prop · G803108 · 1984-12-31 00:00:00 — Attden skalt- eller avgiftsskyldige skall Ullsändas underrättelse och atl avräkningsbeslutinle skall meddelas förrän angiven betalningsdag löpt ut får dock inte blisådana förutsättningar, alt ett beslut om avräkning upphävs av domstol endastav det skälet alt förutsättningarna av en eller annan orsak inle har kommit attiakttas. De föreslagna bestämmelsema om avräkning har till grund att en skatl-eller avgiftsskyldig, som slår i skuld till det allmänna, inte har rätt atl fåut mer av en restitutionsfordran än som överstiger skulden. Har den skalt-eller avgiftsskyldige den skuld för vilken beslutet om avräkning meddelats, börsjälvfallet begränsningen av rätten till återbetalning fortfarande gälla ochbeslutet stå fast även om det brustit i underrättelseförfarandet eller beslutetmeddelats före senaste betalningsdag. Man bör dock enligt min mening kunnaräkna med att förbiseenden av delta slag sällan skall förekomma. Om ettförbiseende ändå sker och ett fel visas föreligga kan enligt vad jag förut sagträttelse snabbt göras. Bestämmelserna om undertättelse bör därför kompletteras meden sådan föreskrift all brister i här nämnda avseenden inte ger grund förupphävande av etl avräkningsbeslut. Detta kan också vara motiverat med tanke påatt det i fråga om äldre fordringar som före överförts tillutsökningsregistrel från tidigare syslem inle alllid finns markeringom ulsänd underrättelse. Miltförslag innebär sålunda bl. a. att kronofogdemyndigheten skall vänta med sittbeslui om avräkning lill dess den i underrättelsen angivna betalningsdagen löptut. Av bestämmelsen i 2§ andra meningen följer att restitutionsfordringen tillden del som den överstiger det allmännas fordran får betalas ut ulan avvaktanpå myndighetens prövning av avräkningsfrå-gan. Dehär redovisade bestämmelserna har i mitt lagförslag tagils in i 6 § medundantag av regeln, att brister i underrätlelseförfarandel m. m. inte skallvara grund för alt upphäva etl avräkningsbeslut. Denna regel återfinns i 8§. 4.6.3Underrättelse om verkställd avräkning Enligt7§ andra meningen i den i promemorian föreslagna lagen skall underrättelse omavräkningen sändas till den som åtgärden avser. 1 promemorian har förutsattsatt närmare beslämmelser om sådan underrättelse skall meddelas itillämpningsföreskrifter (promemorian s. 69 f). I sådana föreskrifter skallalltså bl.a. regleras huruvida underrättelsen skall sändas avkronofogdemyndigheten eller av restitutionsmyndigheten och i vad månunderrättelsen skall delges. Någraremissinstanser föreslår, atl det i lagen anges att underrättelsen skall sändasav kronofogdemyndigheten. Flera remissinstanser, däribland föreningen , framhåller att del i tillämpningsföreskrifterna till lagen klartbör framgå atl underrättelse om avräkning inle behöver bevisligen delges ochåberopar all ell krav på delgivning skulle komma Prop.1984/85:108 60 attmedföra ell betydande merarbete för kronofogdemyndigheterna, eftersom detkommer att röra sig om en masshantering av ärenden. Föreningen hänvisar ocksåtill atl något krav på bevislig delgivning f. n. inle existerar vid utmätningav överskjutande preliminär skatt som avses i 68§ 1 mom. första stycket UBL(jfr 6 kap. 9§ utsökningsförordningen). är erfarenhelernahärav goda. Föregen del får jag anföra följande. Delär enligi mill förslag kronofogdemyndighelen som skall meddela beslut omavräkning. Det är vidare bara denna myndighet som kan lämna en redovisning förhur det avräknade beloppet har krediterats. Det är alltså kronofogdemyndighelensom bör sända underrättelse om beslutad avräkning och om andra beslut sommyndigheten meddelar enligt den föreslagna lagen. tordeockså enligt 18 § förvaltningslagen ha en sådan skyldighet. Med hänsyn tillavräkningsförfarandets natur är det emellertid enligt min mening endast den skatl-eller avgiftsskyldige som berörs av dessa beslut på etl sådant sätt atl han börunderrättas. 