prop · G80340 · 1984-12-31 00:00:00 — Prop.1984/85:40 Regeringens proposition 1984/85:40 om riktlinjer för den ekonomiskapolitiken på medellång sikt; beslutad den 18 oklober 1984. Regeringen föreslår att antaga del förslag somhar upptagils i bifogade uldrag av regeringsprotokoll. 1 proposilionen behandlas mol bakgrund av 1984 årslångtidsutredning och dess remissbehandling - riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken på medellång sikt. Regeringens syn på de ekonomisk-politiska målen ochutvecklingen i den internationella ekonomin och den svenska ekonomin redovisas.Vidare redogörs för den ekonomiska politik regeringen avser föra de närmasteåren för att uppnå balans i den svenska ekonomin mot slutet av 1980-talel. I propositionen försläs att godkänner de angivnariktlinjerna för den ekonomiska politiken på medellång sikt. 1 1984/85. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden I. Carisson,, , , , , , ,, , , , , R. Carisson, , Propositionom riktlinjer för den ekonomiska politiken på medellång sikt Imars 1984 presenterades långtidsutredning. Den behandlade i förstahand den ekonomiska utvecklingen under resten av 1980-lalel och hade utarbetatsinom . Uiredningens huvudrapport har remissbehandlats. Ensammanfattning av remissinstansernas synpunkter bör fogas lill protokollet idetta ärende som bilaga. Molbakgrund av långtidsutredning och remissinstansernas synpunkterbehandlas i det följande frågan om utformningen av den ekonomiska politiken påmedellång sikl. Sedanandra världskriget har s.k. långtidsutredningar genomförts med jämna mellanrum.Långtidsutredningarna har vanligen avsett den svenska ekonomins utveckling den närmasiframförliggande femårsperioden. Enligl inlernalionell praxis avser ulredningarnaden ekonomiska utvecklingen på medellång sikt. Utredningarna genomförs sedanmitten av 1960-lalel av tjänstemän inom och är till sinkaraktär expertutredningar. Regeringen är inle bunden av de bedömningar somutredningarna gör. Efter en remissbehandling och offentlig diskussion brukarregeringen emellertid i en proposition lill , vanligen kompletteringsproposilionen,ge sin syn på den utveckling och de problem långtidsutredningarna behandlar. Prop.1984/85:40 3 publicerades långtidsutredning (LU84).' Den behandlar i första hand liden fram lill 1990. Utredningen analyserarsåväl den strukturella utvecklingen under hela 1980-talel som utvecklingen denärmaste åren. Långtidsutredningenkonstaterar att de ekonomiska balansproblemen var mycket stora i böljan av 1980-taleloch diskuterar möjligheten att uppnå målen för den ekonomiska politiken underåterstoden av 1980-lalel. Utredningen framhåller att den år en kravanalys ibetydelsen att den analyserar vilka krav som ställs på den ekonomiska politikenoch pä ekonomins funktionssätt för att målen skall infrias. Utredningen drarslutsatsen att problemen i första hand har alt göra med pris-ochlönebildningen och underskotten i statsbudgeten. För att ekonomin skall kommain på en väg som leder mol samhällsekonomisk balans 1990 bör enligtutredningens mening tre faktorer samverka : En stram finans-och penningpolitik, en aktiv arbetsmarknadspolitik och låga nominella pris- ochlöneökningar. har remissbehandlats under våren 1984.En sammanställning av remissvaren redovisas i bilagan. Det har också förekommiten offentlig debatt om utredningen, bl.a. har två skrifter utgivits som tar sinutgångspunkt i utredningen för en analys av förhållanden i den ekonomiskautvecklingen som författarna har ansett vara väsentliga. Enligl min mening har utvecklingen under del senastedecenniet klart visat behovet av en långsiktig strategi för den ekonomiskapolitiken. Produktionen och produktionskapaciteten i den konkurrensutsatla sektornutvecklades mycket svagt del . Det kommer att ta medstabil ekonomisk utveckling för att åter uppnå en tillräcklig styrka inom dennasektor. Statsbudgeten och bytesbalansen försämrades kraftigt under sammaperiod. Balansproblemen var så stora i början av 