prop · G80393 · 1984-12-31 00:00:00 — I doktrinen har ett regeringsrättsavgörande, RÅ1949 not 883, tagits till intäkt för att möjlighet skulle föreligga för alt,trots kontantprincipen, erhålla avdrag för utvecklingskostnader som uppkommerföre den tidpunkt då förvärvskälla i skattemässig mening föreligger. Kommitténföreslår alt denna rätt lagfästes och regleras. har inget atterinra mot den föreslagna konstruktionen. Det kan särskilt noteras att avdragför sådana kostnader inte får medföra underskott det år avdrag yrkas. Enligt mening har denna fråga sådanräckvidd att särskilda regler för kulturarbetare inte nu bör uppställas. Inommånga olika verksamhetsgrenar har krav framförts på avdragsrätl för kostnadersom nedlagts innan en rörelse påbörjats. Ett första steg har också tagits idenna riktning i och med att projekteringskostnader för byggnad, som inte uppförts,blivit avdragsgilla i vissa fall. anser alltså att ytterligareutredning erfordras på detta område. har inget att erinra mot förslaget som sådant.Förbundet vill dock framhålla att någon kontroll av att tidigare uppkomna, ejbeskattade, intäkter räknas av mot kostnaderna, vilket förutsätts enligtförslaget, knappast alls är möjlig. Beträffande lagförslagets utformning i denna del vill TORframhålla endast att hänvisningen i punkt 8 a) tredje stycket av anvisningarnatill 29 § KL till andra stycket av samma lagrum i stället bör utformas enligtföljande: Vid rillämpning av .., att avdrag som åtnjurits med stöd av sistameningen skall minskas ... rörelsen påbörjades. 1984/85:93 68 Underförutsättning av ändrad praxis beträffande tidpunkten när rörelse ansespåbörjad, anser STU alt det inte är nödvändigt med särskilda regler för avdragavseende utvecklingskostnader. Konstnärsnämndenansluter sig också till förslaget om rätt till avdrag för utvecklingskostnadermen anser alt förslaget i första hand bör genomföras för kulturarbetare ochuppfinnare. KLYSvälkomnar förslaget såvitt avser kulturarbetare och tillstyrker därförtillägget av en punkt 8 a till anvisningarna till 29 § kommunalskattelagen.Huruvida den generella innebörden av dessa anvisningar kan ha negativa följderför möjligheten att få en ändring till stånd för kulturarbetare och uppfinnareundandrar sig KLYS' bedömning. Om sä skulle vara fallet yrkar emellertid KL YSatt bestämmelsen tills vidare begränsas till angivna två grupper. har samma inställning. Intesällan har kulturarbetare utvecklingskostnader innan rörelsen i laglig meningpåbörjats. Möjligheterna att aktivera dessa kostnader då rörelse uppkommithärför kulturarbetare varit starkt begränsade. Förmånga läromedelsförfattare är det ett problem med den begränsade rätten attgöra avdrag för kostnader, som uppkommit innan de fått inkomster avverksamheten. Kostnaderna uppstår , ofta , som arbetet medmanuskript, redaktionell bearbetning och produktion pågår. Under den tiden harförfattaren normalt inga intäkter, som har direkt samband med utgifterna. sedan är färdig och intäkter eventuellt inflyter är kostnaderna ringaeller kanske till och med obefintliga. Det senare gäller framför allt om det ären tillfällig litterär verksamhet, som skall deklareras under inkomstslagettjänst. Vivill påpeka att förlagen sällan står för de kostnader författaren har för sittarbete, med undantag för resor till sammanträden som förlaget kallar till. Vifår således ingen ersättning för resor till medförfattare, kollegor ochbibliotek. Förlagen håller inte heller med arbetsrum och ersätter inte andra nödvändigautlägg för t. ex. porto, telefon, skrivmaterial, facklitteratur etc. Kostnadernahärför kan variera men kan för en del läromedelsförfattare uppgå till betydandebelopp. Kommitténsförslag med tillägg till 29 § KL synes lösa problemet för de fall dåverksamheten senare blivit förvärvskälla i inkomstslaget rörelse. Däremot finnsproblemet kvar för de fall framtida intäkter kommer att beskattas underinkomstslaget tjänst. LFFföreslär att rätten att få göra avdrag för utvecklingskostnader, som