1 den föreslagna lagen bör därför tas in en bestämmelse enligtvilken kronofogdemyndigheten endast blir skyldig att sända underrättelse lillden skall- eller avgiftsskyldige. En sådan bestämmelse föreslås i lagförslagels7§. Jag vill framhålla att jag delar uppfattningen altunderrättelserna regelmässigt inle skall behöva delges. 4.6.4Rättelse av felaktigheter och beräkning av ränta Enkronofogdemyndighel som efler påpekande av den skatl- eller avgiftsskyldigeeller annars finner att ett avräkningsbeslut på grund av någol uppenbart felblivit oriktigt torde - även om uttryckliga bestämmelser om rättelse inleinfördes i den föreslagna lagen - ha möjlighet alt i de allra flesta fall göraerforderliga rättelser. De felaktigheter som kan uppkomma torde nämligen iallmänhet vara hänförliga till sådana fel som kan rättas enligt 19 §förvaltningslagen. Det bör emellertid inle bortses från alt också felaktigheterav annat slag kan uppkomma. Jag tänker härvid särskilt på sådana fall dåavräkning gjorts för betalning av en fordran som visas ha blivit hell ellerdelvis betald tidigare. Del kan också gälla en fordran som kommit att tas upptill ett för högt belopp genom en annan felaktighet som inle heller beror påelt sådant förbiseende som avses i 19 § nämnda lag. möjligheter att rätta fel kan vidare försvåras när detavräknade beloppet hunnit redovisas lill den som fåll sin fordran betald genomavräkningen. Det kan också uppstå problem alt bedöma om och i vilken mån denskatt- eller avgiftsskyldige är berättigad till ränta, när en rättelse medföratl elt avräknat belopp skall utbetalas till honom. Tillavräkningsförfarandet hör enligt min mening en klar och rationell ordning förrättelse av felaktigheter som beror på att en betalning av det allmännasfordran inle beaklals eller att fordringen genom ett uppenbart fel varitupptagen till ett för stort belopp. Bestämmelse om all kronofogde- 1984/85:108 61 myndigheleni sådana fall skall beslula om rättelse av avräkningen bör därför införas i denföreslagna lagen. Enligi vad jag anlyll behövs också klara regler omränteberäkning. Om delta får jag anföra följande. Påen restitutionsfordran skall enligt åtskilliga författningar beräknas ränta.Del kan uppenbarligen synas ligga' närmast till hands alt på del belopp somskall återbetalas enligt rällelsenlillämpa de regler om räntesats och räntelidsom skulle gälla om beloppei återbetalades inom ramen fördel ordinarierestitutionsförfarandel. En sådan ordning skulle dock bli mycket besväriig förkronofogdemyndigheterna att lillämpa. Jagföreslår därför att kronofogdemyndigheten vid ränteberäkningen skall följaregler som föreskrivs i den föreslagna lagen. Ränlereglerna bör vara enkla alllillämpa och kan lämpligen utformas i huvudsaklig överensstämmelse med vad somgäller i fråga om reslitulionsränta enligt UBL. Jag föreslår alt ränla beräknasfrån uigången av den månad då beloppet kom kronofogdemyndigheten lill händat.o.m. den månad då beloppet ulbelalas. Ränlesalsen skall vidare molsvara avriksbanken fastställt diskonto för den lid ränlan beräknas. Debestämmelser om rättelse och ränteberäkning som jag har redovisal nu föreslåsinlagna i 9§ i mitt lagförslag. 1 denna paragraf ges också sedvanligabeslämmelser om öresutjämning och minsla räntebelopp. Delfinns enligt min mening anledning att låta den föreslagna ordningen medåterbetalning och beräkning av ränla genom kronofogdemyndighelens försorg gällaockså i etl par andra siiualioner. Jag avser bl. a. de fall då ell tillkronofogdemyndigheten överfört belopp inle skall las i anspråk genom avräkningpå grund av atl avräkningen efler besvär hell eller delvis upphävts avdomstol. Den angivna ordningen bör vidare gälla när ell belopp skall utbelalaspå grund av atl kronofogdemyndighelen i andra fall än som avser rättelsebeslutat alt avräkning inte skall ske. Så blir exempelvis fallet när elt tillkronofogdemyndighelen överföfl belopp inle blir ianspråkiagel genom avräkningpå grund av all den skall- eller avgifisskyldige betalar del allmännas fordraninnan den i underrättelsen angivna betalningsdagen löpt ut (jfr avsnill 