prop · G803100 · 1984-12-31 00:00:00 — Föratl bistå vägavdelningscheferna kommer en mindre stab atl knytas till resp.vägavdelning. 11 1984/85. Prop.1984/85:100 Bilaga 8 162 Vägavdelningscheferna,som skall vara placerade i , skall ha ett övergripandeväghållningsansvar inom resp. geografiska region omfattande såväl planeringsom produktion av väghållningsåtgärder. Vid sidan om de trevägavdelningarna inrättas i staber och serviceenheter. Arbetet med atlnärmare utforma dessa funktioner pågår. Dessa funktioner är avvital betydelse och skall fillsammans med linjeorganisationen utgöra en välfungerande helhet. Utgångspunkterna för del pågående arbetet är - allav underlag för beslut om verksgemensamma ramar i form av strategier,riktlinjer etc, tas fram utifrån en helhetssyn - allen klar rollfördelning etableras - altinriktning och dimensionering grundas på verksamhetens behov och efterfrågan - altsamspelet med den övriga organisationen underlättas - allkompetens hålls samman och atl FoU integreras med löpande verksamhel - allorganisationen är motivations- och utvecklingsslimulerande. Arbetet med att rationaliseraverksamheten kommer att genomföras fortlöpande. Nuvarande personal påcentralförvaltningen kommer att beredas arbete i den nya organisationen. Ettfullföljande av verkels ambitioner atl successivt åstadkomma endecentralisering ul till den regionala nivån kan komma att medföra ell behov avomfördelning av kompetens mellan cenlralförvaltningen och verkels regionalaenheter. För all tillvaratamöjligheter till effektiv styrning övervägs all inrätta användarsammansattainternstyrelser (styrgmpper) för serviceenheler. Riktlinjer och ramar kommeratt tas fram som säkerställer all styrningen leder till önskat resultat. Bl.a.måste utvecklingen av kompetens som är unik för tryggas. Skälen för mitt förslag: De krav som jagredovisat i korthet i det föregående kan inte tillgodoses på elt fulltlillfredsställande sätt inom ramen för nuvarande organisationsstruktur. Minuppfattning är att det kommer atl bli alll väsentligare för den statligaväghållningen atl en ökad samordning och integrering kan komma lill ståndmellan verkets produktion av drift- och underhålls- resp. byggnadsåtgärder. Ansvaret för planeringenär delat mellan flera avdelningar, främst planeringsavdelningen ochdriftavdelningen. Denna uppdelning underlättar inle en helhetssyn påväghållningen. Organisationen uppfyller inte heller de krav som en utvecklingav de interna styrformerna ställer. Rollfördelningen mellan linje- ochstödfunktioner är oklar. Nuvarande ansvarsfördelning omöjliggör atl på ellmeningsfullt sätt definiera resultatansvar i termer av verkets överordnade mål.Möjligheterna till förbättrat resursut-nylljande genom ökad flexibilitet hållstillbaka av den rådande uppdelningen i en byggnads- och en driftavdelning.Vidare försvåras en fortsatt intern 1984/85:100 Bilaga 8 163 verksamhetsutveckling genom de överlappningarsom råder mellan ansvars- och kompetensområden. Den mer detaljeradeutformningen av organisationen bör genomföras stegvis. Dels ges vägverkethärigenom möjlighet att successivt kontrollera att riktiga lösningar växerfram, dels skapas förutsättningar för en successiv breddning av dellagandefrån de människor som skall arbeta i den nya organisationen. Genom inrättandet av dennya linjeorganisationen med tre vägavdelningar direkl under generaldirektörenskapas enligt min mening bättre förutsällningar för all förverkliga verkelsambitioner vad gäller den interna styrningen, vilket i sin tur bör möjliggöraelt bättre resultat i väghållningen lill nytia för samhälle och trafikanter. Utformningen av stabs-och servicefunktionerna i Boriänge skall resultera i en klarare rollfördelningsåväl gentemot "linjen" som mellan slödfunk-lionerna inbördes. Vidareskall samspelet i den nya organisationen förbättras liksom förutsättningarnaatt tillgodose människors naturiiga behov av ulveckling. Nuvarande och föreslagenorganisation framgår av diagram i figurerna 1 och 2. Mitt förslag: Jag föreslår