prop · G803110 · 1984-12-31 00:00:00 — Avvikelse från normalbegreppsbildning bör emellertid helst undvikas. Möjligheten atl krävaavhjälpande på näringsidkarens bekosinad oavsett dennes culpa lillslyrks i sakmen enligt fakullelsnämnden bör rält till ersättning i denna form ulgöra ensärskild påföljd som direkl omnämns i 3:8. Vidias denna ändring, blir 3: 10 1p. Den normala beräkningen av egentligt prisavdrag, när sådant är akiuelll,kan - såsom skell i 42 § köplagen - kortfallal anlydas redan i 3:8. Hämiövermenar utredningen all prisavdraget skall kunna användas i ytterligare enfunklion, nämligen för all ge konsumenien en skönsmässig prisnedsättning när enpreslalion är felaktig utan alt för den skull vara mindre värd än enavtalsenlig prestation (s. 313). lillslyrker altprisnedsättning kan ske i sådana fall (l.ex. när näringsidkaren använt malerialav felakUgt ulseende), eftersom förutsättningarna för avlalel därmed rubbals.I förslaget om en sådan här skönsmässig nedsättning av priset ligger ocksåförklaringen (ehuru det inte framgår av motiven) till all oriktigakringuppgifler enligt utredningens mening skulle vara bindande förnäringsidkaren och leda lill att Gänsten blir behäftad med fel (se ovanangående förslaget till 1:3). Del kan diskuteras om det direkt av lagen börframgå atl en skälig prisnedsättning skall äga rum, om Gänsten är felaktigehuru inte mindre värd än avtalad preslalion. Etl sådani prisavdrag rymsemellertid under den beskrivning av prisavdraget som förekommer i 42 § köplagenoch som kan införas även i konsumentGänstlagen. Förslagenom fömtsättningarna för hävning i 3:8 tillstyrks i huvudsak. Ulredningenuttalar i motiven att väsentligheiskravel kan bedömas både från abstrakt ochkonkret synpunkt men att väsentligheten måste ha varil synbar förnäringsidkaren, vilkel medför att konkret väsentlighet inte alltid gerkonsumenten rätt lill hävning. Utredningen slutar med atl konstatera att dessaregler ligger i linje med allmänna avlalsrältsliga principer som del inle finnsanledning atl kodifiera (s. 315 menar tvärt emot att detfinns stor anledning atl kodifiera dessa regler; del är en avgjord fördel omsvaret på viktiga frågor kan erhållas i lagtexien, särskilt när del är fråga omen konsumentlagstiflning. En sådan kodifiering har vidare gjorts i 21 §köplagen, och en tystnad härom i konsumentGänstlagen kan leda till ovisshel. Med beaktande av de ovan framförda förslagen skulle 3:8 1st. ges följande lydelse. "Avhjälps inte fel i enlighet med bestämmelserna i 5§, får konsumenien låla avhjälpa felel på näringsidkarens bekostnad eller görasådani avdrag på prisel som svarar mol felet. Är syftet med Gänstenhuvudsakligen förfelal för konsumenten och näringsidkaren insett eller bortinse della, får avlalel hävas." Eflersom näringsidkarens arbeie successiviblir avsy-ningsbarl för konsumenien, är frågan om hävning på grund avanleciperal fel belydligi vikligare vid Gänsler än vid köp. Del är därförvärdefulll all lagen föreslås innehålla beslämmelser härom. Närhävning sker sedan näringsidkaren utfört sin preslalion, hell eller delvis,skall konsumenten i princip åierbära denna, men i prakUken blir del oflaomöjligt utan atl betydande olägenheler eller koslnader uppstår. Utredningenföreslår då att undanlag görs för ålerbäringsskyldighd i della Prop.1984/85:110 184 fall men all konsumenien i skälig utsträckning skallersälla näringsidkaren dennes koslnader som lett till en värdeökning förkonsumenien (3:9 I st.). I moliven har ulredningen berört ivå principfrågor mensynes ha lämnal dem i huvudsak olösla. Den ena gäller vad som är skäligersällning när prestalionen är annorlunda än vad som beställts men ändå har ettlika högl värde, och den andra är i vilken ulslräckning man skall beakla atlhändelser av force majeure-karaklär orsakat felel. Båda problemen föreslås blilösta inom ramen för skälighdsbedömningen ulan närmare anvisning (s. 317 O- Somnyss nämndes skall en betydande, lål vara skönsmässig nedsällning av prisetkunna äga rum, om konsumenien begär prisavdrag därför all Gänsien är annoriundaän han beslälll (3:10), och delta har fakultelsnämnden tillstyrkl för atlrespeklen för avialels rälla uppfyllande skall vidmakthållas. En konsekvenshärav blir då atl konsumenten endast behöver betala en mindre ersällning fören i och för sig värdefull men dock felaktig prestation, när avtalei hävts. 