prop · G80388 · 1984-12-31 00:00:00 — Vid själva anskaffandet av praktikplatsernamedverkar emellertid de lokala arbetsförmedlingarna. Denna medverkan ärnaturlig mot bakgrund av arbetsförmedlingarnas breda kontaktyta med lokalaarbetsgivare. För de ungdomar somlämnar utan att gå vidare till gymnasieskolan och de som av olikaskäl lämnar gymnasieskolan - med eller utan fullständiggymnasiekompetens - har skolan genom riksdagsbeslutet tilldelats ett s.k. uppföljningsansvar för 16- 17-åringarna. Det viktigaste instrumentet inomramen för detta uppföljningsansvar är ungdomsplatserna. Enligtriksdagsbeslutet skall ungdomsplats kunna erbjudas den arbetslösa 16- I7-åringensåväl inom privat som offentlig verksamhet. En relativt stor andel av platsernaär förlagda till näringslivet. Systemet med ett kommunalt ansvar för 16-17-åringarnainnebär att kommunen sköter platsförmedlingen för denna ungdomsgrupp. Vid18 års ålder är det formellt arbetsförmedlingen som skall sköta platsförmedlingenför ungdomarna. Före bestod förmedlingarnashuvudsakliga insatser - förutom vanlig platsförmedling i händelse av tillgångpå lediga platser - av anvisning till beredskapsarbete ellerarbetsmarknadsinstitut/arbetsmarknadsutbildning. Från1984 är de huvudsakliga instrumenten för arbetet med 18- och 19-åringarrekryteringsstöd på den privata arbetsmarknaden och ungdomslag på denoffentliga arbetsmarknaden. Genomriksdagsbeslut gavs således primärkommunerna det yttersta ansvaretför att ge arbetslösa 18-19-åringar arbete inom offentlig förvaltning. Därmedsvarar kommunerna för platsförmedlingen även för denna grupp ungdomar men inomramen för en annan organisation än skolförvaltningen (med få undantag). Vidsidan av ungdomslagen förfogar arbetsmarknadsmyndigheterna över det s.k.rekryteringsstödet som kan användas för bl. a. ungdomar som erbjuds anställningi det privata näringslivet. Från20 års ålder är det åter igen arbetsförmedlingen som skall svara förplatsförmedlingen. För arbetslösa 20-24-åringar finns emellertid möjlighetenatt genomgå arbetsmarknadsutbildning/eller få ettberedskapsarbete. Ivissa kommuner finns en särskild beredskapsenhet. Den organisationen är oftafrislående från den som arbetar med ungdomar och . Sammanfattningsviskan konstateras att en mångfald olika åtgärdssystem har vuxit fram över tidenför att hantera ungdomsarbetslösheten. Atgärdssystemet har delat arbetslösaungdomar i tre grupper 16-17, 18-19 och med separata lösningar för vaijegrupp. Organisatoriskthar systemens framväxt också inneburit förändringar i ansvarstagandet förungdomarna. Från att ursprungligen ha legat hos ar- Skr.1984/85:88 36 betsförmedlingen har ansvaret aljt mer blivit enprimärkommunal angelägenhet. Vid sidan av den rent organisatoriska splittringen harföreskrifter och instruktioner tagits fram av departement, verk och myndigheteri syfte att styra verksamheten i kommuner runt om i landet på ett sätt sommedför en likartad hantering i kommuner/arbetsförmedling etc. Eftersom instruktioneroch föreskrifter aldrig kan göras heltäckande kommer de administrativalösningarna alltid att färgas av personer och deras sätt att fungera. I detta kapitel redovisas effekterna av introduktionen avungdomslag på den kommunala uppföljningsverksamheten. Redovisningen bygger heltoch hållet på analyser av ett omfattande intervjumaterial från ansvariga ochhandläggande tjänstemän hos kommuner och arbetsförmedlingar samt ungdomar somlämnat det kommunala uppföljningsansvaret . Kapitlet innehåller två huvudavsnitt. I det förstaavsnittet behandlas effekter av åtgärdssystemens/instrumentens organisatoriskautformning. Redovisningen tar sin utgångspunkt i lagstiftningen och belysereffekterna av den utformning som fastställt för respektive instrument ungdomsplats och ungdomslag. Det andra avsnittet behandlar effekterna av deadministrativa rutinernas t. ex. styrning, ledning, samordning etc. ellerbrister/avsaknaden av föreskrifter, instruktioner etc. 4.1 Effekter av åtgärdssystemens