prop · G803160 · 1984-12-31 00:00:00 — Sammanfattningsvis anser RFV atl rapporten isin helhel inte kan läggas lUl gmnd för ell principbeslul. Frågan om deframlida samordningsuppgtfterna på central och depariemental nivå bör dessförinnanfå en mera övertygande lösning och inriktning. () anser det inle liilfredsslällande om, för alt ledningsansvaret skallkunna uppfyllas, en nivå mellan regeringen och de civila centrala myndigheternatillskapas. VV tfrågasätter om inte ÖCF:s tilltänkta ledningsuppgifter i fredkan läggas på . CBNNanser att FRI:s huvudförslag med en ny central förvallningsmyndighel (ÖCF) förledning och samordning saml ett drygl 20-lal funklionsansvariga myndighelerkommer alt isolera beredskapsfrågorna från övrig verksamhel vid respektivefackmyndighet. EnligtCBNN slrider förslagel om en ÖCF, som inle skall ha några egentliga uppgifter ikrig och enligt FRI:s förslag inle bör ha några formella befogenheter i fredgentemot de cenirala myndigheterna, mot lotalför-svarsfundamenlenansvarsprincipen och den om all undvika ändringar i ledningsförhållanden närsamhällel ställs om från fredstill krigsförhållanden. Kanskehade FRI:s förslag om en ÖCF kunnal få posiliv belydelse om ÖCF kunnat gessamma ställning som civilbefälhavaren resp har inom civilområdeloch länet dvs. en slags högsia civila tolalförsvarsmyndighet på central nivå ifred och i krig. En sådan konstruktion torde dock enligt CBNN vara enförfattningsmässig omöjlighet och FRI föreslår inle heller della. Men del somblir kvar är en ÖCF ulan befogenheier och utan krigsuppgifter och därmed ocksåutan ansvarsåligganden i krigssitua- Prop.1984/85:160 ,,, 65 tionen.Risken är uppenbar enligt CBNN all denna ÖCF mest blir ett administrativthinder för en naturlig samordning. i Malmöhuslän anför atl FRI:s förslag om tillskapandet av en ny centralsamordningsmyndighet, ÖCF, är en mindre lyckad lösning av lednings- ochsamordningsproblemen på central nivå, bl.a. genom att förslagel slrider molansvarsprincipen. Enligtlänsstyrelsens mening kan man befara att en central myndighets ingrepp i andracentrala myndigheters ansvarsområden mer eller mindre öppet återförsäkrad iberörda departemenl kan komma all medföra oklara ansvarsförhållanden. Intressetför beredskapsuppgifterna kan komma atl sjunka hos resp. sakmyndigheter. Riskenför att sådant kan hända ligger enligt mening inbyggd i delföreslagna sysiemel som nog måsle betecknas som myckel formaliseral ochbyråkratiskt. 2.2Myndighetens uppgifter i krig Flertaletremissinslanser behandlar inle frågan om den nya myndighelenskrigorganisation. Några remissinslanser anser all den nya myndighelen bäslbehövs i ell krigsläge och att förulsältningarna alt ge den nya myndigheten enoperativ roll i krig bör ytteriigare analyseras. FOAkonstaterar alt den nya myndighelen på cenlral nivå skulle korrespondera molförsvarsstaben men alt del är elt visst broll mot både korrespondensprincipenoch ansvarsprincipen alt den nya myndighelen föreslås vara utan operaliv roll ikrig. FOA föreslår därför att fömtsättningarna att ge ÖCF en operativ roll ikrig prövas. Samma uppfallning redovisar CBB som konstaterar alt de problemsom är förenade med inrättandet av ÖCF nästan uteslutande hänför sig tillsituationen vid beredskapshöjningar och i krigslägen. Med hänsyn till de storafördelarna för fredsorganisalionen bör emeUertid frågan för beredskap och krigytterligare analyseras. Även AMS anser alt en bättre precisering av denna förberedskapsändamål särskilt tUlkomna myndighels krigsuppgifler böreftersträvas. KKoch CBS anser atl en cenlral samordnande myndighet är av särskild belydelse ikrig eUer vid övergången från fred lill krig. LMV anser att för att fåkontinuitet i beredskapsfrågor i en siluaiion av kriser och i krig skall ÖCF varaett expertorgan åt regeringen med möjlighet alt lösa vissa samordnings- ochförvaltningsuppgifter. BNoch CBNN däremot anser alt FRI:s förslag om en ny myndighel i fred inte ärlämpligt, då betydande svårigheter uppstår när vid övergång från freds- tUl krigsorganisationÖCF samiidigi upphör. En sådan ordning slrider mot totalförsvarsprincipen. CBNNkonstaierar emellertid att FRL.s förslag kanske kunnal få posiliv betydelse omÖCF kunnat ges samma ställning som CB eller har inom civo/län, dvs.en slags högsia civil totalförsvarsmyndighet på central nivå i fred och i krig.5 1984/85. 