prop · G803200 · 1984-12-31 00:00:00 — De relativt få ärenden, som direkt berörpersonalen och som behandlas pä nämndernas sammanträden, är arbetsgivarenskyldig att MBL-förhandla om före beslut, varför möjligheter till påverkan påärendets behandling finns där. Förutsättningarna för nävaroräliens berättigandekan dock antas variera från kommun till kommun beroende på bl. a. organisationensstruktur, rutiner för ärendebehandling o. dyl. delar inte kommitténs uppfattning att del inte föreliggermotiv för alt införa närvarorätt i utskott och avdelningar. Del resonemangutredningen för i denna fråga är en argumentation för alt närvarorättskall införas åtminstone i de fall utskott eller avdelning fattar beslut pådelegation anser organisationen. anförde i sillremissyttrande över demokratiutredningens förslag styrker enligt TCO dennauppfattning. Däremot har TCO en viss förståelse för tveksamheten tillnärvarorätt i utskott eller avdelning med enbart beredande uppgifter,åtminstone i de fall uppdraget är temporärt. TCO anser dock att det finns skälsom talar för en generell närvarorätt i beredande organ. Det är vanligtförekommande all beredande organ i form av arbetsutskott eller motsvarande delshar såväl beredande som beslutande uppgifter och dels har en sådan ställningatt beredningen av ärendet är att jämföra med beslut, eftersom den beslutandeförsamlingen i prakfiken endast konfirmerar beredningens förslag. TCO förordaratt närvarorätten utvidgas till att avse även utskott eller avdelning ellermotsvarande organ. Den närmare regleringen av vilken representation som skallförekomma med flera frågor förulsälls ske i kollektivavtal. Injtialivrälten bördock även i detta fall ligga hos de fackliga organisationerna, eftersomarbetsgivaren i annat fall skulle kunna undandra sig närvaro genom alt delegerafrågor till avdelning eller utskott. Centralorganisationen /SR påpekar att redan i dagförekommer genom försöksverksamhet närvaro i utskott. För de kommuner ochlandsting som tillämpat närvarorätt i utskott kan kommitléns förslag innebäraen tillbakagång. Även i fråga om närvarorätt i utskott bör principen enligtSACO/SR gälla alt största möjliga lokala frihet skall råda för arbetsmarknadensparter att själva utforma närvarorättens omfattning. Det är av värde för delokala parterna alt själva kunna avgöra om de t. ex. vill arbeta mednärvarorätt i nämnd eller utskott. I många fall kan närvarorätt i utskott varaalt föredraga framför närvarorätt i nämnd, anser /SR. Frågan om närvarorätt i folkhögskolestyrelser tas upp avtvå instanser. delar vad avser närvarorätt förpersonalföreträdare i eller landstingskommunal folkhögskolas styrelseden bedömning som kommittén redovisar i betänkandet nämligen all folkhögskoleväsendetpå grund av sin särart inte bör tas med i föreliggande förslag. anser i likhet med reservanterna att kommillémajoriteten haröverdrivit svårigheterna med att låta kommitténs överväganden omfatta ävenhögskolorna. 1984/85:200 95 Flera instanser lar upp närvarorättens omfattning vadgäller typer av ärenden. Utformningen av närvarorätten enligt förslaget innebärbl. a. att ärenden som avser myndighetsutövning mot enskild med vissa undantag(ärenden om anställning, ledighet, vikariat och förslagsbelöning) inte skallomfattas av närvarorätten. ansluter sig i allt väsentligt tillkommitténs synpunkter härvidlag och har ingenting alt erinra mot förslaget idenna del. Även ansluter sig till denna uppfattning ochanför att det är viktigt att personalrepresentanlerna får kännedom om allaproblem, som kan uppkomma inom en nämnds verksamhet, och altpersonalföreträdarna ges tillfälle lill en fortlöpande dialog mednämndledamöterna. Det bidrar lill ökad förståelse och kan förebygga konfliklanledningartill följd av bristande kännedom om villkoren för verksamheten, anser LO, anför att enligt förslaget skallnärvarorätten inte föreligga vid handläggning av frågor som rör rättstvislmellan kommunen och arbetstagarorganisation. Kommunen anser att närvarorättinte