1fråga om yttre omständigheters inverkan menar fakullelsnämnden, atl dessa inlebör inverka på bestämmandel av vilken obehörig vinst-ersättning somkonsumenien skall ge enligt 3:9 ulan all skälighdsbedömningen endasl skallgälla den icke ålerburna preslalionens värde för konsumenten; dylikaursäklsgrunder kan ju inle hindra all konsumenten häver så snart syftet medUänslen är huvudsakligen förfelat, och den ibland tillfälliga omständighetenatl prestationen inle kan ålerbäras bör inte medföra all det grundläggandeställningstagandet upphävs bakvägen. Mol förslagel till 3:9 1 st. 2 p. kan vidare anmärkas, attdär inle löses problemel huruvida konsumenten kan tvinga näringsidkaren att tatillbaka Uänsten, faslän betydande kostnader eller olägenheter skulle uppståför vilka näringsidkaren skulle ansvara. Av förslaget till 3:10 2 p. lorde emellertidfölja atl elt sådani krav inte är berättigat. har även en detaljanmärkning rörande 3:9I st. 3 p. (se även 2:13 1 si. in fine). Del bör stå att konsumenten i skäligutsträckning skall ersätta näringsidkaren dennes koslnader / den män dessalett lill värdeökning; enligt den föreslagna laglexlen utesluts inte atlersättningen kan överstiga värdeökningen. Beträffande näringsidkarens rätt till betalning, närUänsten hävts partielll (3:9 2 si), åberopar ulredningen lämplighetsskäl förall inte välja lösningen att ge näringsidkaren räll till betalning i proportiontill vad som utförts men med rätt för konsumenten atl genom skadeslåndkompensera sig för den prisökning som kan uppstå när resten av Gänsten måsleutföras genom annan; utredningen föreslår att denna eventuella prisökning beaktasredan vid regleringen av vilken betalning näringsidkaren skall få för vad somutförts (s. 318 0- vill tillägga all della inle endasl är enlämplighdsfråga av redigeringskaraklär. Om konsumenien hänvisades lill altbegära skadeslånd för all kompensera sig för prisökningen på ålersloden, blirhan beroende av atl näringsidkaren inte kan exculpera sig (se 4:1). Särskilt avdenna anledning tillstyrks ulredningens förslag. (se även avsnill 5.11) Enligi vad ulredningen upplyser har garanlier slorspridning på Gänsleområdd. Ulredningen redovisar däremol inte någon bedömningav hur Prop.1984/85:110 185 dess lagförslag kan komma att påverka detta förhållande.Troligt är emellerlid atl uirymmd för garanlier kommer att minska väsenlligtom utredningsförslagel genomförs. Genom de ivingande lagregler som föreslås ombl.a. kraven på närtngsidkarens prestation och konsumentens befogenheler vidfel ges denne sålunda en bältre rättsställning än han har enligt många nuförekommande garanlier. Vidare gäller enligi marknadsdomslolens praxis altullrycket "garanli" får användas bara när parten tillförsäkras ensärskild förmån som annars inte skulle ha stått honom till buds. Del äriveksaml om detta rekvisit är uppfyllt, om den enda förmån garanlin medför ärden lättnad i bevishänseende som anges i 3 kap. 2 S andra slyckel iulredningens lagförslag. Ulredningens resonemang om garantier för kortare lidän normal hållbarhetstid (s. 280-281) synes dock ulgå från atl så är fallel. Enligt ulredningens förslag skall alla tidsbestämdagaranlier anses ulgöra funkiionsgarantier. Hur de garantier som förekommervid konsumenlköp skall lolkas i della hänseende är, såsom ulredningen anför(s. 273), oklart Gfr . Köprält, 4 uppl. s. 180 och Vahlén i Svensk rätti omvandling s. 606) och regeln i 10 § konsumenlköplagen lar inle ställning idenna fråga. Till förmån för ulredningens förslag lalar bl.a. atl det frånkonsumenlens synpunkl framstår som nalurligl atl uppfatta en garanli som enfunklionsgaranli. Regeln synes emellerUd böra komma lill klarare ut-Iryck ilagiexten. Förslaget innebär vidare atl en avvikelse från en garanlialllid skall bedömas som ell fel och allslå medföra alla de befogenheler förkonsumenten som föreligger vid fel. Detta överensstämmer med vad som gällerenligt 10 § konsumenlköplagen. 