prop · G803156 · 1984-12-31 00:00:00 — Pådetta område finns aUtså ofta utrymme för en sådan bedömning i det särskUdafallet som i enlighet med vad som fömt har konstaterats lämpligen bör ankommapå regeringen. Enlämplig allmän avgränsning av del område där förordnande av regeringen börutgöra en fömtsättning för åtal synes med hänsyn tUl vad jag nu har anfört varaall del skall vara fråga om sådana brott som en utlänning har begålt i ulövningenav Qänst hos eller uppdrag för främmande makt. Somkammarrälten i och RÅ har påpekat vid remissbehandUngen skulle enbestämmelse som innebär alt åtalsförordnande krävs oberoende av vUkei slags Qänsteller uppdrag som gärningsmannen innehar innebära ell alltför vitltillämpningsområde för bestämmelsen. De fall som bör omfattas av bestämmelsenär som jag ser det endast sådana där en 1984/85:156 12 utlänninghar begått brott i en funktion som enligt vårt synsätt är av officiell karaktäroch typiskt setl elt ultryck för slallig maktutövning. Någotsärskilt åtalsförordnande bör däremot inte krävas, om en utlänning visserligenhandlat i utövningen av Qänst hos främmande stat men hans verksamhet inleinnefattat offentlig maktutövning eller eljest typiskt statliga funktioner. Vadjag avser är att Qänsten har varit knuien till en verksamhet av exempelviskommersiell, teknisk, vetenskaplig eller kulturell natur. viktigt skältill atl vanliga regler bör gälla i fråga om sådan verksamhet är att en annanordning skulle kunna medföra sakligt sell omotiverade skillnader i behandlingenav olika länder beroende på i vilken utsträckning verksamheier av det angivnaslaget bedrivs i statlig eller privat regi. Detbör också framhållas att den här förordade avgränsningen nära anknyler tilldistinktioner som bmkar användas inom folkrätten. Beträffande åtgärder somtill sin natur är av privaträttslig karaktär (s. k. handlande jure gestionis)anses i allmänhet inte någon skyldighel föreligga all tillerkänna främmande slalerimmunitet. Hurden här förordade avgränsningen bör komma lill utiryck i lagtext kandiskuteras. 1 svensk rätl finns inte någon etablerad begreppsbUdning somomedelbart anknyter till de förhåUanden som avses. Enligt min mening böremellertid den avsedda avgränsningen kunna uttryckas genom en föreskrtft atlden aktuella Qänsten eller uppdraget skall ha innefattat aUmän stäUning hosfrämmande makt. Begreppetallmän ställning förekommer i brottsbeleckningen föregivande av allmänställning i 17 kap. 15 § BrB. Uttrycket har inte någon juridiskt klartavgränsad betydelse. Den tar dock lypiskl sett sikte på dels rälien alt ulöva myndighel,eUer med andra ord atl besluta eller vidta faktiska åtgärder som ytlerst gmndaspå samhällels maktbefogenheter, dels bärandet av uniform, märke eller annat tjänsteleckensom visar atl någon är mUilär eller tillhör annan kår i det allmännas Qänsl.Med hänsyn härtill anser jag att uttrycket aUmän ställning i det nu akluellasammanhanget bör kunna användas i syfle all avgränsa den form av uppdrag ellerQänster som avses. Medden avgränsning som jag nu har förordal kommer det att stå klart att någotåtalsförordnande inte krävs vid t. ex. brott i samband med yrkesfiske sombedrivs i statlig regi, trafiköverträdelser m. m. vid inlernalionell fordonstrafiki sådan regi eller brott i samband med försäljning och service på utmslning somlevererats av statliga industrier och som sköts av leverantörens personal.Likaså kommer det att stå klart att exempelvis spioneribrott som sker undertäckmantel av sådana funktioner redan på denna gmnd inte fömtsätter någotåtalsförordnande. Kravel på att Qänsten eller uppdraget skall vara förenad medallmän ställning innebär att det endast är tjänsler och uppdrag av officielloch öppen natur som faller under bestämmelsens tillämpningsområde. Prop.1984/85:156 13 Somjag redan har berört bör det inte vara tillräckligt för atl ett förordnande omåtal skall krävas alt gärningsmannen har innehaft en Qänst eUer elt uppdrag avvisst slag hos en främmande makt. En fömtsättning för bestämmelsens