1980-lalel att det kommer attta att återställa den nödvändiga finansiella balansen i dessaavseenden. Vidare kommer sysselsättningsproblemen alt vara besvärande under enlång lid framöver även om den ekonomiska tillväxten blir god. Förväntningarnasbetydelse för inflationen gör alt del kommer au krävas av låga pris-och löneökningar för att inflationsbenägenheten varaktigt skall ha reduceratstill acceptabla nivåer. Problemen förvärras av att den internationella miljö ivilken skall uppnå sina ekonomisk-politiska mål är relativt ogynnsamoch sannolikt kommer alt vara det under resten av 1980-lalel. ' , LU 84. SOU 1984:4 medbilagor publicerade i SOU 1984:5-7. -Den produktiva rättvisan, LO-ekonomerna gör en kritiskgranskning av långtidsutredning. 1984, Tillväxttill lågpris!. Industrin i LU 84, 1984. Prop.1984/85:40 4 Mot denna bakgrund vill jag redovisa min syn på deekonomiska problemen och den ekonomiska utvecklingen på meddellång sikt. Jagvill också ange lösningar på problemen och ange de riktlinjer för den ekonomiskapolitiken på medellång sikl som jag anser att regeringen bör följa. Jagföreslår alt proposilionen om de frågor långtidsutredningen behandlar dennagäng framläggs och fristående från budget- och kom-pletteringsproposilionerför all ge större utrymme för en diskussion av de långsiktiga frågorna. Propositionen är disponerad på följande sätt. I avsnitt 2redovisas de ekonomisk-politiska målen. I avsnitt 3 behandlas utvecklingen iden internationella ekonomin och i avsnitt 4 utvecklingen i den svenskaekonomin. I avsnitt 5 redovisas förslag till inriktning av den ekonomiskapolitiken på medellång sikt. 2 De ekonomisk-politiska målen Regering och riksdag har angett att de viktigaste målenför den ekonomiska politiken är full sysselsättning, stabilt penningvärde, högekonomisk tillväxt, jämn fördelning av levnadsstandarden, regional balans ochbalans i ulrikesbelalningarna. För möjlighelerna all nå dessa mål harbetydelsen av balans i statsbudgeten och god lönsamhet i näringslivet understrukils. har haft att utgå från dessa mäl förden ekonomiska politiken. Utredningen har vall all undersöka hur dessa målskall kunna förverkligas . Där del har varilnödvändigt för all genomföra analysen har långtidsutredningen preciserat målensiffermässigt. Jag vill i detla sammanhang kommentera uiredningens ochremissinstansernas diskussion av målen för den ekonomiska politiken ochredogöra för min syn på dessa frågor. har preciserat///// sysselsättning somett läge arbetslöshet. Del år i avrundade tal del lägsta värde som haruppnåtts och anges i stort sett motsvara denfriktionsarbetslöshet man har att räkna med vid fullt kapacitetsutnyttjande. Enbegränsning av arbetslösheten till 1990 förutsätts innebära elt gottarbetsmarknadsläge och elt begränsat behov av beredskapsarbeten och liknandearbetsmarknadspolitiska insatser. Remissinstanserna har inga invändningar mot de uppställdamålen och finner i regel också de gjorda preciseringarna rimliga och välavvägda. När det gäller sysselsäliningsmålet anser emellerlidLandsorganisationen i (LO), ()och () all man bör sträva efter att minskaarbetslösheten lill en lägre nivå än . Kooperaliva förbundel påpekar att detskulle vara önskvärt om lägre tal än kunde förverkligas men att de angivna Prop.1984/85:40 5 kvanlifieringarna bör präglas av realism och vara möjligaall uppnå varför utredningens precisering är rimlig. Några remissinstanseruttrycker däremot stark skepsis inför möjlighelerna att uppnå fullsysselsättning. () hävdar exempelvis att detkrävs betydande förstärkningar av de privata incitamenten och förändringar iskattepolitiken och i lönebildningen för alt få lill stånd den nödvändiga syssel-sällningsexpansionen. Föregen del villjag framhålla all den fullasysselsättningen år och förblir den ekonomiska politikens viktigaste mål. Arbeislöshelendrabbar särskill de nytilltrådande på arbetsmarknaden, ungdomar som skall börjasitt arbetsliv och kvinnor som återinträder i förvärvslivet. Den drabbar