRF). Härutöver har skrivelser inkommit från och vid . Kammarrätten i anför följande: Kammarrätten hari ett tidigare yttrande över förslag om att inrätta förtroendenämnder uttalatatt hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd därigenom skulle komma att avlastasfrän sådana ärenden som egentUgen inte hörde hemma hos . Försöksperiodenhar emellertid utvisat att detta inte blivit fallet i den utsträckning somvarit önskvärd. I rapporten föreslås nu att skall få möjlighetatt till sjukvårdshuvudmännen överlämna ärenden, som rör klagomål överbemötande från hälso- och sjukvårdspersonalen eller bristande kontakt ochinformation i vården. Kammarrätten anser att detta utgör en viktig del avarbetsgruppens förslag. Kammarrätten biträder emellertid inte förslaget attöverlämnandet skall ske till respektive huvudman, som sedan avgör om ärendetskall handläggas av förtroendenämnd eller ej. Samma skäl som arbetsgruppenanför för att förtroendenämnderna skall hållas skilda från de beslutandeorganen inom hälso- och sjukvården - bl.a. psykologiska skäl - talar enligtkammarrättens mening för att överlämnandet skall ske till förtroendenämnderna.Dessa kan, sedan de mottagit ärendet, avgöra hur detta bäst skall handläggas. 1984/85:189 149 Kammarrätten kan vidare inte underlåta rent allmänt påpekaatt den föreslagna ordningen principiellt framstår som egenartad. Den medförnämligen att ärendena kan komma all vandra helt olikformigt genom instanserna.Ett ärende kan sålunda anhängiggöras hos och därifrån överlämnastill det regionala organet, dvs enligt kammarrättens förslag förtroendenämnden.Beslutet om överlämnande överklagas till kammarrätten, som finner det riktigtoch fastställer det. Ett annat ärende anhängiggörs i förtroendenämnden somöverlämnar del till ansvarnämnden. Ännu flera varianter är länkbara. - Enligtkammarrättens mening skulle man ha fåll en båttre ordning om alla ärenden somhör till verksamhetsområde anhångiggjordes hos förtroendenämnd.Om så påfordrades av patienten eller bedömdes som erforderligt avförtroendenämnden skulle ärendet därefter föras vidare till ansvarsnämnden.Härmed skulle vinnas bättre förutsättningar att få alla ärenden av "'förtroendenämndska-raktär"att bli behandlade i förtroendenämnd. Vidare borde det med den skisseradeordningen vara lättare att göra en avgränsning av vilka ärenden somansvarsnämnden skulle vara skyldig alt la upp. Ytterligare en fördel vore attärendena - åtminstone delvis - redan skulle vara beredda när de kom tillansvarsnämnden. Den nu skisserade ordningen skulle inte förutsätta diciplinärabefogenheter för förtroendenämnderna. Den bör inte heller i övrigt innebäranågon ändring i förtroendenämndernas ställning och verksamhetsformer. Defarhågor som antyds i rapporten bör kunna undanröjas genom utbildning ochinformation. Mot detaljutformningen av lagförslaget vill kammarrättenanmärka följande. Som förslaget nu är skrivet har i realiteten till diskretionärprövning lämnats att avgöra när ett visst ärende skall behandlas i sak ellernär ett överlämnande skall ske. Ett diskretionärl avgörande av en sådan frägasynes inte höra hemma i ett förfarande av närmast judiciell karaktär som detgäller har. Bestämmelsen om överlämnande måste innhälla åtminstone de grundläggandekriterierna for när överlämnande far ske. Det år sålunda intetillfredsställande att det finns möjlighet att överlämna en anmälan somvisserligen enbart rör klagomål över brister i kontakten mellan en patient och hälso-och sjukvårdspersonal men där en disciplinär åtgärd kan tänkas komma i fråga.Enligt förslaget får ordföranden ensam besluta om överlämnande. Eftersom detsålunda inte är nämnden i dess helhet som fattar beslut framstår del somsärskilt viktigt att en begränsning görs i lagen. Denna begränsning börnaturligtvis inte göras så snäv att syftet med förslaget