tillämpningbör dessutom vara att brottet har begåtts i utövningen av tjänsten eller uppdragel.Handlande som är av privat karaktär eller som annars faller ulanför Qänstenseller uppdragets ram bör inle kräva något åtalsförordnande. En annan sak är atlåtal mot vissa gmpper, som exempelvis diplomater, ändå kan vara uteslutet isådana fall. 1vad mån en gärning skall anses vara begången i utövningen av viss Qänst ellerett visst uppdrag kan naturiiglvis vara föremål för tvekan i en del fall. UttryckssäUetförekommer emellertid i RF när del gäller frågan om åtal och straffansvar förstatsråd och ledamöter av högsia domstolen eller regeringsrätten (12 kap. 3 och8 §§ RF). Därifrån har lerminologin också tagits upp i (se 2kap. 2 §, 3 kap. 3 § samt 20 kap. 10 §). Avförarbelena till dessa bestämmelser framgår alt uttrycket skaU tolkas restriktivt.Det stär således klart atl inte alla brott som begås under Qänsieutövningen hörlill den i det sammanhanget aktuella särregleringen. Gärningar som inte typisktär förbundna med de befogenheier och uppgifter som tillkommer funktionärenfaller utanför särregleringen. Denna avser endast handlande som ingår som etlled i själva utövningen av Qänsten. Vårdslös färd med Qänstebil ellermisshandel på Qänslemmmet av en underordnad eller en besökande är således inleföremål för någon särreglering Qfr SOU 1975:15 s. 204-207 och prop. Motsvarandetolkningsprinciper bör gälla i detta sammanhang. Kravel på all brottet skall hasketl i utövningen av Qänsl eller uppdrag av visst slag innebär alltså attexempelvis trafikbrott eller ordningsförseelser av olika slag i princip fallerutanför den föreslagna särregleringen och således inte förutsätter någotåtalsförordnande. Vadgäller svenska Qänster och uppdrag är det i allmänhet inga svårigheter attavgöra om ett Qänsleförhållande över huvud tagel föreligger och vilka slagsåligganden som är förenade med Qänsten. 1 fråga om ulländska tjänster ochuppdrag kan däremot siluationen le sig annorlunda. En förutsättning för attåtalsförordnande skall krävas är att det verkligen föreligger ett Qänsleförhållandeeller elt uppdrag och atl brottet också begåtts i utövningen av just denna Qänsl.Fullgörande av Qänsteuppgifter inom fömtsätter regelmässigt att någonform av kontakter med svenska myndigheter har förekommit av vilka det ocksåframgår vilka slags uppgifter som vistelsen avser. I andra fall kan karaktärenav Qänsteutövning stå klar med hänsyn till att fråga är om ålgärder avuniformerad personal eller att någon annars öppet framträder som Qänsteman. Detkan ju också vara av betydelse om den främmande makten bekräftar atl gärningsmannenhandlat för denna makts räkning. 1984/85:156 14 Ävenom en gärning utförts i utövningen av en sådan Qänst som är förenad med aUmänställning, kan del i det enskilda fallet dock stå klart atl några folkrättsligahinder för straffansvar inte föreligger. Ett typexempel är den vanliga formenav spioneri där gärningsmannen genom vilseledande uppgifter, exempelvisangående sin identitet eller arten av sin verksamhet, sökt dölja vilkenfunktion han haft. Även om den stat för vars räkning han handlat förnekar attgärningsmannen handlat på dess uppdrag, kan delta inle desto mindre stå klartgenom utredningen. Någotätalsförordnande bör inte krävas i sådana fall. En förutsättning för attåtalsförordnande skall vara nödvändigt bör vara alt Qänsteförhållan-det är avofficiell nalur. Undantag från föreskriften om åtalsförordnande bör därförgöras när gärningsmannen genom vUseledande uppgifter, förklädnad eller påannat sätl sökt dölja i vilken funktion han uppträtt. Etl sådanl undantag harförebild i vissa vedertagna folkrättsliga principer (jfr art. 29 idet s. k. lantkrigsreglementet, SFS 1910:513). Detlaundantag bör inle bli tUlämpligt redan på den grunden all gärningsmannen harunderlåtit att för svenska myndigheler ge till känna vilka uppgifler han haroch hur han avser atl ulföra dessa. Har han emellertid vidtagit särskilda måttoch steg för att dölja sina förehavanden, bör inte