prop · G80316 · 1984-12-31 00:00:00 — I ansökan skall dock uppges hur sökandenakommit eller planerar att komma i förbindelse med ett utländskt bara. NIAhar i sin (1982) framhållit att alkid börkontaktas när adoptionssökande uppger att de har en privat kontakt genom vilkende kan få ett utländskt bam för adoption. uppger sig därvid ofta hamöjlighet att bedöma orn det beskrivna tillvägagångssättet är lämpligt. NIAoch utredaren hos socialnämmJen kan varna de sökande, men det 1984/85:16 13 ingen möjlighel atl hindra dem från alt ändå förfara på det sätt de tänktfrån början. Det är i sådana fall som det har inträffat och kan inträffa problemsom de sökande inte kunnat förutse. rykte utomlands och deninternationella adoptionsverksamheten kan också skadas. Jaganser det därför angeläget med en bestämmelse som innebär att den som sökersocialnämndens medgivande också får tillförlitligheten i förmedlingssättetprövad i de fall det är fråga om förmedling genom annan än en svenskauktoriserad organisation. Jag anser att denna förändring av handläggningen vidsocialnämnderna kan ske inom de ekonomiska ramar som finns tillgängliga. Hurskall socialnämndens medgivandeprövning gå till? Socialnämndenskall pröva tillförlitligheten hos del förmedlande organ som de sökande uppgertill socialnämnden att de avser atl använda för att komma i kontakt med ettutländskt barn i adoptionssyfte. Om de sökande uppger att de avser att sökabarn genom en av auktoriserad organisation behöver självfallet intehöras. Närdet är fråga om en privat adoption - utan medverkan av auktoriserad organisation- anser jag det däremot nödvändigt att får yttra sig över varje enskiltfall. bör därför vara skyldig att inhämta ett yttrande från idessa fall. Undantag bör dock kunna göras när NIA:s sakkunskap uppenbarligeninte skulle tillföra utredningen något, l.ex. när det rör sig om en släktingsbarn och detta kan styrkas av de sökande. Detfinns små möjligheter att kontrollera om de sökande, efter det attsocialnämnden har lämnat sitl medgivande, använder sig av det förmedlande organsom de har uppgivit vid sin ansökan hos socialnämnden. Det har förekommit attde sökande - trots varningar - vänder sig till olämpliga förmedlande organ. Detär därför angeläget att ett beslut om medgivande att få ta emot ett utländsktbarn i adoptionssyfte i fortsättningen binds till ett bestämt förmedlande organsom kan godtas. Jagföreslår således att medgivande från socialnämnden att få ta emot ett utländsktbarn i adoptionssyfte skall innehålla uppgift om vilket förmedlingssättmedgivandet gäller för. Omen svensk auktoriserad organisation skall lämna förmedlingshjälp bör beslutetutformas så att det gäller generellt för förmedling genom samtliga av NIAauktoriserade organisationer. Ärdet fråga om en privat adoption måste däremot i beslutet anges namnet på detförmedlande organ som de sökande skall använda sig av. 1984/85:16 14 blirendast giltigt för det förmedlande organ som finns angivei i socialnämndensbeslut. Den som uppsålligen använder elt beslut på annal sätt kan dömas tillansvar enligt 75 § socialtjänstlagen. NIAskall enligt förslaget yttra sig om sådana utländska förmedlande organ som adoptivsökandeuppger till socialnämnden att de avser använda för adoptionen. NIA:s uppgiftblir därvid att söka få information om humvida de förmedlande organen arbetar ienlighet med lagar och regler som gäller i barnets hemland. Underlagför NIA:s prövning i denna fråga bör så långt som möjhgt presenteras av desökande. De sökande skall därvid vara skyldiga alt lämna sådana uppgifter attNIA kan få information om eller kan komma i konlakt med det utländskaförmedlande organet. har omfattande kunskaper om sådana förmedlande organ iutlandet som inle samarbetar med auktoriserade svenska organisationer. kanvid behov komplettera underlaget för sin bedömning genom förfrågningar hos berördamyndigheter eller svenska beskickningar i barnens hemländer. NIAframför i sitt remissvar att NlA:s yttrande över tillförlitligheten