all den regionalaindelningen av i vägförvaltningar, byggnadsdistrikt ochprojekteringskonlor bibehålls. De regionala förvaltningarna indelas i tregeografiska regioner benämnda norra, östra resp. sydvästra regionen, vilkaskall ulgöra vägavdel-ningarnas ansvarsområden. Del bör ankomma på regeringenall besluta om den regionala organisationen. Regeringen bör begärariksdagens bemyndigande att beslula om regionala organisation. förslag i fråga om den regionalaindelningen: Genom bibehållande av väghållningsnivåerna riksnivån, länsnivånoch den lokala nivån - bevaras goda fömtsättningar för det samspel som skalläga rum med myndigheler och politiska organ på olika nivåer. De tre regionerna börbenämnas norra, östra resp. sydvästra. Förslaget till regionavgränsning harbl.a. skett utifrån följande kriterier: Regionerna bör vara ungefär lika slora frånväghållningssynpunki. Avgränsningen bör följa nuvarande gränser i denregionala organisationen. Vägavdelningscheferna bör få ett ungefär lika stortantal regionala enheter under sig. Så goda fömtsättningar som möjligl börskapas för ulveckling och samarbete inom resp. region. 1984/85:100 Bilaga 8 164 Skälen för milt förslag: Som väghållare är delverkels uppgift att svara för planering, projektering, byggande och drift avdet statliga vägnätet. Vid planering och projektering av vägbyggnadsåtgärderhar verkel att, i enlighel med gällande lagstiftning, föra dialog medlänsstyrelser, kommuner och enskilda. Enligt min mening svarar de regionalaförvaltningarna inom vägväsendet för betydelsefulla uppgifier i väghållningen.Några skäl till förändringar på den regionala nivån finns inle nu.Fullföljandet av vägbyggnadsplanerna kan emellertid ge anledning alt se överden indelning som gäller för byggnadsdistrikten och projekteringskontoren. Jag har tidigare i andrasammanhang framhållit viklen av all löpande ser över sin organisationpå central, regional och lokal nivå för atl effektivitet och rationalitet iverksamhelen skall kunna främjas. Denna uppfattning har delats av riksdagen.Enligt min mening bör den regionala organisationen utan beslut av -kunna anpassas, efter de erfarenheter som vinns och med hänsyn tillförändringar i fömtsättningar och i omgivningen. Övervägande skäl talar för attdel bör vara regeringen som beslutar om regionala organisation. Indelning av den statliga väghållningen i treregioner framgår av figur 3. Mitt fiirslag: bör ha ansvarel förgenomförandet av den nya organisationen. Arbetet bedrivs så all den nyaorganisationen kan börja införas . plan för genomförande: Förslaget lillny organisationsstruktur för utgör ett av flera steg i denföreslående interna verksamhetsutvecklingen. Dels skall organisationsarbetetfullföljas med en detaljutformning av nya organisatoriska enheter och andrakompletterande åtgärder, dels skall ett genomgripande arbete på en rad andraområden genomföras. Del återstående arbetetomfattar kompletterande studier och fastställande av stabs- ochservicefunktionernas indelning, detaljutformning av organisatoriska enheter,anpassningar av rutiner och system, utformning av principer för hantering avpersonalfrågor i samband med organisationsförändringen, bemanning samlfastläggande av samverkansformer mellan verkel och personalorganisationerna. Den tidplan verketarbetar efter innebär all den nya organisationen kan börja införas den Iseptember 1985. Skälen för mitt förslag: Den föreslagnaorganisationsförändringen utgör ett led i den förändringsprocess som följer avde rikllinjer statsmakterna angivit för den fortsatta rationaliseringen avvägverket. 