någol ätalsförordnandekrävas, om inte den funktion han uppträtt i varit lätt konslaterbar t. ex.genom att han uppträtt uniformerad. Fleraremissinstanser har tagil upp frågan hur den föreslagna regleringen skalltillämpas, om man påträffar främmande grodmän som bedriver förbjuden verksamhel.Avgörande blir här om del med hänsyn till omständigheterna framgår att denmisstänkte innehar tjänst som är förenad med allmän ställning hos en främmandemakt och att hans handlande skell i utövningen av denna Qänsl. Normall lordedelta fömtsätta att han vid gärningen bär tecken som utmärker hans egenskap avkrigsman hos viss främmande makt. Om däremot omständigheter av det slag som angettsnu inte föreligger, krävs inte någol ätalsförordnande. Vanhga regler om ulredningoch lagföring av brott blir då tillämpliga. Behovetav en särskild reglering av åtalsfrågan hänför sig uppenbarligen i första hand lUlsådana fall när någon handlat för en främmande slals räkning. InternationeUaförbindelser sker emellertid alllmer inom ramen för sådana mellanfolkUgaorganisationer som är självständiga rätlssubjekl enligt folkrätten. Dessaorganisationer är i allmänhel sammanslutningar av stater. Enligt min mening börsådana sammanslutningar - i likhet med vad som föreslogs i promemorian - i delhär akluella hänseendet uttryckligen jämslällas med främmande stater. 1promemorian föreslogs att regeringen skulle kunna bemyndiga annan att meddelaåtalsförordnande. Bakgmnden till förslaget var alt promemo- Prop.1984/85:156 15 riansförslag skulle kunna omfatta även mera bagateUartade brott mot exempelvistrafik- och andra ordningsföreskrifter. Med den utformning somjag harföreslagit av bestämmelsen lorde detta endast kunna komma i fråga i deundanlagsfall då elt sådanl broll har ett mer samband med brott avannat slag som kräver ett åtalsförordnande. Med hänsyn härtUl saknas delanledning all öppna möjligheter till ett bemyndigande. Enligtpromemorians förslag skulle vidare bestämmelser om atl ålal endasl fick väckasefter förordnande inle gälla under beredskapstillslånd eller då riket är ikrig. Förslaget i denna del motiverades bl.a. med att regeringen av prakliskahänsyn inle borde belastas med alt pröva åtalsfrågor i en sådan situation.Delta gäller emellertid även åtskilliga andra likartade fall där regeringenenligt gällande författningar har beslutanderätten. Frågan om regeringensbefattning med sådana ärenden under krig eller beredskap är föremål förfortlöpande uppmärksamhel inom ramen för den administrativaberedskapsplaneringen och fordrar ingen särreglering i den beslämmelse som äraktuell . bestämmelser som finns om att åtal endasl får väckas efler förordnande avregeringen anges inte någol om vilken typ av hänsyn som skall vara avgörandeför beslutet. Avsikten är att regeringen skall kunna göra en allmänlämplighetsbedömning varvid synpunkter av ohka slag skall kunna beaktas. Anledningsaknas att föreslå någon annan ordning i förevarande sammanhang. En sådanordning ulesluler inte att det är vissa hänsyn som lypiskl setl är relevanlamedan andra inle är del. Regeringens beslut fattas också under konstilutionelllansvar. I likhet med domslolar och förvaltningsmyndigheter är regeringenenligt 1 kap. 9 § RF i sin verksamhet skyldig att beakta allas likhet införlagen samt alt iaktta saklighet och opartiskhet. Som en allmän utgångspunkt förprövningen torde normalt gäUa alt förordnande om åtal bör lämnas, såvida detinte står klart att folkrättsligt relevanta synpunkter talar mol en ansvarslalan. I enlighelmed vad jag nu har anfört har inom upprättats elt förslagtill lag om ändring i . Förslaget bör fogas till protokollet idetta ärende som bilaga 4.' 