hos ettförmedlande organ i utlandet (kontaktvägen) måste bli bindande försocialnämndens beslut. , statskontoret, och Lunds kommuneroch FFIA framför liknande åsikter. Förmin del anser jag att det är social nämnden som avgör och prövar värdet i i den samlade bedömning, som nämnden gör, om de sökande skall få ellerinte få medgivande. Därvid kan man utgå ifrån att nämnden normalt följer och inte lämnar ett medgivande i sådana fall där har bedömt attförmedlingssättet inte är tillförlitligt. Jagvill i sammanhanget framhålla atl ett yttrande frän över ett visst förmedlandeorgan inte automatiskt kan gälla för senare ärenden. Det kan t.ex. inträffa attNIA får sådan information och sådana uppgifter att ett tidigare accepteratförmedlingsorgan kan godtas. NIA:s tillstyrkande får således inteses som en auktorisation av ett förmedlande organ. 2.3.3Handläggning av vissa ärenden hos de auktoriserade organisationerna Mittförslag: I de fall en auktoriserad organisation finner att den bör vägra attlämna internationell adoptionshjälp skall organisationen ha möjlighet att självbesluta därom. Som förutsättning skall gälla att oiganisationens egnaföreträdare och den eller de samhällsrepresentanter som företräder allmänintresseti sammanslutningen är ense. Den som vägras adoptionshjälp bör dock hamöjlighet att begära att uppdrar åt organisationen att ändå lämna hjälpen. Departementspromemoriansförslag: Förslaget är inte direkt uttryckt i promemorian. Remissinstanserna:NIA och de aukloriserade organisalionerna har självmant tagit upp frågan ochförordar i princip det syslem som gäller för överiämnande av ärenden tillNIA. En remissinstans anför att organisationerna bör ha rält atl avvisa iveksammaärenden och hänvisa de sökande till andra organisationer. Skälenför mitt förslag: Som har anförts i proposition 1978/79:108 om organisationenav verksamhelen med inlernalionella adoptioner m.m.,kan del förekomma alt enorganisation inle anser sig kunna lämna förmedUngs-hjälp till en sökande.Sådana ärenden måste enhgt lagen om internationell adoptionshjälp överlämnastill tillsynsmyndigheten dvs. Underåren 1980-1983 beslutade i 223 sådana ärenden. 1140 ärenden blev beslutetatt adoptionshjälp inte skulle lämnas av den aktuella organisationen. NIAoch de auktoriserade organisalionerna har i sina remissyttranden i princip förordaldet system som gäller . anför att organisationerna bör begära i oklara ärenden när l.ex. utredningar behöver kompletteras. Deltaskulle kunna minska antalet ärenden som överlämnas till och detskulle ge etl värdefullt underlag för NIA:s information och utbildning tillutredare och förtroendevalda. Jaganser att när organisationens ledamöter och samhällsrepresentanter är överensom att organisationen inte kan lämna förmedlingshjälp skall de, för all inteonödigtvis förlänga handläggningstiden, ha möjlighet att själva besluta om attavslå en ansökan. Skälen för organisationens beslut bör meddelas de sökande.Sökande som inte kan få hjälp av organisationen kan då utan dröjsmål i ställetvända sig till nägon av de övriga auktoriserade organisationerna. kandärigenom också avlastas vissa enskilda ärenden och resurser kan frigöras förandra ändamål. Föralt tillförsäkra sökandena en möjlighet till en annan bedömning bör de emellertidha möjlighel att ansöka hos om att även prövar samma ansökan om adoptionshjälp,dvs. en begäran om atl nämnden skall uppdra ål den vägrande organisationen attlämna adoptionshjälp. Någon tid inom vilken en sådan ansökan måste göras efter organisalionensavslagsbesked bör inte anges. Organisationensmöjlighet att bevilja eller avslå en ansökan om adoptionshjälp förutsälter attorganisationens egna företrädare och samhällsrepresen-tanterna är ense. Omnågon av samhällsrepresentanterna har en annan mening än de övriga, skallfrågan - hksom f.n. - överlämnas till för beslut om organisationen skalllämna förmedlingshjälp eller inte. Mittförslag innebär att 8 § i lagen om internationell adoptionshjälp måste ändras. 