prop · G803150 · 1984-12-31 00:00:00 — Vidare ökar arbetslösheten kraftigt till ca 230000 personer 1988 - nästanen fördubbling jämfört med det förväntade genomsnittet (diagram 6.4). som man kan konstatera atl referensallernativet- i synnerhet från sysselsättningssynpunkt - beskriver ell myckel ogynnsamtutvecklingsförlopp jämfört med balansalternalivet, finns del anledning altpåpeka 1984/85:150 Bilaga 1.2 Diagram6.4 Arbetslöshet 1980-1988. atlsåväl bytesbalans som statsbudget genom den åtstramande politik som förutsätts,ulvecklas på ett förhållandevis posifivt sätt. sjunker relalivprisetpå svenska exportvaror någol och en viss exportökning kommer till stånd. Idenna mening kan alltså referensallernativet - tilll skillnad från det"lål-gå"-alternaliv som redovisas i kapilel 12 - beskrivas som enutvecklingsväg som på mycket lång sikt skulle kunna leda till samhällsekonomiskbalans. Genom den höga arbetslöshet som följer i spåren av den ogynnsamma pris-och kostnadsutvecklingen och den slarkt kontraktiva ekonomiska politiken, ärdet dock en väg mot balans som tidsmässigt är väsentligt mer utdragen och framför allt - förenad med mycket stora sociala koslnader. Äveni referensallernativet sker en betydande omstrukturering av del finansiellasparandet . Budgetunderskottet minskar till en början t.o. m. snabbare än i balansalternativel - hushållens finansiella sparandeförbättras, medan företagens finansiella sparande blir starkt negativt. Del ärett utvecklingsmönster som i sina huvuddrag är detsamma som ibalansalternativet. 1984/85:150 Bilaga 1.2 31 Den högre infiationstaklen och den växande instabiliteteni den svenska ekonomin i referensalternativet försvårar en anpassning nedåt avden inhemska räntenivån. Det förutsätts därför en betydligt större räntemarginalgentemot omväriden mot slutet av perioden i detta alternativ (diagram 6.1).Del finns trots detta en uppenbar risk att den ;underliggande försvagningen avkonkurrenskraften som sker kan medföra störningar på valutamarknaden. Finansieringen av slatens budgetunderskott underlättas ireferensallernativet av den snabbare minskningen av underskottet i dettaalternativ. Den betydligt svagare vinstutvecklingen i företagssektorn kanemellerlid väntas medföra en ökad kredilefterfrågan från förelagen. Del högre ränteläget i referensallernativet bidrar lillalt budgetunderskottet mol slutet av perioden visar tecken till alt öka. Dåinflationstakten är högre i referensalternafivet än i balansalternativel blirdet inflationsrensade slalliga finansiella sparandel dock klarl bättre ireferensallernativet. Den kraftiga lönsamhetsförsämringen och den högreräntenivån i referensallernativet medför vidare all del finansiellaunderskottet i de icke-finansiella företagen blir slörre. Såväl de offenlliga utgifterna som skatterna ökarbetydligt, mätt som andel av BNP. Räknal före budgetförstärkningar stigerutgiftsandelen med , medanskattekvoten ökar med drygl . De lotala budgetförstärkningarna,inkl. de som beräkningslekniskl lagls in som en höjning av de indireklaskatterna, moisvarar 3,å av BNP. Kalkylerna visar att pris- och löneutvecklingen i etttreårspekliv har en avgörande betydelse för möjlighelerna all uppnåsamhällsekonomisk balans. Som framgår av kapilel 12 leder en snabb pris- ochlöneutveckling i kombination med en passiv finanspolitik lill växandeobalanser, främst i form av hög arbetslöshet och underskott i bytesbalansen. Ensådan ulveckling är inle långsiktigt hållbar. Möjlighelerna all komma till rätta med den högaarbetslösheten genom en expansiv politik som driver upp den inhemskaefterfrågan är obefintliga. Bytesbalansunderskotlet skulle då mycket snabbi nåorimliga dimensioner. Den nödvändiga anpassningen av kostnadsutvecklingenskulle dessulom ytterligare försvåras. Därigenom skulle polifiken på siklockså molverka sitt syfte vad gäller arbetslösheten. Ekonomin skulle således ialla avseenden fjärma sig från det önskvärda balanslägel. Problemen med alltför stora pris- och löneökningar kaninte heller lösas med ytterligare en