heller bör föreligga vid handläggning av fråga som rör rättstvist mellankommunen och anställd, dvs. i de fall frågan rör förhållandet mellan kommunensom arbetsgivare och dess arbetstagare. Kammarrätten i anför att om närvarorätt införsmåste nämnderna fortlöpande ta ställning lill huruvida ärendena är av sådanart att närvarorätt är tillålen eller inte. Samma spörsmål kan komma under besvärsinslansernasprövning. Dessa problem bör enligt kammarrätten beaktas i de avtal som närmareskall reglera formerna för närvarorättens utövande. kommunaljuridiska förening delar uppfattningenatt ärenden som rör myndighetsutövning bör undantas. Innebörden av begreppetmyndighetsutövning kan dock mänga gånger medföra tolkningssvårigheter. Begreppetbör därför enligt föreningen definieras bättre så att inte ställningstaganden lillnärvarorättens innehåll föranleder besluts upphävande eller andra negativarättsliga effekier. anför att enligt kommitléns förslagskall närvarorätt inte förekomma vid handläggning av bl. a. frågor, i vilka detföreligger ett utpräglat partsförhållande mellan arbetsgivaren ocharbetstagarna, nämligen frågor som rör förhandling med arbetstagarorganisation,uppsägning av kollektivavtal, arbetskonflikt eller rättstvist mellan kommuneneller landstingskommunen och arbetstagarorganisation. Om en lagstiftningkommer till stånd på grundval av föreliggande förslag, är det enligl SÖ:smening nödvändigt med ett klarläggande av innebörden av ovanstående. anser att de föreslagna undantagenär välmotiverade. När det gäller den myndighetsutövning som sker genom normgivningföreslås däremot inget undantag. Enligt förbundets mening talar mycket för attäven myndighetsutövning i normgivningsfallen borde undantas från närvarorätt.Det primära syftet med närvarorätten är att ge insyn i frågor 1984/85:200 96 "förhållandet arbetsgivare-arbetstagare". Deanställdas representanter kan rimligen inte ställa samma krav på närvarorättvid handläggning av myndighetsutövningsärenden, anser förbundet. ochGällivare kommuner anför liknande synpunkter. anför vidare attdet i lagförslaget stadgas att närvarorätt inte föreligger vid handläggning avfrågor som rör rättstvist mellan kommun och arbetstagarorganisation. Sammaregel bör enligl förbundet också gälla vid rättsivisi mellan kommunen och avkommunen anställd person som inte är medlem i en organisation eller därorganisation avböjer att föra talan för den anställde. anser alt kommitlénsförslag i stort är väl avvägt vad gäller frågan angående myndighetsutövning.Till skillnad från kommitlén anser dock TCO all det inte finns anledning attundanta disciplinärenden eller andra enskilda personalärenden frånnärvarorätten. De övriga frågor som tas upp som undanlag från närvarorättgäller frågor som närmast sammanhänger med partsförhållandel. TCO anser att detär självklart att styrelse eller nämnd i egenskap av arbetsgivare utan närvarorällför personalrepresentanter skall kunna behandla frågor rörande förhandlingarom eller uppsägning av kollektivavtal, arbetskonflikler och rättstvisler liksomförberedelser för förhandlingar enligt medbestämmandelagen. TCO tolkarkommitténs utredning i ärendet på sådant sätl alt närvaro blir tillåten ifrågor som varit föremål för förhandling enligl MBL 8§ H, 12 och 14 liksom ifrågor som senare kan komma att bli föremål för MBL-förhandling och nämndensbehandling av frågan inte utgör en ren partsförberedelse inför en förhandling.TCO vill med detta framhålla risken för alt den föreslagna regleringen tolkassä snävt all enbart det förhållandet att ett ärende varil föremål förförhandlingar eller kan komma att bli föremål för förhandlingar utgör hinderför närvarorätt. En sådan tolkning skulle t, ex. kunna innebära att personalrepresentalioninte kan utövas vid en nämnds behandling av förslag till budget. TCO anser attdessa frågor bör utvecklas ytterligare i en kommande proposition i ärendet. Ett tiotal instanser lar upp personalrepresentanternasrätt till meningsanteckning till protokoll. De