1984/85:16 16 Isamband med en förändring av NIA:s uppgifter enligt alternativ 1 idepartementspromemorian föreslås att får en parlamentarisk sammansättningoch att viss sakkunskap blir företrädd i nämnden. För förslaget enligt alternativ3 har inte angivits något förslag till förändring av nämndens sammansättning. Ettfåtal remissinslanser har uttalat sig i fråga om NIA:s sammansättning. Ingen avdem har haft något att erinra mot alt nämnden får en pariamenlarisk sammansättning. EnligtNIA:s instruktion skall nämnden bestå av nio ledamöter, varav en skall varalagfaren. För ledamöternai finns tre ersättare. Ledamöter och ersättareförordnas av regeringen för idögst . Regeringen förordnar en av ledamöiernatill ordförande. Nämnden utser inom sig vice ordförande. Detnuvarande förordnandet för nämnden gäller till den 1 juli 1985.1 ingår f.n.en riksdagsledamot (tillika ordförande), representanter från social-, justitie-och utrikesdepartementen, och . Vidareingår personer med särskild kunskap inom , barnavårdens ochbarnhälsovårdens område. berör kommuner, andra myndigheter, de auktoriseradeorganisationerna och utländska organ. har uppgifter av en karaktär därlekmannainflytande är vanligt. De enskilda ärenden som överlämnas av deauktoriserade organisationerna har l.ex. i ett tidigare skede behandlats av kommunernassocialnämnder. Jagvill därför anmäla att jag avser att föreslå regeringen att nämnden får ettökat parlamentariskt inslag. Dessutom bör viss särskild sakkunskap alltjämtfinnas representerad i nämnden. Det kan därvid visa sig nödvändigt att utökaantalet ledamöter i nämnden. 2.3.5NIA:s uppgifter och resursbehov Deförslag som jag här har presenterat innebär att kommer att behålla sinanuvarande uppgifter. Dessutom skall ha i uppgift att pröva och lämnayttrande i fråga om utländska förmedlande organ i samband med privata adopfioner. NIAkan beräknas få 250-300 nya ärenden som gäller bedömning av sådanautländska förmedlande organ som sökande vill anlita i samband med privataadoptioner. Antalet nya ärenden har därvid beräknats utifrån det antal privataadoptioner som skett . Jaghar tidigare pekat på hur bedömningen av ett utländskl förmedlings-organsarbetssätt kan göras. Den prövning som införs torde innebära att antaletprivata adoptioner på längre siikt kommer att minska och därmed ocksåärendemängden hos . Vidare kan det förslag som jag har redovisat fidigare(avsnitt 2.3.3) innebära att antalet ärenden som överlämnas till 1984/85:16 17 frånde aukloriserade organisationerna kommer att minska. Jaganser vidare att det är angeläget att kontinuerUgt utvecklar sin informationsverksamhetinom de ramar som nämnden disponerar för att myndigheler och enskilda skall fådet bistånd de behöver. De föreslagna förändringarna kommer även att påverka arbetsuppgifieroch ruiiner hos socialnämnderna i landets kommuner. Det vore därför önskvärt omNIA, i samarbete med bl.a. , kunde sörja för attallmänheten, berörd personal och berörda förtroendemän på lämpligt säll gesbehövlig information om de nya reglerna. Medde förslag jag nu har lagt fram kan arbetet i komma atl bli av enännu mer förebyggande och informerande karaktär än då en stor del avkansliets resurser måste avsättas för att reda ul oklara ärenden i efterhand.Det gäller l.ex. i sådana fall där enskilda sökande har sökt barn på privat vägoch där det senare har visat sig att del anlitade organet i utlandet är olämpligtför förmedling av barn för adoption. Jaghar för avsikt att återkomma till frågan om resursbehov för i budgetpropositionenför /86. Detär enhgt min uppfaUning angeläget atl få till stånd den föreslagnaändringen av reglerna i samband med ansökan om medgivande hos socialnämnden ochhandläggningen hos de aukloriserade organisalionerna. De nya bestämmelsernabör därför träda i kraft . En parlamentariskt sammansattnämnd bör i enlighet med vad jag har sagt förordnas hos från sammatidpunkt. Ienlighel med del anförda har inom upprättats förslag till 1. lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620), 2. lag om ändring i lagen (1979:552) om internationelladoptionshjälp. Med hänsyn till att lagändringarna är tekniskt okompliceradeoch till att ändringeni socialtjänstlagen dessutom ansluter lill hur medgivandeärenden redan nu i praklikenhandläggs, har lagrådets hörande bedömts obehövligt. 