4.6.2).Till den del bestämmelserna gäller dessa siiualioner har de tagils in ilagförslagels 12 §. Jagvill i della sammanhang föreslå ylleriigare en bestämmelse som bör kunnaunderlätta rällelseförfarandet och återbetalningar genom kronofogdemyndigheterna.Denna gäller återbelalningsskyldighelen för den som fått sin fordran hell ellerdelvis belald genom en senare upphävd avräkning. För sådana fall bör detfinnas en uttrycklig beslämmelse om alt beloppet skall överföras tillkronofogdemyndigheten. Denna beslämmelse föreslås intagen i lagförslagels 13 §. Detfinns anledning att också beröra en mer praktisk sida avkronofogdemyndigheternas utbetalningsskyldighel. En kronofogdemyndighel harinle alltid de medel som behövs; för en utbetalning. Del synes därför varalämpligasl atl utbetalningarna alltid sker via RSV. Prop.1984/85:108 62 Enligtpromemorieförslagel (8§) skall en kronofogdemyndighets beslut om avräkning fåöverklagas genom besvär. Bestämmelserna, i UB om besvär över utmätning iallmänhel föreslås ha motsvarande tillämpning. 1 paragrafen ges ocksåbestämmelser om att det allmännas lalan i besvärsmål skall föras av RSV samtbestämmelser om verkställigheten av avräkningsbeslut. De i paragrafenföreslagna beslämmelserna motiveras i promemorian på s. 64 ff, 71 och 96 f. Avde drygt tio remissinslanser som anlagt synpunkter på den föreslagna ordningenför överklagande av beslut om avräkning har flertalet tillstyrkt eller sagl sigej ha någol atl erinra mot förslaget atl besvär över avräkning skall anförasenligt om besvär över utmätning, dvs. till hovrätt och isista instans till högsta domstolen. Två remissinstanser -iMalmöhus län och kronofogdemyndigheten i - har avstyrkl förslaget. Deanför atl avräkning enligt andra lagar anses som ell led i utbetalningen ochatl besvär över utbetalningen då prövas av kammarrätt samt anser atl sammainslansordning bör tillämpas i den nya lagen. För egen del får jag anföraföljande. Eftersomden föreslagna avräkningen inle är en exekutiv åigärd har jag viss sympati förde båda sistnämnda remissinstansernas uppfatlning att kronofogdemyndighetensavräkningsbeslut inte bör överklagas i hovrätt ulan i kammarrätt. För dellalalar också all den i promemorian föreslagna ordningen medför alt den, varsrestitutionsfordran lagits i anspråk genom avräkning såväl enligt denföreslagna lagen som enligt någon annan avräkningsbestämmelse, kan nödgas föratalan både hos hovrätt och hos kammarrätt. Å andra sidan kan emellertid denrestitutionsberättigade nödgas anföra besvär såväl till kammarrätt som tillhovrätt, även om kronofogdemyndighelens beslut om avräkning skall överklagaslill kammarrätt, nämligen om hans restitutionsfordran tagits i anspråk såvälgenom avräkning som genom utmätning. Eflersom del uppenbariigen är olämpligtall den restitutionsberättigade i fråga om en och samma restitutionsfordranskall behöva besvära sig lill mer än en instans, borde frågan om lämpligbesvärsordning enligt min mening egentligen vara beroende av huruvida sammanträffandeav avräkning och utmätning kan antas bli vanligare än sammanträffande avavräkning enligt den föreslagna lagen och enligt andra avräkningsbestämmelser.Det är emellertid inte möjligl att förutsäga något om delta. Frågan om skildabesvärsordningar bör å andra sidan inte överdrivas. Enligt vad jag erfarilförekommer det sällan besvär över beslut om avräkning enligi de nuvarandeavräkningsbeslämmelserna och del finns knappast anledning att anla attbesvärsfrekvensen skulle komma atl öka på grund av införandet av den nyaavräkningslagen. Med hänsyn härtill finner jag inte anledning att frångå den ipromemorian föreslagna ordningen med överklagande till hovrätt. Jaginstämmer också i promemorians förslag om all del allmänna i besvärsmål skallföreträdas av RSV. 1984/85:108 63 Jagkan i huvudsak godta den i promemorian föreslagna utformningen avbesvärsbestämmelserna. Vissa jämkningar är dock påkallade. Sålunda börbestämmelserna enligt min mening utformas så att de inte bara avser besvär överbeslut om