förfelas. Kammarrättenanser att endast ärenden i vilka det är uppenbart att någon disciplinär åtgärdinte kan komma i fråga bör få överlämnas till förtroendenämnd. anför: Vid sitt sammanträffande inedarbetsgruppen påpekade att dit ofta inkommer ärenden av sådan art, att deuppenbarligen borde handläggas av vederbörande förtroendenämnd. Med nuvarande lagstiftning saknar möjlighet att överlämna sådana 11 1984/85. Prop.1984/85:189 150 ärenden till förtroendenämnderna. Såvitt socialstyrelsenförstår har ett ansträngt arbetsläge. Det förefaller därför rimligt attansvarsnämnden i första hand inte belastas med ärenden, som klart och tydligtgäller klagomål över brister i kontakten mellan patienter och hälso- ochsjukvårdspersonal eller annat liknade förhållande. tillstyrkerdärför förslaget till sådan ändring av 38 § lagen (1980:11) om tillsyn över hålso-och sjukvårdspersonalen m.fl. (tillsynslagen), att det i fortsättningen skallvara möjligt för att överlämna ärenden varom nu är fråga.Styrelsen vill emellertid starkt betona, att denna möjlighet endast fåranvändas i sådana fall, då det är uppenbart att det påtalade förhållandet intekan föranleda någon disciplinär åtgärd från sida. kan man intebortse från all bakom ett till synes bagatellartat klagomål kan liggaförhållanden, som är av den karaktären att omständigheterna i fallet bordeprövas av . Det i rapporten framförda kravet att handlåggningen av förtroendenämndernasärenden skall vara så enkel och obyråkratisk som möjligt - ett krav somsocialstyrelsen i princip ställer sig bakom - får inte drivas därhän, att någonutredning inte alls sker. Skulle en förtroendenämnd om landstingskommunen ditöverfört ett från överlämnat ärende - efter utredning finna, att ärendet isjälva verket är av sådan art att det bör prövas i disciplinrättslig ordning,finns alltid möjligheten att anmäla ärendet till . Styrelsen harsedan möjlighet, om styrelsen finner den åtgärden befogad, att jämlikt 24 §tillsynslagen föra ärendet vidare till . anför: När förtroendenämnderna tillskapades utgickstatsmakterna från att nämnden därigenom skulle avlastas enklare ärenden. Såblev inte fallet. Tvärtom har ärendetillströmningen öakt starkt, från ca 800under till inemot I 000 . Det år naturligtvis omöjligt attavgöra vilka orsakerna är till denna utveckling. Det är sannolikt att antaletanmälningar till skulle ha ökat ytterligare, om inteförtroendenämnderna hade funnits. Den närmast till hands liggande förklaringenär att allmänheten har blivit mera medveten om sina rättigheter och klagomöjlighetersamt att personalen inom hälso- och sjukvården inte alltid har klart för sigvilka krav som den nya sjukvårdslagstiftningen ställer på samråd ochinformation. Till ökningen bidrar också att personkretsen, som hör tillnämndens kompetensområde, utvidgats i betydande omfattning genom tillsynslagen. Enligt erfarenhet är förtroendenämndernasarbetssätt myckel skiftande. 1 vissa fall arbetar nämnderna smidigt ocheffektivt, i andra fall synes de utvecklats till något slags lokala ansvarsnämndermed en byråkratisk handläggningsordning. Det sistnämnda var naturligtvis inteavsikten, då nämnderna kom till. är av den bestämdauppfattningen att förtroendenämnderna i första hand bör inrikta sig på atthjälpa till att på ett smidigt sätt lösa sädana alldagliga problem, som kanbero på bristande information före och efter medicinska åtgärder och dåliga 1984/85:189 151 kommunikationer mellan personal och patienter, däri ocksåinbegripet påståenden om olämpligt uppträdande. På detta allmänmänskliga, utklaran-deplan kan förtroendenämnderna ofta pa ett tidigt stadium, innan någrapsykologiska läsningar sker hos parterna, göra en för alla viktig insats. Iallvarligare fall som motiverar anniålan lill eller patientförsäkringenbör förtroendenämnderna givetvis ge råd och hjälp i den utsträckning som ärmöjligt. Det