1984/85:16 18 4,1Förslaget till ändring i socialtjänstlagen Paragrafenreglerar i sin nuvarande lydelse skyldighelen all begära och få socialnämndensmedgivande all ta emot ett barn, som man inle har vårdnaden om, i sitt hem förstadigvarande vård och fostran. Det gäller alllsä sådana barn som i dagligt talkallas fosterbarn. Den som underlåter alt skaffa ett sådant medgivande kan.straffas (75 § socialtjänstlagen). Debarn som kommer hit från andra länder för atl adopteras av svenska föräldrarblir före adoptionsbeslutel i att betrakta som fosterbarn.Det ökande anlalet internationella adoptioner föranledde atl en regel, somsärskilt tog sikte på dessci fall, togs in i socialtjänstlagen (25 § andrastycket). I fråga om motiven för bestämmelsen hänvisas till förarbetena lillsocialtjänstlagen (prop. 1979/80:1, SoU 44). Någrasärskilda villkor för att bli godkänd som fosterförälder anges inle isocialtjänstlagen. Några särskilda regler om vilka krav som bör ställas påpersoner som önskar adoptera etl barn från ett annat land finns följakfligen inteheller. Allmänna regler om socialnämndens skyldighet att vaka över barns ochungdomars förhållanden och om nämndens ansvar för s.k. familjehem finns dock ilagen. Frågan om adoption har behandlats i Råd och anvisningar frånsocialstyrelsen (1974 nr 34) och i en handbok kompletterad med löpandeinformation från . En viss rättspraxis finns också på området. Det måsteförutsättas att socialnämnden vid sin medgivandeprövning enligt 25 § andrastycket socialtjänstlagen beaktar bl.a. de förutsättningar för adoption somanges i 4 kap. 6 § . I etlnytt tredje stycke till paragrafen fogas nu in ett särskilt villkor för att socialnämndenskall lämna sitt medgivande all ta emot ell ufiändskt barn för adoption. Somhar framgått av den allmänna motiveringen syftar tillägget lill atttillförsäkra barnet och de blivande föräldrarna så pålitliga kontaktvägar tillutlandet som möjligt. skall enligt bestämmelsen, innan denbeslutar ifråga om medgivande, pröva om del förmedlingssäll som sökanden kommeratt använda sig av är tillförlifiigt eller ej. Visar prövningen atl det kanbefaras att förmedhngssättel inte är tillförlitligt, skall nämnden vägramedgivande. Förmedlinggenom en organisation som har fått auklorisalion enligt lagen om internationelladoptionshjälp får anses vara en garanti för alt förmedlingssättet ärtillförlitligt. Det finns dock fall där förmedlingen inte nödvändigtvis behövergå genom en auktoriserad organisation för all ändå anses betryggande för barnel.Ett sådant fall kan vara del där de blivande adoptivföräldrarna i samband med utlandsijänslgöringsjälva har kommit i kontakt med ett barn som de vill adoptera. Etl annat kanvara del där barnet är ett släktingbarn, som på grund av föräldrarnas dödsfalleller av andra skäl, kommertill för atl adopteras här. Elt iredje fall kan vara atl de blivandeadoptivföräldrarna själva - genom vänner, släktingar eller på annal säu - harpersonlig konlakl med ell annat land och genom dessa konlakler får erbjudandeom att adoptera ell visst barn. Åven fall där barnel förmedlas genom direktkontaktmed l.ex. en ulländsk organisation eller ett barnhem bör kunna godlas. Exempelpå fall där man å andra sidan har skäl att befara alt förmedlingssäUei är otillförlilligtär aU det är känt atl förmedlaren arbetar oseriöst - med oklara handlingar, motoskälig betalning osv. - eller alt del finns grundad anledning lill misstankeom detta. Underlagetför socialnämndens bedömning bör så långt möjligt presenteras av sökandena.För att socialnämnden skall kunna bedöma frågan om förmedlingssällelstillförlitlighet måsle dock nämnden regelmässigl hämta in ell yltrande