flesta ställer sig avvisandeeller tveksamma till förslaget. och kommuner avvisar förslageti allmänna ordalag. kommun erinrar om att departementschefen i prop.1975/76:187 om den nya kommunallagen anförde bl. a.: "Rätt alt fåavvikande mening antecknad i protokollet bör i princip endast den ha, som harrätt att delta i beslutet." Personalrepresentanterna skall enligtförslaget inte ha rätt alt delta i beslutet, och det finns enligt kommunensmening ingen anledning att frångå den ovan nämnda principen. En sådan rätt vorei vissa fall t. o. m. direkt olämplig. Enligt har skälen till att andra än debeslutsfattande skall få anteckna sin mening till protokollet numera upphört.Dessa var 1984/85:200 97 reglerna om skadeståndsansvar och tjänstefel. Alt ge deanställdas representanter sådan rätt vid närvaro förefaller därför inte välmotiverat. Del bör då anför kommunen övervägas om icke även suppleanter,tjänstemän och övriga sakkunniga skulle ges sådan räll. Liknande synpunkteranförs av Centralorganisationen /SR som menar att del väsentliga är att detjänstemän som är närvarande vid sammanträde i nämnd som föredragandeeller beredande tjänsteman får lagenlig rätt alt anföra mening i protokoll. kommun anser inte alt någon rätt bör gesutomstående alt fä avvikande mening antecknad i protokollet. Någon ändring iförhållande till vad som gäller bör således inte ske i den delen. Rätten atttillfoga ärendet skriftliga yttranden torde enligt kommunen finnas också försärskilt sakkunniga. anser all möjligheten att få sin meningantecknad till protokollet förefaller märklig enär föredragande tjänstemantidigare fråntagits denna räll. Del är enligt kommunens förmenande viktigt attlika villkor mäste gälla i detla avseende. Om personalföreträdare skall finnas förlräddai varje nämnd måste sådana regler skapas så att man ej kommer i konflikt medden kommunala demokratin. Nya regler för MBL-verksamheten måste även tillskapasliksom nya beredningsformer. är också emot attpersonalrepresentanterna skall få räll att få sin mening antecknad tillprotokollet eller s. k. falsk reservationsrätt, öm den emellertid skallinföras bör den enligt kommunen begränsas att avse ärenden som kan gå vidaretill annan instans. Personalorganisationernas möjligheter att framföra sinasynpunkter är tillgodosedda ändå genom de MBL-förhandlingar som föregår ärendensom är av väsentlig betydelse för personalorganisationerna. kommunaljuridiska förening erinrar om attföredragande förvaltningschef numera inte har rätt att inom sitt ansvarsområdefå sin mening antecknad lill protokollet. Ett införande av närvarorätt bör ilikhet med vad som gäller för andra än de beslutande icke kombineras med falskreservationsrätt. De kommunala organen kan, när så bedöms lämpligt, från fall fillfall ge rätt till sådan anteckning, anför föreningen. uttrycker sin tveksamhet överförslaget. I förarbetena till kommunallagen uttalades alt rätlen att fåsärskild mening antecknad till protokollet borde omfatta endast dem som deltari beslutsfat-landet. Vid handläggningen av fråga som gäller myndighetsutövning molobestämd krets och där styrelse respektive nämnd är sista beslutsinstans anserförbundet det direkt olämpligt all personalföreträdare skall ha räll att fåskiljaktig mening antecknad. Även läns landstingskommun anser alt delmed tanke på att kommunallagen skall uppfattas som en ramlag är tveksamt omsådana detaljföreskrifter som anteckningsrätt skall skrivas in i lagen. Ävenhär bör den enskilda kommunen själv få utforma detaljföreskriflerna. 7 1984/85. 