prop · G803179 · 1984-12-31 00:00:00 — Kan lagens efterlevnad inte kontrolleras ökarrisken för att utförseln inle minskar i omfattning, men däremol går den seriösahandeln förbi, något som försämrar möjlighetema för museer och allmänhet atlfölja utvecklingen och att själva kunna köpa in föremålen. Lagförslaget kan ytterligare motverka sitt syftegenom att förhindra hemtagning av sådana unika svenska föremål av världsklasssom sedan inte på nytt skulle få säljas utanför landet och därigenom riskeraralt falla i värde genom hemtagningen. Imotion 1981/82:353 yrkades att skulle avslå propositionen och begäraatt lagförslaget omarbetades i överensslämmelse med det prakliska syfte somavsågs. Kritiken koncentrerades till två omständigheter, nämligen dels attlagen inle omfattade föremål som var framställda i annat land, dels att lagförslagelvar ofullständigt eftersom ytterligare utredningsarbete ansågs erforderligt. Prop.1984/85:179 12 1 moiion 1981/82; 1764 yrkades att den föreslagnavärdegränsen på . skulle sänkas till . Om gränsen fastställdestill . skulle del kunna få en förödande inverkan på en mycket stor delav del materiella kulturarv, som tillhört de små i samhällel, dvs. de grupper,som utgjort merparten av landets befolkning. En överväldigande del av deföremål, speciellt möbler, frän , som utgjort böndernas, arbetarnasoch den lägre borgarklassens bohag kunde , även när de bevarats i gottskick, i allmänhel köpas till priser under I . uttalade i belänkandet 1981/82: 20följande. Utskottet delar den uppfattning som kommil lill uttryck ilagförslagets I §, nämligen att del är angeläget alt hindra att äldre svenskakulturföremål som är av stor betydelse för det nationella kulturarvet förs utur landet. Utskottet har inte i och för sig någon invändning mot alt lagsliflningsvägeninföra etl skydd mot dylik utförsel. Däremol anser ulskollet all del finns fogför åtskilliga av de invändningar mol del nu föreliggande förslaget somframförts i motionerna. Dessa invändningar återgår delvis på synpunkter somkommit fram vid remissbehandlingen av . Utskottet fästersärskild vikt vid den frän flera häll framförda åsikten alt en blivande lag böromfatta även i ullandet framställda föremål som är av stor betydelse för vårtnationella kulturarv. Den utredning härvidlag som regeringen avser att låtagenomföra bör föreligga innan tar ställning lill en lag om uiförselförbud.Utskottet anser också att del behövs ytterligare överväganden av frågan om påvilken nivå en .värdegräns bör ligga. I samband därmed bör också övervägasmöjligheten och lämpligheten av all införa nägon form av statlig förköpsrätt. Utskottet anser att med anledning av deföreliggande motionerna och vad utskottet anfört bör avslå propositionen ochsamtidigt hemställa att regeringen efter utredning och förnyade övervägandenframlägger nytt förslag i fråga om förbud mol utförsel av äldre kulturföremål. I en reservation yrkades att del i propositionen framlagdalagförslaget skulle antas. biföll av utskottet gjord hemställan i ämnel (rskr1981/82:213). 2.8 Uppdrag till och statenshistoriska museer Regeringen uppdrog åt riksantikvarieämbetetoch statens hisloriska museer att i samråd med statens konstmuseer ochStiftelsen överväga och lägga fram förslag om sådana ändringarav och tillägg till det av regeringen framlagda förslaget till lag om utförselav vissa äldre kulturföremål m. m. som kunde anses erforderliga med hänsyn tillvad hade anförl. skulle därvid särskilt beakta följande. När del gällde frågan om skydd för i utlandet framställdaföremål borde ämbetet föreslå vilka gmpper av föremål som borde komma i fråga.I anslutning härtill borde övervägas om samma värdegräns och åldersgräns Prop.1984/85:179 13 bordegälla för de utländska och de svenska föremålen. Vidare borde ämbetet pröva omdet fanns anledning att reglera frågan om hur länge ett föremål skulle hafunnits i landel för att utförseltillstånd skulle krävas. Konsekvenserna förtillståndsmyndigheterna vid en utvidgning av regleringen till