1984/85:160 66 SoSkonstaierar att ÖCF:s ställning som ledningsorgan i krig är oklar och atl delför styrelsens del inle finns någol behov av ytterligare en ledningsinstans. Flertaletremissinstanser bilräder de av FRI redovisade förslagen beträffande högreregional nivå. Flertalet remissinslanser avstyrker dock förslaget att utse enställföreträdande civUbefälhavare bland civilområdels landshövdingar. ÖBoch Cfs bilräder FRI:s förslag alt en förstärkning av civilbefälhavarnasställning är angelägen. Det gäller såväl befogenheier som resurser. Även AMSbiträder FRI:s förslag. En fömtsättning för delta är dock atl AMS såsom centralmyndighet får rätl atl även i fred meddela CB föreskrifter på samma sätt som ikrig (enl 4§, CB instmktion) saml att CB vid handläggning avarbetskraftsförsöijningsfrågor i fred utnytijar den som föredragande lillförfogande ställde länsarbetsdirektörens eller dennes medarbetares kompetens.Efler krigsorganisering är detta säkerställt genom alt CB i sinkrigsorganisation har lillgång till denna fackkunniga personal urarbetsmarknadsverket (AMV) såsom krigsplacerade. CBÖNtillstyrker FRI:s förslag beträffande civilbefälhavarna. Dock avstyrkesförslaget atl utse och krigsplacera ersättare för civilbefälhavaren. CBNNanser att civilbefälhavarens uppgifter och befogenheter i krig är hell entydigi den nuvarande instruktionen, varför de föreslagna ändringarna i 4 § inlebehövs. Vad gäller förslagen till ändringar av 15 § (bestämmelser för fred)blir formuleringarna beroende av beslut om den centrala nivån. I övrigt synsförslagen tiU ändringar välgrundade. CBBanser atl eflersom Cfs och ÖEF börjat alt arbeta mera medövergripande planering och resursfördelningsproblem så har civilbefälhavarna påett bättre säll engagerats i planeringen och kan tiltföra systemet operativastyrimpulser. CBB anser därför alt del är lämpligl att avvakta dennautveckling och analysera erfarenheterna från tillämpningen av regeringensföreskrtfter för krigsplanläggningen innan beslul fallas om ändring istyrningen från central nivå. CBÖtillstyrker FRI:s förslag all ÖCF bör ges föreskriftsrätt i fred genlemol CB ioperativa frågor, all CB i fred ges föreskriflsrätt mol länsslyrelserna vadavser krigsplanläggning samt att CB och länsstyrelserna bör ha föreskriftsrättmol sidoordnade slatliga myndigheter och mot landstingen och kommunerna. CBÖtillstyrker vidare atl centrala funktionsansvariga myndigheler bör haföreskriflsrätt gentemoi CB i funktions-frågor. Härvid måste gränsdragningenmellan operativa frågor och funktion sfrågor klarläggas. CBÖtillstyrker också att CB i fred ges föreskriflsrätt vad avser beredskapsförberedelsergenlemol länsstyrelserna, landstingen och sidoordnade statiiga myndigheter ochkommunerna. Prop.1984/85:160 67 Närdet gäller personalförsiärkningen av CB-kanslierna vill CBÖ understryka attden genomförs . Redan i samband med försvarsbeslutkonstaterades detta resursbehov och enligt riksdagsbeslulet var det såangeläget alt förstärkningen skedde , t. o. m. så snart att den borde"finansieras genom överskridande av anslaget" (FöU 1981/82:18 sid 161-162). Detta understryks också i rapporten men mjukas upp till"senast när ÖCF organiseras". Ifråga om kanslichefens ställning konstaterar CBÖ att FRl:s överväganden i ochför sig kan uppfattas som positiva men all konkreia förslag vad avserkanslichefens ställning saknas. Vad gäller stältföreträdande CB i krig somredan ulses i fred anser CBÖ atl del inle ökar lolalförsvarets effekt. MyndighelenCB fungerar givetvis även om inte personen är närvarande likaväl som myndighetenMB fungerar ulan all MB som person alltid finns i milostaben. SåvälCBV och CBS som länsstyrelsema i och tillstyrkerFRI:s förslag om föreskriflsrätt, ökade befogenheter och personatförstärkningarav CB-kanslierna. Beiräffande förslagen om ändringar i CB-kansliernas ochlänsstyrelsernas krigsorganisation anser CBV all della bör ulredas närmare.