prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — Omnäringsidkaren vid marknadsföringen har lämnat vissa uppgifter om den erbjudnaUänstens innehåll, pris, leveranstid etc. och dessa frågor inle uttryckligenregleras i samband med atl avtal Iräffas, skall alltså avtalet anses ha delinnehåll som framgår av de lämnade uppgiflerna. Detta torde följa redan avallmänna principer för avlalslolkning. Likaså lorde del även ulan någonuttrycklig lagregel stå klart all man, när del gäller atl fastställa innebördenav ett avtal, i allmänhel skall bortse från förhållanden som har varil kändaendasl för den ena av parterna. De föreslagna reglerna är emellertid uppenbarligen avseddaall få beiydelse även i fall då avialels innehåll i och för sig är klart föreligger en molsätlning mellan della och de uppgifier som näringsidkarenhar lämnat. Som exempel kan nämnas atl parterna har kommil överens om atl enviss arbetsmetod eller vissl malerial skall användas men näringsidkaren harlämnal orikliga uppgifier om vad meloden innebär eller om materialetsegenskaper. 1 en sådan situation torde det vara avsett atl konsumenten skallkunna göra gällande atl del föreligger elt fel i Gänsten därför atl denna inlemotsvarar vad näringsidkaren har uppgivit. Detta överensstämmer med vad somgäller enligt 7 § första slyckel konsumenlköplagen när vilseledande uppgifierhar lämnals om en salubjuden vara. På motsvarande säll torde del vara meningenall konsumenten, i likhet med vad som för där avsedda fall anges i 7 § tredjeslyckel konsumenlköplagen, skall kunna hävda att avsaknaden av viss relevanlupplysning innebär all Gänsien skall anses felaktig, trols alt denöverensslämmer med vad som har avtalals. Den teoretiska konstruktionen äremellerlid en annan än i konsumenlköplagen, och rättsverkningarna av envilseledande uppgift eller en underlåtenhet all lämna upplysning anges inleuttryckligen. Medan reglerna i konsumenlköplagen bara gäller uppgifierom varans beskaffenhel eller användning omfattar de föreslagna reglerna i konsumentGänstlagenäven uppgifter om andra förhållanden. hör exempelvis vissa s. k.kringuppgifter saml uppgifier om prisel, bdalningsvillkoren och leveranstiden. Delär emellertid svårt att utläsa vilken betydelse del skall Prop.1984/85:110 103 få all näringsidkaren "svarar för" sådanauppgifter i fall då avialsinnehållel i och för sig är klart. Som exempel kannämnas att en näringsidkare, som bjuder ul en Gänst etl vissl angivel pris,felakligl uppger atl prisel är nedsatt eller atl del undersliger del förbranschen normala prisel. 1 en sådan siiuaiion kan del möjligen finnas visslulrymme för ogilUgförklaring eller jämkning av avlalel med slöd av avtalslagensregler. Däremol lorde del inte vara avsett atl näringsidkarens"ansvar" för den oriktiga uppgiften enligt den föreslagna paragrafenskall ge konsumenien räll all häva avlalel eller kräva nedsällning av delavtalade prisel. En vilseledande uppgift om prisets "egenskaper"synes sålunda inte få samma effekl som en vilseledande uppgift om Gänstensegenskaper. Inle heller lorde den omständigheten att näringsidkaren försummatatl lämna information, exempelvis om den effektiva ränlan vid etl kredilavial,kunna medföra några särskilda påföljder enligi konsumenttjänsllagen. För all näringsidkarens ansvar enligi paragrafen skallinlräda krävs all uppgiflerna kan antas ha inverkat på avlalel. Detta kan geintryck av atl marknadsföringsuppgifter som inle var kända för konsumenien näravtal Iräffades aldrig skall få någon betydelse. är emellerlid inleavsiklen. Såsom ulredningen själv påpekar, bör även sådana uppgifier kunnautnyttjas när det gäller alt bestämma avtalets innehåll (s. 156). Av del anförda framgår all de föreslagna reglerna ommarknadsföringsansvarel delvis ger uttryck ål vad som följer av allmännaavlalsrältsliga principer men är behäftade med åtskilliga oklarheter.Den motsvarande bestämmelsen i 7 § konsumenlköplagen är mer konkrel uiformadoch anger klart rättsverkningarna av orikliga eller vilseledande