devalvering. Förbättringen avkonkurrenskraften skulle endast bli kortsiktig och hos olika beslutsfattareskulle skapas starka Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 32 förvänlningar om fortsatta prisstegringar och nyadevalveringar. Ett cenlrall mål för den ekonomiska politiken - prisstabilitet- skulle då överges . Om pris- och löneutvecklingen skulle fortsätta att varaför snabb, finns det alltså i prakliken ingen annan möjlighet än att strama ålden ekonomiska politiken. Som illustreras i referensallernativet förefallerdel möjligl att genom en sådan politik hålla bytesbalansen under kontroll ochfortsätta saneringen av slalsbudgelen. Kostnaderna i form av arbelslöshel ochdärmed sammanhängande sociala problem skulle emellerlid bli mycket stora. Någonåtergång lill samhällsekonomisk balans skulle knappasl kunna ske förrän på1990-talet. En utveckling i linje med balansalternativel ter sig motdenna bakgrund mycket angelägen. Det ställer emellertid betydande krav påekonomins funktionsförmåga och på den ekonomiska politiken: Pris- ochlönestegringstakten måste dämpas betydligt. Industrinsräntabilitet måsle ligga kvar på en hög nivå. De offentligautgifternas ökningstakt måste begränsas och statens budgetunderskott minskas. Den inhemskaefterfrågeutvecklingen måste anpassas till kravet på balans i de utrikesaffärerna och lill behovel av ökad sysselsättning. Arbetsmarknadensförmåga till omställning och anpassning måste förbällras. Statsmakterna kan på olika säll försöka bidra lill attpris- och löneutvecklingen dämpas. En anliinflationspolitik måste generelltinnebära en stram finans- och penningpolitik i syfte att begränsalikviditetstillväxten, påverka inflationsförväntningarna och undvika etlalltför högl kapacitetsutnyttjande. Inflationsförväntningarna kan ocksåpåverkas genom att ell explicil mål för inflationen uppslälls. Del är ävenmöjligt att i detta syfte ställa upp normer för den ekonomiska politiken, såsomfasla växelkurser, ingen slatlig utlandsupplåning etc. Slaten har också som arbetsgivare möjlighet att verka fören återhållsam lönerörelse. Särskilt i en situalion med god vinstutveckling iförelagen är del viktigt, eflersom de offenlliga löneavtalen då tenderar altbli ell lägsla riktmärke för den privata sekiorn. Staten har naturligtvisvidare möjlighet atl mer direkl styra utvecklingen genom någon typ avinkomstpolitik. Del kan innefatta ålgärder som kopplar pris- ochlöneutvecklingen lill olika ekonomisk-politiska ålgärder. Ekonomisk-politiskaålgärder som syfiar till atl minska fördelningspolitiska spänningar kan ocksåulgöra etl inslag i anti-inflationspolitiken. Vilka möjligheter som bör utnyttjasär en politisk fråga som inte berörs här. Klart är emellertid att utan dennödvändiga pris-och löneanpassningen kommer svensk ekonomi atl ställas införfortsalla obalanser. Särskilt i en situation då den internationellakonjunkturen försvagas skulle delta snabbi kunna leda lill en försämring avdet ekonomiska läget med mycket negativa effekler, bl.a. på sysselsättningen. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 Erfarenheterna från andra länder visar att realräntan pågrund av kvardröjande inflationsförväntningar tenderar atl bli mycket hög, närinflationen minskar kraftigt. Det finns anledning att räkna med attmotsvarande tendens skulle uppkomma i i en liknande situation. EnligtLU 84 måsle avkastningen på materielll kapilal vara högre än avkastningen påfinansiella placeringar, om de nödvändiga investeringarna skall komma tillslånd. Indusirins räntabilitet måste därför under en följd av år bibehållas påungefär nuvarande nivå. Försl mot slutet av 1980-lalet kommer de sjunkanderealräntorna att möjliggöra en anpassning nedåt av vinstnivån. De offentliga utgifternas ökningstakt måste begränsas avflera skäl. För det första är en återhållsam offentlig konsumtionstillväxl ennödvändig förutsättning för atl den yttre balansen skall kunna upprätthållas,som den privata konsumtionen ges ett rimligt expansionsulrymme. Fördet andra måste de totala offenlliga