Även i , kommun och Svenska kommunförbundetsamt tillstyrker utredningens förslag. I fråga omställföreträdande civUbefälhavare anser det angeläget attersättarfrågan löses redan i fredslid medan CBS avvisar förslaget all redan ifred ulse en landshövding som stältföreträdande civilbefälhavare. Länsstyrelseni anser atl för att styrningen via CB ska vara praktiskt möjligså krävs dock en sä omfattande resursökning vid att lämplighelenhärav kan tfrågasättas. ifrågasättande av CB som "mellanhand"förstärks av det faktum att inom flera funktioner saknas högre regionalinsians i fredsorganisationen. Denna instans får då i vissa fall konstrueras ikrigsorganisationen för alt ge CB angivna ledningsmöjligheter. Flertalelremissinslanser är negaliva vad gäller försvarsenhetens inplacering ilänsslyrelseorganisalionen, direkl under landshövdingen. ÖEFanser att särskild uppmärksamhet behöver ägnas resursfördelningen mellanförsvarsenhetens huvuduppgifl atl leda och samordna beredskapsförberedelsernainom länet och ansvarei för beredskapsförberedelser inom ramen för ansvarei förolika funktioner saml ansvarei för viss planläggning. Delkan vidare föreligga risk för att "förbandsproducerande" uppgifterför befolkningsskydd och räddningtjänsl tar överhand och försvarsenhelen blirett seklororgan för befolkningsskydd och räddningstjänst, vilkel ÖEF finneroacceptabelt. Prop.1984/85:160 68 Beiräffandeförsvarsenhetens organisaloriska inplacering är ÖEF inle beredd att f. n. taställning. Det finns starka skäl som talar för att försvarsenheten i sinhelhet inplaceras direkl under landshövdingen som FRI föreslår. Det finns åandra sidan skäl som talar för att försvarenhelen skall vara organisatorisktväl integrerad i övergripande samhäUsplanering och därförkvarslanna inom planeringsavdelningen så länge denna svarar för denövergripande samhällsplaneringen. Detla förordas av TCN i beiänkandeiBeredskapshänsyn i samhäUsplaneringen (Ds Fö 1984:4). RKBdelar FRI:s uppfattning om länsstyrelsernas roll som samordnare av olikasamhällssektorers försvarsberedskap på den lägre regionala nivån och anser alllänsslyrelserna bör ha befogenheter att utfärda föreskrtfter till kommunernarörande beredskapsförberedelsernas inriktning. RKB vill i detta sammanhang ocksåframhålla vikten av all länsslyrelserna får omfallandeutbildnings- och övningsansvar gentemoi kommunerna. RRVanser atl den föreslagna utbrytningen av försvarsenheten ur planeringsavdelningenbör övervägas ytterligare i samband med att den eventuellt gemensammapersonalramen faslslälls. Inle heller är beredd all tillstyrka allförsvarsenhelen organisatoriskt placeras direkt under landshövdingen. Sammauppfattning redovisar statskontoret och TPR. Statskontoret delar däremoiuppfaltningen atl uppgifter och ansvar inom den av FRIföreslagna funktionen ledning och samordning skulle kunna motivera en särskildställning i organisalion. skulle kunna komma lill ullryckbåde i freds- och i krigslänsslyrelsen. Eneventuell delning av försvarsenheten som detta förslag innebär bör studerasyllerligare. Studien bör även omfalla frågan om en personalram förlänsstyrelsernas uppgifler inom funktionen ledning och samordning.Statskontoret är berett all medverka i en sådan studie, i vilken även FRI, LONoch företrädare för länsslyrelsernas försvarsenheter bör ingå. AMSanser att det är vikligl alt del samlidigt slås fast all central myndighet kanmeddela föreskrifter direkl lill länsnivån i fred och krig. CBÖNanser all det inle är liilfredsslällande att cenirala myndigheler har anvisatsärskilda medel för atl stärka försvarsenheternas resurser för vissa projekt.Del borde ligga i sakens nalur all man i stället förstärkte försvarsenheternaspersonalresurser så att de kan utföra sina