uppgifier ochunderiålen information. Vad beträffar de föreslagna reglerna ommarknadsföringsansvarel kan ytterligare framhållas följande. Enligt 3 § andra stycket svarar näringsidkaren även föruppgift som har lämnats av annan. Härför fordras dock att han har "hänförtsig " uppgiften. Sistnämnda uttryck är enligt specialmoliveringen (s.417) likly-digl med del i konsumenlköplagen bmkade uttrycket"åberopat". Om en sådan begränsning skall gälla bör uttryckssättet ide båda lagarna vara enhetligt. Det kan emellertid med vissl fog ifrågasättasom begränsningen, som saknar motsvarighet i de andra nordiska ländernas lagarom konsumentköp, är motiverad. Av näringsidkaren och konsumenien synes denförstnämnda ligga närmast till hands alt bära följderna av en vilseledandeuppgift som har lämnats i exempelvis en malerialleveranlörs reklam. Del kandärför förtjäna övervägas atl slopa begränsningen av ansvaret lill åberopadeuppgifter och göra näringsidkaren generellt ansvarig för uppgifter som harlämnats av näringsidkare i bakre led eller av annan, t. ex. enbranschorganisation, för näringsidkarens räkning. KonsumenlUänslutredningenhar som skäl för silt förslag anförl atl etl solidariskt ansvar förtillverkamppgifter synes "alltför långtgående" och särskilt hänvisattill näringsidkarens svårigheter alt göra anspråk gällande mol bakre led (s.159). Med anledning härav kan erinras om atl vi genom tilläggsdirektiv har fåtti uppdrag all utreda behovet av lagregler till skydd för detaljhandlare iförhållande till bakre led. Del i 3 § tredje slyckel föreslagna ansvarel förunderiåtenhel atl lämna upplysning sträcker sig betydligt längre än motsvaranderegel i 7 § tredje stycket konsumenlköplagen. En utvidgning av ansvaret iförhållande lill konsumenlköplagen synes i och för sig väl motiverad. Del kanemellerlid ifrågasättas om regeln bör anknyta så nära till marknadsföringslagensom utredningen föreslår. 1984/85:110 104 Enligt3 § marknadsföringslagen kan näringsidkare som underlåter att vidmarknadsföring lämna informalion som har särskild beiydelse frånkonsumentsynpunkt åläggas all lämna sådan informalion. Härvid skall föreskrivasi vilken form informationen skall lämnas, exempelvis all den skalltillhandahållas på varan eller på säljslälld, atl den skall las in iförekommande annonser eller all den skall lämnas ul lill konsumenl som begärdel. Förarbdena ger endast begränsad vägledning när det gäller all avgöra vadsom är av särskild beiydelse från konsumenlsynpunkl. Del framgår emellertid altåläggande skall kunna meddelas så snart etl "inte hell obetydligtbehov" därav föreligger (prop. 1975/76: 34 s. 126). Befogenheten atlföreskriva informationsskyldighei är alltså ganska vidsträckt. Valel av formför informationen torde i viss mån kunna bli beroende av vilken tyngd somUllmäts informalionsbehovel. Del förulsalls sålunda all man exempelvis skallkunna begränsa sig lill etl åläggande all lämna informalion vid eventuellannonsering, vilket innebär all någon informationsskyldighet inle föreliggerså länge näringsidkaren avslår från att annonsera (a. prop. s. 52-53, 100). Avdet anförda framgår all del i belydande mån har överlämnals ål de lillämpandemyndighelerna atl närmare ulforma normerna för informationsskyldigheten vidmarknadsföring. Med hänsyn till alt lagstiftningen ställer den beslulandemyndigheten inför "ålskilliga svåra avvägningsproblem som är av lämligenspeciell karakiär" har det inte ansetts lämpligt all förlägga tillämpningentill de allmänna domslolarna (a. prop. s. 108). Den avgörande och slutligaprövningen har i slället anförtrotts ål marknadsdomslolen. Nuföreslår konsumenlljänslulredningen att den civilrättsliga informationsskyldighetenvid avtal om konsumenlGänster utformas på ett säll som direkl anknyler lillordalagen i 3 § marknadsföringslagen. innebär lill synes en väsenUigskärpning av informationsskyldigheten i förhållande till vad som gäller enligtdenna lag. Man inför nämligen en civilrällsligl sank-lioneradinformationsskyldighei, vilken siräcker