nedlagtsunder beskattningsår före det år då intäkten inflyter, även skall Prop.1984/85:93 69 gällainkomst av fillfällig litterär och konstnärlig verksamhet, som är att hänföratill inkomstslaget tjänst. Avdragsrätten bör ej endast begränsas till de beloppsom aktiverats i tidigare års deklarationer utan utsträckas till att gällasamtliga utvecklingskostnader, som författaren kan verifiera eller på annatsätt göra trovärdiga. Avdragrätten bör dock begränsas i tiden på samma sätt somföreslås om verksamheten övergår i rörelse. Företagsskatteberedningensförslag angående aktivering av utvecklingskostnader och avdrag i taktmed att rörelseintäkter uppkommer rillstyrktes av delegationen vidremissbehandlingen. Inteminst med tanke på uppfinnarverksamhet är det angeläget att beredningensförslag nu förverkligas. Delegationen tillstyrker lagstiftning i frågan. Svenskarevisorsamfundet SRS anför: Samfundettillstyrker i huvudsak förslaget. Det kan dock framhållas att det i många fall kanföreligga svårigheter att i efterhand styrka förekomsten av avdragsgillakostnader. Med den inställning samfundet intagit till den föreslagna ändringenav bokföringslagen, avstyrks omedelbar avdragsrätt för hela kostnaden föranskaffning av tillgångar avsedda för stadigvarande bruk. Dessa tillgångar böravskrivas genom årliga värdeminskningsavdrag. Sverigesadvokatsamfund tillstyrker förslaget. är positiv till förslaget. Ifråga om den föreslagna tidsgränsen, , för inventarier har vi inget atterinra. Att däremot införa en särskild tidsgräns på tre är för övriga avdragsgillakostnader anser vi inte motiverat. Som utredningen anför ankommer det på densom yrkar avdraget att visa förekomsten av kostnader och att de skulle varitavdragsgilla om rörelse skattemässigt förelegat redan då kostnaderna lades ned.Något skäl att inte medge avdrag för styrkta och i och för sig avdragsgillakostnader som ligger fem är tillbaka i tiden kan inte anses föreligga om samtidigtavdrag skulle medgetts därest kostnaderna varit bara . Vi anserdärför att en enhetlig tidsgräns bör tillämpas. 7 Kostnader för arbetslokal i egen bostad Kommitténföreslår att kostnader för arbetslokal i egen bostad skall vara avdragsgilla omanvändningen som arbetslokal i väsentlig mån hindrat lokalens utnyttjande förbostadsändamål. Förslaget gäller generellt för inkomstslagen rörelse ochtjänst. I fråga om tjänst tillkommer kravet att lokal inte tillhandahållits avarbetsgivaren. Förslagetavstyrks från administrativt häll och tillstyrks av remissinstanserna päkulturområdet. Övriga remissinstanser är också positiva. 1984/85:93 70 Dettorde vara mycket svårt att i förevarande fall utforma en regel som ej gerökade möjligheter till avdragsyrkanden och som ej medför stora tolkningsproblem,huruvida rätt till avdrag i det enskilda fallet föreligger. Kommitténs förslaginnehåller begrepp som i "väsentlig män". Det uttalas i betänkandetatt den bedrivna verksamheten skall i väsentlig mån ha förhindrat att det förarbetet använda utrymmet "i normal omfattning" kunnat användas jämvälför "bostadsändamål i vid bemärkelse". Vidare föreskrivs enjämkningsmöjlighet. Avdragsrätten skall gälla inom inkomstslagen rörelse ochtjänst. Kammartättenbefarar att antalet avdragsyrkanden kommer att bli mycket stort och att det inästan varje enskilt fall blir svårbedömbart om avdragsrätt enligt föreslagenlagtext föreligger. Bakom bedömningen bör enligt kammartättens mening alltidligga ett övervägande om arbetslokalen förorsakat extra kostnader som hänförsig till intäkten och inte om arbete utförs där. Med hänsyn härtill kan kammartätteninte ansluta sig till att rätten till avdrag för arbetsrum på föreslaget sättskrivs in i kommunalskattelagen. Framtill mitten av utgjordes en stor del av målen i skattedomstolarnaav sädana som rörde avdrag för arbetsrum i bostaden. När avdrag vägrades hadede mest skiftande motiveringar använts. Till exempel att den skattskyldige intevisat att han skulle ha nöjt sig med mindre bostad ... att rummet kunnatanvändas även för privat bruk ... att arbetsrum funnits tillgängligt på arbetsplatsen... att särskilt arbetsrum inte varit nödvändigt. SåsomTore , sakkunnig i kommittén, anfört i sitt särskilda yttrande,avkunnade regeringsrätten är 1975 några domar (R 76 1:30 I-V) varigenom en fastpraxis föreligger i fråga om detta slags avdrag. Genom dessa domar harregeringsrätten lagt fast, att avdrag medges endast om rummet har blivitavskilt på sådant sätt, att det inte längre ingår i bostadsutrymmena, ellerblivit inrett sä, att det inte kan användas för bostadsändamål. Såsom Lundinpåpekat innebär denna praxis inte hinder för att rätt fill avdrag föreliggerför ateljé eller liknande. Om ett sådant arbetsrum inretts för att uteslutandeanvändas i verksamheten medges avdrag regelmässigt. Ett genomförande avkommitténs förslag - som omfattar samtliga skattskyldiga innebär att densituation återkommer som rådde innan regeringsrätten lade fast nuvarandepraxis. De skattskyldiga kommer återigen att sväva i ovisshet huruvida avdragöver huvud taget kommer att medges och.i sä fall med hur stort belopp. Dettaberor i första hand pä att de bostadsrum, som vanligen nyttjas som arbetsrum, ivart fall i någon omfattning kan användas även för bostadsändamål. Dettainnebär i sin tur att jämkningsfallen snarare blir regel än undantag, vilketkan förväntas medföra att denna grupp av mål återigen kommer att belastaskattedomstolarna. RSVavstyrker därför förslaget om utvidgad rätt till avdrag för arbetsrum ibostaden, både ifråga om skattskyldiga i allmänhet och ifråga om den grupp avskattskyldiga som betänkandet i första hand avser. Prop.1984/85:93 71 RRVhar invändningar mot förslaget av samma innebörd som dem som anförs i ett särskiltyttrande av experten . Det finns en fast praxis i fråga om avdrag förarbetsrum i egen bostad. Ett genomförande av kommitténs förslag torde medföraökad administration för skattemyndigheter och domstolar och därmed väsentligtökade kostnader. Länsstyrelseni län anför: Länsstyrelsendelar de av reservanten framförda synpunkterna. villsärskilt betona att de föreslagna reglerna är svårtolkade och kan förväntas geupphov till lika omfattande tvister som förelåg beträffande denna typ avkostnader före regeringsrättens avgöranden i mål R 76 1:30 IV. Med hänsynhärtill och till att nuvarande praxis ger en tillfredsställande möjlighet tillavdrag för ateljé eller liknande som inte kan användas för bostadsändamålfinner att kommitténs förslag i denna del ej bör genomföras. Därestdet är lagstiftarens mening att nuvarande tillämpning ger en alltför litenmöjlighet till avdrag för kostnader för arbetsrum finner ettschablonavdrag för denna typ av kostnader vara att föredraga framför det avkommittén framlagda förslaget. Ett sådant schablonavdrag bör då ges generellttill dem som i sin verksamhet saknar tjänsteställe utom hemmet. Avdrag utöverdet fastställda schablonbeloppet bör inte medges även om kostnaderna ettenskilt är kan ha överstigit schablonbeloppet. Ävenlänsstyrelsen i delar de synpunkter som framförts avLundin. mån särskilt utrymme erfordras för bedrivande av viss verksamhet, skallavdrag för kostnaderna härför författningsenligt medges. Svårigheten förtaxeringsnämnderna ligger i att avgöra vad som i sådana fall kan anses varanödvändigt för verksamheten. Med den av föreslagna ordningen därtaxeringsnämnderna skulle fä möjlighet att rådgöra med en sakkunnig om faktiskaförhållanden, bör avvägningen mellan privata bostadskostnader ochlokalkostnader för verksamheten bli relativt enkel. Särskilda bestämmelser förkulturarbetarna skulle därmed inte erfordras. Somrekvisiten för avdragsrätt är utformade kommer man med största sannolikhet attfå en mycket varierande bedömning vid den praktiska tillämpningen. Förslagetbör därför inte genomföras. Om statsmakterna anser att störte möjligheter tillavdrag för arbetsrum bör öppnas än vad som föreligger måste en annanlagteknisk lösning väljas. Från granskningssynpunkt vore en avdragsrätt somanknyts till storleken av de intäkter som härtör från det arbete som utförtsett tänkbart alternativ. Isammanhanget vill framhålla att kommitténs förslag till utformning avpunkt 7 av anvisningarna till 33 § KL synes ha fått en alltför generellutformning beträffande frågan om vilken del av kostnaden för arbetsrum i egenfastighet som är avdragsgill. 