1984/85:100 Bilaga 8 165 införandel av den nya organisationen är anpassad lillverkets interna budgetprocess ochfastställandet av verksamhetsinriktningen för . Genomorganisationsförändringen tillförs verkel en ram och ell instrument för den fortsattaverksamhetsutvecklingen. Förverkligandet av målen för den internaverksamhetsutvecklingen fömtsätter enligt min mening genomgripande förändringar på en radområden. För atl förverkligahelhetssynen på väghållningen fordras bl.a. förändringav nuvarande planeringssystem. Dels bör planeringen av investeringar och drift samordnas i tiden, dels bör planeringenintegreras i sig så atl byggande- och driftåtgärder övervägs i ell sammanhang.Vidare måsle en anpassning avplaneringssystemen ske med hänsyn lillutvecklingen av formerna för den interna styrningen. För att arbetetskall bli framgångsrikt är det enligt min mening betydelsefullt atl deninterna verksamhetsutvecklingen på olika områden inordnas i en samlad strategi och en totalförändringsplan. Arbetet med attutforma en förändringsplan bör enligt min mening ske parallellt medfullföljandet av organisationsförändringen. Genomförandel, som måste ske successivt, bör påbörjasunder . Jaghemställer att regeringen föreslår att 1. godkänna de av mig förordaderiktlinjerna för organisationen av , 2. bemyndiga regeringen att besluta omanlalel staber och serviceenheter vid , 3. bemyndiga regeringenatt beslula om framtida ändringar i regionala organisation. Prop.1984/85:100 Bilaga 8 166 Väqavdelninq(Sydvästra) VäqavdeInlno(Norra) Väqavdelninn (Östra) 1984/85:100 Bilaga 8 167 9 VÄGFÖRVALTNINGAR 2 BYGGNADSDISTRIKT 1 PROJEKTERINGSKONTOR 7 VÄGFÖRVALTNINGAR 2 BYGGNADSDISTRIKT 1 PROJEKTERINGSKONTOR Prop.1984/85:100 Bilaga 8 168 BEMANNING AV ISBRYTARE OCH SJÖMÄTNINGSFARTYG På regeringens uppdraghar statskontoret i samråd med chefen för marinen och utrett deekonomiska och verksamhetsmässiga konsekvenserna för marinen ochsjöfartsverket av en övergång till civil bemanning av isbrytare ochsjömälningsfartyg. Statskontoret har redovisat sitt uppdrag i enrapporl benämnd civil bemanning av isbrytare och sjömälningsfartyg. har åttaisbrytare varav den äldsta, , långlidsförhyrs av marinen som stabs- ochbasfartyg. De största isbrytarna Alle, och är byggda . Dessa tre och vänerisbryiarenAle har modern hyttstandard. Isbrytarflottan bemannas under isbrylarex-peditionmed 135 yrkesofficerare och med 281 värnpliktiga. Under den övriga delen avåret reduceras bemanningen med . På isbrytarna lillämpas underisbrytarexpedition ett avlösningssystem som innebär atl besättningen är ombord3 veckor och lediga . Isbryiarsäsongen sträcker sig i normalfallet frånnovember till maj månad. Sjöfartsverketssjömätarflotta, som statskontoret ulgåll från i sitt arbete, omfattar fyrasjömälningsfartyg, varav två större, och . 1övrigt räknar statskontoret in isbrytaren , två ramningsfartyg, varav ettlevereras till säsongen 1985, ledarmolorbåtar, mätbåtar, arbetsbåiar m. m. somtillsammans uppgår till ca 50 enheter. Sjömätningssäsongen pågår normall frånmitten av april för de större fartygen och till mittenav december för de mindre fartygen. Bemanningen är uppbyggd kring ett l-lsystem, vilket innebär att del finns en besättning ombord och en i land medbyle . Detta syslem med dubbla besättningar tillämpas för altöka utnyttjandet av befintliga fartygsresurser under sjömätningssäsongen. Meddetta bemanningssystem behövs ca 100 befäl och ca 300 värnpliktiga. Statskontoret harundersökt två huvudalternativ för civil bemanning. Det ena med statligtanställd personal, det andra med privai anställd personal via bemanningsavtalmed redare. I del statliga allernativet har studerats ett altemativ medbemanning av isbrytare och sjömätare var för sig och elt alternativ medgemensam bemanning för de båda verksamheterna, s.k. personalunion.Statskontoret har i båda huvudalternafiven räknal med att marinen skall hatillgång till två isbrytare - en av Atle-typ och en av Tor-typ utöver -under . Statskontoret har grundatsina kostnadsberäkningar på de arbetstidsbestämmelser som gäller för statligtanställd personal enligt arbetstidslagen (ATL). ATL anger det planeradearbetstidsuttaget i genomsnitt för samtligapersonalkategorier ombord. Arbetet ombord på isbrytarna kan enligtstatskontoret bedrivas antingen med 2- eller 3-vaktsystem. Påsjömälningsfartygen är de prakliska alternativen I- eller 2-vaktsystem. 