sig lika långt som marknadsdomstolensmöjligheter att ingripa med ett för framliden verkande åläggande atl lämnainformation, låt vara alt den civilrällsliga sanktionen är betingad av allunderiålenhelen att lämna information kan antas ha inverkat på avtalet.Förslagel innebär vidare all frågor om vilken information som är av särskildbetydelse för konsumenter i allmänhel kan komma under allmän domstols prövning.En sådan ordning är, såsom påpekades vid marknadsföringslagens tillkomst, intelämplig, utan denna bedömning bör alUjämt förbehållas de myndigheter som harall lillämpa marknadsföringslagen, i sista hand . 1en civilrättslig lagstiftning kan det förefalla naluriigare atl anknyta, inlelill vad som är av betydelse för konsumenter i allmänhel utan lill vad som ärav betydelse för den enskilde konsumenien i det individuella fallel. Omupplysningsplikten utformas på sådani sätl synes det knappast behövligt att somett särskilt rekvisit ställa upp atl underiålenhelen all lämna upplysning kananias ha inverkal på avlalel. Däremol bör krävas all näringsidkaren har insetteller borde ha insett upplysningens betydelse. All ett sådani krav skall gällalorde även vara ulredningens mening. 1 moliven sägs sålunda att det för ansvarbör krävas alt "näringsidkaren hafl kännedom om förhållandena saml althan kan sägas ha visat försumlighet" (s. 163). Vid bedömningen av fall därupplysningsskyldigheten är knulen lill förhållanden av individuellt slag börenligt ulredningen beaktas om "näringsidkaren insett eller bort inse atten upplysning var påkallad", och ansvar bör inle inträda "när delframstår som ursäktligt atl näringsidkaren 1984/85:110 105 inteinsett behovel av uppgiflen" (s. 164). kan emellertid svårligenulläsas av den föreslagna laglexlen. Enligiulredningsförslagd skall upplysningsplikten bara gälla sådani förhållande somnäringsidkaren "måste ha känl till". Regeln ålägger alliså inlenäringsidkaren någon skyldighel all skaffa sig insikl i förhållanden som är avbetydelse för konsumenlerna. Det kan förtjäna övervägas om inte en viss sådanskyldighel bör införas, exempelvis genom all informationsplikten anges omfattasådani som näringsidkaren "borde ha känl ". Vid bedömningen av vadnäringsidkaren borde ha känl lill får hänsyn las lill sådani somnäringsidkarens kvalifikalioner och hans möjligheier all skaffa sig lillgånglill informalionen, exempelvis genom konlakl med ma-teriallillverkaren. Molbakgmnd av det nu anförda kan. som ett alternativ till den av utredningenföreslagna regeln övervägas all upplysningsplikten i 3 S anges avseförhållanden som näringsidkaren kände till eller borde känna till och som hanborde inse vara av särskild betydelse för konsumenien. Om näringsidkaren harålagls atl lämna informalion enligt marknadsföringslagen bör han aldrig medfog kunna göra gällande all han inle borde inse informaiionens beiydelse förkonsumenien. Molsvarande lorde böra gälla, om del eljesl har ulvecklals fasla normerför informaiionslämnande inom marknadsföringslagens ram. Reglernai 4§ om iredje mans marknadsföringsansvar överensslämmer till sin konstmktionmed 14 § konsumenlköplagen. Medan ansvar enligt konsumenlköplagen förutsätteruppsåt eller vårdslöshel är reglerna i förslaget konstmerade sompresumtionsregler, innebärande all näringsidkaren går fri från ansvar endaslom den vilseledande uppgiften har rättals eller del inte har berott påförsummelse atl uppgiften har lämnats och atl rättelse inle har skett resp. attinformalion inle har lämnals. Den skärpning av ansvarel i jämförelse medkonsumenlköplagen som utredningsförslagel innebär i detta hänseende synes i ochför sig kunna godtagas. Sammaskadeståndsansvar som näringsidkare i lidigare led skall enligt 4 § Qärdestycket åvila sammanslutning av näringsidkare. Av specialmotiveringen framgåratt härmed avses både sammanslutningar av näringsidkare i bakre led ochsammanslutningar av näringsidkare i slutledet, dvs. sådana som utför Uänster ålkonsumenler (s. 421). Delta bör komma lill klarare uttryck i