ulgiflerna begränsas, så att kostnadsdrivandeskattehöjningar kan undvikas. En rimlig reallöneulveckling efter skatt tordevara en viktig förulsättning för att inflationen i längden skall kunna hållaspå en låg nivå. Statens budgetunderskott bör fram lill 1988 nedbringastill av BNP. Detta förutsätter budgetförstärkningar på sammanlagl 10-15miljarder kr . En fortsatt sanering av statens finanserär nödvändig av flera skäl. Som tidigare nämnts är del elt viktigt led i antiinflationspolitiken.Del är också nödvändigt för att förhindra en försämring av bytesbalansen.Slulligen behövs det för atl minska spänningarna på kredilmarknaden ochförhindra att ränlan pressas upp lill en nivå som allvarligt hämmarinvesteringarna. Stabiliseringspoliliken kommer atl ställasinför stora avvägningsproblem. Det gäller atl anpassa den inhemska efterfrågan,så att kravet på balans i de utrikes affärerna uppfylls. Kontinueriiga bytesbalansunderskottskulle sannolikl mycket snabbi få negaliva effekler både påinflationsförväntningar och ränteläge. är det nödvändigt all tillåtaen efterfrågeutveckling som möjliggör en gradvis ökning av sysselsättningenäven under de år då den internationella konjunkturen dämpas och nettoexportensbidrag till den ekonomiska aktiviteten tenderar alt avla. En nödvändigförutsättning för atl en sådan politik skall vara möjlig är emellertid, attden internationella konkurrenskraften är god och alt bytesbalansen är underkonlroll. För att få ner arbetslösheten till 1990 slällsbelydande krav på arbetsmarknadens förmåga lill omställning och anpassning. Denbransch-och yrkesmässiga rörlighelen såväl som den geografiska måsle öka, samtidigtsom en ökad flexibilitet i lönesättningen bör eftersträvas. De slutsatser som redovisas här rör främst vilka krav somställs på den ekonomiska utvecklingen för alt ekonominskall kunna närma sig samhällsekonomisk balans. Ekonomins mer långsikligaulveckling och tillväxtmöjligheter sammanhänger i hög grad också med 3 1984185. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 34 mergrundläggande frågor som ekonomins funktionsförmåga, olika marknaderseffektivitet etc. Det har emellertid inte varit möjligt att närmare ta uppsådana frågor inom ramen för dessa trearskalkyler. 7 Utrikeshandel och bytesbalans Itabell 7.1 visas volymutvecklingen av den svenska exporten uppdelad på treslag: priskonkurrerande varor som i stort sett motsvaras av begreppetbearbetade varor, prislagarvaror - vartill hänförs jord- och skogsbruksprodukter,skyddade livsmedel, skogsindustrins produkter och petroleumprodukter - samltjänster. Dengoda exportutvecklingen väntas i balansalternalivetfortsätta , dock i minskad takt. För att en godkonkurrenskraft för de s. k. priskonkurrerande varorna skall bibehållas, krävsen relativ sänkning av de svenska exportprisema med 1 å underprognosperioden. Relativprissänkningen antas slå igenom under loppel av ,varför förelagen gradvis vinner marknadsandelar. Tack varerelativprissänkningen blir exportutvecklingen gynnsam även för år dåvärldsmarknadstillväxten avtar. Ireferensalternafivet väntas fortsatt snabba svenska koslnadsökningar påverkaexportpriserna på priskonkurterande varor, så att relativpriset på dessa stigermed i genomsnitt . Till följd däravväntas exportvolymutvecklingen bli svag. Mol slutet av perioden leder denstrama politiken dock till en relativprissänkning på svenska exportvaror,varigenom en viss förbättring av exportutvecklingen inleds. Prislagarvarornasom ledde exporluppgången 1983 har kommit in i en svagarekonjunkturfas. Någon större ökning antas inle ske förrän i näslakonjunkturuppgång, 1988. Den svenska exporten av prislagarvaror antas ibalansalternativel helt följa världsmarknadsulvecklingen. 