uppgifter inom egen ram och medkontinuitet i verksamhelen. Beträffandelänsstyrelsemas krigsorganisalion anser CB, i likhei med FRI och , all defrislående myndigheter (länsorgan) som inordnas i länsstyrelsenskrigsorganisation , i stället skall vara frislående och fullgöra sinauppgtfter även i krig och således utgå ur krigsorganisalion. Debör betraklas som sidoordnade myndigheler i likhet med Tvt, SV m.fl. CBÖN anservidare alt vad som framkommer av del s.k. Norrboltenprojeklet bör beaklas. Prop.1984/85:160 69 CBNNanser att alla förslag vad gäUer länsstyrelserna som bidrar till att isoleraberedskapsverksamheten från övrig myndighetsutövning bör avvisas. Mot den bakgmndenbiträds inte FRI:s förslag. CBNNanser vidare alt frågan om de regionala förvaltningsorganen (vägförvaltning,länsarbetsnämnd etc.) bör inlegreras eller inte i länsstyrelsenskrigsorganisation inte är av avgörande betydelse för verksamheten. Viktigare ärdå alt se över hela krigsorganisalion. Den är enligt CBNN:smening och trots vad FRI skriver inle praktisk . Det slörsia felet ligger iden stora och i myckel onödiga omorganisering som skall till vidkrigsorganiseringen. krigsuppgifter motiverar inte dennaomorganisation. Krigsorganisering bör innebära en enklare anpassning av fredsorganisalionenlill krigsuppgiflerna. Del är en angelägen reform som dessulom avsevärt skulleförbättra organisationsberedskapen. CBSbiträder förslaget att försvarsenheten bör inplaceras direkl underlandshövdingen. Även CBV anser atl en ändrad ställning för försvarsenhelernakan innebära vissa fördelar men förordar alt förslagel bör ulredas närmareefter det att statskontorets Norrbollenutredning genomförts och utvärderats.Samma uppfattning framförs av CBB. CBÖavstyrker FRI:s förslag med hänsyn lill risken all försvarsenhelen, och därmedförsvarfrågorna, isoleras än mer från dagliga arbete om enhelenbryts ul ur planeringsavdelningen. Beiräffandebehovet av förändringar av krigsorganisationen främst på länsslyrelsenivåavseende sektion E och H anser CBV atl det finns skäl atl se överkrigsorganisationen på såväl CB-nivå som länsnivå dels mol bakgrund avansvarsprincipen dels därför att dagens personaltunga organisation börreduceras och förenklas. Länsstyrelseni konstaterar att bl. försvarsbeslut,direkta ledningsansvar för regional eller samordnadkatastrofberedskap och räddningstjänst samt ökade ansvar och insalserför informalion, spel och övning som del i den civila försvarsberedskapensplanering talar för alt försvarsenheten får en ställning sommyndighetsledningens stabsorgan. Med hänsyn tiil de organisationsändringarinom som kan bli resultatet av bl.a. pågående studier omplaneringsavdelningens framtid och den s. k. föreslårlänsstyrelsen emeUertid atl försvarsenhetens organisatoriska inplaceringändras först då man eventuellt ändrar eller dessplaneringsavdelnings uppgifler och organisalion. tillslyrker förslagelalt inte ska ingå som enhel eller sektion i länsstyrelsenskrigsorganisation och alt (krigs-) vägfrågor ska vara en deluppgift ikrigsorganisationens sektion E. Länsstyrelseni anför att de krav som enligt betänkandet "Beredskapshänsyni samhällsplaneringen" (Ds Fö 1984:4) kan komma att ställas pålänsstyrelsens olika samhällsplanerande enheter kan komma all förändrahittillsvarande attityder. 1984/85:160 70 Medhänsyn tiU ovannämnda förhållanden anser all övervägande skäl lalarför att försvarsenheten även i fortsättningen skall vara inordnad i planeringsavdelningen. Vadbeträffar den krigsorganiserade bör den så långt detöverhuvudtaget är möjligt kunna utöva en fast och enheilig ledning av delcivila försv.iret. På gmnd härav är del väsenlligl alt ledningen av de olikadelarna inle splittras. avslyrker därför alt länsarbetsnämnd, vägförvaltning,lantbruksnämnd och lanlmäterifunktion utbryts ur krigsorganisationen. Såvällänsstyrelsen i som ochCentralorganisationen /SR tillslyrker ulredningens förslag alt placera försvarsenhelendirekt under landshövdingen. En sådan inplacering skulle markera