1 sak blir emellertid skillnaden belydande.Enligi 6 § konsumenlköplagen gäller sålunda all en säljare, som har ålagil sigall avhjälpa fel, blir skadeslåndsansvarig försl om ålagandei inle fullgörsinom skälig lid Gfr prop. 1973: 138 s. 198), och ansvaret omfattar då endastsådana utgifter som avses i paragrafen, medan säljaren kan friskriva sig frånskadeståndsansvar därutöver. Förslagel lill konsumenttjänsllag ålägger däremotnäringsidkaren etl strängl skadeslåndsansvar, som han inte kan friskriva sigfrån. Den föreslagna regleringen kan tänkas leda till atl näringsidkarna avstårfrån atl lämna garantier som i och för sig skulle kunna vara av visst värde förkonsumenlerna. Sålunda blir del exempelvis inle möjligt atl ge en garanti somsiräcker sig ulöver normal hållbarhetstid och begränsa åtagandelsåvitt avser denna "extra tid" till atl gälla avhjälpande avuppkommande fel. Värdet av klara och enkla regler rörande garanliernasrättsverkningar väger kanske tillräckligt tungt för all motivera en sådanordning. Det hade emellertid varit av intresse atl få denna fråga belyst ibetänkandet. Vad beträffar de föreslagna reglerna om garantier kanyllerligare följande påpekanden göras. Enligi motiven skall det vara möjliglalt göra undanlag från en garanli eller begränsa garanlin lill en viss del avUänslen eller viss egenskap hos denna (s. 297, 463). bör komma lill klarlullryck i laglexlen. Verkan av en garanli anges i laglexlen vara alt näringsidkarenskall "svara såsom för fel". Det kan ifrågasällas om inle den norskalaglexlens "anses som mangel" ger bällre uttryck ål vad som åsyftas.Ansvarel skall avse brislfällighd som "uppkommer" under garanliliden.Della kan möjligen lolkas som innebärande all näringsidkaren kan göras ansvarigäven för en avvikelse som visar sig försl efler garanlitidens ulgång men sommåsle anias ha förelegal dold redan före denna lidpunkl. En sådan tolkninglorde emellerlid inle vara åsyftad; jfr l.ex. s. 296, där Prop.1984/85:110 186 del lalas om fel som "visar sig" undergaranliliden. Denna fråga bör klargöras. Reklamalion och preskriplion vid fel En konsumenl som vill göra gällande befogenhel på grund avfel skall enligi 3 kap. 3 § reklamera inom skälig lid efler det att han harmärkl eller bort märka felet. Denna regel överensslämmer med vad som gällerenligt II S konsumenlköplagen. Förslagel innebär vidare, liksom köplagcn ochkonsumenlköplagen. att rälten alt göra gällande fel preskriberas efter visstid. Denna tid föreslås av ulredningen besiämd ivå år från avlämnandet.Motsvarande frist ulgör enligt köplagen och konsumenlköplagen dl år från delatl köparen mottog varan. Enligt den norska köplagen gäller däremot entvåårsfrist. och motsvarande frist har tagils upp i köplagsulredningensförslag till ny svensk köplag. Flertalet fel torde såväl vid konsumenttjänster som vidkonsumenlköp märkas eller ålminslone böra märkas redan kort lid efteravlämnandet. En regel om preskription av rällen all reklamera blir därför uvbegränsad praklisk betydelse. Enligt ulredningens förslag reduceraspreskriptionsregelns vikt yllerligare av alt den inte skall gälla vid s.k.dolda fel. Härmed avses enligt lagtexien fel som inte har visat sig och inteheller "rimligen kunnal upptäckas" inom tvåårstiden. Regeln ompreskriplion av rällen att reklamera får alltså aklualiid bara när felelvisserligen inle har märkts eller bort märkas av konsumenien i lid förreklamalion före tvåårstidens ulgång men likväl rimligen hade kunnat uppiäckasdessförinnan. Vid bedömningen av vad som "rimligen hade