1984/85:100 Bilaga 8 169 Statskontoret konstaterar att nuvarandebemanningsvolym på isbrytarna ärdimensionerad för förhållandena under högvintern och med hänsyn tillatl relativt omfattande reparationer skall kunna utföras ombord och atl sjukdomm. m. kan inträffa ulan atl isbrytarna skall behöva bli slillalig-gande. Med en, enligt statskontoret, snävttilltagen bemanning på isbrytarnaskulle bemanningsvolymen i elt 3-vaktsystem uppgå till 287 personer. Någon bemanning har då inte beräknats för somlånglidsförhyrs av chefen förmarinen. Vidare lar statskontoret hänsyn till all ytterligare en av de äldre inte används annal än under svåraisförhållanden eller när någon av de övriga inte kan tjänstgöra. För sjömätarflottanräknar statskontoret med bemanning av , , , , isbrytaren , två ramningsfartyg saml två ledarmolorbåtar.Vid ett alternativ med 2-I-avlösning uppgår personalbehovet till ca 280 personer.Med hänsyn till semesteruttagblir bemanningsbehovei ca 370. Statskontoret konstaterar atl ett avlösningssystem enligt 2-1 görsjömätningsarbelet mycket betungande, lill gränsen för vad som är praktisktgenomförbart. Statskontoret redovisar att alternativa möjligaavlösningssyslem ger större tolalbemanning. Den sammanlagdabemanningen för isbrytare och sjömätare ulan personalunion blir enligt statskontoret med de angivnaförutsättningarna ca 660 befattningshavare. Statskontoretbedömer möjlighelerna all använda personal i både isbry-tar- ochsjömätarverksamheten som mycket begränsade. Den under normala förhållandenförekommande överlappningen av de båda verksamheterna innebär en senare start för endel av sjömälningsfartygen. Svårare isvintrar med sen islossning innebär en senarestarttidpunkl för samlliga sjömälningsfartyg. Gemensam personal, s.k.personalunion, medför således kapacilelsminskningar isjömätningsverksamheten. Vid en svår isvinterberäknas sjömälningsbortfallel lill 5veckor, vilkel motsvarar en kapacitetsminskning på . Alternativtökar bemanningsbehovet med under ca en månads tid. Medpersonalunion beräknar statskontoret totalbemanningen till 710 befattningshavare.En av orsakerna till att det behövs mer personal vid gemensambemanning är atl kompensalionsledigheiinle kan tas ut under tid mellan säsongerna. Merkostnaden för staten vid civilbemanning beräknar statskontoret åriigentill minst 100 milj. kr. För del blir merkostnaden ca 82 milj. kr. varav ca 50 milj. kr. För marinen blir merkostnaden ca 20 milj. kr. Merkostnaden vidcivil bemanning via bemanningsavtalmed redare beräknas till ca 97 milj. kr. varav 77 milj. kr. Statskontoret har i detta fall räknat med alt isbrytarnaär i drift . Utöver dessakostnader som hänför sig till bemanningen tillkommer koslnader förombyggnad av främst bostadsutrymmen till civil standard Prop.1984/85:100 Bilaga 8 170 och ombyggnad av isbrytarnas utrustning i främstmaskinrum. Dessa engångskostnader uppskattas till ca 10 milj. kr. förisbrytarna och till ca 5 milj. kr. De verksamhetsmässigakonsekvenserna för blir enligt statskontoret i alll väsentligthänförliga till svårighelerna att lösa sysselsättningsproblemen för dentillkommande civila personalen under icke säsong. Anlalel anställda ökar vid slatlig anställningmed ca 660 personer vilket ställer krav på en utbyggnad av PA-funktionen. Vidbemanningsavtal krävsdessutom fastanställning av ca 76 tjänster vid sjökarteavdel-ningen. Deverksamhetsmässiga konsekvenserna för marinen blir oavsett bemanningsalternativrelativt likartade. Sex isbrytare och två sjömälningsfartyg ingår imarinens krigsorganisation som minfartyg. Övriga sjömälningsfartyg ingår iminröjningsorganisationen. Civil bemanning av isbrytarna ochsjömälningsfartygen skulle, enligt statskontoret, innebära att marinen förlorar 8av 11 i fred snabbt gripbara minfarlyg. Vidare att mobiliseringsberedskapenavseende minfartyg kommer att minska kraftigt om chefen för marinenförlorar isbrytare som utbildningsplattformar i fred. Civil bemanning innebär också atlisbrytare och sjömälningsfartyg inte kan utnyttjas vid kriser och incidenter ilikhet med . Statskontoret pekar också