utländskaföremål skulle bedömas. Ifråga om värdegränsen borde vidare analyseras effekterna - såväl de kullurpoliiiskaoch ekonomiska som konsekvenserna för den enskilde -av en höjning resp.sänkning av värdegränsen i förhällande till regeringens förslag. Möjlighetenoch lämpligheten av all införa någon form av statlig förköpsrätt bordeövervägas. Regeringenuppdrog vidare åt ämbelet att utreda behovet av särskild reglering avutförselskydd för fornfynd. Ämbetsverketskulle ulgå ifrån alt de ekonomiska konsekvenserna av verkets förslag skullekunna lösas inom de ekonomiska ramar som berörda statliga myndigheler förfogadeöver. Riksantikvarieämbetetoch slatens hisloriska museer har redovisal sina förslag i en promemoria.Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer anför att utgångspunktenför deras arbete har varil atl förslagen i propositionen i allt väsentligt ärväl ägnade att läggas till grund för statsmakternas slutliga slällningslagandeni uiförselfrågan. Förslagen har remissbehandlats. 3.1Syftet med en utförsellagstiftning Iproposilion 1981/82:82 angavs som utgångspunkt för förslagel atl del med hänsynlill de snabba samhällsförändringarna var viktigt all vi vårdade det svenskakulturarvet i dess olika former. För att vi själva och kommande generationerskulle kunna förstå värt lands historia och uppleva en kulturell identitet vardet angeläget alt bl.a. föremål från äldre tider bevarades i landet. Jagdelar denna uppfatlning och anser all vi bör förhindra att sådana äldrekulturföremål, som är av slor betydelse för del nationella kulturarvet, försut ur landet. Jaginstämmer även i vad som sades i proposition 1981/82:82 (s. 9) i fråga omskyddets inriktning. anser jag att man bör sträva efter alt skydda de kulturföremål somär viktiga för atl ge en allsidig bild av vårl äldre materiella kulturarv. Detär därför angeläget att skyddet kommer all spänna över hela fältet av föremålsgrupperfrån alla samhällsskikt, I första hand bör skyddel avse underrepresenteradekategorier av föremål. Detfinns pä mänga häll utomlands ell ökande inlresse för äldre kulturföremål. Detfinns även en köpstark internationell kundkrets bestående av 1984/85:179 14 bådeprivatpersoner och institutioner. Som jag har framhållit tidigare (avsnitt2.1) finns redan visst skydd mot utförsel av kulturföremål. Detta skydd bedömerjag dock inte vara tillräckligt. Jaghar tidigare varil iveksam till om ell utökat skydd mot utförsel borde skegenom lagstiftning. En ulförsellag som inte lar sikle pä endast vissa speciellaföremål utan, som jag föreslår, är av mer generell natur kan lätt medförabesvär för den enskilde och en omfatlande administration. Jag har därförsträvat efter att starkt begränsa lagförslaget så all del inte skall innebära nägraegenlliga problem för den enskilde. De åtgärder som jag föreslår avser liksomde som redovisades i proposition 1981/82:82 främst alt motverka en påkommersiella grunder organiserad utförsel av kulturhistoriskt värdefullaföremål. Utförsel som har samband med etl reguljärt kulturutbyte ellersammanhänger med personliga förhållanden kommer i stort sell inte atl hindrasav den nya lagstiftningen. Principernaför utformningen av skyddet mot utförsel av kulturföremål bör enligt min meningbygga pä den i proposition 1981/82:82 angivna grunden, dvs. alt tillstånd måstesökas för utförsel av föremål av vissa kategorier som bedöms somkulturhistoriskt värdefulla och i behov av skydd. För de föremål som är av storbetydelse för det nationella kulturarvet bör prövningen i princip medföraförbud mot utförsel medan i övriga fall tillstånd medges. 