1984/85:93 72 Statenskulturråd framhåller särskilt betydelsen av att kommitténs förslag om utvidgadavdragsrätt. Konstnärsnämndenanser att förslaget om rätt till avdrag för arbetsrum i egen bostad är mycketväsentligt. Omden generella utformningen av förslaget kommer att medföra till-lämpningssvårigheter,bör förslaget genomföras endast för kulturarbetare. Avdragsrätten kan då knytastill en yrkesmässigt bedriven konstnärlig eller litterär verksamhet. Detär naturligt att en skapande verksamhet bedrivs i anslutning till hemmet.Kostnaden för innehav av en större villa/lägenhet där utrymme finns för enarbetslokal är ofta en betydande belastning för den enskilde. Nuvaranderestriktiva praxis innebär i realiteten att kulturarbetare med arbetslokal ianslutning till bostaden särbehandlas genom att de inte medges avdrag förlokalkostnader. Kommitténsförslag till lagändring bör därför genomföras . Styrelsenför anser att starka rättvise- och rimlighetsskäl talarför kommitténs förslag. Styrelsen föreslår dock alternativt att avdragsrättenbegränsas till yrkesmässig litterär eller konstnärlig verksamhet. för ateljé eller annan arbetslokal utgör för kulturarbetaren ofta enbetydelsefull del av kostnaden för hela verksamheten. Kulturarbetarna hardärför regelmässigt behov av rätt rill avdrag för dylik kostnad, ett avdrag somi vissa fall kan vara avgörande för vederbörandes ekonomi. Kulturarbetaresarbete kan dock sällan inordnas i fasta tider; det är för dem ofta nödvändigtatt snabbt ha tillgång till arbetsplatsen och arbetsredskapen när som helst pådygnet. Detta problem löser många kulturarbetare genom att ha arbetslokal iomedelbar anslutning till bostaden, ofta som en del av denna. Avdet sagda torde framgå att kuturarbetarna genomsnittligt har störte behov än andrainkomsttagare av att få rätt till avdrag för arbetsrum inom bostaden enligtfasta och lättillämpade regler. Redan gällande bestämmelser ger i och för sigrätt till sådant avdrag men praxis har ändå lett till att kulturarbetare i mångauppenbara fall vägrats avdrag eller i varje fall fått processa sig till sådanrätt. Motdenna bakgrund tillstyrker KLYS förslaget. I vart fall bör den enligt KLYS denföreslagna avdragsrätten införas för kulturarbetare. FöreningenSvenska tecknare anför; Attkunna göra avdrag för arbetslokal är en väsentlig fråga för kulturarbetarna.Tecknarna bemöts ofta av oförståelse från skattemyndigheterna i dessa fall. Vårverksamhet anses inte kräva särskilt utrymme. Det är naturligt atttaxeringsmyndigheten inte känner till våra arbetsförhållanden men mångauppgifter kräver mer än en penna och ett ritblock. Dennaproblematik skulle kunna undanröjas om utredningens förslag beaktas. Prop.1984/85:93 73 FöreningenSvenska tonsättare anför: Kompositionsarbetet,trots vissa andra föreställningar, kräver ett ganska stort utrymme. Piano,ljudanläggning, stort skrivbord (till skrivandet av moderna partitur behövsstora ytor! ), förvaring av noter, grammofonskivor, ljudband, böcker etc.kräver sin plats som varje tonsättare måste förfoga över. Den övervägande delenav tonsättarna bor i storstäder där man, som bekant, inte kan välja bostadefter behag, utan tar en som man kommer över och har råd med. FöljakUigen bormånga av tonsättarna i ganska små bostäder och är tvingade till att använda endel av bostaden som arbetsplats eller som är mera relevant: alt bo i sittarbetsrum. Tonsättarnahar även hiftills haft en teoretisk möjlighet att göra avdrag för kostnader,men alltför många fall visar hur godtyckligt avdragen behandlas: avdraget förett och samma arbetsrum hos en och samma myndighet har