avräkning. De bör i princip omfatta alla kronofogdemyndighetensbeslut som har med avräkningsförfarandet att göra. Ett särskili undanlag bördock göras för beslui, varigenom kronofogdemyndighelen lämnat en begäran omrättelse utan bifall. Ett sådan beslut bör inle få överklagas, eftersom den sombesluiei avser får anses vara lillräckligi Ullgodosedd genom möjlighelen atlföra lalan mot själva avräknings-beslulet. överensstämmer med vad sornenligt 18 kap. 5 § UB gäller i fråga om beslut, varigenom en begäran omrättelse av utmätning har lämnals ulan bifall. Beslämmelsenom alt RSV skall företräda det allmänna och besvärsbestämmelserna har i mittlagförslag tagits in i ilO och 11 §§. 4.7Förhållandet mellan avräkningslagen och andra avräkningsbestämmelser Somframgått av vad jag förut sagt delar jag den i promemorian framfördauppfattningen atl de nuvarande avräkningsbeslämmelserna i olika författningar iprincip bör kvarstå oförändrade vid sidan om den nya lagen. Ipromemorieförslaget regleras konkurrensen mellan den föreslagna lagen och andraavräkningsbeslämmelser genom två olika regler. Enligt den ena (3 § andraslyckel) skall den nya lagens beslämmelser träda i slället för andralagbestämmelser om avräkning, i den mån de avser avräkning mol fordringar somär överlämnade för indrivning. All avräkning mol fordringar som är överlämnadeför indrivning skall således göras av kronofogdemyndighel enligt den nyalagen. Den andra regeln (3§ tredje stycket) innebär alt en restitutionsfordrani första hand skall tas i anspråk för avräkning mol fordringar som inie äröverlämnade för indrivning, dvs. av resliluUonsmyndighelen enligi de särskildalagbestämmelser som medger sådan avräkning. Endast om sådan avräkning inleskall göras eller om del efler sådan avräkning ålerslår någol avresliluiionsfordringen, kan avräkning enligt den föreslagna lagen komma ifråga. Remissinstansernahar inte hafl något all erinra mot förslagel om au den nya lagens beslämmelserskall gälla i slället för andra lagbestämmelser, i den mån de avser avräkningför betalning av fordringar som är överlämnade för indrivning. Enligi vad jagförul sagl bör den i promemorieförslaget upplagna förutsättningen all delallmännas fordran skall vara överlämnad för indrivning ersättas avförutsättningen att fordringen skall vara för indrivning registrerad ikronofogdemyndigheternas ADB-register, dvs. Jag anserdel vara lämpligt all all avräkning mol fordringar som är regislrerade iuisökningsregislrel görs av kronofogdemyndigheterna enligi den nya lagen. Jagföreslår således atl en bestämmel- 1984/85:108 64 seom detta las in i avräkningslagen. Beslämmelsen bör utformas med beaklande avatl det finns avräkningsbestämmelser inte bara i lag utan också i av regeringenbeslutad författning (19 § tullstadgan). 1 mitt lagförslag tas beslämmelsenupp som ett första stycke i en särskild paragraf (14§), som reglerar förhållandetlill andra avräkningsbeslämmelser. promemorian föreslagna beslämmelsen (3 § tredje styckel) om att avräkning iförsta hand skall göras enligt annan lag, dvs. av restitulionsmyndighelen molfordringar som inle är överlämnade för indrivning, har lämnats ulan erinran avså gott som alla remissinstanser. RSV har dock framhållit altrestitutionsmyndigheten bör kunna välja mellan atl göra avräkning för enmotfordran som inte är överlämnad för indrivning - och därefier anmälaeventuellt överskott lill kronofogdemyndighelen för avräkning - och att anmälahela beloppet till kronofogdemyndigheten för avräkning mol fordran som äröverlämnad för indrivning. Denna valfrihet är enligt RSV nödvändig och hängersamman med all det i vissa fall, t. ex. i fråga om skatt enligt UBL, saknasrutiner för atl la återbetalningar i anspråk för fordringar som inle äröverlämnade för indrivning medan det däremol finns datorstödda rutiner för attta överskjutande preliminär skall i anspråk för fordringar som är överlämnade förindrivning. Av samma skäl anser skatteindrivningsutredningen att det inte börges någon föreskrift som tvingar