3.3 Föremålsom bör omfattas av lagen m. m. Minaförslag i det följande om de föremålsgrupper som lagen bör skydda utgär från dei proposition 1981/82:82 angivna föremälskategorierna. Jag har dock eftersamråd med de föreslagna tillståndsmyndigheterna, som jag skall älerkomma tilllängre fram, och berörda specialmuseer vidtagit vissa förändringar för attbegränsa skyddet till sådana föremålsgrupper som del är angelägel alt skyddamed hänsyn till nu rådande behov och förhållanden. Mångaav de av mig föreslagna föremålskategorierna är inle i försia hand utvalda förall lillgodose museernas behov, utan för att säkerställa att del skall finnas etltillräckligt antal föremål av ett visst slag kvar i landet. Denlag som jag föreslår är således mycket begränsad och anpassad till dagenssituation. Jag har vall denna uppläggning för atl jag är angelägen alt så långtmöjligt begränsa tillständsprövningen. Handeln med kulturföremål är emellertidkänslig för olika konjunkturer. Jag utgår därför frän att de blivandetillståndsmyndigheterna noga följer utvecklingen inom sina resp. ansvarsområdenoch vid behov kommer med förslag lill ändringar. Prop.1984/85:179 15 Jagövergår nu lill att redogöra för vilka större förändringar som jag har vidtagiti förhällande lill proposilion 1981/82; 82. Jag kommer i specialmotiveringenatt närmare ange vilka föremålsgrupper som jag anser bör omfattas av enutförsellag. De idel förra lagförslaget i 2 § under punkten 2. a) upptagna föremålskategorierna,dvs. byggnader, byggnadsdelar och fasl inredning bör inte tas med. Minbedömning är att det redan finns ett kulturhistoriskt sett allsidigl urvalbyggnader i offentlig ägo. Ett betydande antal byggnader har också säkratsgenom byggnadsminneslagstiftningen. Byggnader och byggnadsdelar hör numerainte heller till de föremälskategorier som förs ul. Vidarebör de i samma paragraf under punkten 2. b) upptagna föremålskategorierna, medundantag för möbler, speglar och skrin, begränsas kraftigl. Skyddet börförutom vad gäller nyssnämnda undantag koncentreras lill alt avse vissaspeciellt angivna föremålsgrupper inom främst den folkliga kulturen. Andraföremålsgrupper som bör preciseras och avgränsas ytterligare i förhållande tilldel förra lagförslagel är textilier, konsthantverk och vapen. Fideikommissnämndenhar i sill yttrande över och statens historiska museerspromemoria framhållit att de i det förra lagförslaget under punkten 3. b)upptagna föremälskategorierna, dvs. icke tryckta protokoll, brev, dagböcker,manuskript, noter och räkenskaper, borde preciseras ytterligare. Jag instämmeri princip med fideikommissnämnden. Det har dock inte visat sig möjligt attange andra avgränsningar utan att lagen förlorar i precision. För attbegränsa olägenheterna för den enskilde kommer jag därför i det följande atlföreslå alt skyldighelen atl söka utförsellillstånd skall begränsas tillföremål över en viss värdegräns. 1likhet med och anserjag alt föremålsom belyser svensk teknik- och industrihisioria bör omfattas av en lagstiftning.Jag har under hand inhämtat att föremål av del här slaget allljämt till slordel är oskyddade. Jag förordar därför atl tekniska modeller och prototyper samtvetenskapliga instrument tas upp som nya föremålsgrupper i lagen. Statenskulturråd har vidare återkommit med förslaget atl även fotografier bör skyddas.Jag har inle blivit övertygad om nödvändigheten av att skydda dennavittomfattande föremålsgrupp. Bl.a. skulle ärendehanteringen hos lillståndsmyndigheternabli alltför betungande i förhållande till skyddsvärdet. Jag kan här äventillägga att det upplysts atl den slora internationella eflerfrågan som tillför endast gällde fotografier nu har minskat avsevärt. Riksantikvarieämbeletoch statens hisloriska museer har utrett behovet av utförselskydd för fornfynd.Jag ålerkommer till denna fråga i det följande (3.14). Riksantikvarieämbetetoch slatens historiska museer har vidare utrett behovet av utförselskydd förutländska föremål. Prop.1984/85:179 16 och statens hisloriska museer föreslår att även föremål avulländskl ursprung som kommit att ingå i det svenska kulturarvet skallomfattas av utförsellagen. Av förslaget framgår all samma föremålsgrupper ärtänkta atl gälla för de utländska som för de svenska föremålen. Förslaget har fåtlelt positivt mottagande bland remissinslanserna. Även jag tillstyrker förslaget.Jag anser dock atl antalel föremålskategorier för vilka utförseltill-siånd börkrävas