1984/85:200 98 rätten för exempelvis deltagande tjänstemän har successivttagits bort ur praktiskt taget all lagstiftning under senare delen av1970-talet, anför . Frågan om rätt för personalrepresentanterna att lägga framförslag i nämnderna tas upp av två instanser. anför att närpersonalförelrädarna ges möjlighet till att delta i överläggningarna, framstårdet som svårförståeligt varför inte dessa fär rätt att lägga förslag när mångabeslut är så betydelsefulla för de anställda. Kommitténs motivering ärkortfattad och grundar sig på kommunaldemokratiutredningens bedömning altförslagsrätten är intimt förenad med beslutsrätten. Denna uppfattning delarinte LO som anser all det är inte korrekt alt göra den närliggande jämförelsenmed föredragande tjänstemäns ställning, sett från förslagsrätts-synpunkt. Personalförelrädarnaskall bevaka behandlingen av olika ärenden, medan tjänstemännens uppgift äratt framföra fackmannasynpunkler. LO tillägger att del avgörande för förslagelsförenlighet med den kommunala demokratin är om personalföreträdarna deltar iden direkta beslutsproceduren. Från praktisk synpunkt korresponderar förslageti nuvarande utformning mindre väl med den bild förtroendevalda och personalförelrädarehar av innebörden av en överläggningsrätl saml förloppet av ett ärendeshandling under ett nämndsammanträde, anser LO. Delta intryck förstärks närpersonalföreträdarna uttryckligen ges rätt att få sin mening antecknad lillprotokollet från sammanträdet. Del finns också enligt LO anledning att påpekaalt personalrepresentafionen i kommunalägda bolagsstyrelser innebärförslagsrätt men inte rätt all delta i besluten för personalförelrädarna. ÄvenBorlänge kommun anser att även förslagsrätt bör tillkomma de ordinarie arbetstagarrepresentanlerna. Ett parinstanser tar upp frågan om sekretessbestämmelserna i anslutning lillnärvarorätten. anför alt nämnd är enligt 9 8 andra siycket iförslaget skyldig att med iakttagande av bestämmelserna i sekretesslagen lämnapersonalföreträdarna de upplysningar som behövs för deras verksamhet. Kommitténförutsätter att denna upplysningsplikt skall förenas med en ändring isekretesslagen så att personalföreträdarna kommer att omfattas avsekretesslagens föreskrifter. Detta är en lagleknisk lösning som inom ett brettämnesområde befriar nämnden från aU göra en sekretessprövning innan sekretesskyddadeuppgifter lämnas till en personalförelrädare. Av praktiska skäl är dettatilltalande, anser kommunen. Därjämte förutsattes ett stadgande av sammainnehåll som i 14 kap. 7 8 andra siycket andra och tredje meningarna samltredje siycket sekretesslagen angående möjlighet att föra vidare eller utnyttjauppgift. Enligt kommunens bedömning kan då viss oklarhet uppkomma omomfattningen av nämndens upplysningsplikt. Skall den omfatta alla ämnesområdensom omfattas av närvarorätten eller är den begränsad fill frågor som rörförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare, dvs. Anknytningen till ell stadgande av typ 14 kap. 7 8sekretesslagen antyder närmast att Prop.1984/85:200 99 sistnämnda begränsning avses. Ett klarläggande uttalandeskulle här vara av värde, anser kommunen. Även kommentarerförslaget om alt personalföreträdare får räll att vidarebefordra eljest sekretessbelagdinformation till sin organisations styrelse under förutsättning av förbehåll omatt mottagaren iakttar samma tystnadsplikt som eljest råder för personalföreträdaren.LO understryker att en sådan reglering är väsentlig, dels förpersonalrepresentanternas möjligheter att fullgöra sitt uppdrag, dels för altförverkliga de bakomliggande motiven för all införa närvarorätt för personalförelrädarei styrelser och nämnder. Erfarenheterna under ell decennium från slyrelserepreseniationenför de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar förstärker enligt LOdenna uppfattning, där sådant stadgande saknas. Insyns- och informationssyftetför de anställda kan svårligen uppnås om den fackliga representantenöverhuvudlaget inte har möjlighet att vidarebefordra och rådgöra med sinorganisations styrelse om sekretessbelagd information, som från fackligsynpunkt kan vara väsentlig för organisationens förståelse och framtidahandlande, menar LO. Några instanser tar upp behovet av information ochutbildning för personalföreträdare. delar intekommitténs bedömning i denna fråga. Förbundet håller för sannolikt att informations-ochutbildningsinsatser blir erforderliga. Statligt stöd bör utgå för