vore i sådana fall en fördel, om nämnderna hade tillgäng till juridiskexpertis för konsultation. Av vad som sagts i del föregående följer attansvarsnämnden varmt tillstyrker arbetsgruppens förslag att nämnden skall lillden berörda landstingskommunen få överlämna klagomål över brister i kontaktenmellan patienter och personal inom hålso- och sjukvården eller över något annatliknande förhållande. Som exempel på sådana ärenden nämns klagomål överbemötande, uppträdande samt bristande kontakt och information i vården. har en rik erfarenhet av ärenden av dettaslag. En hel del ärenden hos nämnden a\'ser inte i första hand anmälningar motden medicinska vården i sig utan önskemål om information om skålen för olikaåtgärder eller varför vissa ätgärder inte har vidtagits, I andra fall harpatienterna inte fått information om vilka förväntningar man kan ha påresultatet av en medicinsk åtgärd och vilka olägenheter som åren vanlig följdav en viss behandling. Även om information har givits är det inte alltid så.all man har förvissat sig om all patienten har uppfattat informationen. kommer också många anmälningar från nära anhöriga till patienter, somvårdats under långre lid vid sjukhus. Dessa anhöriga har ofta engagerat sigstarkt i vården och anser sig ha blivit dåligt informerade om sådant som rörvården av patienten. Sådana brister i kommunikationen mellan sjukvårdspersonaloch patienter samt anhöriga leder ofta till onödiga anmälningar på grund avmisstankar om felaktigheter i vården. utgår från att ärenden avdetta slag skall kunna överlämnas till landstingskommunerna. Arbetsgruppens förslag att en anmälan som överlämnats tillförtroendenämnd inte skall kunna tas upp av på nytt tillstyrkernämnden. Sädana ärenden bör i enlighet med arbetsgruppens förslag kunna avgörasav ordförande ensam. JO anför: Jag kan bara bekräfta att flera ärenden, som rörbristande kontakt, överlämnats härifrån för handläggning hos förtroendenåmnd.Jag vill i det sammanhanget påpeka, att de bakomliggande kontaktproblemen kanha flera olika förklaringar och att problemområdet alltså kan vara något vidareän vad exemplen i rapporten antyder. Några av de av mig överlämnande ärendenahar t.ex. innefattat klagomål beträffande väntetider på sjukhus. Jag kan tankamig alt njuggt tilltagna telefon- och besökstider utgör liknande exempel påhinder för en god kontakt, som bör kunna ut snabbare och enklare pa detlokala planet. Sådana frågor bör också 1984/85:189 152 kunna hånskjuta till huvudmännen. tillstyrker förslaget all hälso- ochsjukvårdens ansvarsnämnd får möjlighet att överlämna till huvudmännen vissaärenden som anmälts till . Utredningens förslag att skall ha möjlighet att tillsjukvårdshuvudmännen överlämna vissa ärenden tillstyrks av /SR. Sådanaärenden kan vara klagomål över bemötanden eller bristande kontakt ochinformation i vården. PRF anser att med en väl känd och utökad förtroendenämndsverksamhet kommer många ärenden att av på denna nivå. Detta får somföljd att antalet anmälningar till ()drastiskt minskar, och dess handläggningstider förkortas. Kortare handläggningstidi minskar den psykiska press som en anmälan mot sjukvårdensbefattningshavare utgör. PRO framhåller att ärenden, där det är uppenbart attärendets behandling i nämnden är påkallad från allmän synpunkt eller för atttillvarata patientens rätt, bör behandlas i . HCK vill inledningsvis erinra om att den lagstiftning somde så kallade patienträttigheterna stödjer sig på utgår från att andra grupperåläggs en skyldighet att visa hänsyn till patienten. 1 tillsynslagen stadgasatt personalen måste erbjuda patienten en god omvårdnad och respekt. 