kan begränsas. Bl.a. bör inte ulländska tryckta skrifter, kartor ochbilder saml handskrifter på pergament eller papper från tiden lasmed. Jag har under hand inhämtat all den helt övervägande delen av nyssnämndamaterial, som kan vara av stor betydelse för det nationella kulturarvet, redanär förankrad i offenlliga institutioner. De föremålsgrupper av utländsktursprung som jag anser bör skyddas av lagen framgår av specialmotiveringen. Jag går över lill atl behandla vissa definitionsfrågor.Riksarkivet har i sin samrådsskrivelse framhållit alt det inte klart framgår avpromemorian vad som avses med utländska föremål. menaratt ävenföremål som har framslällls av svenskar i utlandet obetingat hör till del nalionellakulturarvet och alt samma regler bör gälla för dem som för svenska föremål. Deremissinstanser som har berört frågan instämmer med . Jag delarockså uppfattning. Föremål som har framställts utomlands avsvenskar bör bedömas på samma sätt som föremål som har framställts i avsvenskar. Det framgår inte heller av promemorian hur föremål som harframslällls i av t.ex. inkallade konstnärer bör behandlas i uiförselsamman-hang.Jag har under hand inhämtat att de i andra liknande sammanhang belraktas somsvenska. Jag förordar därför atl även av icke-svenskar i framställdaföremål vid tillämpning av utförsellagen skall anses som svenska. Det kan ibland vara svårt att säkert veta om föremålet ärframställt.i eller av en svensk i ett annat land. Jag anser därför attäven föremål som kan antas vara framställda i eller av en svensk i etl annalland bör omfattas av lagstiftningen. Med utländska föremål bör i utförsellagen avses av icke-svenskari annat land framställda föremål. Vidare bör de gränser har vid utförsellagens ikrafllrädandevara avgörande vid beslämmande av vad som i historisk lid skall anses somSverige resp. annat land och vem som skall anses som svensk resp. icke-svensk.Föremål som har framslällls i bör alltså räknas som svenskatrots all då hörde lill . På samma sätl bör föremål som på1700-talet har framställts i av där bosalta konstnärer ellerhantverkare anses som ulländska fast dä utgjorde en del av Sverige.Mina förslag i detta hänseende överensslämmer i huvudsak med vad som anfördesi proposition 1981/82; 82. Prop.1984/85:179 17 De i proposition 1981/82:82 föreslagna åldersgränsernaavsäg svenska föremål. För flerlalel föremål föreslogs en åldersgräns om 100år. Sädana föremålskaiegorier som möbler, musikinslrumeni och vapen måslesåledes vara äldre än för att omfattas av ulförselskydd. Vissa andraföremålsgrupper, bl. a. samiska föremål, bedömdes vara i behov av mer omfatlandeskydd. För dessa föremål föreslogs en åldersgräns . Slulligen ansågsskyddet för föremål som tryckta skrifter kunna begränsas till tiden före år1600. Jag finner de föreslagna åldersgränserna relevanta för de svenska föremålen. har i sin samrädsskrivelse återkommitmed förslaget alt svenska förialtares och tonsättares efterlämnade manuskriptoch andra handlingar bör skyddas oavsett ålder. förslag harfått stöd av vissa remissinstanser. Förslagel har i proposilion 1981/82:82 avvisatsmed hänsyn till de svårigheier en sådan ordning skulle medföra för tullverket.Även jag avvisar förslaget av samma skäl. När det gäller de utländska föremålen föreslårriksantikvarieämbetet och statens historiska museer alt endast föremål som harkommit till skall omfattas av ulförsellagen.Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer motiverar sitl förslag medatt importen av unika ulländska föremål minskar en bil in på 1800-lalet.Anledningen är bl. a. den begynnande industrialismen. Flertalel av de remissinslansersom har kommenterat förslagel, däribland , ger det silt stöd.Riksarkivet och länsmuseernas samarbetsråd anser dock all samma lidsgränserbör faslslällas för de utländska som de svenska föremålen. Nägon molivering harinte lämnals. Om man fastställer all föremålen skall ha kommit lill Sverigeföre i stället för atl ange atl de skall vara äldre än 100 är begränsarman omfaltningen av lagstifiningen betydligt. bör inteåläggas atl granska föremål från ålskilliga yUerligare årtionden utan att detär kulturpolitiskt moliveral. Även av hänsyn lill den enskilde börtillståndsprövningen så långt möjligl begränsas. Jag förordar således att år1840 fastställs som lidsgräns för de utländska föremålen. Föran begränsa anlalel ärenden förordades i proposition1981/82:82 att föremål som hade etl värde . skulle undanlas fråntillståndsplikt. framhöll i sitt betänkande atl frågan om påvilken nivå en värdegräns skulle ligga borde övervägas ytterligare. Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museer föreslår i sin promemoria införandet av tvåvärdegränser, en högre motsvarande två basbelopp enligt socialförsäkringslagenoch en lägre motsvarande en tiondels basbelopp. Basbeloppet för är . 2 1984/85. Prop.1984/85:179 18 Riksantikvarieämbetetmotiverar sitt förslag om två värdegränser med alt hänvisa lill denmellanställning som intar i europeiska kultursammanhang. LiksomFinland och har en genuin allmogekultur och även i övrigt ettlokalt betingat kulturarv. Men har ocksä ett slarkl internationelltkulturarv som sammanhänger med roll som stormakt under vissa perioder.Det senare avspeglar sig säväl i importerade objekt som i konst ochkonsthantverk av hög dignitet som producerats av svenskar med europeiskskolning. och slatens historiska museer framhåller vidareall instilulioner som statens konstmuseer och av den anledningenockså har behov av olika värdegränser för bevakning av föremål inom sina resp. ansvarsområden. Molbakgrund härav föreslär och statens historiska museer atlden högre värdegränsen skall vara förbehållen måleri (med undantag av folkligtbonadsmåleri), teckningar, skulpturer och konsthantverk i ädla metaller. Omdenna gräns dras reduceras antalet prövningsärenden på ett önskvärt sättsamtidigt som berörda föremälskategorier erhåller tillräckligt skydd. Genom allsätta denna värdegräns så pass högt undviker mun dessutom att så radikalt ändraförutsättningarna för den svenska antikauktionshandeln att den lockas lillutflyttning ur riket. För övriga i proposition 1981/82:82 upptagna föremälskategorierföreslås den lägre värdegränsen gälla. Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museer anser slulligen all samma värdegränser bör gällaför de svenska som för molsvarande utländska föremål. Flertaletremissinstanser har ställt sig positiva lill förslagel med differentieradevärdegränser, Däremol går åsikterna starki isär när det gäller värdegränsernasantal och nivåer. Jag ber här att fä hänvisa till remisssammanställningen. Föregen del föreslår jag följande. Närdet gäller de svenska föremälskategorierna anser jag att vissa av dem börskyddas oavsett värde. har i sitt yttrande framhållit att denav och statens historiska museer föreslagna värdegränsenom en tiondels basbelopp är för högt beräknad för det föremålsbestånd somhandhas av . Även Länsmuseernas samarbetsråd har ansett attdenna värdegräns mäste sättas betydligt lägre för att inte det svenska bygdehantverkelsföremål snabbt skall skingras. Som jag har angett har underberedningsarbetet en förnyad genomgång skett av de föremålskategorier som lagenbör skydda. Det har då visat sig att det har varit möjligt alt kraftigtbegränsa bl. a. del föremålsbestånd som faller inom Nordiska museetsinsamlingsområde. Utrymme har därmed skapats för att kunna skydda ett antalföremålsgrupper av stor kulturhistorisk betydelse oavsett deras ekonomiskavärde. Jag förordar därför att vissa i specialmoliveringen närmare angivnaföremålskategorier Prop.1984/85:179 19 ur den folkliga kulluren saml vissa andra föremålsgrupperskyddas oavsell värde. Jag har i denna fråga samräli med Nordiska museel. Medhänsyn lill att föremålsgrupperna nu är så pass avgränsade räknar jag inle medatt tillståndsprövningen kommer atl medföra några nämnvärda besvär för denenskilde. Jag vill här erinra om alt en av de slörre föremålsgrupperna, möbler,redan enligt nuvarande bestämmelser skyddas