organisatoriskautformning Tyngdpunkten i detta avsnitt ligger som tidigarekonstaterats på en redovisning av de effekter som blir följden av att det finnsflera olika åtgärdssystem för att bemästra ungdomsarbetslösheten. I avsnittetbelyses enbart sådana effekter som blir följden av att åtgärdssystemen ärrelaterade till varandra. Den fortsatta redovisningen av dessa effekter sker ipunktform med en kortfattad kommentar. Utvecklingen av åtgärdssystemet för ungdomar Den successiva framväxten av åtgärdssystem för att hanteraungdomsarbetslösheten har lett till att arbetsgivarna för en liten ellerobefintlig egen kostnad fått en allt större grupp ungdomar att välja mellan.Resultatet har blivit att kraven på arbetskraften har höjts. Ungdomar i olikaåldersgrupper konkurterar med varandra om arbetstillfällen på en allt"tuffare" marknad. Arbetsgivarna kan optimera de företagsekonomiskaaspekterna och "spela" med ungdomar i olika åtgärdssystem och olikakompetens och subventioneringsgrad. Tendenser finns att arbetsgivarnas"normala" sätt att rekrytera viss arbetskraft blir allt mer"onormalt". 1984/85:88 37 Införandet av ungdomslagen har lett till att 16-17-åringarnaskonkurrensmöjligheter har minskat på den offentliga arbetsmarknaden. Dettaberor på att antalet ungdomar med för arbetsgivaren låg eller obefintliglönekostnad har ökat som den nytillkommande gruppen 18-19-åringar ärbilligare och ofta.bättre utbildad. 1617-åringar saknar också körkort och harmer sällan någon arbetslivserfarenhet etc. Vidare är de minderåriga och kandärför ej anställas för vissa arbetsuppgifter och ej heller arbeta på obekvämarbetstid i samma utsträckning som 18-19-åringar. Kommunerna övertar successivt ansvaret för undorrisarbetslöshetenfrån arbetsförmedlingen Innan uppföljningsverksamheten fick sin nuvarande formmedverkade arbetsförmedlingen aktivt vid anskaffningen av ungdomsplatser. I ochmed att fattade beslut om att ge skolan ansvaret för uppföljningsverksamhetenhar arbetsförmedlingarna mer eller mindre "abdikerat" från sin rollatt lotsa 16-17-åringar ut på arbetsmarknaden. På motsvarande sätt har ungdomslagens tillkomst inneburitatt ansvaret för 18- 19-åringarnas sysselsättning förskjutits frånarbetsförmedlingen till kommunen, organisatoriskt har emellertid ansvaret lagtspå olika delar av den kommunala förvaltningen vilket lett tillsamordningsproblem och revirtänkande (se vidare 4.2). Resultatet har blivitatt styrning och ledning av resp. verksamhet har skett från olika kommunalaförvaltningar. Atgärdssystemen täcker olika marknader Ungdomsplatserna är utformade för att subventioneraarbetsinsatser som genomförs av ungdomar inom såväl det privatanäringslivet som den offentliga sektorn. En stor andel av platserna finns inomnäringslivet. Ungdomslagen är primärt inriktad på subventioneradeinsatser inom den offentliga sektorn med tyngdpunkt på kommunerna. Tillkomsten och utformningen av ungdomslagen har gjortkonkurrensen hårdare för 16 17-åringar. Denna konkurrens har bl. a. lett tillatt det blivit svårare att erhålla iingdomsplatser inom offentlig förvaltningsamtidigt som många ungdomsplatser omvandlats till ungdomslagsplatser när ungdomarnapasserar 18-ärsgränsen. Den privata marknaden är det andningshål som 1617-åringarnafortfarande har. Uppföljningsansvariga i kommunerna är eniga om att dettamonopol för 16 17-åringarna inte får brytas om uppföljningsansvaret skallkunna fullföljas. 1984/85:88 38 Olikheter i arbetets omfattning och den ekonomiskaersättningen för ungdomarna Ungdomsplatserna omfattar 8 timmars arbete till en lön av85 kr./dag. På samma arbetsplats kan finnas 18- och l9-åringar som för 4 rimmarsarbete erhåller . Huvuddelen av de intervjuade ungdomarna upplevde detta somen stor orättvisa. 