1 hälso-och sjukvårdslagen stadgas om landslingens skyldighet att ge patienterna en godoch kvalitativ vård som präglas av respekt för patienten. Det är alltsåmyndigheter och myndighetspersoner som skall erbjuda en god vård. Däremotstadgas ingen rått för patienten till vård. Möjligheterna till en utveckling av rättspraxis somklargör innebörden av begreppen god vård. ratt till information, medbestämmandeoch integritet är således i praktiken myckel begränsade. Någon motsvarighettill socialtjänstlagens bestämmelser om klientens ratt till bistånd finns ickei hälso- och sjukvårdslagen. Någon opartisk prövning av huruvida hälso- ochsjukvårdslagens bestämmelser åsidosatts kan egentligen icke komma till stånd. Kommunalbesvårinnebår ju ingen sakprövning. Arbetsgruppen föreslår att skall få överiåmna ärendensom rör "klagomål över brister i kontakten mellan en patient och hälso-och sjukvårdspersonalen"" till förtroendenämnderna. Vi känner stark oro inför en sådan utveckling av patienternasrättsliga ställning inom sjukvärden. Vi befarar att man i i fortsättningenendast kommer att behandla ärenden av medicinsk natur och överlämna allaomvårdnadsärenden till förtroendenämnderna. Detta menar vi kommer att få enolycklig påverkan på rättspraxis, speciellt då vad gäller tillsynslagens 5 §.Vi motsätter oss därför alt patienternas möjligheter att få omvårdnads-ärendenprövade i begränsas pä detta sätt. Ur patient.iynpunkt är det angelägel att denna möjlighetatt få en utveckling av rättspraxis rörande vissa omvårdnadsärenden ickebegränsas. 1984/85:189 153 har även i praktiken behandlat sådanafrågor om bristande information och olämpligt uppträdande. Hänvisning kan sketill ärenden 215/81, 51/82,332/82, Sådana ärenden har ävenförts vidare till kammarrätten. Även med understrykande av att omvårdnadsärenden ävenfortsättningsvis bör behandlas av , finns det anledning attmedge att vissa enklare ärenden både av medicinsk och omvårdnadsmässig natursom gäller brister i kontakten mellan patient och personal där problemensnabbast och med bästa resultat kan lösas lokalt bör kunna hänskjutas fränansvarsnämnd till förtroendenämnd. Även vissa andra bagaiellärenden och ärendensom mera gäller sjukvårdsorganisationen ån person bör också rimligen kunna hänskjutastill förtroendenämnderna. Det finns dock anledning att understryka att här börsamma begränsning införas som när det galler hänskju-tande av arbetsrättsligaproblem. Det innebär att del där del är uppenbart alt ärendets behandling inämnden är påkallad från allmän synpunkt eller för att tillvarata patientensrätt bör ärendet behandlas i ansvarsnämnd. Enligt arbetsgruppens förslag bör ärendena överlämnas frånansvarsnämnden direkt till huvudmannen och ej till förtroendenämnden. Sommotivering anförs "att det inte alltid är säkert att det just ärförtroendenämnden som skall gripa in - det kan lika gärna vara till exempelvederbörande landstingsråd eller klinikchef." Vem som inom landstingetskall avgöra vart ärendet skall hänföras framgår dock icke. Från patientens synpunkt förefaller det naturligt attärendet bör överlämnas direkt till förtroendenämnden. är judet landstingsorgan som har att ta emot ärenden där patienten framför kritik.Förtroendenämnden har till uppgift att förmedla kontakt med till exempellandstingsråd eller klinikchefer. Det finns ingen anledning att skapa oklarhetbeträffande dessa ärenden som anser sig böra överlämna tilllandstingen. Genom ett uttryckligt stadgande au överlämnandet skull ske tilllandstingets förtroendenämnd ges förtroendenämnderna en stärkt ställning. Dettafår anses värdefullt ur patentens synpunkt. Enligt arbetsgruppens förslag kan ett ärende somansvarsnämnden överlämnat till förtroendenämnd icke bli föremål föransvarsnämndens behandling. Detta måste anses otillfredsställande. Det kanmycket väl visa sig att ärenden som skenbart har en bagatellartad natur vidnärmare utredning visar sig vara av betydande principiell vikt. Ur allmänsynpunkt kan det visa sig angeläget att få ett prejudicerande uttalande avansvarsnämnden. rätt alt