'Bilaganhar uteslutits här. Förslaget är likalydande med det som är fogat tillpropositionen. Prop.1984/85:156 16 Förslagettill lag om ändring i 2 kap. 7 a § Förslagetinnebär att ålal för brott som utlänning begått i utövningen av Qänst elleruppdrag som innefattat aUmän ställning hos en annan stat eller mellanfolkligorganisation endast får väckas efler förordnande av regeringen. Förslagelsinnebörd har i alll väsentligl behandlats i den allmänna motiveringen. Härskall endasl vissa frågor av mer formell karaktär kommenteras. Attförordnande om åtal lämnals blir enligt förslaget i de aktuella fallen en processfömtsällning.Del ankommer således på domslol alt pröva huruvida åtalsförordnande krävs.Finner domstolen alt så är fallel men har något förordnande inte meddelats,skall domstolen avvisa åtalet. Även om förordnande om ålal meddelats, kan domslolfinna att en lalan bör avvisas eller ogillas till följd av bestämmelsen i 2kap. FöreliggerIvekan humvida något förordnande om åtal krävs i det enskilda fallet, böråklagarmyndigheten underslälla frågan regeringens prövning. Regeringen äroförhindrad alt meddela förordnande även om den anser alt det är oklart om dellaverkligen ulgör processfömtsällning i del konkreta fallet. Kravetpå åtalsförordnande innebär inle någol hinder mot att polismyndigheleller åklagare inleder en utredning. Den föreslagna bestämmelsen innebär inteheller, i motsats till föreskriften i 2 kap. 7 §, något hinder mol sedvanliga straffprocessuellaålgärder. Eflersom åtgärder av detta slag syftar till att ge underlag förbeslut i åtalsfrågan, bör de dock som jag närmare har utvecklat i denallmänna moliveringen -hanteras med stor urskillning, om del framslår somosäkert huruvida något åtal kan komma ifråga. Lagenbör träda i kraft . Enligt 7 § lagen (1964:163) om införande avbrottsbalken skall åklagares befogenhel att åtala bedömas efter den lag somgäller när ålal väcks. Några övergångsbestämmelser behövs därför inte. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslaget lill lag om ändring ibrottsbalken. Prop.1984/85:156 17 Regeringenbeslular i enlighet med föredraganiJens hemställan. Prop.1984/85:156 18 Sammanfattning av departementspromemorian (Ds Ju 1984:6)Folkrätt ocli straffansvar Isamband med att den sovjetiska ubåten gmndstölte i inloppettill GåseQärden inom svenskt militärt skyddsområde uppkom frågan i vad njånubåten och dess besättning på folkrättsliga grunder åtnjöt någon form avimmunitet. Vad som särskilt debatterades var i vad mån besättningen skullekunna göras straffrällsligt ansvarig för en evenluell olovligunderrättelseverksamhet och i anknylning därtill vilka svenska organ som hadeatt fatta beslut i frågan. inlerpellationsdebatt i utlovade dåvarandechefen för att en närmare belysning av rättslägel skulleske samt atl del i del sammanhanget skulle prövas om någon ändrad lagsttftningbehövdes. Som en allmän utgångspunkt angav juslilieminislern attbefogenheterna och handlingsramarna för de olika organ som kan få befattningmed en incident av detta slag borde vara klarlagda så att någon tvekan inleskall behöva uppstå i prakliken. Avsiktenmed denna promemoria är att bidra till den belysning av rättsläget som sålundaställts i utsikt. Huvuddelen av promemorian består av en genomgång av olikafolkrättsliga och internrätlsliga frågeställningar som kan uppkomma när delgäller all avgöra i vad mån folkrältsliga aspekter är av betydelse i sambandmed frågor om straffansvar enligt svensk lag. Ipromemorian läggs också fram ett förslag till lagstiftning, enligt vilket åtalför broll som en ullänning begått i fullgörande av Qänst hos, eller uppdrag förfrämmande stat eller mellanfolklig organisalion i vissa fall inte får väckasutan att regeringen eller den regeringen bemyndigat därtill meddelatförordnande om åtal. Efteren inledning, i vilken en kortfattad orientering om incidenten med ubåt ochden debatt om immuniletsfrågor som uppstod i anknytning därtill lämnas, ges ikapitel 2 en närmare presentation av de aktuella problemställningarna. Varjestal har i princip rätt all efter eget gottfinnande upprätthålla de rättsregleroch ulöva den makt den önskar inom sitl egel territorium. Det folkrältsligaregelsystemet innebär dock avsleg från denna princip i olika hänseenden. Etlsådant hänför sig till den folkrättsligt gmndande immunitet som kan tillkomma bl.a.vissa personer. En