4.2 Effekter av den administrativa hanteringen I föregående avsnitt redovisades de effekter som kanhärledas ur den organisatoriska strukturen. Följande avsnitt kommer att focuserapå sådana effekter som uppstått p.g.a. den administrativa hanteringen av åtgärdssystemen.På motsvarande sätt som i föregående avsnitt sker redovisningen i punktformmed korta kommentarer. Olika organisationer hanterar åtgärdssystem för sammamålgrupp. Detta har lett till att var och en av organisationerna har en egenplatsförmedling med reserver av "lediga platser". Erfarenheterna frånkommunbesöken pekar på att samordningen mellan organisationerna i stort settsaknas och att det förekommer konflikter och revirtänkande beträffandeplatshanteringen. Vidare har styrningen av och rutinerna kring verksamhetenpå många håll lett till att samma arbetsgivare kan tillfrågas omungdomsplatser, ungdomslag och beredskapsarbeten - möta önskemål från minst trehåll -arbetsförmedling, skolans uppföljningsorganisation samt kommunens organisationför ungdomslag. Personal hos arbetsgivaren - förvaltningschefer,institutionsföreståndare etc. har .svårigheter att skilja på åtgärdssystemen. Färre ungdomsplatser i offentlig förvaltning tendenser finns redan till att de olikaåtgärdssystemen starkt påverkar varandras "marknader". Medtillkomsten av ungdomslagen kan man räkna med att utrymmet för ungdomsplatseroch beredskapsarbete hos offentliga arbetsgivare minskar. Det finns redan idagklara indikationer från kommunbesöken som tyder dels på att kommunernaprioriterar platser till ungdomslag dels att alltfler iingdomsplatser ioffentlig förvaltning omvandlas till ungdomslagsplatser. Dessa platserförsvinner därmed ur platsbanken för 1617-åringarna. Dessa tendenser understryker vikten av att ungdomslageninte utvidgas till att omfatta även den privata sektorn. Skr.1984/85:88 39 Denorganisatoriska splittringen har på många håll i kommunerna lett till revirtänkande.Resultatet har blivit att informationen mellan de kommunalt ansvariga-förungdomsplatser och ungdomslag ofta saknas eller är bristfällig. På vissa hållhar man försökt att organisatoriskt överbygga detta genom att skapa ensammanhållande ungdomsenhet. Påmotsvarande sätt är informationen mellan kommun och arbetsförmedling när ungdomsplatsarbetarefyller och lämnar uppföljningsverksamheten otillfredsställande i fleraav de kommuner vi studerat. I vissa fall sköter ungdomarna själva allakontakter med arbetsförmedlingen. Men vi har också mött exempel på fall därinformationsutbytet mellan kommun och förmedling är omfattande. När det gäller arbetsförmedlingenoch uppföljningen/kontakter med ungdomar kan generellt konstateras attaktiviteten är låg. Många representanter för arbetsförmedlingar menar att närungdomarna finns på ungdomsplatser eller i ungdomslag är ansvaret lagt påkommunerna: "vi har nog med jobb ändå med att klara andra grupper isamhället". Ungdomarsom arbetar i ungdomslag efter att tidigare ha funnits inomuppföljningsverksamheten ägnas inte större uppmärksamhet än andra, vilketibland borde vara motiverat av deras ofta dåliga utbildningsbakgrund. Chansernaatt få tillfälliga vikariat har minskat Vårakommunbesök tyder på att chanserna att få såväl vikariatsplatser sompraktikplatser har minskat genom tillskapandet av ungdomslagen. a. ungdomar på ungdomsplats, som härigenom möter än störte svårigheter attgå från ungdomsplats till ett arbete på den öppna arbetsmarknaden. Frånett stödsystem till ett annat Entydigaerfarenheter från våra kommunbesök visar att den ungdom som haft ungdomsplatsinom stat, kommun eller landsting får ungdomsplatsen omvandlad till ungdomslagnär han eller hon fyller . Därigenom sker en mer eller mindre automatisk överfiyttningfrån ett stödsystem till ett annat. Eftersom det är sällsynt med övergångarfrån ungdomslag till anställning hos samma (offentliga) arbetsgivare finns enrisk att ungdomslagsarbetet fortsätter med beredskapsarbete efter fyllda 20år. Förden som inte fortsätter studera efter eller avslutar/avbryter studiernaföre kan på detta sätt samhällets olika arbetsmarknadspolitiskastödsystem under en lång följd av år bli alternativet till arbete på den öppnaarbetsmarknaden. Detta har med säkerhet långsiktiga negativa verkningar -' vidövergången från skola till arbetsliv blir arbete på den öppna arbetsmarknadenonormalt medan olika skapade sysselsättningar blir det normala. Skr.1984/85:88 40 Övervägande och förslag till fortsatta studier Iföregående kapitel redovisades resultaten från genomförda kommunbesök.Bestämda slutsatser är svåra att dra eftersom ungdomslagen varit i kraft såkort tid. Trots detta kan vissa överväganden göras redan nu när det gällerutformningen av stödsystemen för arbetslösa ungdomar. Nedan redovisas kort vadsom bör bli föremål för ytterligare prövning och ges förslag till fortsattastudier. Ettgrundläggande ställningstagande gäller hur åtgärdssystemet skall utfoimas medhänsyn till hela gruppen . Bör de olika åtgärdssystemen omprövas medhänsyn till helheten hos ungdomar eller skall man fortsätta attkomplettera och bygga ut nu befintligt system med ' den segmentering som gjortsi grupper av ungdomar 16-17, 18-19 och . Förutsattatt de olika arbetsmarknadspolitiska stödsystemen består i sina huvuddrag villvi peka på följande punkter, som gäller utformningen och hanteringen av dem: - utformningen avsubventionsgraden i systemen med hänsyn till ungdomars ålder ochkompetens/erfarenhet - åtgärds systemens marknaderdvs. privata och offentliga arbetsgivare för olika system. En huvudfråga är:Skall, den privata marknaden i större utsträckning öppnas förungdomslagsarbete? Denna fråga bör prövas utifrån en helhetssyn på hela gruppenungdomar . - arbetsförmedlingens tendenseratt successivt "abdikera" till förmån för ett kommunalt helhetsansvarför ungdomsarbetslösheten. Skall kommunen sköta platsförmedlingenför hela gruppen 16-24-åringar? Skall arbetsförmedlingen åter arbeta aktivt medplatsförmedling för 16- 17-åringar? - den organisatoriska lösningenmed ansvarsfördelning mellan flera kommunala enheter när det gällerungdomsarbetslösheten - skolan för 16-17-åringarna och sysselsältningsenheteneller liknande för 18- 19-åring-arna - arbetstider och lönesättningför ungdomar yngre än eller fyllda -i och - informationsutbytet mellankommunen och arbetsförmedlingen beträffande ungdomar som lämnaruppföljningsverksamheten efter att ha fyllt . Skr.1984/85:88 41 Ungdomslagenär i skrivande stund föremål för flera utvärderingar. Sinova granskar i dettasammanhang ungdomslagens inverkan på utslussningen av ungdomar på den öppnaarbetsmarknaden. separat rapport som lämnas till EFA/i augustiredovisas vilka effekter som kunnat konstateras under det första halvårverksamheten i ungdomslag pågått. I rapporten anges också vilkafrågeställningar som bör bli föremål för vidare studier. Närvi i denna rapport vill peka på behovet av ytterligare studier avser de därförendast frågeställningar som har relevans för de ungdomar som deltar ellerdeltagit i skolans uppföljningsverksamhet. Vi urskiljer särskilt trefrågeställningar som det inte varit möjligt att få klara svarpå: Ivilken utsträckning påverkar ungdomslagen tillgången på ungdoms platser hos offentliga arbetsgivare? Vihar redan kunnat konstatera vissa effekter /men dessaär marginella. I böljan på höstterminen förutses emellertid ett starkt ökatbehov både av ungdomsplatser och platser för ungdomslag. I det senare falletdärför att en ny årskull kommer ut på arbetsmarknaden och en del av de ungdomarsom funnits i ungdomslag återkommer efter eventuellasommarjobb. Offentligaarbetsgivare ställs således inför starkt ökade krav påungdomsplatser och platser för ungdomslag. Hur denna konkurrenssituationpåverkar tillgången på ungdomsplatser och vilka överväganden som styr olikaoffentliga arbetsgivare bör bli föremål för vidare studier . Ivilken utsträckning och stannar ungdomar från uppföljningsverksamheten kvar i arbetsmarknadspolitiska åtgärdssy stem efter att ha fyllt ? Vihar redan konstaterat att det är ett vanligt förhållande att ungdomar som haftungdomsplats hos offentliga arbetsgivare får denna omvandlad till ungdomslagnär de fyller . Ofta sker detta mer eller mindre automatiskt utan en meringående