ocksåarbetshandikappade, invandrare och andra grupper med svag förankring påarbetsmarknaden. är del människor med svag ekonomi och kort utbildningsom blir arbeislösa. Kravel på full sysselsältning innebär att varje människasom vill arbeta skall ha rätt till ell meningsfullt arbete. Det är denekonomiska politikens huvuduppgift att pressa tillbaka arbetslösheten och attgöra del på elt sådani sätt att sysselsättningen tryggas också på . Den hittillsvarande utvecklingen i ochlångtidsutredningens analyser visar all det genom en hög prioritering av syssdsättningsmåleloch en lämplig ekonomisk politik är möjligt att uppnå och vidmakthålla hög sysselsättningoch låg arbetslöshet. Det är därför riktigt all som långiidsulred-ningen ha enhög ambilion när del gäller all nedbringa arbetslösheten. Givetvis blirmöjligheterna all uppnå detta mål beroende av såväl den internationellaekonomins utveckling som den uppslutning kring den fulla sysselsätlningen somolika parier i del svenska samhållet kommer alt visa. För egen del anser jag emellerlid del knappasl varamöjligt att med en enda siffra ange ambitionerna på sysselsättningsområdet.Dessa rymmer säväl hög andel förvärvsarbetande som valfrihet på arbetsmarknadenoch låg arbetslöshet. Jag har förståelse för att långtidsutredningen velatsiffermässigt precisera mäl för den ekonomiska politiken. Detta är nödvändigtför att kunna utföra beräkningarna. Jag vill också påpeka all de lägre nivåer förarbetslösheten som LO, TCO och SAF har förordat inte medför någon nämnvärdskillnad i långlids-ulredningens resultat när det gäller resurstillväxt ochresursanvändning på längre sikl eller slutsatser när del gäller vilkenekonomisk politik som hör bedrivas . Stabilt penningvärde har av långtidsutredningen angettssom en inflationstakt kring under resten av 1980-talel. Dennaprecisering är inle angiven på förhand utan eU resultat av uiredningensberäkningar. Under anlaganden om fast växelkurs och åriig inlernalionellprisstegring uppnås med denna infiationstakt samhällsekonomisk balans 1990.Långtidsutredningens beräkningar tyder således på alt inflationen måste varalägre i än för omvärlden i genomsnill. Prop.1984/85:40 6 Flera remissinstanser understryker vikten av attinflationen dämpas kraftigt. Både LO och TCO anser all en sänkning avinflationstakten lill är ell viktigt mål för den ekonomiskapolitiken. Även SAF och understryker viklen av altbevara konkurrenskraften och framhåller betydelsen härför av kraftigt dämpadelöneökningar. Flera remissinstanser är tveksamma lill fortsattarelativprissänkningar. Enligt LO och TCO behövs inga relativprissänkningar denärmaste åren. menar att kravet på relativprissänkning äromöjligt att leva upp lill och inte särskilt meningsfullt. För egen del villjag understryka att det är av ytterstavikt all inflationen dämpas snabbt och kraftigt. Låga pris- och löneökningstaklerår nödvändiga för all en god konkurrenskraft skall kunna bevaras ochsysselsättningen garanteras på längre sikl. Erfarenheler från flera ländervisar all en dämpning av inflationen är avgörande för att devalveringar skallbli framgångsrika. Låg inflation är också av största betydelse frän förddningssyn-punkl.Inflationen har det omfördelat myckel omfattande förmögenhelsvärdenfrån sparare lill låntagare. Man kan om man så vill betrakta låg inflation tillsammansmed god lönsamhet i näringslivel, förbättrad balans i statsbudgeten ochöverskott i bytesbalansen som förutsättningar för en hög ekonomisk tillväxt ochför att trygga sysselsättningen. Jag vill emellertid påpeka att samlligamål för den ekonomiska politiken är av liknande karaktär. De är ytterst fömtsättningarför alt uppnå en ökad välfärd för den svenska befolkningen. Någon klarskiljelinje kan därför inte dras mellan mål och väsentliga förutsättningar närdet gäller den ekonomiska politiken. Regeringen hade satt upp som mål att nedbringa inflationenunder loppet av . Även återstår av året är detuppenbart att det målet inte uppnås. Prognoserna pekar mot