beviljats, delvisbeviljats eller nekats helt rill är. Estmenar att alla tonsättare behöver ett utrymme för sitt komponerande och skallha rätt rill skäligt avdrag för en arbetslokal. Vidare anser fst att kommitténsförslag rörande avdrag för arbetsrum i egen bostad är särskilt viktig förtonsättarnas vidkommande och väl i linje med tonsättarnas önskemål. Svenskaartisters och musikers intresseorganisation anför: Enutövande konstnärs yrkesutövning innehåller ett flertal olika arbetsmoment.Utöver det publika framträdandet finns såväl kollektivt som enskiltförberedelsearbete. Den nödvändiga enskilda övningen och instu-deringen är ettarbetsmoment som den enskilde utövaren är helt ansvarig för såväl ekonomisktsom praktiskt lokalmässigt. sökes lösningen i, eller i anslutning till,bostaden. Det är ofrånkomligt att både boendeform och boendekostnader i storutsträckning påverkas av de betingelser som yrkesutövningen kräver. SAMItillstyrker kommitténs förslag till tillägg i punkt 1 av anvisningarna till 29§ kommunalskattelagen, men vill påtala att motsvarande behov avavdragsrätt för arbetsrum i egen bostad föreligger också för utövande konstnäri anställningsförhållande eller med enbart tjänsteinkomster. Föratt tillgodose utövande konstnärers behov och för att bädda för enhetligtillämpning, yrkar att aktuella anvisningar kompletteras med erforderligtförtydligande i detta hänseende. Enverksam konstnärs yrkesutövning kräver utöver det publika framträdandet i storutsträckning såväl kollekfivt som enskilt förberedelsearbete. Detnödvändiga övnings- och instuderingsarbetet måste ofta bedrivas i lokal sominrymmes i den egna bostaden. Detär av denna anledning nödvändigt att bättre avdragsmöjligheter ges förarbetsrum i egen bostad. SMFtillstyrker Kommitténs förslag till tillägg i punkt 1 av anvisningarna till 29§ Kommunalskattelagen, men påtalar också att motsvarande behov av avdragsrättför arbetsrum i egen bostad föreligger även för utövande konstnär ianställningsförhållande eller med enbart tjänsteinkomster. 1984/85:93 74 Föratt tillgodose utövande konstnärers behov och för att ge möjlighet för enenhetlig tillämpning, yrkar SMF att anvisningarna kompletteras med erforderligtförtydligande i detta hänseende. Förfrilansare är arbetslokaler ofta en stor kostnad för intäkternas förvärvande.Även i de fall frilansaren erhåller intäkt som är att hänföra till inkomst avanställning rillhandahåller arbetsgivaren sällan arbetslokal för instuderingsarbeteoch andra förberedelser. Det kan gälla sång- och skå-deartister, scenografer m.fl.Teaterförbundet anser därför förslaget om tillägg till anvisningarna till 33 § kommunalskatlelagensynnerligen befogat. Förbundet redogör för regeringsrättenspraxis och anför: Förmänga författare har denna utveckling varit olycklig och lett till svåraekonomiska konsekvenser. Den typiske författaren utför sitt arbete i den egnabostaden, antingen han/hon bor i hyreslägenhet eller i villa. En författaresgenomsnittliga kostnad för arbetslokal är mellan 5000 och lOOOO kronor per åroch denna kostnad utgör ibland det största avdraget i rörelsen. Ett fätalförfattare äger ekonomiska möjligheter att förhyra separat arbetslokal. LFFhälsar med tillfredsställelse kommitténs förslag om utökad rätt till avdrag förarbetsrum i egen bostad. Vi instämmer och betonar vikten av att RSV får iuppdrag att åstadkomma anvisningar inför framtida taxeringar så att de olikataxeringsnämndernas beslut blir enhetliga och rättvisa. Detär stötande för rättsmedvetandet alt avdrag inte medges för arbetsrum som otvivelakrigtanvänds i förvärvsverksamhet och som under alla omständigheter innebär ettinträng i den egna bostaden. Vederbörande skall inte behöva hyra en särskildarbetslokal eller låta uppföra en särskild byggnad för att uppnå avdragsrätt. En sakkunnig i kommittén,, har i ett särskilt yttrande avstyrkt kommitténs förslag om avdragför arbetsrum. Som motivering härför har han anfört att ett genomförande avförslaget skulle innebära en ökad