prop · G803179 · 1984-12-31 00:00:00 — 1 andra fall kan själva föremålet varakulturhistoriskt och kvalitetsmässigt synnerligen värdefullt och unikt. Jag anser att lillsiändsmyndigheterna i vissl fall bör ha möjlighelatl ge tillstånd irols all föremålel bedöms ha slor beiydelse för del nalionellakuliurarvet. Jag kommer i specialmotiveringen atl ange i vilket fall deua börkunna ske. Det är av flera skäl nödvändigt all ha vissa generellaundantag från kravel på tillslånd vid ulförsel. Undanlagen bör göras både avhänsyn lill den enskildes personliga förhållanden och för atl underlätta viss offenlligverksamhet. Jag kommer i specialmotiveringen all närmare ange i vilka fallundanlag från tillsiåndskravet bör ske. Jag delar uppfattningen i proposilion 1981/82:82 attansökningar om tillstånd att föra ut kulturföremål bör prövas av kungl.biblioteket, Stiftelsen , och statens hisloriskamuseer, eller statens konstmuseer. Dessa insliiulioner har eu 1984/85:179 21 centralt ansvar för de föremål som föreslås falla underlagen t.ex. vad giiller tillsyn, insamling och dokumenlalion. Jag instämmer iiven i vad som i övrigl anfördes i dennadel och återger därför nu uttalandena i propositionen (s. 16-17). Sliftelsen är en privaträtlslig institution,som alltså inte ingår i den statliga förvaltningen. Del iir diirför ägnat allmedföra vissa problem, när sliftelsen nu ges befogenheter som innebär enrenodlad myndighetsutövning i frågor som kan vara av största betydelse förenskilda personer. Som JK och kammarrällen i har framhållit kräver rättssiikerhetenatl samma förfarandcrcglcr gäller för Nordiska museel som för övrigatillståndsorgan vid handliiggningen av utförsclansökningar. ienlighet med JK:s påpekande, anges att förvaltningslagen (1971:290) skall tilliimpasiiven i ärenden som handliiggs av . Jag delar också JK :s uppfattning att det i lagen börfinnas föreskrifterom beslulsbehörighelen inom när det giillerärenden om utförsellillstånd. Jag föreslär atl styresmannen vid Nordiska museeteller annan tjänsteman som styresmannen utser ges denna behörighet atl avgörasådana ärenden. Av beslämmelsen i 3 kap. 2 § skadeslåndslagen (1972:207)följer att staten blir ersättningsskyldig även för skador som vållas genom fel eller försummelse vid den myndighetsulövning som sålunda läggs pä ,---- Länsmuseernas samarbetsråd anser att en delegering av beslutanderiit-tenkan ske till de regionala museerna i huvudparten av de ärendeområden som lagenberör. Jag delar inte samarbelsrådets uppfattning i denna fråga. Kulturrådethar övervägt möjligheterna till en decentralisering av beslut i tillslåndsärendentill organ uianför Slockholm, friimst till orter där utförsel av kulturföremålförekommeri stor utsträckning. har emellertid funnit att en sådandecentralisering är förenad med avsevärda svårigheter, bl,a därför atl debeslut det här gäller inte utan vidare kan åläggas kommunala organ. Vidare anserjagdet viktigt att besluten fattas vid de centrala insiitulionerna för alt en sä enhelligpraxis som möjligt skall kunna utvecklas i handläggningen av dessa ärenden. För egen del finner jag det dock naturligt atl tillslåndsmyndighelernavid prövning av vissa föremålskategorier inhiimtar synpunkler från sådanainstitutioner, där särskilda kunskaper om dessa kan finnas. Del bör ankomma på regeringen alt föreskriva hurhandläggningen av ärenden skall fördelas på lillståndsmyndigheterna. 3.9 Handläggningen av tillsiåndsärendcn m.m. Enligt nu gällande beslämmelser prövas alla ansökningar omutförsellillstånd av och slatens historiska museer. Sä gollsom samtliga ansökningar remitteras lill . Även när det gäller handläggningen av tillståndsärenden m.m. delar jag uppfattningen i proposition 1981/82: 82 (s. 19) där det uppgavsföljande. 