en inflationstakt påca . En väsentlig orsak till alt målet inte kan uppnås är att löneökningarnai år har överskridit vad som är förenligt inflation. Jag återkommersenare lill pris- och kostnadsutvecklingen . har regeringen fastlagt som mål att begränsainflationen till under loppet av året. Flera faktorer pekar i riktning motatt della mål skall kunna nås: Den inlernaliondla inflalionen är låg,lönsamheten och produktivitetsutvecklingen i näringslivet är god (vilketdämpar kostnadstrycket) etc. Vidare har arbetsmarknadens parter vidöverläggningar med regeringen förklarat sig acceptera ett tak för de totalalöneökningarna på . Om denna föresats infrias bör möjlighelerna att nåinflationsmålet vara goda. När del gäller mål för inflafionen på något längre siklanser jag att man bör sträva efter lägre tal än - även om del är förtidigt alt binda sig vid någon precis siffra. En orsak är att deninternationella inflationen kan bli lägre än de somlångtidsutredningen räknar med. Den senaste tidens utveckling visar altinflationen inte har ökat nämnvärt ens i de länder som har haft en kraftigkonjunkturuppgång. I vikliga länder som Prop.1984/85:40 7 Inflationsbekämpningen ges ocksåmyckel hög prioritet. I flera länder är siktet inställt på att så småningometablera en stabil prisnivå. En annan orsak till all en låg infiationstakt böreftersträvas är inflationens negativa verkningar pä inkomst- och förmögenhetsfördelningenoch på resursallokeringen. Förutsåtlningarna för alt realisera låga pris- och löneökningstaklerpå skulle förbättras om den svenska ekonomin blev såstark all successiva revalve-ringar av den svenska kronan vore möjliga. Detskulle dämpa inflationsim-pulserna från ullandel om dessa tilliar på nytt. Jagåterkommer lill denna fråga . Hög ekonomisk tillväxt är som jag redan understrukit inlenågot som eftersträvas för sin egen skull utan för att den ger möjlighet attuppnå full sysselsättning och en högre materiell standard för det svenskafolkel. analyser har visat hur väsentligtillväxten är i en rad avseenden. En snabb ekonomisk tillväxt under resten av 1980-lalelskulle göra det möjligt att åter uppnå full sysselsältning. Den skulle ocksåmedge en ökning av reallönerna och investeringarna. Detta är enligl min meningsärskilt viktigt i dagens läge. Reallönerna låg under nivån1976 och investeringarna under. Industrins investeringar hadereducerats med . På längre sikl ger ocksä en snabb ekonomisk tillväxt möjligheleralt sänka den dagliga arbetstiden. En snabb ekonomisk tillväxt under resten av 1980-laletskulle också spela en stor roll både för möjligheterna att upprätthålla denoffentliga servicen och garantera pensioner och andra trygghetssystem saml föralt sanera den offenlliga sektorns finanser. Tillväxten mildrar ocksåfördelningsproblemen. Det är av dessa skäl väsentligt att prioritera denekonomiska tillväxten. Regeringens strategi har sedan regeringsskiftet varitall stimulera en expansion av produktionen, i första stegel genomdevalveringen i oklober 1982 och del investeringsprogram som då beslutades. Den snabba tillväxten måste emellertid under de närmasteåren främsl baseras på ökad export, ökade invesleringar och ökade reallöner,inte pä en expansiv finanspolitik. Grundproblemet är att en ökad fillväxt meddagens pris- och lönebildning tenderar att dra med sig ökad inflation.Långtidsutredningens slutsats är därför att pris- och lönebildningen måsleändras och omställningsförmågan i den svenska ekonomin öka, om del skall varamöjligt att nå en stark och stabil tillväxt under resten av 1980-lalet. I dellaavseende är regeringen beroende av medverkan från arbetsmarknadens parter föratt kunna förverkliga ambitionerna. Jämn fördelning av levnadsstandarden har av naturliga skälinte preciserats siffermässigt av långtidsutredningen. Fördelningsfrågorna är mång-faselleradeoch inle lätta all uttrycka siffermässigt. 