prop · G80353 · 1984-12-31 00:00:00 — Till följd härav finns avriksdagen godkända riktlinjer för ett oljelagrings-program, som togställning till (prop. 1983/ 84: 110, NU 43, rskr 391).Molsvarande riktlinjer för lagring av kol har tidigare inte funnits. Ifortsättningen avses som grund för beräkningen av beredskapsbehovet gälla deriktlinjer för beredskapslagring av olja och kol som föreslås i avsnitt 2.2resp. Som jagåterkommer till i samband med 9 § förutsätts regeringen med utgångspunkt i denu nämnda riktlinjerna bedöma landels totala beredskapsbehov i fråga om oljaoch kol samt med ledning härav för varje varuslag bestämma hur stor del avbasmängderna som skall tvängslagras under aktuella lagringsär. Närriksdagen lar ställning till riktlinjerna för beredskapslagringen av olja ochkol innefattar delta också ett ställningstagande till lagringsbehovet för olikakrisfall. Utredaren har i sitt lagförslag utgått frän ati något fredskrislagerför kol inte skall finnas. Detla överensstämmer i och för sig med vad somhittills förulsätis. oljelagringskommitté (OLK 80) ansåg inte attnågot sådant lager behövdes och när regeringen anmälde kollagringsfrågorna förriksdagen i prop. 1981/82: 102 hade föredraganden ingen erinran mol detla. K 83anser i sitt slutbetänkande att frågan om ell fredskrislager för kol börövervägas ytterligare och prövas om några är. Med denutformning den nya lagen har fått finns del ingen anledning att lösa dennafräga där. Lagtexten ger utrymme för att kol pä samma säll som oljatvängslagras öven för en fredskris. Om detla i praktiken blir fallet, beror påriksdagens beslul om vilka riktlinjer som skall gälla för beredskapslagring avkol. Enligl det förslag lill riktlinjer som läggs fram skall lagring förfredskris inte ske. Om detla vill jag i övrigt hänvisa lill avsnitt 2.3. Liksomtidigare enligt LOL omfaltas slalliga myndigheter inte formellt avtvängslagringsbestämmelserna. Det är regeringen som beslutarom dessaslagringsskyldighet. Regeringen är givelvis här bunden av riksdagsbeslut ommedelstilldelning för ändamålet m. m. Iutredarens lagförslag förutsattes alt LOL alltjämt skulle tillämpas påstadsgas, varför ett särskilt undanlag gjordes för sladsgas i 1 § andrastycket. Någon motsvarighet till detta finns inte i den nya lagen, vilken ävenreglerar lagringsskyldigheten för gasverk. Prop.1984/85:53 60 2 § Tillsyn över efterievnaden av denna lag och med stödav lagen meddelade föreskrifter utövas av den myndighet som regeringen besläm mer (tillsynsmyndigheten). Paragrafen molsvarar 2 § utredarens förslag, 3 § i LOL och4 § i det till lagrådet remitterade lagförslaget. ÖEF förutsätts liksomtidigare vara tillsynsmyndighet. 3 § Skyldigheten all hålla beredskapslager fastställs förelt år i taget frän och med den (lagringsåret) och grundas pä försäljning eller förbruk ningen under det närmast föregående kalenderåret (basåret). För vissa anläggningar gäller särskilda bestämmelser enligl18-21 §§. Paragrafens första stycke molsvarar 5 § i utredarensförslag, delar av 4 och 5 §§ i LOL samt 2 § i det lill lagrådet remitteradelagförslaget. I paragrafens/ör5/fl stycke definieras begreppenlagringsår och basår. I andra stycket, som saknar direkt motsvarighet iutredarens förslag och i LOL, anges att särskilda bestämmelser gäller för vissaanläggningar enligt 18-21 §§. För sädana anläggningar (gasturbinanläggningar,oljekondensverk och gasverk) bestäms lagringsskyldigheten av speciella skäl iannan ordning. I den nya lagen har i ett särskill avsnitt, som omfattar dessaparagrafer, samlats upp särbestämmelser för sädana anläggningar. 