1984/85:179 22 Det är viktigt alt de administrativa rutinerna blir säenkla som möjligl. Frän allmänhetens synpunkt är det praktiskt atlansökningarna om utförsellillstånd kan lämnas till en och samma myndighetoavsett vilket före-mälsområde ansökan gäller och vilken tillslåndsmyndighelsom fattar beslut i ärendet. Del underlättar också hanieringen av sädanaansökningar som avser ell flertal föremålsområden och faller under fler än en tillslåndsmyndighel. Jag föreslär all och slatens hisloriskamuseer får till uppgifl att vara mottagande myndighet ifråga om ansökningar omutförseltillstånd. och statens historiska museer börockså svara för en samlad regisirering av ärendena. Efler registreringen bör riksantikvarieämbeletoch statens historiska museer överlämna ansökan till annan tillslåndsmyndighelför avgörande i den mån ansökan inte skall behandlas av riksantikvarieämbetetoch slatens historiska museer. Beslut bör meddelas den sökande direkl av tillslåndsmyndigheten.Kopia av beslutet bör sändas till och statens historiskamuseer. och statens historiska museer bör följautvecklingen inom samlliga föremälsområden och verka för en enhetlig praxis. Det kan i vissa fall uppstå tvekan om vilken tillslåndsmyndighelsom skall vara beslutsmyndighet. I sädant fall bör riksantikvarieämbelet och slatens hisloriska museer besluta om vilken tillslåndsmyndighelsom skall handlägga ansökningen. Den tillständsmyndigheten fär fatta beslut i ärendelförst efler samråd med den eller de övriga lillståndsmyndigheter som ärberörda. I etl sådant ärende skall ansökan avslås om någon av de berördatillståndsmyndigheterna anser alt tillstånd inle skall beviljas. Tillslånd lill ulförsel av kulturföremål är intetidsbegränsat. har utan någon motivering föreslagil att lillståndtill utförsel av kulturföremål skall vara giltigt under ett är eftermeddelandet. Jag har inte funnit skäl föreligga att föreslå entidsbegränsning. I likhet med anserjag atl den som ansöker om ulförseltill-ståndi princip själv skall vara skyldig att svara för en fotografisk basdokumentationav föremålet ifråga. Denna bör utgöras av ett tydligl, vällik-nande, svart/viltfotografi i två kopior. Av kopiorna bör etl exemplar bevaras hos handläggandetillståndsmyndighet. Det andra kan användas för remissändamål och återställas tillden sökande i samband med atl beslut i ärendet meddelas. Jag kommer längre fram att ange när tillståndsmyndighetenbör ha möjlighet att medge undantag från kravet på en fotografisk basdokumentation.Jag kommer senare även att ange vad som bör gälla om tillståndsmyndighetenvill granska föremålet (avsnitt 5). 3.10 Överklagande m. m. Jag delar här helt synpunkterna i proposition 1981/82:82 (s.21-22) och hänvisar därför i dessa frågor till propositionen där det sadesföljande: Om och statens historiska museerinte har beviljat tillstånd till utförsel kan man besvära sig hosregeringen. 1984/85:179 23 har föreslagit att talan skall få föras hoskammarrätten i om tillståndsmyndighet har avslagit en begäran omutförseltillstånd. Kammarrätten i har i sitt remissvar tillstyrklkulturrådets förslag och framhållit att kammarrätten i valet mellan tänkbara fullföljds-inslansersynes vara mest naturiig, även om prövningen i allmänhet torde vara av denarten att domstolen för sin bedömning i mycket blir beroende av särskildexpertis. däremot menar att vad som prövas vid tillståndsgivningenär en lämplighetsavvägning från antikvarisk och kullurpolilisk utgångspunkt avdem som besitter den högsta kompelensen i landet inom resp. ansvarsområde.Därför saknas det enligt museet grund för att föreslå en besvärsordning sominnebär att ärende skall kunna överklagas till förvaltningsdomstol. Beslutskall i stället kunna överklagas hos regeringen. I likhet med föreslår jag att kammarrättenblir fullföljds-instans dä en tillslåndsmyndighel har avslagit en ansökan om tillståndtill utförsel. Andra beslut som en tillståndsmyndighet har meddelatenligt den föreslagna lagen bör inle få överklagas. Vad giiller påföljd för olovlig utförsel bör liksom f.n.gälla vad som sladgas i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. 