lolalförsvarsfrågornasbetydelse och stärka personalens ställning i del fredslida arbelel. Ocksålänsstyrelsen i delar uppfattningen att förslagel bör prövas isamband med Norrbottenpro-jeklet. Däremoi avslyrker i Hallandslän atl förslagel genomförs inom ramen för nuvarande länsslyrelseorganisalion. Länsstyrelseni anser för sin del alt inle någol av de skäl som insliluletåberopar motiverar en förändrad organisatorisk inplacering av försvarsenhelen ilänsstyrelsens fredsorganisalion. avslyrker därför förslaget.Också i och kommun anser del vore mycket olyckliglom försvarsenheterna skildes ul ur länsslyrelsernas planeringsavdelningar. Detär viktigt atl beredskapsplaneringen samordnas med övrig samhällsplanering. Försvarsenhelenbör därför kvarstå som en enhel i planeringsavdelningen, då förulsältningar förbättre samordning av beredskapsförberedelserna på den lägre regionala nivån kannås. TCOhänvisar i likhei med FRI, lill den pågående ulredningen om en samordnadlänsförvaltning som bedrivs av slalskontoret. Länsstyrelseni bilräder förslaget all krigsinstruktionen inarbetas ilänsstyrelseinstruktionen samt lillstyrker föreslagen personaldimensioneringav försvarsenhetens personella resurser. FRIhar i ulredningen anfört atl krigsorganisation i storl sett ärlämplig. Denna uppfallning delas inle av i . Medhänsyn härtill vore en översyn av krigsorganisalion önskvärd.Bland förändringar som därvid skulle kunna övervägas vill länssiyrelsenframhålla följande. SektionernaG (arbetsmarknad) och H (vägar) är, med tanke på alt de har lokala verkställighetsorgan,överdimensionerade. Förslagsvis skulle sektion H kunna "bantas" lill6-8 personer och slås samman med sektion E (transporter) lill en sektion förtrafikfrågor. På samma sätt skulle sektion G kunna "bantas" till 68personer och inordnas i sektion F (försöijning). Den personal ur lantbmksnämndenoch som inordnas i sektion F handlägger i huvudsaklångsiktiga lanlbmks- och skogs- Prop.1984/85:160 71 bränslefrågor.Del kan tfrågasättas om dessa uppgifter är att betrakta såsom operativa. som skulle med fördel kunna bedriva sinverksamhet från annan plals, efter riktlinjer som meddelas av . Slutligenskulle det kunna prövas om inte centralseklionen och sektion C (psykologisktförsvar) kan slås samman tUl en gemensam funkiion. Härigenom skulle de viktigainformationsfrågorna bättre integreras i övrig verksamhet. Visspersonalreducering skulle därvid också kunna ske. Länsstyrelseni anför vad gäller krigsorganisationen alt socialtjänslärenden börföras till sektion B som FRI föreslagit. Samverkansproblemen bör i detla falllösas genom lämpliga gmpperingsåtgärder. har slörsl behov avsamverkan med sektion A och sjukvårdshuvudmannen. delar i princip utredningens uppfattning om länsstyrelsernasroll som samordnare av olika samhällssektorers försvarsberedskap på lägreregional nivå. Länsstyrelserna bör enligt FRI ha befogenhet att utfärdaföreskrifter tiU kommunerna rörande beredskapsförberedelsernas inriktning. Förbundelvill här notera, i Ukhet med tidigare ställningstaganden all rätten alt utfärdaföreskrifter bör utnyttjas restriktivt. SåvälCBÖ som länsstyrelserna i och saml tiUstyrker utredningens förslag atl kommunstyrelsen skall varahögsta civila tolalförsvarsmyndighet på lokal nivå och ges elt ansvar för atlsamverkan kommer lill slånd mellan oUka delar av del civila försvaret på dennanivå. Samma uppfattning redovisar . Länsstyrelseni konslalerar emellerlid alt FRI inte lämnat något författningsmässigtförslag till hur kommunstyrelsens skyldigheter och befogenheier skallregleras. anser därför atl denna fråga måsle regleras. RKBanser all ett sådant ansvar för kommunstyrelsen förulsäller omfattandeutbildning och övning. anser vidare att föreslaget ansvar för samverkan fömtsätter bäliresamordning av allmänna råd och föreskrifter för försvarsförberedelser lillberörda lokala myndigheter. Dessulom är samverkansövningar nödvändiga för fultföljandelav föreslaget ansvar. Kommunförbundei förutsätter all staten svarar för