4 § Lagringsskyldighet på grund av förbrukning vid enanläggning åligger den som innehade anläggningen vid basårels utgång. Skyldigheten grundas på hela förbrukningen vid anläggningen under basåret. Överlåts anläggningen efter basårets utgång, fårtillsynsmyndigheten medge att lagringsskyldighelen övergår på den nyeinnehavaren. Paragrafen motsvarar 6 § andra stycket i utredarensförslag och 3 § i del till lagrådet remitterade lagförslaget. Paragrafen harutformats i enlighet med lagrädels förslag. Bestämmelsen om lagringsskyldighet efter överlåtelse harfält mer generell utformning än i utredarens förslag. Frågan har berörts i denallmänna motiveringen, avsnitt 3.3.2. I första stycket fastslås till en börjanall lagringsskyldighet till följd av förbrukning åligger den som innehar anläggningenvid basårels utgång. Det är denne som blir deklarafionsskyldig enligt 16 § ochsom tillsynsmyndigheten fastställer beredskapslager för enligt 15 §. Vidaregäller att lagringsskyldigheten bestäms med utgångspunkt i den totalaverksamheten under basåret. Den lagringsskyldige måste därmed i sindeklaration lämna uppgifter om denna. I likhet med utredaren anser jag attdetta inte behöver medföra några prakliska svårigheter. Andra stycket gäller överlåtelse efter det altlagringsskyldighet uppkommit. Principiellt kvarstår lagringsskyldighelen påöveriåtaren. Det kan dock hända att parterna vid överiåtelsen är överens om attlagringsskyldigheten bör övergå på den nye innehavaren. Prop.1984/85:53 61 tillsynsmyndigheten, som därvid måste ta ställning tillden nye innehavarens lämplighel frän beredskapssynpunkl. För klarhetens skull bör framhållas all bestämmelsen tarsikte på det fallel att efter överiåtelsen en ny fysisk eller juridisk personinnehar anläggningen. Alt aktierna i ett lagringsskyldigt bolag överlåtspåverkar givetvis inte bolagets skyldigheter enligt lagen, även om bolagetsfirma byts efter överlåtelsen. 5 § Beredskapslagringen skall omfatta följande bränslen(lagringsbränslen). 1. sådani kolpulver som malts för vidareförsäljning och ur 27.10 Molorbensinutom flygbensin och jelbensin Fotogen utom flygfologen Dieselbrännolja och eldningsolja1 och 2 Övriga slag av eldningsoljor Paragrafen motsvarar 3 § i utredarens förslag och 2 S i LOL.På förslag av lagrådet har andra stycket i det till lagrådet remitteradeförslagel utgått. Den erinran som där gjordes har ersatts av 6 § andra stycket. I paragrafen anges de varuslag för vilka lagringspliklföreligger. Denna fråga har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt3.3.1). Terminologin med avseende på kol i denna och följande paragraf hardelvis anpassats till bestämmelserna i 24 och 25 §§ lagen (1957: 262) omallmän energiskatt, se SFS 1983: 1004. "Bränsle" används i lagen ivid mening, eftersom också drivmedel inbegrips. Hänvisningen till tulltaxan (se lag 1977:975 med tulltaxa)syftar till att precisera varuslagen så noga som möjligt. En motsvarandehänvisning görs i energiskatielagen. Tulllaxenummer 27.01 omfattar"slenkol; briketter och liknande fasta bränslen framställda avstenkol". Energiskatielagen omfattar bland kolbränslena föruiom dessaockså dem som omfattas av tulllaxenumren 27.02 och 27.04, dvs. a. brunkoloch koks. Lagrådet har i sill yttrande berört den terminologi somanvänds i fråga om oljeprodukterna. Denna är i huvudsak densamma som används inuvarande lag och som varit i slort sett oförändrad . Såvitt känthärden inte föranlett lolkningssvårigheterav någon betydelse. Denterminologiska frågan berördes kortfattat i prop. 1957: 144 på följande sätt(s. 41): "Vad angår språkbruket i förordningen så torde detförhålla sig så att nägon fast nomenklatur icke är mera allmänt genomförd ifräga om petroleumprodukterna. Det går således icke att anknyta lill nägonsädan i Prop.1984/85:53 62 Den begagnade terminologien synes i vartfall icke strida mol den som använts i de avgivna förslagen lilljärnvägs- och tulltaxor". I den nya lagen görs en precisering pä så säll att varjegrupp av lagringsbränslen anknyts till elt tulllaxenummer. Varugruppen kansåledes endasl omfatta produkter som vid en tillämpning av tulltaxan hänförsunder molsvarande nummer. 