3.11 Undantag från föreskrifterna Det framhölls i proposition 1981/82:82 att det i vissafall kunde visa sig obilligi att elt föremål inte skulle få föras ut på gmnd avsin stora betydelse för det nationella kulturarvet. Jag föreslår därför, liksomdet gjordes tidigare, att regeringen om synnerliga skäl föreligger fär medgeatt kulturföremål som är av slor betydelse för del nalionella kulturarvet fårföras ut utan tillstånd. bör ha avslagit ansökan omtillstånd innan en framställning görs hos regeringen. Sådana synnerliga skälkan föreligga när en enskild person av ekonomiska skäl är tvungen att sälja ettkulturföremål av stort ekonomiskl värde och det inte finns någon köpare iSverige. Det kan också vara fallet då en utomlands bosatt person får etlkulturföremål i gåva och det skulle anses stötande om utförsel inte fick ske. Lagen bör träda i kraft . Genom lagen börkungörelsen (1927: 129) angående förbud mot utförsel från riket av vissa äldrekulturföremål upphävas. Om ansökan om utförsel har getts in före utgången avjuni 1986 och gäller föremål som omfattas av kungörelse bör de äldrebestämmelserna tillämpas vid prövningen av ansökningen. Tillstånd som harbeviljats med stöd av kungörelse bör fortfarande gälla. 1984/85:179 24 och statens historiska museer harenligt sitt uppdrag lagt fram förslag till lag om förköp av kulturföremål.Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer har vid utarbetandet avförslaget utgått från att en utförsellag som i allt väsentligt motsvarar förslageli proposition 1981/82:82 också skall gälla. och statenshistoriska museer förslår att de lillståndsmyndigheter som anges i nämnda proposilionskall ges förköpsrätt vid försäljning på oflentlig auktion av föremål somomfattas av ulförsellagen. och statens historiska museerframhåller atl för-köpsrälten i många fall kommer alt kunna utövas medanlitande av museernas ordinarie inköpsanslag. 1 andra fall, med speciellthöga värden, måste man däremot räkna med att kunna repliera pä det statligainköpsanslaget. Flera remissinstanser är positiva till förslaget om slalligförköpsrält. Av dessa anser dock några, bl.a. kammarrätten i Slockholm, atl lagförslagelmåste omarbelas grundligt och byggas ut. a. kammarrätten i Slockholm anför atldet ocksä är viktigt atl tillståndsmyndigheterna får tillräckliga ekonomiskaresurser för att kunna ulöva förköpsrällen. Etl par remissinslanser, bl.a. , avstyrker förslagelom förköpsrätt. Hovrätten anser att starka allmänna intressen måste vara i faraför att en så ingripande åtgärd som ett inlräde i ett civilrättsligt avtalmellan enskilda skall kunna godtas. Ett inlösenförfarande skulle stå i bältreöverensstämmelse med grundläggande principer i svenskl rättssystem än denföreslagna förköpsrätten. Hovrätten föreslår atl principerna för ellinlösenförfarande blir föremål för ulredning. Jag anser liksom all en förköpsrält skulleinnebära en för ingripande åtgärd. En förköpslag skulle dessutom för alt bliverkningsfull förutsätta nya ekonomiska åtaganden frän statens sida. Jag anser atldet statsfinansiella läget f. n. är sådant att det inle är möjligt att i dettafall föreslå några nya resurser. Jag avstår framför allt av dessa skäl från alllägga fram ett lagförslag om förköp. Däremot anser jag att del särskilda slatligainköpsanslagel bör finnas kvar. och statens historiska museerföreslär i sin promemoria alt alla fornsaker funna i skall omfattas avutförsellagen. Riksantikvarieämbelet och statens hisloriska museerframhåller all del redan nu finns ett skydd för vissa typer av fornfynd.Nuvarande lagskydd och även själva begreppet "fornfynd" är emellertiddirekt knulna till upphittandet. Om del av olika skäl är möjligtatt fastställa när, var eller av vem ett föremål har påträffats kan del inteanses som ett fornfynd i fornminneslagens mening och staten kan inte hellerhävda någon 1984/85:179 25 rän till föremålet. Härav följer au fornfynd inte kananvändas som allmänt begrepp för det arkeologiska föremålsbeståndet som den nyautförsellagen skall skydda. Ämbetet föreslår i stället införandet av ett nytt begrepp "fornsaker"".Med fornsaker skall i utförsellagen avses föremål frän fasla