prövning av ungdomens möjligheter att komma ut på öppna marknaden. Riskenfinns att detta kvarstannande i åtgärdssystem blir långvarigt särskilt förungdomar från uppföljningsverksamheten med ofta dålig utbildning. Fortsattastudier bör därför inriktas på att följa dessa ungdomar över en längre periodför att man skall kunna se i vilken utsträckning detta kvarstannandeförekommer. Ivilken utsträckning påverkas "uppföljningsungdomarnas" möjligheter att fä extraarbeten, vikariat o. dyl. genom tillkomsten av ungdomslagen? Ungdomslagenhar medfört att en stor grupp 18- och I9-åringar med ofta god utbildning,innehav av körkort och över den åldersgräns, under 1984/85:88 42 vilkengäller olika restriktioner för arbetsgivaren i utnyttjandet av den anställdeför vissa arbetsuppgifter och under vissa tider etc. nu är verksamma hos stat,kommuner och landsting. Därigenom blir de kända och uppskattade i den mån deutför goda prestationer. Risken finns att den relativa fördel"uppföljningsungdomarna" fidigare haft att vara kända på arbetsplatsenefterhand försvinner. Därigenomminskar möjligheten för dessa ungdomar att komma i åtnjutande av vikariat ochandra tillfälliga arbeten (t. ex. feriearbeten) som i sin tur kan leda vidaretill mer stadigvarande arbeten på den öppna arbetsmarknaden. Fortsattastudier bör bl. a. avse i vilken utsträckning dessa effekter uppträder näruppföljningsverksamheten och ungdomslagsverksamheten funnits sida vid sidaunder . Skr.1984/85:88 43 Ungdomslagen i nio kommuner Ungdomslaghar studerats i nio kommuner med avseende på planeringsprocessen,organisation, arbetsuppgifter och rekrytering. Undersökningsmaterialet harhuvudsakligen insamlats genom intervjuer. Uppbyggandet av ungdomslaggenomfördes snabbt och med ett stort antal platser i kommunerna och i allmänhetockså i landstingen. Den statliga uppbyggnaden var däremot i allmänhetlångsammare. Detta medförde att de kommuner vi studerat kunde bereda plats förungdomarna , då arbetsförmedlingarna började placera utungdomarna i ungdomslag. Även flera landsting var beredda att mottaga ungdomarvid denna tidpunkt. Emellertid placerades så många ungdomar i kommunerna attlandstingen ofta fick mottaga många färre än man väntat. Reaktionernavar till en början ganska negativa till uppbyggnaden av ungdomslag, menåtminstone i kommuner och landsting vände stämningarna snart och man fick frambetydligt fler platser än man väntat sig. Dethar uppstått stor efterfrågan på ungdomar både i kommuner och landsting. Närnågon slutat vill man ofta ha en annan. Arbetsförmedlingarna har haft svårtatt "tillfredsställa efterfrågan", speciellt till landstingen. Tvåhuvudtyper av organisationsuppbyggnad kan urskiljas, i relationen till detkommunala uppföljningsansvaret för 16- och näringar: A. Uppföljningsansvaretför 1617-åringarna ligger hos skolstyrelsen/ skolförvaltningen. Ungdomslagenligger direkt under kommunstyrelsen och kommunens personalansvarige. B. Uppföljningsansvaretligger under skolstyrelsen/skolförvaltningen till sammans med ungdomslagen och kommunala beredskapsarbeten. Endasten av de studerade kommunerna har följt den senare modellen. Den vanligastemodellen för arbetsutformning är att ungdomarna ges konsumentinriktade arbeteninom befintlig verksamhet, som biträde eller medhjälpare till fast anställdpersonal, ofta inplacerade en och en eller fillsam- 1984/85:88 44 mansmed ytterligare ett par ungdomar, ofta i arbetslag, dock inte så ofta renodlade"ungdomslag". Ett typexempel är inplacering i vårdlagen inom landstingen,ett annat är medhjälpare i olika kommunala förvaltningar. En annan modell, sominte är lika vanlig, är att ungdomarna ges konsumentinriktade arbetsuppgifter,inom ny verksamhet med nya arbetsuppgifter, som de utför relativt självständigt(arbetsledare skall dock alltid förekomma), ofta i lag tillsammans med fleraandra ungdomar. Detförefaller vara ganska ovanligt att man utvecklar arbetsuppgifter enbart föratt ge ungdomarna sysselsättning. Det förekommer dock sådana