lagtexien. Såsomtidigare har påpekats är del oklart vilka rättsverkningar som inträder om denavlalsslutande näringsidkaren har lämnat oriktiga uppgifter om exempelvisförmånlighelen av erbjudna avlalsvillkor. Har en sådan uppgift lämnats avtredje man kan emellertid denne bli skadeståndsansvarig enligt 4 § förstastyckel mot konsumenten. Om, för att ta etl exempel, en branschorganisation ireklam för medlemmarnas verksamhel orikUgt uppger att vissa garantiförmånerinte tillhandahålls av andra än dem, synes en konsument, som under inlryckhärav anlilar en medlem av organisationen, kunna kräva skadeslånd på gmnd avatt molsvarande förmåner hade kunnat erhållas till lägre kostnad hos enoorganiserad näringsidkare. Om samma uppgift hade lämnats av den avlalsslutandenäringsidkaren själv, torde däremol 3 § inte ge konsument rätt skadeståndeller någon annan gottgörelse, såvida ej sådani kan länkas ulgå med stöd av 4kap. 2 § andra slycket. Den olikartade rättsliga konstruktionen av 3 och 4 §§synes alltså kunna leda lill olika resultat i likartade fall. Delta ärytterligare etl skäl lill Ivekan inför den uppläggning som 3 § har fåll iförslaget. 1984/85:110 106 Molivenlill de föreslagna reglerna om tredje mans marknadsföringsansvar innehållervissa uttalanden som kan ge upphov ivekan om ansvarets räckvidd. Sålundasägs atl del i fråga om organisations ansvar för uppgifter som har lämnals idess marknadsföring saknar betydelse om den näringsidkare konsumenien haranlilal är medlem i organisaiionen (s. 166, 421). DeUa kan ge intryck av all enbranschorganisation, som lämnar vissa uppgifter om sina medlemmars Gänster,skulle kunna bli skadeslåndsskyldig därför att arbele ulfört av någon som stårutanför organisationen inte stämmer med vad som sålunda har uppgivits. Vidaresägs alt ansvarel för näringsidkare i bakre led inle bör begränsas tilluppgifier om del han själv Ullhandahåller eller i övrigl har befattning medutan också bör omfatta uppgifter som han har lämnal i t. ex. jämförande reklamom del som andra näringsidkare Ullhandahåller (s. 167). Detta uttalande kantolkas som innebärande att en näringsidkare, som har lämnat vissa uppgifter omen konkurrents produkter, skall kunna bli skadeslåndsskyldig mot en konsumenl,som har slutit avtal om konkurrentprodukten i föriilan på alt de sålundalämnade uppgiflerna är rikliga. Del är iveksaml om ulredningen verkligen menaratt tredje mans ansvar skall ha den räckvidd som här har aniyiis. Vi vill emellertidifrågasätta om inle ansvarel endast bör omfalla vilseledande uppgifter som harlämnals av en näringsidkare i bakre led i förhållande till den näringsidkaresom har ingått avlalel med konsumenien eller av en organisation som denavlalsslutande näringsidkaren eller näringsidkare i etl bakre led tillhör. Enannan sak är att den vilseledande uppgift som har inverkat på konsumentensavtal kan vara en uppgift om konkurrenters verksamhet. Debetänkligheter som har anförts mot atl knyta den avlalsslutandenäringsidkarens ansvar för underiåtenhet att lämna upplysningar rekvisiteni marknadsföringslagen gör sig gällande även i fråga om iredje mans ansvar. Omde föreslagna reglerna genomförs finns del anledning för materialtillverkareoch branschorganisationer att tänka sig noga för innan de över huvud tagetvidtar några marknadsföringsaktiviteter mol konsumenterna, åtminstone så längenågra fasta normer för informationsskyldigheten enligt marknadsföringslageninle har utbildats. Det måsle bli betydligt svårare atl förvissa sig om attall behövlig informalion tillhandahålls än att de uppgifter som fakliskl lämnasinte är vilseledande. Man kan också fråga sig vilken grad av marknadsföring somkrävs för alt ansvaret skall utlösas. Räcker det t.ex. med alt en organisationrent allmänl anbefaller sina medlemmars Gänsler för alt den också skall bliskyldig att lämna närmare information om uänslerna och om andra förhållanden avbetydelse i samband med dem? Delkan sålunda ifrågasättas om inte reglerna om tredje mans informationsskyldighetbör