fornlämningareller föremål som kan anses vara minsl ett hundra är och som vid del urspmngligaupphittandet saknade ägare. För att ell föremål av sislnämnda slag skall kunnarubriceras som fornsak bör i övrigt krävas att det urspmngligen skall hahittats i , i jord, i gamla byggnader eller annorstädes. Föremålet skallsåledes avsiktligt eller oavsiktligt ha dolts eller lämnats på ett sädant sätlatt det har kommit att döljas. Till gruppen fornsaker skall även räknas ben ochandra lämningar av djur eller människor liksom växter och växtdelar. Remissinstanserna har i allmänhet tillstyrkt eller intehaft nägra större invändningar mot förslagel om fornsaker. hovrättunderstryker dock vikten av aU begreppet fornsaker blir klart definieral ilagtexten. Jag delarGöta hovrätts uppfattning att begreppet fornsaker inte utan preciseringar kantas upp som en sådan föremålsgmpp som bör åtnjuta skydd enligt utförsellagen.De grupper som jag föreslår skall omfattas av lagen är begränsade och utformadeså aU den enskilde lätt skall kunna avgöra om ett föremål omfattas av lageneller inte. Ordet "'fornsaker" ger däremot inte någon anvisning omvilka föremål som avses. Denna brisl pä konkretion blir än tydligare närriksantikvarieämbetet och statens historiska museer säger att med fornsakeravses föremål som kan antas vara mer än . Ämbetet är också medvetetom att detla inte är nägon egenllig avgränsning och gör därför tillägget attföremålet ursprungligen skall vara hittat i och vid upphittandet hasaknat ägare. Om föremålet urspmngligen är hittat eller inte är emellertid oftaobekant för den enskilde. I fråga om vissa mycket gamla föremål kan lekmannenkanske genom att anlita en expert fä besked om föremålet sannolikt har hittatsi . Huruvida det vid upphittandet saknade ägare torde däremot sällankunna fastställas. Jag anser alltså att och statenshistoriska museers förslag inte är tillämpbart. Det har under beredningsarbetetframkommit att riksantikvarieämbelet och statens historiska museer inte längreanser det nödvändigt atl fornsaker omfattas av utförsellagen. Jag avstår därförfrån att lägga fram förslag i denna del. 3.15 Övervakning av utförsellagens efterlevnad När det gäller övervakningen av lagens efterievnad har jagsamma uppfattning som framfördes i proposition 1981/82: 82 (s. 23), där detanfördes. Ett ställningstagande till förbud mot ulförsel avkulturföremål bör gmndas pä kulturpolitiska överväganden och inte avgöras medhänsyn till svårigheterna att övervaka förbudets efterlevnad. Prop.1984/85:179 26 Kontroll av utförsel av föremål bör ske inom ramen för detordinarie tullförfarandet. bör sålunda få beslämma vilka uppgifiersom skall lämnas i samband med ulförsel av föremål och vilka krav som skallställas i fråga om uppgifternas styrkande. Del ankommer på att vaka över att förbudet motutförsel av kulturföremål efterlevs. Någon mer omfattande konlroll kan inteutövas. Konlrollen måste bygga antingen på en stickprovsmetod, enligt vilkenkontrollobjekten väljs ul slumpvis eller på grundval av erhållna upplysningar. Konlrollen över utförsel av kulturföremål består i allmänhelav en granskning av de anmälningshandlingar och andra dokument som exportörenär skyldig att lämna lill vid utförseln. Undersökning av de varorsom har anmälis till ulförsel förekommer endast i ringa utsträckning. möjligheter att hindra illegal utförsel ärbegränsade och önskvärdheten av en ökad tullövervakning av utförselförbudelsefterlevnad måste vägas mot andra intressen i samband med trafiken övergränserna. Del är önskvärt alt de nordiska tullmyndigheterna samarbetar ifrågor om ulförsel av kullurföremål. Det synes emellertid inte realisliskl allräkna med en ulökad övervakning av utförseln av kullurföremål. I proposition 1981/82: 82 ströks särskilt under att ettviktigt inslag när det gällde all skydda vårl kulturarv var att information omgällande bestämmelser spreds till allmänheten, lill institutioner ochorganisationer samt till dem som yrkesmässigt hade befattning med utförsel avkulturföremål. Vidare