oavsett värde. För föremål inom främst slatens konsimuseers ansvarsområdeföreslär jag en värdegräns om . Jag är väl medveten om alt denna värdegränsär någol för högl beräknad för exempelvis föremål av keramik, glas och bronsoch att det av den anledningen kunde ha varit motiverat med ytteriigare envärdegräns. Jag avstår dock från att föreslå detta med hänsyn till atl lagendå förlorar i överskådlighet och anlalel granskningsärenden ökar betydligt. För deföremålskategorier som bör skyddas av 50-årsgränsen, bl. a. icke tryckta brevoch dagböcker saml handritade kartor och ritningar, föreslår jag en värdegränsom . Jag vill framhålla alt det även här ofta kan vara olämpligt med etts. k. ekonomiskt kriterium, då regeln kan inbjuda till "slakining"eller splittring av exempelvis brev- eller ritningssamlingar. Del har dock visalsig omöjligl atl åstadkomma någon annan avgränsning som bättre överensstämmermed det sätt på vilket övriga i lagen upplagna föremålsgrupper definieras.Värdegränsen är därför här liksom i proposilion 1981/82:82 främsl elt utlryckför strävandena att förenkla tillständs-förfarandet för den enskilde och attminska antalet ansökningar hos tillståndsmyndigheterna. För de ulländska föremålen förordar jag endast envärdegräns. Tillstånd för alt föra ut dem bör krävas endasl om deras värde översiiger50000 kr. Enligt vad jag har erfaril händer del nu yttersl sällan att föremåltillverkade i utlandet beläggs med utförselförbud. Förmodligen kommersituationen att bli densamma även med utökade föremälskategorier. Jag anserdärför att värdegränsen kan sällas sä pass högt för de utländska föremålen somhelhet. Som del redan har framgått anser jag alt värdegränsernabör anges i kronor. Jag anser att det är lättare för den enskilde att hållareda på belopp i kronor än att följa hur basbeloppet ändras. Jag anserolägenheterna av att behöva ändra lagen med vissa intervaller för att anpassavärdegränserna lill kostnadsutvecklingen vara av mindre betydelse. När det gäller atl faslslälla ell föremåls ekonomiskavärde ansluler jag mig lill vad som angavs i proposition 1981/82; 82 (s. 15). Med värdet bör avses del aktuella saluvärdet. Om man t.ex. har köpt ett föremål i en antikvitelsaffär är del normall inköpspriset somskall gälla. I den mån aktuellt saluvärde saknas eller det inte kan anses ulslagsgivandepå grund av alt del uppenbart är för högl eller för lågt, anserjag att sättelatt bestämma saluvärdet bör vara detsamma som anges i 23§ F lagen (1941:416) omarvsskatt och gåvoskatt. Föremålel bör alltså i sådana fall Prop.1984/85:179 20 uppskattas lill vad del kan anias betinga vid en med lillbörligonsoig skedd försäljning. När del gäller två eller flera föremål som har eli sådanisamband med varandra all de ulgör en naturlig enhet, såsom exempelvis ar falletbelräffande en servis eller en salongsmöbel, bör hänsyn inte las till värdelav varje föremål för sig ulan till föremålens sammanlagda värde. 3.6 Prövningen av ansökningar om utförseltillstånd När del gäller bedömningen av om eii föremål är av slor beiydelsefor det nalionella kulturarvet inslämmer jag i uttalandena i proposilion 1981/82:82 (s. 9), där det sades följande. Konstnärliga, vetenskapliga och historiska aspekler böringå i den sammanfallande värderingen, - Elt föremåls kullurhisloriska värdeär bl, a. beroende av dess ålder, malerial och ursprung. Av betydelse är ocksåi vilkel skick det bevarats, vilken miljö del represenlerar, om del är uniktoch om det är typiskt för en försvinnande föiemålskmegori. Det är inle alla nu nämnda krilerier som samiidigi är avbetydelse, dä det gäller all bedöma om etl kullurföremål är av slor betydelseför det nationella kulturarvet. Som riksantikvarieämbelet och sialens hisloriskamuseer har framhållit i sin promemoria gäller i vissa läll friimst krilerielau förhindra en uiarmning av det svenska kulturarvet. 1 dessa fall är de enslakaföremålen sällan unika men kan ha siori kulturhistoriskt värde. Dessa föremålkommer ofta från den folkliga kulturen.