1 det praktiska föriullningsarbeiet tillämpas tulltaxankompletterad med en statistisk varuförleckning. Del innebär att inom varjetulllaxenummer delas varorna upp ytterligare och åsätts ell varunummer. Del ärförst på varunummersnivån som de i 5 § angivna oljeprodukterna definieras ochnamnges. Av betydelse för preciseringen av dessa produkter är vidare att förvissa av dem finns en svensk standard fastställd av SIS -i . Eldningsolja 2 har inom oljehandeln upphört somspecifierad produkt. Beteckningen används dock fortfarande t.ex. vidförtullning och i statistisk varuförleckning som samlingsnamn för vissaspecialprodukter. Jag delar lagrådets uppfatining att beteckningen tills vidarekan användas i lagtexten. 6 § Denna lag tillämpas inte på 1. kol som säljs eller förbrukas för annal ändamål änenergialstring eller som förbrukas eller säljs för förbrukning i metallurgiska processer, 2. bränsle somutvinns inom landet eller framställs ur råvara som har utvunnits inom landet, 3. bränsle somsäljs för export eller som förbrukas utom landet, 4. bränsle somförbrukas för drift av fartyg i utrikes irafik eller som införs i landet påannat transportmedel för detta transportmedels drift. All lagringsskyldighelen i vissa fall kan avse annat änlagringsbränsle framgår av II, 14och 19-21 §§. Paragrafen motsvarar 4§ m.m. i utredarens förslag och 6§första slyckel m. m. i LOL. På förslag av lagrådet har andra stycket tillagts.Detta molsvarar delvis 5 § andra slyckel i det lill lagrådet remitteradelagförslaget. Genom/örsia stycket utesluts från lagens tillämpning vissabränslen som formellt sett är lagringsbränslen enligl 5 §. Det betyder att deinte skall medräknas när lagringsskyldighelen bestäms enligl 7 § eller i övrigtvid tillämpningen av lagen. Enligl punkt I undantas kol för vilken avdrag får görasenligt 24 § lagen (1957:262) om allmän energiskatt. Frågan om terminologi ochavgräns-ningsfrägor i samband med kol har berörts i avsnitt 3.3.1 och under 5§. Enligt punkt 2 undantas bränslen som utvinns inom landeleller framställs ur råvara som har utvunnits inom landet. Beslämmelsenomfattar både olja och kol och skiljer sig därigenom från utredarens förslagsom endast gällde inhemskt kol. Den inhemska utvinningen av olja och kol 1984/85:53 63 saknar f. n. praktisk betydelse. Beredskapslagringenssyfte är alt skydda landet mot störningar i tillförseln av importeradebränslen. Principiellt bör därför förbrukning eller försäljning av bränslen somgrundar sig på inhemsk utvinning inle föranleda lagringsskyldighet. Enligt punkt 3 undantas bränslen som säljs för exporteller som förbrukas ulom landel. Molsvarande gäller enligl LOL. Punkt 4 avser i praktiken olja. Regler av i huvudsakmotsvarande innebörd finns i LOL. I andra stycket erinras om att lagringsskyldigheten ivissa fall kan avse annal än lagringsbränsle. 7 § Skyldig att hålla beredskapslager under elllagringsår är den som 1. importeratlagringsbränsle och under basåret sålt eller förbrukat sådant bränsle, 2. drivitoljeraffinaderi inom landel och under basåret sålt lagringsbränsle, 3. av lagringsskyldigsom avses i 1 eller 2 köpt saml under basåret sålt a) minst 30000 tonkol. b) minsl I 000ton gasol eller c) minsl 20000kubikmeter andra lagringsbränslen, 4. i annat fall än som avses i I under basåret vid enanläggning förbrukat a) kol, b) minsl eldningsolja eller dieselbrännolja eller c) kol ocheldningsolja eller dieselbrännolja, motsvarande sammanlagt minst 5000kubikmeter olja, varvid elt ton kol skall anses molsvara olja, 5.a) inom landet framställt och under basåret såltkolpulver, som malls för vidareförsäljning, eller någon kol-vätskeblandningeller b) under basåret säll eller förbrukat utom landetframställda produkter som avses i a. Paragrafen motsvarar 6 § första stycket i utredarens förslagsamt 5 § och 6 § andra stycket i LOL. Punkt 4 c har utformats efter förslag avlagrådet. I paragrafen anges förutsättningarna förlagringsskyldighel, som vad gäller olja är i huvudsak desamma som enligt LOL.För kol inträder lagringsskyldighet för alla försäljare som är importöreroavselt mängd försåld kol. Om någon är återförsäljare utan all själv varaimportör, inträder lagringsskyldighel vid en försäljningsvolym under basåretav 30000 lon. I den mån försäjning sker lill köpare som själva