framhölls alt informalionen borde utformas så att deninte endast gav kännedom om rådande förbud utan också bidrog lill förståelsenav värdet atl bevara och vårda kulturarvet. Informalionen till allmänhetenkunde ske genom många kanaler, bl. a. genom press, radio och TV. ,föreningar och organisalioner som t.ex. hembygdsrörelsen var andra möjligainformationskanaler. Jag delar helt de här framförda synpunkterna. Jag har i del föregående föreslagit atl ansökningar omutförseltillstånd skall ges in till och statenshistoriska museer. Jag har även föreslagit att och slatenshistoriska museer bör följa utvecklingen inom samtliga föremålsområden ochverka för en enhellig praxis. Jag anser del därför lämpligt att riksantikvarieämbeletoch statens historiska museer även ansvarar för informationsinsatser. Därvidbör självfallel myndigheten samarbeta med andra berörda organ inte minsttullverket. Mina förslag i detta avseende överensstämmer med ställningstagandenai proposition 1981/82:82. När del gäller informationsinsatsernas finansiering harjag budgetproposition (prop. 1984/85:100 bil. 10 s. 429 och 485)under anslaget Bidrag till särskilda kulturella ändamål tagit upp vissa medelsom förstärkning till och statens historiska museer förbl. a. detta ändamål. 1984/85:179 27 En administration för tillståndsgivningen finns redan hosriksantikvarieämbetet och statens historiska museer samt hos Nordiska museet.Antalet ansökningar uppgick till 34 och avsåg 94 föremål. Budgetåret1981/82 var molsvarande siffror 587 och 1 299, alltså en ökning med 553 resp. 1205. /83 sjönk antalet ansökningar till 367 och antalel föremåltill 1 150 för aU budgetårel 1983/84 åter öka till 460 resp. 1218. Som jag angetti det föregående avser den nuvarande tillståndsprövningen huvudsakligenträföremål. Tillståndsprövningen är avgiftsfri. Minaförslag i det föregående innebär i förhällande till nuläget alt tillståndsprövningenför och statens historiska museer i fortsättningen istort kommer atl begränsas till samordnande funktioner. För Nordiska museetsdel medför de föreslagna förändringarna atl situationen blir oförändrad ifråga om vissa ärendegrupper men också att en del nya kommer till somen del andra utgår, antingen genom alt de inte längre omfattas av utförselskyddeller genom att de tas över av annan tillslåndsmyndighel. , kungl.biblioteket och slatens konstmuseer har inte haft befattning medtillståndsärenden. För de två förslnämnda bedöms inte tillståndsgivningen blisärskilt betungande. När det gäller konstmuseerna är det svårt att ha nägonbestämd uppfattning om ärendemängden. Å ena sidan hör de föremålsgmpper somkonstmuseerna skall tillståndsbehandla till dem som vanligtvis förs ut. Å andrasidan är det svårt att f.n. bedöma vad värdegränsen om . kommer att fåför betydelse för ärendemängden. I proposition 1981/82:82 föreslogs att tillståndsgivningenskulle avgiftsbeläggas. Avgifternas storiek skulle bestämmas med utgångspunkti de genomsniltliga handläggningskostnaderna hos myndigheterna. Jag har för egen del efter samråd med de blivande lillståndsmyndigheternastannat för att t. v. inte föreslå någon avgiftsbeläggning. Kostnaderna förärendehandläggningen bör således kunna läckas inom ramen för lillståndsmyndighelernasordinarie anslag. Jag ulesluler dock inle att det längre fram kan visa signödvändigt att avgiftsbelägga lillslåndsgivningen. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomutbildningsdepartementet upprättats förslag till lag om skydd mot utförsel avvissa äldre kulturföremål. Förslaget bör fogas till protokollet i detta ärendesom bilaga 5.' ' Bilagan har uteslutits här. Frånsett några redaklionellaändringar är förslaget likalydande med det som är fogat till propositionen. Prop.1984/85:179 28 Den föreslagna lagen är avsedd all förhindra att äldrekulturföremål, som är av stor betydelse för del nationella kulturarvet, förs utur landel. Principerna för ulformningen av skyddet bör vara all lillslånd måslesökas för ulförsel av föremål av vissa