1 ställel har utredningen valt attanalysera fördelningsfrågorna i en särskild bilaga och ell särskill avsnitt ihuvudrapporten. Prop.1984/85:40 8 Remissinstanserna har i flera fall kommenteratfördelningsfrågorna. Inte oväntat skiljer sig uppfattningarna starkt på dennapunkt. LO argumenterar för att en solidarisk lönepolitik på ger enbättre struktur i näringslivel och en högre fillväxt. SAF och hävdar tvärtom all ökade löneskillnader är en nödvändigförutsättning för alt åstadkomma den för tillväxten nödvändiga ökadeomställningsförmågan. Vidare hävdar LO all den fördelningspolitiska konflikt somligger i de höga vinsterna kommer att behöva mötas med skatiepolitiskaåtgärder. SAF och hävdar å andra sidan att skattesystemetmåste reformeras så att de privatekonomiska incitamenten ökar. För egen del vill jag framhåUa att en jämn fördelning avlevnadsstandarden är och förblir ett av de centrala målen för den ekonomiskapolitiken. Den viktigaste fördelningspolitiska insats som regeringen kan göraär att driva en ekonomisk polilik som leder lill full syssdsällning och stabilapriser. Den ekonomiska polilik som regeringen bedriver är därföri sig etl kraftfullt stöd för strävandena lill utjämning. skapar krispolitiken otvivelaktigt vissafördelningspolitiska spänningar. Strävandena all stimulera den konkurrensutsatlasektorn och alt sanera statsfinanserna medför att den offenlliga sektornstillväxt blir lägre än tidigare som både utgifisnedskärningar ochinkomstförstärkningar i statsbudgeten kommer alt bli nödvändiga. Vinsterna iden konkurrensutsatla delen av näringslivet ökar och måsle vara höga underflera år framåt - dock inle högre än den nivå som rådde -föratt den nödvändiga expansionen skall kunna realiseras. Etl centralt moment ikrispolitiken har därför redan från början varit att de nödvändiga bördornaskall fördelas efter bärkraft. Del är också viktigt att löntagarna genom delöntagarfonder som införs får del av näringslivels förmögen-hetslillväxt. Det är också regeringens fasta ambilion att bevara delsociala trygghetssystem som har byggts upp . Redan under hösten1982 upphävdes tidigare beslutade försämringar av det sociala trygghetssystemet.Denna ambition betyder emellerlid inte all reglerna skall varaoförändrade. Förändringar kan behöva göras som anpassar olika inslag i systemettill nya förutsättningar. Jag vill också underslryka att en stark och stabiltillväxt är en oundgänglig förutsättning för all på sikl kunna klara ambitionenalt bevara de trygghetssystem som byggts upp. Når det gäller lönestrukturen är det regeringens uppfallningalt del är en uppgift för arbetsmarknadens parter all i fria förhandlingarbesluta om frågor rörande lönernas fördelning. Löneförhandlingarna har avtradition skötts av arbelsmarknadens parter. Det ligger ell stort värde i altså har kunnat ske och i all parterna har lagit ansvar för de uppgörelser somhar träffals. De överläggningar som ägt rum innebär ingenförändring härvidlag. Att överläggningar av detla slag kommit till stånd är isig uttryck för hur nödvändigt del är all förhandlingarna sker på ell sådani Prop.1984/85:40 9 sätt att ansvaret för uppgörelserna tas av parterna självaoch innefattar ett ansvar för samhållsekonomin i stort; Målet regional baluns har heller inte angivits i siffrorav långtidsutredningen.-Även på delta område har man valt att analyserautvecklingen i en särskild bilaga och i ett avsnitt i huvudrapporten.Remissinstanserna har endast i begränsad omfattning kommenterat önskvärdhetenoch innebörden av delta mål. Regeringens mål pä del regionala området är att nå fullsysselsättning i hela landet och att göra landets olika delar mer likvärdiganär del gäller tillgång till social, kommersiell och kulturell service. Jag vill för egen del underslryka betydelsen av en starkoch stabil tillväxt på nationell nivå för utvecklingen även i de landsdelar somi dag har betydande sysselsättningsproblem. analyser tyderockså på att en god ekonomisk utveckling i den svenska ekonomin under resten av1980-lalel leder till en mer balanserad sysselsättningsutveckling än om desenaste årens tendenser sträcks