frånNIA. Undantag görs för sådana fall där det är uppenbart obehövligt att inhämtayttrande, någol som får anses vara fallet l.ex. när adoptionshjälp har söktsgenom en aukloriserad organisalion eller när det klarl framgår alt det rör sigom ett släktingbarn. Här kan nämnden göra en egen bedömning av förmedlingssällelslillförlifiighet. Ibestämmelsen har också tagils in en föreskrift om atl socialnämnden i silt medgivandebeslulskall ange för vilket förmedlingssätt medgivandel gäller. Etl medgivande somavser förmedling genom en auktoriserad organisation skall inte behöva ange merän della, d.v.s. det behöver inte begränsas till atl avse en viss organisation.Om medgivandet avser något annat förmedlingssätt, dvs. direktkontakt mellansökanden och någon person, organisation, institution,myndighet eller annanbarnets ställföreträdare i uflandet, bör detta förmedlingsorgan däremot angesså tydUgt som möjligt i medgivandebeslutet. Dessulom bör framgå av beslutetatt det inle gäller, om ett annat förmedlingsorgan används. Medgivandenalt ta emot utländska barn för adoption, som har meddelats före ikraftträdandetoch som alltså inte innehåller någol villkor om atl använda en viss förmedlingsväg,gäller naturligtvis även därefter. Som framgår av 25 § andra stycket gällerdock medgivandena aldrig . Har barnet inte kommii lill sill nyahem innan medgivandet förfaller måste de som efter ikraftträdandet söker nyttmedgivande vid det tillfället presenlera uppgifler om vilket förmedlingssätt detänker använda sig av. 4.2Förslaget till ändring i lagen om internationell adoptionshjälp F.n.gäller att en auktoriserad sammanslutning, som anser sig inte kunna lämna adoptionshjälpi etl visst fall, självmant skall överlämna frågan för avgörande avtillsynsmyndigheten, d.v.s. Denna konstruktion valdes vid lagens tillkomstför atl garaniera den som sökte adoptionshjälp en prövning i två från varandra frislående organ utan all använda ell 1984/85:16 20 överklagandeinstitut.Det senare skulle ha ställt krav på en formell handläggning hos de privataorganen, som varken ansågs nödvändig eller lämplig. anses det vara enonödigt tung konstruktion atl ha ett obligatoriskt överlämnande till av samfligaavslagsfall. Om både organisationen och samhällsrepresentanterna är ense om attadoptionshjälp inte kan ges, får det anses vara en tillräcklig möjlighet ytterligare prövning, om sökandena hänvisas till att begära hos att NIAuppdrar åt organisationen att lämna adoptionshjälp. Organisationensställningstagande att den inte anser sig kunna lämna adoptionshjälp bör lämnasskriftligen till sökandena och vara motiverat. Samt:idigt bör uppgift ommöjligheten att göra ansökan hos lämnas. Någon föreskrift om formerna förorganisationens beslut har inte tagits in i lagen. Det förutsätts att isina villkor för auktorisation tar in föreskrift om lämpligt förfaringssätt idessa fall. Däremotbehålls en föreskrift om ett automatiskt överlämnande fill i de fall därorganisationen och någon av samhällsrepresentanterna är oense i frågan, om adoptionshjälpbör lämnas eller ej. Det gäller alltså såväl om organisationen vill lämna adoptionshjälpoch någon samhällsrepresentant inte vill det som i det omvända fallet. Jaghemställer att regeringen föreslår att anta förslagen till 1. lag om ändring i socialt]änsUagen (1980:620), 2. lag om ändring i lagen (1979:552) om internationelladoptionshjälp. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. 