1referensallernativet har antagils att den låga investeringsnivån under Tabell7.1 Svensk export av priskonkurrerande varor, prislagarvaror och tjänster -2,0 2,4 0,8 -0,2 2,2 -2,0 2,4 4,0 0,8 -1,9 -1,9 Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 35 Tabell7.2 Svensk import av varor exkl. olja, oljeprodukter och tjänster -0.5 -0,1 -0,2 5,0 1,2 1,1 -3,3 -3,5 -3,4 periodenmedför all företagen har svårt atl möla den efterfrågeökning som uppkommer motslutet av perioden, när den internationella efterfrågan tar fart på nytl. Genomall vissa företag slår i kapacitetstakel, blir exportökningen någotmindre än i balansalternativel. Förtjänsteexporten, som utgör av den svenska exporten, väntasvärldsmarknaden utvecklas långsammare än för varor. Resultatet för balansalternalivetblir en fortsalt ökning av tjänsteexporten med och ireferensalternativet - med försämrade relativpriser - en gradvis avtagande ochmol slulel av prognosperioden minskande tjänsieexportvo-lym. Förimporten används en indelningsgrund som särskiljer olja, varor exkl. olja samttjänsler. (Se tabell 7.2.) a. av den inhemska efterfrågelillväxten och av möjlighelerna attersätta oljan med andra energislag. Det internationella oljepriset antas blinominellt oförändrai . Oljeimporten bedöms ibalansalternativet minska något. I referensallernativet blir minskningenväsenUigt större. Skillnaden beror på att den ekonomiska aktiviteten och därmedoljeförbmkningen är väsentligt lägre i referens- än i baiansaltemativet. olja bar etl snariikt förlopp i båda alternativen. Bakom denna ulvecklingdöljer sig stora skillnader ifråga om relativprisulveckling, inhemskefterfrågeutveckling m. m. I balansalternativel ökar den inhemska efterfrågan igenomsnitt . Ökningstakten är relativt låg under konjunktursvackan1987, men i gengäld desto slörre . I referensalternativetdäremol försvagas efterfrågeutvecklingen. I balansalternativel motverkas denhöga inhemska efterfrågans effekt på importen av atl relativpriset påsvenskproducerade varor minskar. I referensallernativet är situationen denmotsatta. Effeklen på importen av den låga inhemska efterfrågan motverkas avatl relativpriset på svenskproducerade varor till en början ökar kraftigt. Molslutet av perioden dämpas dock importens ökningstakt, vilket sammanhänger medatl relativpriserna sjunker till följd av den svaga inhemska aktiviteten. 1984/85:150 Bilaga 1.2 36 Tabell 7.3 Export och import 1985-1988 Tjänsleimporten ulvecklas tämligen lika i bådaalternativen med en volymfillväxi på i genomsnitt ca 3 ä under prognosperioden.Den svagare inhemska efterfrågeutvecklingen och de ökade relativprisema ireferensallernativet är två mol varandra verkande faklorer som medför atltjänsleimporten ökar ungefär lika mycket i båda alternativen. Export- och importberäkningarna sammanfattas i tabell 7.3.Av denna framgår att den avsevärt långsammare volymökningen för exporten i referensallernativetdelvis molvägs av snabbare stigande exportpriser. Därigenom blir exportvärdetsgenomsnitfiiga årliga ökning i balansalternativel endasl 2 procentenheterslörre än i referensallernativet. För importvärdel blir molsvarande differens 1procentenhet eftersom importpriserna stiger i ungefär samma takt i de bådaalternativen. Sammanlagel innebär detta all bytesbalansen för varor ochtjänster förbättras med ibalansalternalivet och med i referensallernativet. Förbättringen ligger helt på handelsbalansen, medantjänstebalansen utvecklas svagt i båda alternativen (tabell 7.4). Transfereringsbalansen,som försämrats kraftigt, blir i stort sett Tabell 7.4 Bytesbalans 1986-1988 Miljarder kr, löpande priser Tjänstebalans Bytebalans för varor - 8 -31 - 8 -32 - 9 -33 Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 oförändradefler 1985 i balansalternalivet och försämras obetydligt i referensallernativet.Den gynnsammare utvecklingen av transfereringsbalansen jämfört med tidigare årsammanhänger med att bytesbalansen i stort sett är i jämvikt, atl detintemationella ränteläget antas sjunka med ca I procentenhet och attdollarkursen inte stiger och driver upp ränteutgifterna. Detta innebär att denbetydande ökningen av ränteutgifterna upphör. Avövriga transfereringar är u-hjälpen den största utgiftsposten. Återgången tilldet s. k. enprocentmålet för u-hjälpen innebär en viss försvagning avbytesbalansen mot slutet av