kunnaluppiäckas" skall man ulgå från vad som kan förvänlas av konsumenler i allmänhel.men hänsyn skall kunna las lill all en viss konsument har speciella kunskaper idet aktuella facket (s. 468). Innebörden av det föreslagna undanlagei är svårgripbar,och besvärliga lolkningsproblem kan förutses. Härigenom omintetgörs i viss månen av de väsentliga fördelarna med en preskriptionsregel, nämligen all denförhindrar Ivisler. Undanlagsregeln skall enligi utredningen lillämpas medförsiklighd och bör inle komma lill användning i bagutellfall (s. 296). Någonsådan begränsning kan emellerlid inle ulläsas av laglexlen. Snarare kanifrågasällas om inle undanlagd innebär en mycket kraftig urholkning avpreskriptionsregeln. Som redan har påpekats lorde de flesla fel märkas ellerålminslone böra märkas inom ganska korl lid från avlämnandei. Åven med myckellågt ställda krav på undersökningsplikt bör man kunna begära att konsumenieninom den föreslagna preskripiionsliden har granskal Uänsten tillräckligt nogaför all uppläcka sådana fel som kan iakttas av en person ulan särskildfackkunskap. En regel om ivåårspreskriplion skulle därior sannolikl fåbeiydelse huvudsakligen för fall då felel består i brislande hållbarhel ellerär av sådan beskaffenhet all del inle ger sig till känna vid normal användningulan endasl i speciella siluationer, exempelvis vid särskilda påfrestningar avsällan förekommande slag. Det förefaller emellerlid som om sådana fel som nuhar nämnls i allmänhel skulle omfattas av utredningens definilion av dolda fel.Om, för alt anknyla lill elt av utredningen anförl exempel (s. 468), pulsen påetl reveleral Irähus böGar flagna av , lorde man normalt knappaslkunna göra gällande all konsumenien rimligen hade kunnal uppläcka den bristandehållbarhelen redan inom två Prop.1984/85:110 187 I sak synes skillnaden inte bli så slor mellanutredningsförslagel och en ordning där konsumentens rutt att göra gällande felbegränsas endast uv kravet på reklamation inom skälig tid från det felet märktseller bort märkas och av den allmänna tioårspreskriptionen. En sådan ordning lordemolsvara nu gällande rält på Gänsleområdel och överensstämmer också med vud somgäller för konsumenlköp i Finlund. Ulredningen har inle konstaterat någraallvarligare ölägenheter med nuvarande ordning. Om regler omkorllidspreskription skall införas kan man emellertid ifrågasätta om man inte.för all reglerna skall fylla någol egentligt ändamål, bör begränsa utrymmet förundanlag mer än utredningen har gjort. En möjlighet är atl göra skillnadmellan olika typer av yänsier och t.ex. föreskriva längre preskriptionstid vidfel i arbete pä byggnad eller annan anläggning Gfr det norskaulredningsförslagd). En sådan uppdelning är dock. säsom ulredningen självpäpekar. Även om dolda fel av den lyp ulredningen åsyftarär ett slörre problem vid byggnadsenlreprenader och liknande Uänster, torde deför övrigt inte vura helt ovanliga när det gäller arbele på lös egendom. Enannan möjlighel är att begränsa undanlagsregeln lill fall av mera extraordinärtyp. t. ex. sådana där felet inle kan uppiäckas annal än under mycket speciellaomsländigheler. medan preskriptionsregeln blir lillämplig på normala"hållbarhetsfel". Om garanli har lämnats utlöper preskriptionstiden enligten särskild beslämmelse i förslagel lidigasl skälig lid efler garantitidensutgång. Del kan möjligen ifrågasättas om inle delta skulle gälla även utannågon uttrycklig föreskrift i ämnet, men en lagbeslämmelse är otvivelaktigt avvärde för all undanröja oklarhel. Beslämmelsen lorde emellertid inle böra gällaandra fel än sådana som omfattas av garantin. 1 specialmotiveringen sägs atlden föreslagna regeln kan få viss analogisk lillämpning även vid garantitidersom är kortare än preskriptionstiden (s. 467). Detta uttalande ter sigförbryllande. Att reklamation kan ske efter garanlitidens utgång men inompreskriptionstiden synes följa direkl av de regler som utredningen föreslår i3 kap. 2 § och 3 § första styckel. Härför krävs inte någon analogisklillämpning av den nu berörda regeln. 