1984/85:16 21 SAMMANFATTNING AV DEPARTEMENTSPROMEMORIANS FÖRSLAG Iföreliggande promemoria (DsS 1983:14) Internationella adoptioner, översyn ochförslag till åtgärder, belyses verksamhelen med internationell adoptionshjälpoch redovisas sådana problem som är aktuella inom verksamhelen. Vidare gesförslag till hur problemen skall kunna motverkas. Uppdraget gäller den processsom leder fram lill att adoptivsökande slutligen kan ta emot ett utländskt barnför adoption. Därmed avses den utredning som görs och det beslut som fattas ide sökandes hemkommun, de auktoriserade organisationernas uppgifter, samt möjligheten till en förbättrad kontroll av den verksamhet medinternationell adoptionshjälp som sker utan medverkan av auktoriseradeorganisationer, de s.k. privata adoptionerna. Blandaktuella problem inom verksamheten redovisas i kapitel 2 att det medgivande somde adoptivsökande får från socialnämnden i sin hemkommun grundas på enutredning främst om de sökandes situation och fömtsättningar att ta emot ettutländskt barn. Det finns därvid en risk att det okända utländska barnets bästakommer i andra hand. Det kan vara svårt att sätta sig in i vilkakrav som ställs på föräldrar som tar emot ett utländskt barn i en helt nymiljö. Kunskaperna om vilka krav som ställs av ett utländskt barns företrädarei utlandet och om de utländska barnens situation finns i första hand hos NIAoch de auktoriserade organisationerna. Detskulle därför behövas en beslutsordning där de sökandes fömtsättningar och detutländska barnets bästa beaktas mer samlat än f.n. Mednuvarande beslutsordning kan de sökande få ett medgivande från socialnämnden isin hemkommun om att de får ta emot ett utländskt barn i syfte att adopteradet. Om de sedan vänder sig till en auktoriserad organisation för att få hjälpmed förmedling av ansökan m.m. kan det trots delta inlräffa att oganisationeninte anser sig kunna hjälpa de sökande. Ett sådanl ärende skall överlämnas tillNIA som i sin tur tar ställning till om organisationen skall hjälpa de sökandeeller inte. Om beslutar att en organisation skall lämna förmedlingshjälp såmåste detta ske. Om NIAfinner att organisationen inte skall lämna internationell adoptionshjälp så kandetta beslut inte överklagas. Ett beslut hos socialnämnden kan däremotöverklagas. Detta kan för den enskilde te sig något förvirrande och skapa enrättsosäkerhet. Vidett avslägsbeslut hos har vidare de sökande fortfarande ett giltigt medgivandefrån sin hemkommun och de kan söka barn på egen hand i utlandet. Följden bliratt de som inte kan hjälpas av en organisation i stället söker barn på egenhand i utlandet om de fortfarande önskar ett utländskt 1984/85:16 22 barn.Det skulle därför vara angeläget atl åstadkomma en mer enhetlig beslutsordningän f.n. Ettaktuellt problem är också den möjlighet som finns att använda sig avolika privata kontakter för att få ett utländskt bam utan att det kan göras någondirekt kontroll av hur dessa, kontakter arbetar. En ansökan om medgivande attfå ta emot ett utländskt barn kan inte heller avslås, även om det skulle varakänt att den kontakr.väg de sökande avser använda sig av arbetar på ettotillfredsställande sätt. Möjligheten att kontrollera olika utländska privataförmedlare, liksom atl kunna förhindra att olämpliga kontaktvägar/förmedlandeorgan används i samband med adoption av ulländska barn, borde därförförbättras. Ikapitel 3 redovisas flera förslag för att lösa de aktuella problemen. Ett förslaginnebär att ett medgivande om att få ta emot ett utländskt barn sammanvägs medhänsyn till barnets bästa och med en prövning av den kontaktväg de sökandeavser användla. Medgivandet skall då lämnas av en central myndighet, lämpligenNIA. Somunderlag för ett beslut i föreslås att de sökande skall ange på vilket sättde avser komma i kontakt med det utländska bamet. En utredning från de sökandeshemkommun med ett yttrande från socialnämnden i denna kommun angående desökandes lämplighet skall också ingå. föreslås därvid pröva att det inteföreligger någon gmndad anledning till tvivel om det sätt på vilket barnetkommer att bli tillgängligt för adoption i utlandet. Ett medgivande skallsåledes kunna lämnas om de sökande kommer att begära adoptionshjälp genom enauktoriserad organisation eller på annat betryggande sätt avser att kommaeller har kommit i förbindelse med barnet eller dess ställföreträdare iutlandet. Förslagetinnebär att privata adoptioner, utan medverkan av en auktoriseradorganisation, fortfarande skall vara möjliga, men att de skall ske under merkontrollerade former än f.n.