de merkoslnadersom kommunstyrelsens ansvar för lotalförsvarsverksamhelen medför. Malmökommun anser all kommunerna har en relativt isolerad roll i totalförsvaret ochsamtidigt den viktigaste ur den enskildes synpunkt (om-sorgsverksamhet,kommunalteknisk försörjning m. m.). En bättre samverkan mellan kommunerna ochandra totatförsvarsmyndigheler måste komma till stånd för att skapa en merkorrekt planläggning och för att en bättre samlad överblick skall kunnaerhållas. För den enskilda kommunen bör 1984/85:160 72 länsstyrelsenvara den enda styrkanalen. En enheilig informalion med samordnade rikllinjerfrån del övriga lotatförsvaret ger kommunerna bättre planeringsfömtsättningar. Länsstyrelseni delar inte uppfattningen atl etl ökal kommunall engagemangkommer atl underiätta samverkan inom totalförsvaret. Effeklen blir sannoliktden rakt motsatta, eftersom del blir ett större anlal organ som ska samverka pålokal nivå. Fleraremissinstanser, däribland ÖEF, FOA, statskontoret, JN, länslyrelsema iVästerbottens, och saml TCO tillslyrker del förslagtill samlad resursram för funktionen civil ledning som FRI redovisar.Statskontoret anser emellertid all personalramen är för vid. CBV anser alt denav FRI föreslagna lolala personalramen kan accepleras som etl utgångsvärde.Däremot är CBV iveksam liU all en för ÖCF, CB och länsstyrelserna gemensampersonalram inrättas. i motsätter sig förslaget omen gemensam personalram men accepterar den rekommenderade ramen på 558 årsarbelskrafterför länsslyrelsernas försvarsenheter. FRLs förslag innebär dessulom att ÖCFskulle få elt direkt inflytande över personalresursernas fördelning mellan deolika nivåerna. Detta skulle i prakliken leda till en centralisering, som ejkan godtas. CentralorganisationenSACO/SR anser del positivi att personalramen för försvarsenheterna säkras ochför närvarande skall omfatta och all undanlag görs från fortsattagenerella besparingskrav på länsslyrelserna. Länsstyrelseni anser alt försvarsenhelernas personalresurser bör frysas fram tiUår 1987. En utredning av deras uppgtfler, kompetensprofil och organisalion börsnarast igångsättas, så all de kan anpassas för den förändrade roll de kommeratt få efler kommunernas övertagande av ledningen av civitförsvaret i krig pålokal nivå. Här kan utökade uppgtfter ifråga om ledning av lokala övningar ochinformalion förulses. Bevakningen av beredskapsaspekter i samhällsplaneringenkan också förväntas bli en alll vikligare uppgtft. Inleheller RRV eller är beredda alt tillstyrka den föreslagna personalramen förfunktionen civil ledning och samordning. RRV anser att det synes svårförenligtmed statsmakternas uttalade önskan om minskad seklorisering och ökad samverkanpå regional nivå. CBNN känner sig inte övertygad om atl en sådan personalramskulle belyda så mycket medan CBS och i avstyrkerförslaget om en gemensam personalram. Cfsinstämmer i förslagen om dels en anpassning av försvarsenhelernas resurser tilluppgifterna, dels ett system för all reglera framlida resurser videnhelerna men anser atl regeringen bör ha ansvarei för att efter förslag från länsslyrelseroch CB ange målen för de personeUa resurserna vid resp. försvarsenhet. AMSanser all frågan om personalresurser och personalulveckling för civil totalförsvarsverksamhelbör före ell ställningstagande ägnas betydligt mera djupgående överväganden änvad som skett i FRI:s rapport. Ävenom funklionsindelningen i slort ler sig naturlig kan ÖEF inle tillstyrkaindelningen i alla dess detaljer. Cfsanser atl rapporten ger en pedagogisk och värdefull översikt över den civila lotalförsvarsverksamhelen.Förslagen liU funktionernas avgränsning och uppbyggnad synes i allt väsentliglväl motiverade och bör kunna läggas tiU grund för del fortsatta arbete som FRI fömlsälternär del gäller atl klargöra olika myndighelers ansvar. Cfsanser vidare atl det inle finns anledning atl invända mot FRI:s förslag till avgränsningoch innehåll i funktionen Befolkningsskydd och räddningstjänst men attnamnfrågan bör diskuteras.