ges en mera begränsad utformning än ulredningen föreslår. Man kanemellertid här knappast knyta an till vad som är av betydelse för den enskildekonsumenten. Vem denne är har ju iredje man inte någon vetskap om. Ett tänkbartalternativ är däremot all liksom i 14 § konsumenlköplagen låta regeln gällaendast sådan information som omfattas av ett åläggande enligtmarknadsföringslagen. Häremoi kan givelvis anföras atl regeln då får myckelbegränsad praktisk betydelse. Det är emellertid svårt att finna en lämpliggränsdragning för ell längre gående ansvar. Regeln torde nämligen böra utformasså att hänsyn kan tas lill en rad olika faktorer, inte bara informaiionensbetydelse och vad den marknadsförande näringsidkaren eller organisationeninsett eller borde ha insett härom utan också vem marknadsföringen är riktadlill och hur den i övrigt Prop.1984/85:110 107 Del förefaller lämpligare all ålminslone lills vidare låla uivecklingenav de allmänna normerna för informationsskyldigheten vid marknadsföring skeinom marknadsföringslagens ram. 4.9Tjänstemännens centralorganisation (TCO): Enligtlagförslaget skall näringsidkare svara för uppgifier som han lämnal inle baravid avialels ingående ulan också vid marknadsföringen. Vidare föreslårutredningen alt näringsidkare i bakre led, t. ex. malerialleveranlörer, ocksåansvarar för uppgifier vid marknadsföringen. TCOtillstyrker utredningsförslaget men anser all dd bör framgå all konsumenien, omomsländighelerna ej lägger hinder i vägen, skall framföra reklamalioner lilldel led som är närmasl konsumenien. Konsumenien bör således i normalfalleiendasl ha konlakler med etl led. Samfundetdelar utredningens ståndpunkt att lagen bör reglera de civilrällsligaverkningarna av marknadsföringsålgärder. Del är därvid värdefullt attutredningen tydligt klargjort skillnaden mellan ansvarel enligtmarknadsföringslagen och den föreslagna civilrättsliga regleringen (s. 154 ö). Delav utredningen framförda kravel på all uppgifl vid marknadsföring skall ha ennågorlunda konkret och preciserad karakiär för att medföra civilrällsliglansvar finner samfundd väl moliveral. Dock ifrågasätter samfundet om vissa avulredningens exempel på uppgifter vid marknadsföring, som skulle kunnaföranleda civilrällsligl ansvar, låler sig väl förena med kravel på uppgiftenskonkretion och precisering. Enligtförslagel blir förhållandel mellan uppgifier i marknadsföringen och andrauppgifier, som direkt ingår i avtalet, betydelsefullt. Vidare får frågan omgiltighetstiden för en lämnad uppgifl liksom senare ändring av uppgifl imarknadsföringen särskild betydelse. Samfundet tar emellertid för givet alluttryckliga uppgifter i avtalet har företräde framför avvikande uppgifier imarknadsföringen och att delta är innebörden av den föreslagna bestämmelsen omuppgift som ändrals. Något krav på "uttryckligt återkallande" iannan mening skulle i så fall inle kunna inläggas i kravet på tydlig ändring. Ifråga om ansvar för underlåten upplysning frångår utredningen den lidigareklargjorda principiella distinktionen mellan marknadsföringslagens krav och detcivilrätlsliga ansvaret för marknadsföringsåtgärder. I ställd föreslårutredningen här införandel av elt civilrällsligl ansvar för uppfyllandet avdet marknadsrättsliga informationskravet. Redanav rättssäkerhetsskäl anser samfundet del mindre lämpligt atl på della sättcivilrättsligt sanktionera ell informalionskrav, som åtminstone ännu så längepå Gänsleområdd saknar rimlig konkretion och fömlsebar-het. Detta gälleralldeles särskilt i de fall regeln görs lillämplig i förhållande till bakreled, dvs. i utomobligatoriska förhållanden. I betänkandet finns ingen merutförlig genomgång av det civilrättsliga ansvarets konkrela innebörd eller detpraktiska behovet därav. I själva verket synes det vara i begränsadutsträckning som det marknadsrältsliga informalionskravel lar sikte påupplysningar, som - om de ulelämnas - kan ge beiydelse för avialels innehåll. Prop.1984/85:110 108 4.11 Vissa organisationer inom näringslivet: Ansvarel