exempel. Det storaflertalet arbetsuppgifter förefaller både meningsfulla och värdefulla. Ungdomslagenhar bemötts övervägande positivt av de intervjuade. Åtgärden har uppfattats sombra för att den ger arbetsmöjligheter och erfarenhet för alla arbetslösaungdomar och inte bara vissa. I allmänhet anses ungdomarna vara betydligt meraktiva än som var fallet med ungdomar i beredskapsarbete. Inlåsningseffektenförefaller alltså mindre än i tidigare åtgärd. Denkomponent i åtgärden som rönt mest kritik är begränsningen . I deavslutande kapitlen diskuteras åtgärden från några mer principiella utgångspunkteroch förslag till fortsatt forskning skisseras. Sedanslutet av 70-talet har vi, vid , ,studerat ungdomsarbetslöshet och åtgärder mot denna arbetslöshet. De förstastudierna avsåg åtgärder inom ramen för kommunala"ungdomsgaranti" främst kortkurser och beredskapsarbeten. Åren kring1980 följdes i sju kommuner det s.k. KUB-försöket, dvs. individuellt avpassadekombinationer av kortkurser och beredskapsarbeten. startade vi med medelfrån en uppföljning av hur skolans uppföljningsansvarformades i nio kommuner. Undersökningen varade och kom därigenom attomfatta en serie av åtgärder initierad av olika regeringar, SA-kurser,kortkurser, beredskapsarbeten, introduktionsprogram, yrkesintroduktion,lärlingsutbildningar, ungdomsplatser, individiiella uppföljningsprogram. Utöverdessa studier har vi bedrivit internationellt jämförande studier. Detär mot denna kunskaps- och erfarenhetsbakgrund denna studie lagts upp. Denknyter direkt an till projektet om skolans uppföljningsansvar ().Samma kommuner omfattas av de båda studierna. Studiernautgår från en projektidé från oss presenterad för arbetsmarknadsdepartementethösten 1983. beviljade departementet medel för studien. EFA harhaft departementets uppdrag att vara kontaktorgan mellan oss och anslagsgivandemyndighet. 1984/85:88 45 Undersökningenhar genomförts av och i nära samarbete medPer , som fungerat som projektledare. Arbetslöshetoch ungdomsarbetslöshet blev ett av de stora problemen på arbetsmarknaden ihela den industrialiserade världen och arbetslöshetsproblematikenhar fortsatt in . Relativt sett ökade arbetslösheten mest blandungdomar. Man observerade det bl. a. genom att man börjat urskilja ungdomar somen särskild grupp i arbetskrafts- och arbetsmarknadsundersökningarna.Ungdomsarbetslösheten är likaväl som övrig arbetslöshet konjunkturbetingad,dvs. den minskar i omfattning vid konjunkturuppgång. Vad som emellertid har skiljtungdomsarbetslösheten från den totala är att den vid varje konjunkturuppgångtenderat att kvarstå på en högre nivå. nordiska länderna har man sökt motverka ungdomsarbetslösheten på likartadevägar. Man har försökt att stimulera efterfrågesidan genom att stimulera deninhemska ekonomin för att därigenom öka antalet arbetstillfällen inomframförallt näringslivet. Man har också genom riktade statliga subventionerförsökt påverka rekryteringen av ungdomar. På utbudssidan har man satt inresurser för att stärka ungdomarnas konkurtenskraft genom utbildning. Frånpolitiskt ansvarigt håll har man haft en hög grad av medvetenhet om faran medungdomsarbetslöshet och ansett att arbetslöshet förutom att den är förödandeför individen också får allvarliga konsekvenser för samhället som helhet. Resuméöver de svenska åtgärderna mot ungdomsarbetslöshet Iböljan av 70-talet ökade kraven på att arbetsmarknadspolitiska ochutbildningspolitiska åtgärder i högre utsträckning borde samordnas ochregeringen beslutade att tillsätta en sysselsättningsutredning. En av huvuduppgifternaför utredningen blev att överväga hur ungdomars svårigheter i övergångenmellan skola och arbetsliv skulle kunna underlättas. Detvar också som beteckning "ungdomsgaranti" lanseradesförsta gången i en folkpartimotion (1974/75:399). I den motionen krävdes attalla ungdomar upp till skulle utlovas erbjudande om meningsfullt arbeteeller utbildning. Kraven sammanfattades i en term: "utbildnings- ochsysselsättningsgaranti".