1 3 kap. 5-10 §!? upptas beslämmelser om påföljder förfel. Vid fel i Uänslen ges konsumenien i försia hand räll atl kräva altnäringsidkaren avhjälper felel (5 § försia slycket). Konsumenien är dock inleIvungen all ulnyttja denna befogenhel. Han kan i slälld välja alt göra prisavdrageller, under de förutsällningar som framgår av 8 §, häva avlalel. 1 så fall kanemellerUd näringsidkaren erbjuda sig all avhjälpa felel (5 § andra slyckel).Ell sådani erbjudande medför all konsumenien i princip inle kan göra gällanderäll lill prisavdrag eller hävning förrän den lid som slår näringsidkaren lillbuds för all avhjälpa felel har gått lill ända ulan all någol avhjälpande harskell. All della är förslagels innebörd torde i och för sig vara klarl Gfrexempelvis s. 478), även om vissa moUvuUalanden kan inge Ivekan Gfr s. 312). Ddkan emellerlid ifrågasättas om inle lagreglerna skulle kunna ulformas på eltsäll som gör att påföljdssystemels struktur framträder lydligare. Den i 5 § försia slyckel föreslagna regeln omnäringsidkarens skyldighel alt avhjälpa fel saknar motsvarighet i köplagen. Ensådan regel ingår emellerlid i köplagsulredningens förslag lill ny köplag. ochvi skall enligt våra direktiv överväga om och i vad mån man bör föreskriva enivingande avhjälpningsskyldighd för säljaren vid konsumentköp. Prop.1984/85:110 188 Regeln i 5 S andra stycket, som ger näringsidkaren rällatl avhjälpa fel även om konsumenten inle kräver del, är gynnsammare förnäringsidkaren än molsvarande regler i 49 § köplagen och 5 § andra slyckelkonsumenlköplagen samt 49 § i köplagsulredningens förslag lill ny köplag. Enav-hjälpningsrätl för säljaren av i slort sett samma innebörd som konsumenlGänstutredningenföreslår skall emellerlid enligt köplagsulredningen anses följa av den regel omavhjälpningsskyldighd som uppläs i 42 § i köplagsförslagei (SOU 1976:66 s.306-307). Om en sådan avhjälpningsrält skall gälla synes delta, vilkel ocksåhar framhållils vid remissbehandlingen av köplagsutredningens belänkande, börakomma lill klart ullryck i lagtexien, såsom har skell ikonsumenttjänsluiredningens förslag. 1 5 S tredje slycket föreskrivs att avhjälpande skall skeinom skälig tid. Betruffande innebörden av ullrycket "skälig lid"hänvisas i specialmotiveringen (s. 473) lill vad som sägs i specialmoliveringentill 2 kap. 7 §, som rör tiden för utförandet. Specialmoliveringen till dennaparagraf (s. 436) ger emellertid knappast någon ledning för tolkningen. Del kanför övrigt ifrågasättas om del är rimligt att tillämpa summa principer i debåda situalionerna. 1 det ena fallet gäller det alt avgöra när en beställdUänst skall vara utförd, om avtal därom inte har träffats, i det andra atlavgöra hur lång lid en näringsidkare som har Ullhandahållii en felaktigprestation skall ha på sig för alt avhjälpa felel. 1 förarbetena lillkonsumenlköplagen har innebörden av uttrycket "skälig lid" i sambandmed avhjälpande belysls ganska ulföriigl (prop. 1973: 138 s. 189). Dessauttalanden lorde kunna Uäna lill ledning även när del gäller Uänsler. Enligt 6 S skall näringsidkaren själv slå för sinakoslnader för avhjälpandel. Av denna regel följer inte att näringsidkarenockså skall svara för konsumenlens koslnader i sammanhängd. Denna fråga lorde islället bli atl bedöma enligt reglerna i 4 kap. om näringsidkarens skadesiåndsskyldighel.Delta innebär all konsumenten i vissa situationer inle kan få ersällning fördessa koslnader. Vi ålerkommer lill skadeslåndsreglerna i det följande. Under vissa förhållanden kan ell avhjälpande av ell felkräva en koslsam Iransport. Den omsiändighelen atl näringsidkaren skulledrabbas av en sådan kostnad kan befria honom från skyldighet atl avhjälpa felel(s. 307). Enligt uttalanden i moliven skall emellertid konsumenien kunnaundanröja della hinder genom att erbjuda sig atl själv slå för viss del aviransportkoslnaden, nämligen så slor del därav all vad som kommer all åvilanäringsidkaren ligger innanför dennes "offergräns" (s. 309). Dellalorde anses följa av huvudregeln i 5 § försia styckel. 