dessa.Skolöverstyrelsen och kommun anför likartade synpunkter. CentralorganisationenSACO/SR anser att stöd bör utgå antingen från staten eller från respektivekommun och landsting. Att delta enligt kommittén inte behövs därför att personalförelrädarei första hand avses utses bland de anställda inom vederbörande nämndsverksamhetsområde ulgör ofta ingen anledning till att utbildning ochinformation inte skulle behövas anser /SR. Ofta är en anställd enbartinsatt i en mindre del av en nämnds uppgifter. Vidare behövs kunskap i olikalagar som kommunallag, speciallagar etc. Några remissinsianser lar upp närvarorättens praktiskakonsekvenser i olika avseenden. Enligt regeringsrättens mening torde deltagandel isammanträdena av tjänstemän som arbetar inom respektive nämndsverksamhetsområde allmänt sett vara ägnat att på ett gynnsamt sätt tillföranämnden särskild sakkunskap. Positiva verkningar kan således väntas i sådanthänseende. I andra hänseenden kan, om de fackliga intressena inte sammanfallermed de politiska, motsättningar komma att uppslå, anser regeringsrätten, somvidare anför: Det är sålunda tänkbart att i tider av bristandeekonomiska resurser det kan ligga i de anställdas intresse att slå vakt om enbestämd gren av verksamheten, under del all den politiska ledningen i kommunenönskar prioritera en annan gren. För de anställda kan det vara ell intresse attsöka prioritera de mer personalkrävande grenarna och alltså salsa resurserna såatt antalet anställda i verksamheten i minsta möjliga mån behöver minskas. Somexempel kan från den sociala verksamheten tagas det fallet att Prop.1984/85:200 100 personalföreträdarna önskar gynna barnomsorgen med dessanställda framför biståndsverksamheten. Ett uttryck som denna önskan kan tagasig är att personalförelrädarna vill bestämma vad som utgör "en skäliglevnadsnivå" i kommunen lägre än vad som blivit följden under andraförhållanden. Bevakandet av de fackliga intressena behöver inte innebära attslutresultatet blir dåligt sett ur kommunmedlemmarnas synpunkt. Man måste dockvara medveten om all närvarorätten kan ge såväl positiva som negativa effekter. anför att vad gäller frågan om närvarorätt i specialregleradenämnder kan antas att en hel del praktiska problem måste komma att uppslå undersammanträdena, eftersom del i många av de ärenden, som dessa nämnder har attbehandla, inte skulle föreligga rätt för personalrepresentant alt närvara. Frånärende till ärende måste då avgöras huruvida närvarorätt föreligger eller ej.Till yttermera visso skulle formella felaktigheter i delta avseende, såsom t.ex. att en personalrepresentant nekats all vara närvarande vid behandlingen avett ärende, där han bort få vara med, eller tvärtom, att han tillåtits närvaravid en ärendebehandling, där han inte skulle ha haft rätt att vara med, medföraatt beslutet skulle kunna undanröjas vid ett överklagande. Nämndens beslutskulle härvid inte anses vara tillkommet i laga ordning, säger kommunen. Många s.k. felaktigheter torde bli oundvikliga p. g. a. att det rent praktiskt mästevara omöjligt att ha uppmärksamheten riktad på att alla dylika formaliteterföljs under ett sammanträde. Det synes anser kommunen överhuvudtaget tveksamtom närvarorätt skall tillåtas i sådana specialreglerade nämnder, där flertaletärenden utgör myndighetsutövning mol enskild. För det fall alt närvarorätt ändåskulle komma all tillåtas i specialreglerade nämnder, bör den av praktiska skälgälla samtliga ärenden, dvs. även myndighetsutövningsärendena, varvid tystnadspliktenförutsätts gälla för samtliga deltagare i sammanträdel, anför kommunen. Enligt kan närvarorätt innebära enrisk för att de förtroendevalda minskar nämndsammanirädenas betydelse genom atti större utsträckning förlägga arbetet lill beredningar i tidigare led. RRVifrågasätter om närvarorätten påtagligt kan innebära att beslutsunderlag blirbättre, till gagn för kommunmedlemmarna. RRV pekar också på attinternadministrationen ökar med ett införande av närvarorätt. Möjligheternaför