prognosperioden. Utdelningar, försäkringar,licenser, migrationsvalula och andra privata transfereringar väntas i bådaalternativen resultera i åriiga netloulflöden runt underprognosperioden. Dentotala bytesbalansen förbättras i balansalternativel kraftigt mellan 1984 och1988. I referensallernativet ulvecklas bytesbalansen med undantag av 1985sämre än i balansalternalivet, trols alt den inhemska efterfrågan ärväsenlligl lägre. Arbetskraftenssloriek är direkl beroende av befolkningsutvecklingen i olika åldersgrupper,in- och utvandring samt förvärvsfrekvensen i de yrkesaktiva åldrarna (16-74år). Den arbelskraflsprognos som prognosinsli-tulel vid stalisfiskacenlralbyrån utarbetade till LU 84 ligger lill grund också för nu föreliggandearbetskraflskalkyl. De senasle årens ökade medelarbetslid har emellertidmedfört en viss upprevidering av den ursprungliga prognosen. Denna revideringhar genomförls i samarbete med prog-nosinslilutel. förutses den yrkesaktiva befolkningen öka med knappt 3000personer , medan arbetskraftens storlek, till följd av en fortsatt ökadkvinnlig förvärvsfrekvens, beräknas öka betydligt snabbare i både balans- ochreferensallernativet. I balansalternativet beräknas del lotala utbudet avarbetskraft öka med i genomsnill 20000 personer . Ireferensallernativet beräknas motsvarande ökning till följd av den lägreefterfrågan bli mindre, ca 10000 personer . Som en följd avkonjunkturavmattningen och den därmed sammanhängande svaga efterfrågan påarbetskraft beräknas nytillström-ningen på arbetsmarknaden vara lägst 1988. Männensrelativa arbetskraftstal har uppvisat en trendmässigsvag nedgång, medan kvinnornas arbetskraftsdeltagande ökat myckel kraftigt. Iprognosen förutsätts alt denna ulveckling fortsätter, dock med en avtagandeökning av kvinnornas förvärvsfrekvens. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 38 hänsyn till det svåra arbetsmarknadsläget förutsätts atl utbildningsinsatser skall hålla arbetskraftstalenför denna åldersgrupp på en nivå som ligger strax års. Även bland20-24-åringarna sjunker arbetskraftstalen någol, eftersom derasutbildningsdeltagande antas öka. Den relativa frånvaron har ökat trendmässigt för i stortsett alla åldersgrupper, dock i en något avlagande takt under de senaste åren.En väsentlig andel av frånvaroökningen bland kvinnor beror på att kvinnor medbarn varit den grupp som ökat silt arbetskraftsutbud snabbast. Dennaeffekt beräknas upphöra och frånvaron beräknas öka ibetydligt svagare takt än under lidigare år. Medelarbetstiden per sysselsattsom sjönk trendmässigl fram lill 1982 har därefter ökal. Arbelskraflsutbudeträknat i antal limmar har därmed ökal snabbare än antalet sysselsatta. Enförklaring till detta är atl den förbättrade industrikonjunkturen lell tillett ökat överlidsutlag i näringslivel. En annan förklaring torde vara att bl.a.primär- och landstingskommuner inte tillsätter kortlidsvika-rier i lika hög ulslräckningsom lidigare. Yllerligare en förklaring kan hänföras till ell förändratbeteende hos kvinnor vid val av arbetstider. a. har gruppendeltidsarbetande med kort deltid minskat trendmässigl, samiidigi som dengenomsnittliga medelarbelsliden för övriga deltidsarbetande ökat. Till dennautveckling finns ett flerlal förklaringar.' Efterfrågan på arbetskraft bestäms avproduktionsutvecklingen i olika sektorer. Utvecklingen under 1970-talel tyderpå atl produktionen varierar kraftigare än arbetsinsatsen över konjunkturcykelnoch att sysselsättningen förändras med en viss eftersläpning i förhållandetill produktionen. För industrin och den privata tjänstesektorn har sambandmellan produklion och antalet arbetade timmar skattats för perioden 1970-1981.1den offenlliga sektorn antas sysselsättningen i limmar följa utvecklingen avkonsumtionsvolymen. Den beräknade timutvecklingen redovisas i tabell 8.1 ochen branschvis redogörelse återfinns under resp. sektoravsnilt. Tabell 8.1 Sysselsättningen i timmar 1986-1988 Näringsliv därav industri Offentlig sektor därav kommuner 0,4 0,2 0,4 0,9 -0,6 -0,1 -1,3 -0,1 -0,4 0,1 0,5 -0,1 -1,1 -1,6 -2,0 -2,7 -0,7 -1,2 Anm. Kalendariska effekter är ej beaktade. ' Jfr diskussion i Arbetsmarknadspolitik under omprövning,EFA 1984:31. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 Tabell8.2 Sysselsättningsutveckling i olika sektorer 1984-1988 m. m. 135 177 231 3,0 4,0 5,2 Anm:Kalendariska effekter är ej beaktade. Sysselsättningenmätt i antal personer framgår av tabell 8.2. På grund av osäkerheten ibedömningen av den framlida medelarbelsliden bör omräkningen från antalarbetstimmar till sysselsatta förses med reservalioner. Dels varierarmedelarbetstiden kraftigt mellan de olika sektorerna, dels påverkassysselsättningsslrukturen i belydande utsträckning av förändrademedelarbetstider i de skilda sektorerna. Dessutom påverkas medelarbelslidenenskilda år av kalendariska effekter. Somnämnts i tidigare avsnitt torde utvecklingen av den genomsnittligamedelarbetstiden samvariera med reallöneutvecklingen. 1 sysselsättningskalkylernahar därför antagits att den årliga medelarbetstiden per sysselsatt äroförändrad i referensallernativet och sjunker svagt i balansalternativel. I debåda alternativen varierar emellertid utvecklingen av medelarbetstiden inom deskilda sektorerna. Så beräknas t.ex. medelarbetstiden inom den kommunalasektorn fortsätta all öka i balansalternalivet, medan medelarbetstiden inominduslrin sjunker något i båda alternativen. Arbels-tidsförkortningsavtalen1983 och 1985 för tvåskiftsarbelare har beaklats men påverkar inte nämnvärt dengenomsnittliga arbetstiden. Dengynnsamma ekonomiska utvecklingen som fömlses i balansalternalivet medför attsysselsättningen i antal personer ökar lika myckel somunder första hälften av 1980-lalel. Denna sysselsättningsökning medför, trotselt betydligt högre arbelskraftsutbud än i refe- 1984/85:150 Bilaga 1.2 40 rensaliernalivet,all arbetslösheten minskar för alt i slulåret uppgå till drygl2%. Ireferensalternativet beräknas sysselsättningen minska med ca 70000 personerunder , medan arbelskraflsutbudet ökar med ca 30000.Förulom en svag sysselsättningsökning i kommunerna minskar sysselsättningen iprincip i samtliga sektorer. Arbetslösheten i slutåret ökar lill ca 230000personer eller lill drygl av arbetskraften. Antalpersoner i arbelsmarknadspoliliska ålgärder har ökal sedan mitten av1970-talet. De största svängningarna framkommer naturiigl nog i de s. k.temporära åtgärderna men även beredskapsarbeten ocharbetsmiarknads-utbildningen följer konjunkturutvecklingen. Dearbetsmarknadspolifiska ålgärderna antas komma att ligga på samma nivå i debåda allernaliven, även om behovet av insalser är störst i referensalternativet.Insatserna för svårplacerade på arbetsmarknaden antas fortsätta atl öka underprognosperioden. Likaså beräknas den nya inriklningen avarbetsmarknadsutbildningen leda till en fortsatt uppgång i ulbildningen. Somredovisades i kapitel 2 är framförallt bristen på kvalificerad arbetskraftsåsom tekniker ett stort problem. Den satsning som gjorts på vidareutbildningav bl.a. anslällda inom tillverkningsindustrin, den s.k. flaskhalsutbildningen,har hafl positiv effekl och antas öka i omfattning. Antalet personer iberedskapsarbeten, som väntas sjunka kraftigl , ökar äter något underprognosperioden. Temporära arbelsmarknadspoliliska insatser har inle explicilbeaklals i kalkylen. 9 Näringslivets utveckling 9.1 Industri Indusirinsexpansionsmöjligheter är mycket olika i balans- och referensalternativen. Somframgått av kapitel 7 medför skillnaderna i konkurrenskraft all nettoexporlenav varor utvecklas väsentligt gynnsammare i balans- än i referensalternativet. Ibalansalternalivet beräknas industriproduktionen öka med drygl underåren 1986-1988. Referensalternativet medför i stället en kontinueriigfillbakagång av produktionsvolymen - i fasla priser ligger indusirinsförädlingsvärde 1988 års nivå (diagram 9.1). Dengynnsamma produktionsutvecklingen i balansalternativel har bedömls ha enposifiv inverkan på indusirins produktivitet. beräknas emellertidden låga aktiviteten dra ner produktivitetstillväxten.