1 specialmoliveringentill 6 § görs emellertid uttalanden som tycks bygga på ell annal synsätt. Mansynes där ulgå från att näringsidkaren i princip är avhjälpningsskyldig även ien situation av nu åsyftad typ men har rätt till ersättning av konsumenten förtransportkoslnaden (s. 474-475). Del är ingalunda säkert all de båda synsättenleder till samma resultat i den praktiska tillämpningen. Frågor om var avhjälpande skall ske och vilken av pariernasom skall svara för uppkommande iransporlkostnader regleras f.n. ulförligl ivissa slandardavlal Gfr s. 304-305). Del hade varil av inlresse all i molivenfå närmare belysl hur ulredningens förslag förhåller sig till dessa regler. I 7 § regleras konsumenlens räll all innehålla betalningensom säkerhet för krav på grund av fel. Enligt moliven bör konsumenten kunnahålla inne hela belalningen om del är "klarl" alt han har räll atthäva avtalei i dess helhet, och om del "slår klart" all han ärberättigad lill skadeslånd bör hänsyn även las lill delta (s. 319). Dessauttalanden kan uppfattas som ullryck för en mera restriktiv syn på konsumentensbefogenheler än som Prop.1984/85:110 189 kan utläsas ur laglexlen. De år inle heller hell förenligamed vad ulredningen anför om atl konsumenien måste ges en "betryggandemarginal" Gfr även specialmotiveringen s. 476). Genom 7 § och molsvarande bestämmelse rörande dröjsmål i14 § andra slyckel ges konsumenien räll alt hålla inne belalningen lillsäkerhel för krav på skadeslånd på grund av fel eller dröjsmål. Någonmotsvarande rält ges inle i fråga om skadestånd på annan grund Gfr 4 kap. 2 §).Utredningen har inte redovisat någon molivering för denna skillnad. För all konsumenien skall ha rätt all häva avtalet pågrund av fel slälls i 8 § upp ett väsenllighetskrav. Enligt moliven fordrasdessulom all väsenllighden har varil synbar. Näringsidkaren skall sålunda hainsett eller bort inse all felet var av sådan väsenllig betydelse som avses iparagrafen (s. 316, 477). Nägon regel härom föreslås emellertid inie ilagiexten. Inle heller köplagsulredningens förslag lill köplag innehåller någonsådan föreskrift. Som molivering härför har köplagsutredningen anförl att eltsådani krav skulle passa mindre väl vid s. k. abslrakl fel, dvs. sådani fel somulgör avvikelse från den slandard som allmänt fordras. Gäller det egenskapersom har betydelse bara för den särskilde köparen kan del däremol enligtköplagsulredningen vara rimligt atl la hänsyn till om säljaren har insett ellerbort inse väsenllighelen. Del har emellerlid inle ansetts nödvändigl all lyngalagiexten med anvisningar härom (SOU 1976:66 s. 305-306).KonsumenlUänstulredningen anför belräffande abslrakl fel all del måsle finnasen slark presumiion för alt näringsidkaren har insett eller i vart fall bortinse all felel är väsenlligl (s. 316). Del kan emellertid ifrågasättas om detöver huvud lagd bör finnas något ulrymme för näringsidkaren all undgå ansvarvid ell fel av della slag än om det visas atl felel fakliskl inle är väsenlliglför konsumenien i det individuella fallet. 9.8 (): råder slor osäkerhel om värdel ochinnebörden av garantier som utfästs från näringsidkare. Många garantier är såutformade alt de ger konsumenten ell sämre skydd är de civilrällsliga reglerna.Ulredningen föreslår nu all näringsidkare under garanliliden ansvarar som förfel. Det betyder atl konsumenien har räll till hela del påföljdssyslem somlagförslaget innebär. Näringsidkaren kan alltså inle föreskriva atl endast enpåföljd, t.ex. avhjälpande, kan krävas. Vidare innebär utredningens förslagatl omvänd bevisbörda till konsumenlens fördel skall gälla. Näringsidkarenmåste, för att slippa ansvar, göra sannolikt alt brislfällighd i Gänsten berorpå olyckshändelse eller på omständighet som är atl hänföra till konsumenien.