på att den personal som genomför militär sjömälning måste hakännedom och erfarenhet av det militära ledsystemet. Civil bemanning kandärför få vittgående konsekvenser för den militära sjökartläggningen.En annan konsekvens för marinen är att utnyttjandet av de under byggnad varandeminjaktfartygen försvåras genom bortfallet av utbildningsfartyg. Statskontoretsrapport har remissbehandlats. Yttranden har avgivits av överbefälhavaren (),, länsstyrelserna i , ochNorrbottens län. Centralorganisationen /SR, i (LO), . (), ',,() och . Vissaremissinstanser har bifogat yttranden från olika kommuner och organisationer. Merparten avremissinstanserna förordar en fortsatt militär bemanning av isbrytare ochsjömälningsfartyg. Det gäller ÖB, , länsstyrelserna iVästerbottens och , /SR, , , , och . iVästerbottens län uttalar t.ex. att statskontorets utredning inte ger stöd för att en övergång till civilbemanning skulle medföra vare sigförbättrad isbrytningsservice eller andra sjöfartspolitiska fördelar 1984/85:100 Bilaga 8 171 som kan väga upp de merkostnader som redovisats.De slora såväl ekonomiska som verksamhetsmässiga konsekvenserna bedömerlänsstyrelsen för del som starkt negativa. Enligt /SR talar såvälverksamhetsmässiga som statsfinansiella skäl entydigt för fortsatt militär bemanning.Del kan enligt /SR inle vara värt 100 milj. kr. att avslå från etlsyslem som fungerat utmärktväl för , marinen, besättningen på isbrytare ochsjömälningsfartyg samt - inle minst den svenska sjöfarten. TCO konstateraratl en militär bemanning är all föredra av ekonomiska och verksamhetsmässigaskäl. Sveriges Redareföreninganser att koslnaderna blir större än vad som anges i rapporten. Fler anställdakommer atl behövas. Brist kan vidare uppstå, enligt redareföreningen, påbehörigt fartygs- och maskinbefäl. Detta kommer ocksä, enligt redareföreningen,för att underlätta rekryteringen leda till atl lönerna ökas i icke ringaomfattning. Enligt industriförbundet skulle kostnaderna för det allmännaonödigtvis öka ulan atl några egentliga fördelar skulle vinnas. pekar påatl den bemanningsnivå som statskontoret kommit fram till är för låg. Detavlösningssyslem som statskontoret utgått från när det gäller sjömätningen,2-1, kan enligt inte användas. Beräkningarna borde enligt verketi stället ha grundats på etl l-l system, vilkel skulle innebära en betydandeökning av besättningarnas storlek. framhåller vidare atlrederierna vid etl alternativ med bemanningsavtal torde sakna reellamöjligheter att garantera att fartygen blir bemannade på ett sådant sätt ochmed den kontinuitet som verket anser nödvändig. utgår från atlmarinen kan bemanna fartygen enligt verkets önskemål, dvs. Detta är enligt verkel nödvändigl för att främstsjömälningsfartygen skall kunna lösa sina uppgifier och utnyttjas på eltrationellt sätl. Om marinen inte fullt ul kan bemanna isbrytarna måstebesättningarna kompletteras från annat håll, vilkel i så fall förändrarrapportens kostnadsbild. ÖB anser allstatskontoret lämnal en korrekt beskrivning av konsekvenserna förinvasionsförsvaret och för beredskapen mot incidenter i fred vid en övergångtill en civil bemanning. ÖB konstaterar att en ökad ambitionsnivåbeträffande sjömätningsverksamheten inte ryms inom nuvarande ekonomiska ochpersonella ramar. ÖB hänvisar till atl alternativa lösningar studeras av chefenför marinen och . LO förordar medhänvisning till de analyser och förslag som lämnats av Statsanställdas förbundoch en övergång till civil bemanning. Liksom tidigarefastlägger statsmaktema fortlöpande den operativa målsättningen förisbrytningen och sjömätningen. LO anser att militära uppgifier som gällerutbildning och informationsinsamling med anknytning till vintersjöfarten vidövergång lill civil bemanning kan lösas genom speciella arrangemang. anser attkostnaderna för civil beman- 1984/85:100 Bilaga 8 172 ning blir mindre än vad statskontoret anger.Förbundet pekar bl.a. på vissa fasta koslnader för chefen för marinen,kostnaderna för ombyggnad och modernisering av och