för marknadsföringen (1 kap. 3, 4 §§) Utredningen föreslår en belydande utvidgning avnäringsidkarens ansvar för marknadsföringen jämfört med vad som gällerenligt 7 och 14 §§ konsumenlköplagen. Sålunda avses ansvarel skola gälla inlebara Gänstens egenskaper ulan även "andra uppgifter", l.ex. rörandepris, betalningsvillkor och liden för Gänslens ulförande. Som räilsföljd av allsådan uppgifl lämnals föreslås all näringsidkaren "svarar... för uppgiflengenlemol konsumenien". Även ifråga om underiålenhet atl lämna upplysning har enbelydande uividgning skett av ansvaret för marknadsföringen jämfört med konsumenlköplagenvars bestämmelser begränsas lill all avse sådan informalion som näringsidkarenenligt marknadsföringslagen ålagts alt lämna. Den nu föreslagna principeninnebär all näringsidkaren åläggs ett generelll civilrällsligl ansvar förmarknadsföringen och alt innebörden av della ansvar direkt kommer under allmändomstols bedömning. Delta är enligt organisalionerna olämpligl, eflersom manfär räkna med olikheler i domsiolarnas bedömning. Härigenom skapas osäkerhetinom ell område där särskili behov av klarhet och förulsebarhei föreligger. Enligi organisationerna är del inle godtagbart all angerältsföljden av näringsidkarens ansvar för marknadsföringen med del svepandeutlryckel "svara för" uppgiflen respeklive underlåtenheten. Härmedavser utredningen i huvudsak atl uppgiften respektive underiålenhelen skallpåverka avtalsinnehållet sålunda att avtal skall anses ha ingåtts i enlighetmed uppgiflen respektive "bör lolkas och tillämpas sådant det framstår närman bortser från (den underiåtna) upplysningen". En sådanavtalstolkningsmetod är enligt organisationerna inle godtagbar. Frågan ominverkan av lämnade uppgifier och underiålna upplysningar på rättsförhållandetmellan parterna är alltför komplicerad för alt kunna lösas på det föreslagnasättet. Framför alU är utredningens lanke aU knyta civilrättsliga påföljdertill underlätet uppgiftslämnande problematiskt. En korrekt upplysning ifråga omt. ex. prisel, betalningsvillkoren och tiden för Uänstens ulförande kunde halett lill all avtalet överhuvud inle skulle ha ingåtts eller, alternativt, atlavtal skulle ha ingåtts men på andra villkor. Avtalets ogiltighel, hävning,prisnedsättning, jämkning eller skadeslånd kan i så fall tänkas komma ifrågasom påföljder för underiåtenhel atl lämna sådan upplysning. Innan man inför enså betydande uividgning av marknadsföringsansvarel som utredningen föreslagitmåsle rällsföljderna noga utredas och i förekommande fall preciseras ilagtexien. Organisalionerna föreslår atl 3 och 4 §§ i förslagetulformas i nära anslutning till nu gällande bestämmelser i 7 och 14 §§konsumenlköplagen. 4.12 SHIO-Familjeföretagen och : 1 § 3 betonas näringsidkarens ansvar för uppgift lämnad isamband med avtalets ingående. Organisationerna anser dock att det bör betonasall begreppet uppgifl inle skall inbegripa exempelvis en av myndighel lill näringsidkarenlämnad felaktig uppgifl om exempelvis läge för eller utformning av en kommunalledning för vatien, avlopp eller annal. Prop.1984/85:110 109 4.13 Sjösportens samarbetsdelegation (SSD): Förslaget genomför en upplysningsplikt som medför all näringsidkarenblir ansvarig för informalion som ingår i hans marknadsföring och l. o. m. förunderlålenhel atl lämna viktiga upplysningar vid marknadsföringen. Ansvarel ärmer långlgående än i annan civilrällslig lagsliflning, l.ex. Reglerna om upplysningsplikt innebär också altmalerialleveranlörer och andra företagare i tidigare led blir bundna avvilseledande uppgifter som de lämnat vid sin marknadsföring. SSD finner härlagiexten oklar och efteriyser ett förtydligande. Den uppgift sommaierialleveranlören lämnat skall ha inverkat på "avtalet" (dvs.avtalet med konsumenien), vilket tyder på att man endasl avsett marknadsföringriktad mol konsumenten. Lagiexten täcker dock i och för sig även marknadsföringriktad mol den näringsidkare med vilken konsumenien avlalal, och man vd inlevad som avsells.