den återbetalande myndighelen att i förstahand göra avräkning själv. Föregen del får jag anföra följande. promemorian föreslagna ordningen, enligt vilken reslitutionsmyndigheten iförsta hand skall göra avräkning enligt den föri"altning som reglerarrestilutionen och då endast mol fordringar som inte är överlämnade förindrivning, har den nackdelen all avräkning i första hand kommer atl göras motyngre fordringar och inte mot de äldre, för indrivning överlämnadefordringarna, trols att dessa i regel preskriberas Udigare. Den har å andrasidan den fördelen all den medför en begränsning av anlalel fall dåkronofogdemyndighelen måsle underrättas. Eftersom promemorieförslaget såledesmedför en administrativt enklare ordning, är jag i och för sig benägen atlbiträda förslagel. RSV; s och skatteindrivningsutredningens av prakliskaförhållanden betingade krav på valfrihet för restitulionsmyndighelen haremellertid stor tyngd. Jag anser därför atl frågan bör lösas så allresliluUonsmyndighelen om den så önskar i första hand får göra avräkning förbetalning av en fordran som inle är regisirerad i utsökningsregistrel. Jagföreslår alt en beslämmelse med den nu angivna innebörden las in i etl andrastycke i den paragraf (14§) som reglerar förhållandet till andraavräkningsbeslämmelser. Altkronofogdemyndigheterna enligt den föreslagna lagen skall besluta om avräkningmot fordringar som är överlämnade för indrivning bör enligt vad som sägs ipromemorian (s. 64 och 81) inte utesluta att restitutionsmyndigheten, islället för atl underrätta kronofogdemyndighelen om en 1984/85:108 65 reslilulion,återkallar ett indrivningsuppdrag hos kronofogdemyndighelen och därefier självverkställer avräkning enligt den föriättning som reglerar restilutionen. Dettauttalande har kritiserats äv en del remissinslanser som framhållit atl en sådanordning kommer atl medföra olikheler i den prakliska hanteringen och ävenonödigt merarbete för såväl den restituerande myndighelen som för kronofogdemyndighelen. Jagdelar remissinstansernas uppfatlning all man inte bör lillämpa en ordningenligt vilken restilutionsmyndighelerna regelmässigt återkallar indrivningsuppdragför atl i stället verkställa egen avräkning. Å andra sidan kan del iundanlagsfall finnas skäl för resUlutionsmyndigheten atl återkalla ettindrivningsuppdrag. Frågan om ålerkallelse av indrivningsuppdrag behöveremellertid inle behandlas i den föreslagna avräkningslagen men bör beaklas vid uiarbetandelav närmare föreskrifier om den av lagen föranledda kommunikationen mellan restilutionsmyndighelernaoch kronofogdemyndigheterna. Vadgäller frågan om förhållandet mellan avräkningslagen och andra avräkningsbeslämmelserskall jag avslulningsvis beröra den särskilda frågan i vad mån avräkningslagenbör medföra ändringar i andra lagar. I promemorian (s. 83) uttalas, att denföreslagna lagen skall vara lillämplig i fråga om olika slags reslitutionerutan att hänvisning till lagen görs i de författningar som reglerar restilutionerna.Enligt promemorian bör detta dock inte utesluta att man i samband med andraändringar i sistnämnda författningar tar in en hänvisning till den nya lagen,om så anses lämpligt. Av skäl som närmare redovisas i promemorian (s. 99 fOföreslås i denna atl några mindre ändringar görs i bötesverkställighetslagensamt i 49§ ML, 68 § UBL och 30 § VSL. Åndringen i bötesverkställighetslageninnebär att 8 § upphävs och atl en i 9 § inlagen hänvisning till 8 § på grunddärav ersätts av en hänvisning till den nya lagen. De andra ändringarna har endelvis annan karaktär. De innefattar nämligen inte bara ändringar som ansetts direklpåkallade av den föreslagna lagens nya regler ulan dessutom föreslås att det iresp. paragraf tas in en upplysning om atl föreskrifter om avräkning ocksåfinns i den nya lagen. För egen del får jag anföra följande. Eftersomden av mig nu föreslagna avräkningslagen inte skall omfatta återbetalningar av väglrafikskall,bör någon ändring inle göras i 30§ VSL. Åndringar i bötesverkställighetslagen,ML och UBL