immun person är i något hänseende skyddad från attunderkastas vistelselandels rättsordning. Straffrättslig immunitet avser skyddmot atl dömas till ansvar för brott. Promemorian har i huvudsak begränsats tilldenna form av immunitet. Inlebara personer utan också exempelvis vissa lokaler och föremål kan Prop.1984/85:156 19 emellertid åtnjuta folkrättsligt skydd mot tvångsvisaingrepp enligt vistelsestatens rättsordning. Även denna form av skydd kan ipraktiken innebära att det saknas möjlighet att utkräva straffansvar avexempelvis en person som befinner sig på ett skyddat område och detta även omhan inte personligen har nägot immunitetsskydd. Folkrätten kan innebära begränsningar av möjlighelen attutkräva straffansvar ocksä i andra hänseenden än genom rätt till immunitet.Att immunitet föreligger innebär att svensk domstols behörighel år utesluten.Väcks ålal i ett sädanl fall, skall talan avvisas. Folkrätten kan emellertidockså, som framgår av 2 kap. 7 8 (BrB) medföra begränsningar avsvensk lags tillämplighet eller med andra ord av olika gärningarsstraffbar-het. En sådan begränsning innebär inte något hinder för en domslol attta upp en ansvarstalan till prövning men om del sker, skall denna med hänsyn lillfolkrättsliga regler ogUlas. 1 samband med att ubåt grundstötte aktualiseradesolika problem med anknytning lill frågan om möjligheterna att utkrävastraffansvar i situationer av det aktuella slaget. En avsåg i vad mänbesättningen som sådan var folkrättsligt skyddad mot straffansvar medan enannan gällde i vad mån s]ålva fartyget åtnjöt folkrättsligt skydd av sådantslag alt det omöjliggjorde ingripanden mot besättningen i straffprocessuelltsyfte. Vid sidan av frågan om del folkrältsliga skyddets fakiiskaomfattning var vidare frågan om vilka svenska organ som hade rätl atl fatta beslulom att företa eller underlåta åtgärder under debatt. Enligt en uppfattningskulle beslutanderätten, bl.a. med hänsyn lill den utrikespoliliska betydelsen,vara förbehållen regeringen. Enligt en annan skulle del däremot, i avsaknad avsärskild reglering, ankomma på de rättsvårdande myndigheterna alt i sedvanligordning pröva också frågor av det aktuella slaget. I kapilel 3 ges en översyn av olika allmänna principer förnationell straffrättslig Jurisdiktion som brukar hävdas inom folkrätten. Frågan om den nationella kompetensen är föremål för mycketskiftande uppfattningar. Renl aUmänl kan emellertid sägas att en fömtsättningför att en stal skall anses ha jurisdiktionsrätl är att det i det konkretafallet föreligger någon form av anknytning till staten. Man brukar i sammanhangettala om olika anknytningsprinciper som kan ligga lill gmnd för kompetensen. Den helt centrala och grundläggande av dessa är den s. k. terrilorialitels-principen,enligt vilken staterna har jurisdiktion över gärningar som är begångna inom denegna statens territorium. Även andra faktorer som exempelvis gärningsmannensmedborgarskap eller om brottet riktal sig mot enskih eller allmänl inhemsktintresse kan dock ligga lill gmnd för jurisdiktion i etl visst fall. En av de frågor där olika uppfattningar föreligger är i vadmån de folkrällsliga begränsningarna i fråga om den nationella kompetensenockså är av betydelse när det gäller vad som kan utgöra brott enligt nationelllag. Prop.1984/85:156 20 Enligt svensk rättsuppfattning avser begränsningarna iprincip endasl frågan om doinstols betiörighet. Svensk rätt är däremot mycketlångtgående när det gäller den materiella straffbarheten också av gärningar somsvensk domstol inte är behörig alt pröva. På motsvarande sätt som avsaknad av anknytningsfaklum kangöra alt svensk domstol saknar behörighet att bedöma en materiellt straffbarhandling kan också immunitet medföra en sådan bristande behörighet. Från dennasynpunkt kan immunitetsreglerna ses som undantag från de Jtiris-dikiionsreglersom staterna eljest har rätt att tillämpa. Enligt äldre teori skulle den som åtnjöt immunitetbetraktas som om han befann sig utanför statens territorium. Grunden till