ul framåt i tiden. Exempelvis kan bådeskogslänen och storstadslänen öka sin sysselsättning om långlids-utredningens framskrivningarblir verklighet, medan lånsplaneringen -som i praktiken till stor del bygger påframskrivningar av trender från lågkonjunkturen - förutser en minskning i skogslänen. Jag vill också understryka vikten av en tillräckligrörlighet på arbetsmarknaden för alt nå regional balans. Regeringen önskaringen återgång lill omfattande befolkningsomflyttningar av det slag som under1950- och 1960-ialen drabbade delar av landel. är en ökad rörlighetnödvändig om regional balans skall kunna etableras. Exempelvis gäller det inombyggnadsverksamheten. I vissa landsdelar, l.ex. i skogslänen, lorde det varaomöjligt att upprätthålla en produktionsnivå som svarar mot den nuvarandestorleken pä byggnadsarbetarkären. Vidare vill jag framhålla de myckel slora insatser som förnärvarande görs för att utjämna de regionala spänningarna. Skatteutjämningsbidragoch arbelsmarknadspolitiska ålgärder spelar därvid en dominerande roll. Denegentliga regionalpolitiken och de särskilda åtgärderna för att förbättraproduktion och sysselsättning i är också myckel väsentliga. När detgäller regionalpolitikens framlida inriktning pågår beredning inomregeringskansliet av den regionalpolitiska utredningens (I 1982:05) förslag. Balans i ulrikesbelalningarna har långtidsutredningen angellsom ell överskott i bytesbalansen på . 1990, vilket motsvarar caI % av bruttonalionalproduklen. Det skulle innebära alt del omkring kanske en ganska betydande real amortering av utlandsskulden. Överskottet ibytesbalansen motiveras bl.a. av att utredningen anser att det vore felaktigtalt via underskoll i bytesbalansen lasta över dagens anpassningsbörda påkommande generationer. bör pä också vara etl kapitalexporlerandeland, eftersom avkastningen på invesleringar i utvecklingsländer lorde varastörre än motsvarande avkastning i industri- Prop.1984/85:40 10 länder i etl framlida balansläge. Del finns också enliglutredningen mera näraliggande skäl för att elt överskott bör eftersträvas,nämligen alt den ekonomisk-politiska handlingsfriheten ökar, att ett överskottpositivt påverkar förväntningarna om den ekonomiska utvecklingen och att eltöverskott gör det möjligt att finansiera en uppbyggnad av valutareserven ochökade handelskrediter - båda nödvändiga komplement till en växandeutrikeshandel - utan att vare sig staten eller den privata sektorn behöveruppträda som nellolåntagare på de internationella kapitalmarknaderna.Underskott i bytesbalansen och stigande utlandsskuld innebär å andra sidan ensvår belastning i form av höga realräntekostnader. Den fortfarande snabbtväxande statsskulden innebär en risk för ell betydande privat kapitalutflöde, vilkelockså stärker kraven på ell överskott i bytesbalansen. Några av remissinstanserna har behandlat balansmålet för ulrikesbelalningarna.Enligt LO kan slora fördelar vinnas om bytesbalansen uppvisar ell överskottfram lill 1990. TCO menar däremol att målet bör vara att relativt snabbi nå bylesbalansjämviktoch därefter söka bibehålla denna balans. I enlighet härmed förordar man en iförhållande till långtidsutredningen ökad inhemsk efterfrågan. Fullmäktige i riksgäldskonlorelanser mot bakgrund av de realränlenivåer som kan komma all råda framöver allsiktet bör vara inställt på ett bytesbalansöverskott i storleksordningen 20miljarder kr. För egen del vill jag kraftigt understryka vikten av attlångsiktigt uppnå överskott i bytesbalansen. har under senare delen av 1970-taleloch början av 1980-lalel dragit på sig en betydande utlandsskuld. Räntebetalningarnapå denna utlandsskuld uppgår lill ca . Inte minsthar den höjda internationella räntenivån bidragit lill alt göraräntebetalningarna så betungande. Bytesbalansen, som uppvisade etl underskoll på 22miljarder kr. 1982, har i stort sell återförts lill jämvikt. Jag bedömerdel vara av yttersta vikt att denna förbättring fortsätter och alt överskott ibytesbalansen uppnås .