administration för skattemyndigheter ochdomstolar, vilket stred mot regeringens direktiv om förenklingar och effektiviseringav kontrollarbetet. Delegationen vänder sig med kraft mot invändningar avdetta slag. Det kan under inga omständigheter accepteras att förenklingsskälskall tillåtas hindra en materiellt riktig lagstiftning. Enligtdelegationens uppfattning har kommittén angett en lösning pä avdragsfrågan sominte behöver vålla några störte problem vid rättstillämpningen. Avdrag skallsåledes medges om behov föreligger av arbetsrum och om utnyttjandet avbostaden som arbetslokal inneburit ett väsentligt hinder från att användaifrågavarande rum för bostadsändamål. Prop.1984/85:93 75 jämkningsmöjlighetsom kommittén föreslagit i det fall arbetsrummet även kunnat utnyttjas förbostadsändamål bör enligt delegationens uppfattning endast kunna leda till attavdrag medges med halva beloppet. Något utrymme för finjämkning bör såledesinte finnas. Delegationentillstyrker därför att förslaget om avdrag för arbetsrum läggs till grund förlagstiftning. Avsikten med förslaget sägs vara att det skall ha generellräckvidd. Emellertid har jordbruksfastigheterna tappats bort i sammanhanget.Självfallet skall motsvarande bestämmelser införas för inkomstslagetjordbruksfastighet. Bestämmelserna bör i denna del utformas sä attarbetsrummet inte skall beaktas vid beräkning av förmånsvärdet för bostaden.Hur detta beaktande skall ske rent praktiskt får lösas i de årligalänsanvisningar som RSV fastställer. länsanvisningar som tillkom innanregeringsrättens dom angående (RÅ 81 1:62) var känd angavs attförmånsvärdet skulle reduceras med . Frågan låter sigdärför lösas på ett ganska enkelt sätt. Svenskarevisorsamfundet SRS tillstyrker förslaget. Denföreslagna förändringen lär inte minska tveksamheten huruvida avdrag skallmedges eller ej i det enskilda fallet. Samfundet tillstyrker dock det förslagtill ändring som kommittén lagt fram i denna del. tillstyrker också förslaget. Förbundet anser inte att ettgenomförande av förslaget skulle medföra så allvarliga komplikationer urförenklingssynpunkt att det av denna anledning inte bör genomföras. Kommitténföreslår att exemplifieringen av avdragsgilla kostnader för bl. a.kulturarbetare i 29 § 1 mom. kommunalskattelagen kompletteras med "resor".Vidare föresläs att åtgärder vidtas för att ökad insikt nås om att resor oftaär en nödvändig förutsättning för fortsatt skapande. Blandde administrativa myndigheterna finns delade meningar. Kammarrätten iJönköping hör till dem som tillstyrker förslaget till lagändring. Föreslagenkomplettering av 29 § 1 mom. kommunalskattelagen till-styrkes. Det måste dockbetonas att rätten till avdrag i vanlig ordning skall prövas. Det måste ankommapä den skattskyldige att i tveksamma fall genom utredning visa att det ej varitfråga om inte avdragsgilla levnadskostnader. RSVdelar kommitténs uppfattning att beskattningsmyndigheternas bedömning avkulturarbetarnas avdrag för resekostnader kan variera starkt 1984/85:93 76 oth att en ökad insikt om dessa frågor bör finnas hos demsom skall granska kulturarbetarnas deklarationer. Detta kan ske bl. a.därigenom att RSV i den inledningsvis angivna informationen lämnar enbeskrivning motsvarande den som lämnas på s. 94 i betänkandet, dels ser övermöjligheterna att i varje län skapas förutsättningar för en insiktsfull och enhefligtaxering av kulturarbetare. RSV vill däremot inte tillstyrka att ordet "resor"förs in i 29 § 1 mom. KL. Enligt verkets uppfattning innebär den föreslagnakompletteringen av gällande lagtext inte någon sådan ändring som skulle kunnamedföra en utökad förståelse för yrkade avdrag för resekostnader. I självaverket ifrågasätter RSV om inte det avsnitt i 29 § 1 mom. KL som avserdriftkostnader för utövande av vetenskaplig, litterär, konstnärlig ellerdärmed jämförlig verksamhet bör utmönstras ur lagtexten. Enligt RSVsuppfattning finns det inte någon anledning att specialbehandla dessa grupper avnäringsidkare i lagtexten.