denbristande behörigheten skulle alltså vara densamma som förhindrar maktutövningpå annan slals territorium. Detta synsätt är dock numera övergivet. Härigenomhar öppnats möjligheter atl avgöra immunitetsfrågor enligt en friare inlresseavvägningdär bl.a. sådana synpunkier som är av allmän belydelse för jurisdiktionsfrågankan vägas in. 1 kapUel 4 belyses vissa av de särdrag som utmärker delfolkrättsliga systemet och dess tillämpning. Folkrältsliga regler uppkommer antingen genominternationella avtal, traktater, eller genom sedvana. I det senare falletbrukar man lala om sedvanerätt eller allmän folkrätt. Bl.a. den bristande formalismen i rättsbildningen ochavsaknaden av nägon allmänt accepterad instans för avgörande av tvistefrågorhar medfört alt, särskilt vad angår den allmänna folkrätten, betydande skiljaklighelermellan olika stater och olika experter inte sällan föreligger angåendefolkrättens närmare innebörd. Ofta ger folkrätten sålunda inte någon klar ledning förhur en stat skall handla i ett visst fall, även om det är uppenbart att folkrältsligaaspekler är av väsentlig belydelse i sammanhanget. Samiidigi som staterna böranpassa sitt handlande efter de folkrältsliga principerna så vidareutvecklasprinciperna just genom hur slalerna agerar. Del är niituriigt att dessa förhållanden, liksom denomständigheten alt det är staten som sådan som är ansvarig för eventuellaöverträdelser av folkrätten, beaktas när det gäller hur den internabeslutsordningen i frågor av folkrättslig betydelse utformas. I kapUel5 behandlas frågan om i vad mån folkrätten är avbetydelse för straffbarheten enligt svensk lag. Enligt svensk uppfattning är det, som tidigare nämnts, en internräiisligfråga vilka förfaranden som ulgör brott enligt svensk lag. Det är genom entolkning av de svenska straffbestämmelserna som denna fråga avgörs. En annansak är att folkrältsliga hänsyn i vissa fall kan åberopas som stöd för någonviss tolkning. Sä lär exempelvis, om särskilda skäl inte talar för annat,statiig maktutövning frän annan stats sida normall inte vara all anse sombrott enligt 1984/85:156 21 svensk lag även om förfarandet till synes skulle fallaunder en svensk straffbestämmelse. Bedömningen kan emellertid påverkas av sådana faktorer somvar handlandet skett eller om det riktat sig mot svenskt allmänt eller enskiltintresse. Eltsärskilt problem som kan uppkomma i ell sådant sammanhang är i vad mån den somhandlat för annan stats räkning kan vara fri från ansvar med hänsyn till atthan handlat påförmans befallning (24 kap. 6 § BrB). I promemorian hävdas att utrymmelför sådan ansvarsfrihet är begränsat. Denmöjlighet till ansvarsfrihet som finns i vissa fall av ringa medverkan (23 kap.5 § BrB) kan möjligen ha ett nägot vidare tillämpningsområde vid utländska Qänsteförhällandenän vid svenska men är ocksä av begränsad belydelse. Inte heller synes den somhandlat i ulländsk Qänsl normalt kunna vinna ansvarsfrihet därför att han skuUekunna vara i en nödsUua-lion (24 kap. 4 § BrB) i så måtto att han riskerar atlbestraffas av den egna staten, om han inte ulför den enligt svensk lagstraffbelagda handlingen. Även om enperson företagit en enligt svensk lag otilläten gärning för vilken han ärpersonligen ansvarig och för vilken svensk domstol är behörig alt pröva lalan,är del dock inte säkert atl han skall fällas lill ansvar. Olika straffbarhelsbetingelser,som exempelvis atl preskription inle inträtt eller att gärningsmannen var minst15 år vid brottels förövande, måste också vara uppfyllda. Irättsfallet NJA 1946 s. 65 () ogillades med hänvisning tillfolkrätten ett ålal för spioneri mot en tysk medborgare, som i fullgörandetjänst vid sitt hemlands krigsmakt hade utövat underrättelseverksamhet motSverige från norskt område som dä hölls ockuperat av . I promemoraianantas att talan ogillades inte därför att förfarandet inte skulle ha varitbrott enligt svensk lag utan därför att på folkrältsliga grunderinte fick hållas ansvarig eller med andra ord att en straffbarlielsbetingdsesaknades.