är lagringsskyldigafär återförsäljaren vid basmängdsberäkning enligl 8 § göra avdrag för della. Som lagrådet har påpekat har bestämmelsen i punkt 4 om altförbrukningen skall ha skett "vid en anläggning" samma innebörd somi LOL (jfr prop. 1957: 144 s. 43). Om en förbrukare driver mer än enanläggning, skall alllsä varje anläggning ses för sig vid tillämpning avbestämmelserna. Frågan om vilka som är lagringsskyldiga har i övrigtbehandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.3.2). Som framgått däravinnehöll utredarens förslag ingen motsvarighet lill beslämmelsen i punkt 4 com lag- Prop.1984/85:53 64 ringsskyldighet för förbrukare som använder både olja ochkol. Som lagrådet har påpekat är bestämmelsen tillämplig även i det fallet altförbrukningen av del ena bränslet men inte av det andra uppfyller kravel i 4aeller b. Regleringen av förädlade kolbränslen har också behandlats i avsnitt3.3.1 saml under 5 §. Lagringsskyldighel enligt punkt 5, som gäller sådanakolbränslen, avser enligl 11 § varor som behövs för framställning av denprodukt som säljs eller förbrukas. Som nämnts innebär regleringen altlagringsskyldigheten i princip stannar pä tillverkaren. Endast om produktenimporteras blir det återförsäljaren eller, normalt, förbrukaren som blirlagringsskyldig. I sådana fall kan efter prövning medgivande ges enligl 14 § omannat fullgörande av lagringsskyldigheten vilket är lika betryggande frånberedskapssynpunkl. 8 § Storleken av det beredskapslager som enlagringsskyldig skall hålla beräknas pä grundval av mängden sålda ellerförbrukade bränslen (bas-mängden). För säljare molsvarar basmängden den mängd försåldabränslen som medför lagringsskyldighel enligl 7 § med avdrag för bränslen somsålts direkt till eller för leverans till 1. någon som underkalenderåret närmasi före försäljningen sålt eller förbrukat bränsle inom sammavaruslag i sådan omfattning att lagringsskyldighet uppkommit enligt 7 § 3, 4eller 5, 2. någon som vidtiden för försäljningen var lagringsskyldig enligt 19, 20 och 21 S, 3. nägon statlig myndighetsom vid tiden för försäljningen enligt beslut av regeringen var skyldig attlagra bränsle inom samma varuslag. För förbrukare motsvarar basmängden den mängd förbrukadebränslen som medför lagringsskyldighet enligt 7 §. Paragrafen motsvarar 8 § tredje stycket i utredarensförslag och 7 § 2 mom. i LOL. På förslag av lagrådet har i förhållande lill deldit remitterade förslaget en punkt i paragrafen utgått och ersatts med punkt 3i övergångsbestämmelserna. Enligt paragrafens första stycke utgör en lagringsskyldigsbasmängd grunden för hur slort beredskapslager han skall hålla. Andra stycketanger hur basmängden beräknas för säljare. En sådan beräkning måsle tillsynsmyndighetengöra, när lagringsbeslut enligt 15 § skall meddelas. Från den mängd försåldavaror som grundar lagringsskyldighet enligl 7 § skall avdrag göras för postersom sålts till andra lagringsskyldiga enligt punkterna 1-3. Bland de senareupptas inte bara sådana som är lagringsskyldiga enligl denna lag utan ocksästatliga myndigheter, som skall lagra varan enligl beslut av regeringen. Somframgår av I § andra stycket omfattas statliga myndigheter inle formellt avlagen, men de behandlas i praktiken som om de gjorde del. Enligt tredje stycket motsvarar för förbrukare basmängdenden mängd förbrukade bränslen som grundar lagringsskyldighet enligl 7 §. 1984/85: 53 65 Somframgått av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.3.3) har lagtexlen utformatssä att avdrag fär göras även om försäljningen skett via s. k. tradingföretag. Avpraktiska skäl skall avdragsposterna liksom f. n. beslämmas på basis avförhållandena året före försäljningen. ÖEF gör åriigen en förteckning överköpare, vilkas förvärv fär dras av vid basmängdsberäkningen för säljaren. 