personalföreträdare att genom sitt normala arbete som tjänstemän gåallmänheten till hända samt bereda ärenden minskar i den mån de blir engageradei olika nämnders arbete. Frånvaron hos de offenfliganställda p. g. a. politiskauppdrag är enligt RRV större än i arbetslivet i övrigt. delar kommitténs uppfattning att ettutbyggt system med närvarorätt kommer att ställa stora krav på de fackligapersonella resurserna och pekar på alt det finns en fara i alt kraven ochförväntningarna på de lokala arbetstagarorganisationerna ökar i en alltförsnabb takt och på ell sådant sätt alt syftet med olika reformer förfelas. Prop.1984/85:200 101 Centralorganisationen /SR förutsätter att vidtillämpning av närvarorätten facklig lid ej inräknas i den tid som åtgår föruppdraget som personalförelrädare och suppleant. Vägledning med dennainriktning bör kunna lämnas i framtida proposition. 5 Veto- och självbestämmanderätt Kommitlén föreslår att veto- och självbestämmanderättinförs på det kommunala området. Dessa former skall avse sådana ärenden som kanöverlämnas lill ell PSO alt avgöra, om annat inte föreskrivs i lag eller annanförfattning. Ärenden om bl. a. anställning, ledighet och vikariat undantas.Veto- och självbestämmanderätten kan återkallas av nämnden, om det finnssynnerliga skäl, 5.1 Remissinstanser med en positiv inställning Sju remissinstanser tillstyrker kommitléns förslag utanalt närmare ange mofivet. Dessa är , arbetsdomstolen, JO,i , , och kommuner. De övriga sju instanserna med positiv inställning harangivit skäl för sin ståndpunkt och/eller lämnat synpunkter och kommentarerbeträffande principfrågan. De.ssa är i län, ,, , och kommuner samt . och kommuner hävdar förutomintresseprincipen att ärendena är sådana att det för kommunmedlemmarnas delsaknar praktisk betydelse om del avgörs i ett organ med förtroendevalda ellerej. kommun anför liknande synpunkter saml att kommunen förutsätter attde centrala parterna kommer alt tillföra MBA-KL regler om veto- ochsjälvbestämmanderätt, om kommunallagen blir ändrad i dessa avseenden, varefterkommunerna lokalt får tillfälle att i lokala medbestämmandeavtal pröva dessanya institut. Lånsstyrelsen i län anför alt även om det på grundav de varierande lokala förhållandena kan vara svårt att träffa enhefliga avlalför alla kommuner så bör ramarna inte göras vidare än pä den slafliga sidan därdessa medbestämmandeformer preciseras lill vissa avgränsade frågor. kommun framhåller alt villkoren för vetorätt måsteutformas så att ett återkallande kan göras om anledning därtillfinns. Önskvärt är också anser kommunen alt total enighet uppnås bland defackliga representanterna, vilket innebär att någon lokalarbetstagarorganisation ej kan aviå frän att delta i beslut. kan inte acceptera allmedbestämmandeformerna veto och självbestämmande skulle begränsas till defrågor där formerna är tillåtna på det statliga området. 8 1984/85. ! Prop.1984/85:200 102 en följd av kollektivavtalsförhandlingar mellan parternaoch inte ell ullryck av vad som är formellt möjligt, TCO anser alt det ärparternas sak alt bedöma vad som är lämpligt att reglera i kollektivavtal inomde ramar som lagstiftningen ger. TCO anser att förslaget om självbestämmandeoch veto är oklart på en punkt, nämligen vad gäller kravet på enighet för deorganisationer som deltar i beslutet. Del framgår nämligen inte om kommitténanser att kollektivavtalsförhållandet skulle ge en ovillkorlig rätt all delta ialla fall av självbestämmande och velosiluationer. TCO förutsätter dock att t,ex. frågan om vilka förutsättningar som ska gälla för deltagande i form avberörda medlemmar etc. kan regleras i kollektivavtal mellan parterna.Lagregleringen bör utformas så att detla blir möjligt. 5.2 Remissinstanser som är tveksamma eller inte tar ställning Några remissintanser tar upp avgränsningen av kommitlénsförslagsmodell. läns landstingskommun ställer sig tveksam tillden lillämp-ningsinodell som föreslås för medbestämmandeformerna fackligvetorätt och fackligt självbestämmande.