bör däremot vidtas i huvudsaklig överensstämmelse med promemoriansförslag. Detillägg i ML och UBL som i promemorian föreslås, för atl ge upplysning om altföreskrifter om avräkning också finns i den nya lagen, bör enligt min meningges en annan utformning. Av tilläggen bör framgå att rällen lill återbetalningär ytterligare begränsad genom föreskrifter i den nya lagen. Sådana tillägg in också i andra författningar som innehåller beslämmelser om avräkning.Sådana tillägg bör sålunda införas i 49 § ML, 68 och 75a§§ UBL, 36§ lagen omsjömansskatt, 22§ tullagen, 20§ 5 1984/85. Prop.1984/85:108 66 AUL, 5 kap. 7S LPP och 25!) Jag kommer senare attföreslå regeringen att en liknande beslämmelse las in också i lullsladgan. 1 samband med nyssnämnda ändring i 5 kap. 7S LPP börytterligare en ändring göras i detla lagrum. 1 enlighel med vad som underlagstiftningsärendets beredning framförts av företrädare för är detnämligen av prakliska skäl olämpligt att beskattningsmyndighetens skyldighelull avräkna år begränsad så atl avräkning endasl skall göras frånöverskjutande belopp enligt 5 kap. 6S LPP. Därmed får avräkning inle göras frånränta som skall ulgå på en alerbeialning enligi 5 kap. 6S LPP. Jag föreslår därioralt 5 kap. 7 § LPP ändras så att avräkning skall göras inie bara från överskjulandebelopp enligt 5 kap. 6S LPP ulan också från annat belopp som utbetalas på grundav bestämmelse i LPP. Elt förfarande med avräkning har flera stora fördelar. Enär atl de skaii-eller avgiftsskyldigas fordringar på alerbeialning i förslåhand las i anspråk för betalning av det allmännas fordringar och sålunda intefördelas mellan del allmänna och den ålerbelalningsberättigades övrigaborgenärer. En annan är all avräkning är enklare att genomföra än del förfarandesom är allernaiivel, nämligen utmätning. Till detta kommer all avräkning lillmycket stor del kan göras med hjälp av ADB. Den hell övervägande delen av debelopp som skall tas i anspråk för betalning av det allmännas fordringar ingårnämligen i återbetalningsruiiner som läu låter sig ADB-iekniskt kombineras medavräkning mol skuldbeloppen i utsökningsregistrel. Till fördelarna med avräkningsfört"arandethör därför också au det är arbets-kraftsbesparande för kronofogdemyndigheternaoch medför en snabbare inbetalning än som erhålls om indrivning måsle ske. Återbetalningarna av skatter och avgifter uppgår åriigentill mycket stora belopp. Sammanlagt rör det sig om ca 50 miljarder kronor.Också det allmännas utestående fordringar av della slag är myckel stora. De skati-elleravgiftsskyldigas sammanlagda skuldbelopp uppgick sålunda enligt ioklober 1984 till . Genom den föreslagna avräkningslagenkommer dessa återbetalningar och skulder atl siällas mol varandra föravräkning i långt slörre utsträckning än . Vad detla kan medföra i ökadbetalning till det allmänna är som framgår av departementspromemorian svårt atlmer bestämt beräkna. I promemorian har antagils att del kan röra sig om ca 100milj. Del har å andra sidan av några remissinstanser påpekais alt del kankomma att krävas vissa resursförstärkningar. Detta synes särskilt sammanhängamed farhågor för alt etl underrättande om möjlighelerna att anföra besvär över gjordaavräkningar skall komma att medföra en ökning av antalet besvär och därmed enarbetsbelastning för kronofogdemyndigheterna. Prop.1984/85:108 67 Dessafarhågor är enligt min mening betydligt överdrivna. Vinsterna med del utvidgadeavräkningsförfarandet är uppenbara och den rationalisering som erhålls bör välkompensera kronofogdemyndigheterna för det arbele som besvärsförfarandeteventuellt kan medföra. 4.9Ikraftträdande m. m. Enligtmin mening bör den föreslagna avräkningslagen träda i krafl så snart som möjligl. Som jag förut (avsnitt 4.3.1) nämnl kan lagen emellertid inte tillämpas förrän det byggts upp syslem och rutiner för kommunika lionen mellan restitutionsmyndighelerna och kronofogdemyndigheterna och för förfarandet i övrigl i fråga om alla de utbetalningar som skall ingå i lagens tillämpningsområde.