9 §Med utgångspunkt i landets behov av beredskapslager av olja och kol bestämmer regeringen för varje slag av lagringsbränsle hur slor andel av basmängderna som skall lagras under lagringsåret. Paragrafenmotsvarar 8 § andra stycket i utredarens förslag och 4 § första stycket i LOL. Somframgått av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.3.3) är en av de viktigastesakliga nyheterna i förhållande till LOL att regeringen för varje varuslagbestämmer hur stor procentuell andel av basmängderna som de lagringsskyldigaskall lagra under lagringsåret. Att regeringens beslut måste fattas i god tidföre lagringens början är självklart och behöver inte anges i lagtexten somutredaren föreslagit. Regeringensbeslut skall, som berörts under 1 §, fattas med utgångspunkt i en beräkning avlandets beredskapsbehov. Denna beräkning skall göras efter de riktlinjerriksdagen har godkänt. De lagringsmäl i bestämda volymer som anges ilagringsprogrammen är resultatet av behovsberäkningar utifrån dessa riktlinjervid den tidpunkt då programmet redovisas. Regeringen är alltså inte formelltbunden av dessa volymer vid sin bedömning utan kan beakta förhällanden somefter denna tidpunkt förändrats i fräga om konsumtion m. m. Medutgångspunkt i regeringens beslut och deklarationer från de lagringsskyldigafastställer tillsynsmyndigheten lagringsmängden för varje lagringsskyldig.Bestämmelser om detta finns i 15- 17 §§. 10 §I fråga om annan eldningsolja än eldningsolja 1 och 2 och råvara för framställning av stadsgas fär regeringen bestämma att beredskapslagren under annan del av lagringsårel än januari månad får med högst 20 procenl underskrida den volym som lagringsskyldigheten avser. Paragrafenmotsvarar 10 § i utredarens förslag. I LOL finns ingen uttrycklig beslämmelseom vinterdispens. De nuvarande reglerna, som meddelas av regeringen med stödav 4 § LOL, anses ingå i de grunder för lagringsskyldigheten som riksdagengodkänt. Ulformningen av 10 § har berörts i lagrådets yttrande. Enliglparagrafen får regeringen elt bemyndigande alt meddela föreskrifler omvinterdispens för tjock eldningsolja och råvara för framställning av stadsgas isamma omfattning som f. n. Frågan om vinterdispens har behandlats i denallmänna motiveringen (avsnill 3.3.3). 5 1984/85. 1984/85:53 66 11§ Lagringsskyldigheten skall fullgöras med bränslen inom de varuslag som delagringsskyldiga sålt eller förbrukat. Lagring av kol skall fullgöras så attdet lagrade bränslet med hänsyn lill form och energiinnehåll kan ersätta delkol som sålts eller förbrukats. Den som är lagringsskyldig enligt 7§5 skall, iden utsträckning som behövs för att tillgodose beredskapsbehovel, lagra varorsom krävs för framställning av den produkt som avses. Lagringsskyldighetenskall fullgöras med varor som den lagringsskyldige äger. Den får inle fullgörasmed varor som transiteras. Omundantag från denna paragraf finns bestämmelser i 14, 22 och 23 §§. Paragrafenmotsvarar 4§ (delvis) 7§ första stycket och 16 § (delvis) i utredarens förslagsamt 2 § andra stycket (delvis) och 8 § första stycket (delvis) i LOL. Eftersomde lagringsskyldiga i en kris skall kunna ta i anspråk silt eget lager, skalllagringsskyldigheten fullgöras med varor inom samma varuslag som gmndarlagringsskyldigheten. Bestämmelsen om delta finns i första stycket som ocksåinnehåller vissa specialregler för kol. Inomoljegmpperna är varorna inom samma varuslag sä likartade att nämnda syfte utanvidare uppnås. Däremot finns inom sådan kol som omfaltas av 5 § så storaskillnader att en särskild föreskrift behövs av innebörd att den vara somlagras skall ha sådan form och sådant innehåll att den kan ersätta del kol somnormalt säljs eller förbrukas. Specialregleringen i fråga om förädladekolbränslen har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.3.1) samtunder 5 och 7§§. Enligt II § skall lagring ske av varor som behövs förframställning av den produkt som avses i den ulsträckning som behövs för alttillgodose beredskapsbehovet. Det betyder att alla ingredienser som behövsmåsle finnas tillgängliga så att beredskapsbehovet av den färdiga produktenkan tillgodoses vid en kris. Enligtandra stycket skall de lagringsskyldiga äga de lagrade varorna. Denna fråga harbehandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.3.4). Liksom enligt LOL fårtransiterade varor inte räknas in i beredskapslagret. Någon motsvarighet tillregleringen i LOL av varor i provianteringsfrilager finns inle, eftersom sådanalager inte längre existerar. Liksom f. n. bör den lagringsskyldige anses hatillgång till varan och därmed kunna tillgodoräkna sig den iberedskapshänseende när den nått svensk hamn. Att den därefter skalltransporteras till en lageranläggning och förvaras pä godtagbart sätt följerav 12 §. Itredje stycket erinras om att medgivande till undantag kan ges frän reglerna iförsta och andra styckena. Enligt 14 § kan medgivande ges att fullgöralagringen med annat bränsle m.m. 22 och 23§§ behandlar förutsättningarna förs.k. inlagring, som innebär att den lagringsskyldige låter någon annanombesörja lagringen. 12§ Lagringsbränslen skall förvaras inom landet i lageranläggningar, som delagringsskyldiga förfogar över, på ett från beredskaps- och kontrollsynpunkttillfredsställande sätt. 1984/85:53 67 Paragrafenmotsvarar 16 § i utredarens förslag (delvis), 8 § första stycket (delvis) i LOLoch 13 § i det till lagrådet remitterade lagförslaget. Liksom enligt LOL skalllagrat bränsle förvaras inom landet i anläggningar som de lagringsskyldigaäger eller annars förfogar över. 1 förhällande lill LOL har tillagts attförvaringen skall vara tillfredsställande också från beredskapssynpunkt.Härigenom har markerats att syftet med bestämmelsen inte bara är attförvaringen skall kunna kontrolleras av ÖEF utan att också beredskapsaspektenskall beaktas. Fullständig klarhet måste l.ex. råda om att denlagringsskyldige verkligen förfogar över ett visst lager och även kan ta dettai anspråk vid en kris. 13 §Regeringen fär för all tillgodose beredskapsbehov meddela före skrifter om om var beredskapslager skall finnas saml om att viss del av de lager av oljeprodukter som skall hällas av säljare skall förvaras i bergsrum. Paragrafenmotsvarar 17 och 18§§ i utredarens förslag, 8§ andra och Iredje styckena i LOLsamt 14 § i det till lagrådet remitterade lagförslaget. Bestämmelsernamolsvarar vad som gäller enligt LOL. Frågan om behovet av alt styralokaliseringen av beredskapslagren och om skyddad lagring för krigsreserven avolja har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnill 3.3.7). Enliglikraftirädandebestämmelser till den nya lagen skall 8 a §LOL tillämpas till den1 i fråga om bergrumsförvaring av olja. Övergångsvis behålls alltsåden provisoriska ordning som gällt och som innebär att endast deiagringsskyldiga som hade bergrumslager tills vidareomfattas av skyldigheten att hålla sådana lager. Frågan har utförligtbehandlats i den allmänna motiveringen. 14 § fär medge 1. att en lagringsskyldig lagrarannat lagringsbränsle än det som skall lagras enligl 11 §; vidare fär i frågaom kol och produkter som avses i 7 § 5 medges annal fullgörande avlagringsskyldigheten vilket är lika betryggande frän beredskapssynpunkt, 2. att någon som driver eltoljeraffinaderi hell eller delvis fullgör sin lagringsskyldighet genom attlagra råolja. Eltmedgivnade skall förenas med de villkor som behövs från beredskapssynpunkt. Paragrafenmotsvarar 7§ andra stycket i utredarens förslag, 10 § första slyckel i LOL och12 § i det fill lagrådet remitterade lagförslaget. Ulformningen har berörts ilagrådets yttrande. Enliglgrundregeln i 11 § skall lagringsskyldigheten fullgöras med varor inom sammavaruslag som säljs eller förbrukas och därigenom grundar lagringsskyldighet.Enligt 14 § får tillsynsmyndigheten medge annat fullgörande av lagringsplikten.Frågan har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.3.4). 1984/85:53 68 Första stycket avser i huvudsak fallet att elt annalbränsle lagras än del som säljs eller förbrukas. För att lagringsskyldighelenskall få fullgöras med ett annat bränsle krävs normalt att del senare ocksåskall vara lagringsbränsle. Frågan omett medgivande bör ges eller inte måste avgöras mol bakgrund av syftet medberedskapslagringen.