för underhåll av fartygen.Förbundet anser all isbrytning är en civil verksamhet. Trots en eventuellmerkostnad förordar förbundet en övergång till civil bemanning av statensisbrytare och möjligen också sjömälningsfartygen. iVästernorrlands län anser atl isbrytning och övrig fredslida assistans tillhandelssjöfarten i sin helhet ärcivila arbetsuppgifter som bör lösas med civil personal. Länsstyrelsenframhåller all en väl fungerande isbrytarservice är och kommer att vara avutomordentligt slor betydelse för länets näringsliv. anser altisbrytarflottan bör utökas. Statskontorets rapport bör enligt länsstyrelsenkompletteras med en beräkning av de samlade samhällsekonomiska konsekvenserna.1 denna komplellering bör hänsyn las till resursutnyttjandet i samhället somhelhet. föreslår vidare atl kompletteringen innefattarmöjligheterna alt stationera isbrytarna lill nedre . En övergång till civilbemanning på isbrytar- och sjömälningsfartyg har utretts vidflera tillfällen. Före stalskonlorels nu aktuella rapport gjorde sjöfartsverketi samråd med chefen 1978 en utredning. ulredningår 1978 behandlades i den sjöfartspolitiska propositionen (prop.1979/80:166). 1 propositionen förordades en fortsalt militär bemanning, vilketockså blev beslui (/80:30, rskr 412). Etl avgörande skäl vardet statsfinansiella läget. I propositionen beräknade föredragandenmerkostnaden fill minsl 50 milj. kr., sannolikl mer. Frågan om övergång tillcivil bemanning har emellertid aktualiserats även efter statsmakternas beslutår via riksdagsmotioner. Bl.a. har det framhållits att någon objektivredovisning av vilka konsekvenser en ändrad bemanningsform skulle få förberörda statliga myndigheler inte har redovisats för . Ettfullständigt utredningsmaterial har efterlysts. Den utredningstatskontoret nu genomfört visar på väsentligt ökade kostnader, ca 100 milj.kr., för staten vid en övergång till civil bemanning. Av beloppet faller drygt80 milj. kr. Merkostnaden blir i stort sett densamma om manväljer statligt anställd personal eller privatanställd personal viabemanningsavtal med redare. Till detta kommer också vissa engångsåtgärder förombyggnad av äldre fartyg. uttrycker den uppfattningen att kostnaden kommer att blibetydligt större. anser att beräkningarna försjömälningsfartygen borde ha grundats på ett avlösningssystem enligt l-l,vilket innebär en betydande ökning av besättningarnas storlek. Jagvill i sammanhanget tillägga att även statskontoret i sin rapport ger stöd förverkets uppfattning när man beskriver möjligheter- 1984/85:100 Bilaga 8 173 na alt i praktiken tillämpa etl avlösningssystem enligt2-1 som beräkningarna gmndas på. Del framgår också klart att en samordning avpersonalresurserna för isbrytning och sjömälning inle är någol alternativ. Enpersonalunionskulle som framgått öka personalbehovet med yllerligare ca 50 personer samtidigtsom en sådan lösning skulle innebära etl sämre utnyttjande av befintliga sjömätningsresurser. Förutom de direktamerkostnaderna för och marinen tillkommer också deverksamhetsmässiga konsekvenserna för främst marinen. Dessa negativakonsekvenser för invasionsförsvaret och för beredskapen motincidenter i fred som ÖB och flera remissinstanser framhåller måsle enligt minmening tillmätas stor betydelse. ändrat bemanningssystem skulleföljaktligen i del här avseendet resultera antingen i en försvagning av våraförsvarsresurser eller i stora kostnader för atl kompensera chefen förmarinen för förlusten av värdefulla fartygs- och utbildningsresurser. Jag anser i likhetmed flertalet remissinstanser all del militära bemanningssystemet börbibehållas. Även om kostnadsaspekten i sig är ett tungt vägande skäl anserjag bl.a. mot bakgrund av inträffade händelser längs vårakuster att även de verksamhetsmässiga konsekvenserna för marinen bör tillmätas en slor betydelse. Jag ser för egendel det militära bemanningssystemetoch samarbetet mellan och marinen som etl bra exempel på när civila och militära resurserkan samutnyttjas lill fördel för samtliga berörda parter.