kategorier som bedömts som kulturhistorisktvärdefulla och i behov av skydd. För de föremål som är av stor betydelse fördet nationella kuliurarvet bör prövningen i princip medföra förbud mol utförselmedan i övriga fall tillstånd medges. Lagens ändamål m. m. 1 denna lag finns föreskrifter om utförsel av vissa äldre svenskaoch utländska kullurförmål. Lagen har till ändamål atl förhindra att äldre kullurförmål,som är av slor betydelse för del nationella kulturarvet, förs ut ur landel. Med svenska kulturföremål avses föremål, som är eller kanantas vara framställda i eller av en svensk i etl annal land. Med utländska kullurföremål avses föremål som ärframställda av en icke-svensk i elt annat land. De gränser som har vid denna lags ikraftträdandeär avgörande vid bestämmandet av vad som i historisk tid skall anses somSverige respektive annat land och vem som skall anses som svensk respektive icke-svensk. Den som vill föra ut etl kulturföremål ur landet skall hatillstånd till utförseln, om föremålel är av det slag som anges i 4-6 §§. Bestämmelserna i 1-3 §§ har behandlats i den allmännamotiveringen (3.1,3.2 och 3.3). 1, Föremål, som har framslällls . oavsellvärde: a) tryckta skrifter, kartor och bildersamt b) handskrifter pä pergament ellerpapper. 1984/85:179 29 2, Mer än föremål oavsell värde: a) dryckeskärl, seldon ochtextilredskap, om de är av trä och har målad eller skuren dekor, b) folkdräkter och broderad eller mönstervävdfolklig lexlil, c) bonadsmåleri, d) möbler, speglar och skrin, e) golvur, väggur och bordsur, f) signerade fajanser, g) musikinstrument samt h) skjutvapen, blankvapen och skyddsvapen, 3, Mer än föremål med en värde över 50000kronor, i den mån föremålel inte kan hänföras under punkt 2: a) målningar,teckningar och skulpturer, b) föremål av keramik, glas, guld,silver, brons och porfyr samt c) ljuskronor ochvävda tapeter, 4, Mer än föremål med ell värde över 2000kronor: a) samiskaföremål, b) icke Iryckla prolokoll, brev,dagböcker, manuskript, noieroch räkenskaper, c) handritadekartor och ritningar saml d) tekniska modeller och prototyper samtvetenskapliga instrument, Ulländska föremål med ell värde och somkan anias ha koiiiiiiit liU : a) möbler, speglaroch skrin, b) golvur, väggur och bordsur, c) musikinslrumeni, d) skjutvapen, blankvapen och skyddsvapen, e) målningar, teckningar och skulpturer, fl föremål av keramik, glas, guld, silver, brons ochelfenben saml g) ljuskronor och vävda tapeter. Del av ett JÖre mål 6§ Tillslånd krävs även för utförsel av en del av etl sådaniföremål som anges i 4 och 5§§. Lagtexten bör i preciserade former ange vilkaföremålskategorier som kräver utförseliillsiånd. 1984/85:179 30 seeranför i sin promemoria att det finns motiv för det vid lagrådsbehandling ochriksdagsbehandling av proposition 1981/82:82 aktualiserade förslagel all lålautförsellagen innehålla en regel som ger regeringen befogenhet atl kompletterauppräkningen med ytterligare föremålsgrupper i den mån det visar sig påkallalmed hänsyn till lagens syfte. Jag anser atl det kan bli svårt för den enskildeatt veta vilka föremälskategorier som kräver utförsellillstånd om vissa ärangivna i lag och vissa i förordning. Jag anser i stället att det är riksdagensom bör besluta om de föremålsgrupper som kräver utförsellillstånd. 1 4§ bör inledningsvis anges all den bör gälla svenska föremål. I4 § 1 a) och b) anges a) tryckta skrifter, kartor och och bilder samt b) handskrifterpå pergament eller papper. Medtryckt skrift bör förstås sådan skrift som har framställts i tryckpress. Även irycklakartor och bilder bör skyddas. Med hänsyn till den tveksamhet som kan föreliggahos lekmannen beträffande vad som innefattas i begreppet tryckta skrifter börkartor och bilder anges särskilt. Förföremålen under 1 a) och b) bör inte någon värdegräns gälla. Tillståndspliktenbör avse föremål som härrör från tiden . Årtalet är valt framförallt med tanke på alt skrifter som tryckts senare i regel redan finns i någonoffentlig samling i . 14 § 2 a-c) anges