överiåmna ärenden till förtroendenämndenbör som följd härav kompletteras med en bestämmelse om alt förtroendenämndenhar rätt att återföra ärenden av principiell natur till . Som ett led i strävandena att begränsa ärendemängden hosansvarsnämnden bör också övervägas om icke förtroendenämnden bör erhålla rättalt anhängiggöra ärende hos . Om en sådan ordning infördes 1984/85:189 154 skulle patienterna icke behöva gå till somförsta instans. Patienten skulle i tveksamma fall kunna vånda sig tillförtroendenämnden som gör en utredning och därmed även hjälper patienten alt fåperspektiv på ärendet. Resultatet skulle säkerligen bli att mera bagatellariadeärenden icke skulle anhängiggöras hos ansvarsnänmden. Om förtroendenämndernatillerkändes möjlighet all anhängiggöra ärenden hos skulle ocksågaranti skapas för att principelll viktiga ärenden skulle komma under prövningav . Patienternas rättssäkerhet skulle därmed kunna anses haökat. Förtroendenämndernas ställning skulle också stärkas. I detta sammanhang vill vi också understryka att våratidigare framförda krav på representation i förtroendenämnderna även galler HSANoch speciellt angeläget blir delta om man skulle genomföra den föreslagnamöjligheten för att lämna över ärenden lill förtroendenämnderna. Flertalet hälso- och sjukvårdshuvudmän har uttalat sigpositivt för förslaget att skall kunna överlämna vissa ärenden tillhuvudmännen. 1 de flesta fall förespråkar huvudmännen att sådana ärendenöverlämnas och handläggs av eller i vart fall kanaliseras överförtroendenämnderna. Om förtroendenämnd inte finns förespråkar Mahnöhus länslandstingskommun att ärendena överlämnas till hälso- och sjukvårdsnämnd. Flera huvudmän understryker vikten av att disciplinärafrågor inte läggs på nämnderna. inom Stockhobtis läns landstingskommunhar den uppfattningen att flertalet ärenden som berör bemötande och bristandekontakt handläggs av sjukvårdsförvaltningarna direkt eller av landstingensförtroendenämnder. Det ligger därför helt i linje med förtroendenämndernasarbetsuppgifter att handlägga dessa ärenden. ochförtroendenämnderna omhändertar i princip olika slags ärenden. Nämnden anseratt förtroendenämnderna bör ha möjlighet att direkt överlämna ett ärende tillansvarsnämnden om utredningen visar att ärendet bör prövas av denna nämnd.Förtroendenämnderna har under den gångna försöksverksamheten fått en goduppfattning om vilka ärenden som tillhör kompetensområde ochansvarsnämnden får om arbetsgruppens förslag vinner gehör möjlighet att tillsjukvårdshuvudmännen överlämna vissa ärenden. läns landstingskommun framför en viss tveksamhetbeträffande möjligheterna att i någon större utsträckning avlastaansvarsnämnden. Behovet av tjänstemannaservice vid förtroendemannanämndernaslokala kanslier torde medföra så betydande kostnadsökningar, att enförstärkning av tjänstemannaresurser vore att föredra urtotalekonomisk synpunkt. läns landstingskommun anför följande:Arbetsgruppen ägnar relativt stor uppmärksamhget åt sambandet med hälso- ochsjukvårdens ansvarsnämnd. Förslag redovisas också innebärande ökademöjligheter 1984/85:189 155 för hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd att tillsjukvårdshuvudmännen överlämna ärenden som rör klagomål över bemötandet från hålso-och sjukvårdspersonalen eller bristande kontakt och information i vården.Förtroendenämnden har emellertid inte några disciplinära befogenheter.Ansvarsnämnden måste därför också i fortsättningen behandla även sådana frågorom disciplinansvar som har att göra med bemötandet av patienten samt kontaktoch information i vården. I ett referat fall har ansvarsnämndentilldelat vederbörande läkare erinran för irriterat och ohövligt uppträdande.Man måste således vara observant på risken för missuppfattningen attförtroendenämnden i ärenden av denna typ kan ersätta hälso- och sjukvårdensansvarsnämnd.