prop · G80389 · 1984-12-31 00:00:00 — Principenbör vara att ersättningen alllid utgår till den som anordnarföretagshälsovården. Det innebär alt ersättningen utgår till företaget vidinbyggd förelagshälsovård och till förelagshälsovårdscentralen (motsv.) vidannan typ av företagshälsovård. Ersättningsbeloppen bör grundas på delgenomsnittliga antalet sysselsatta . Arbetsgruppenföreslår att den nu gällande begränsninge:n alt endast anställda får utgöraunderlag för beräkning av ersättningen bör slopas. Delta innebär att ocksåegen- och ensamföretagare m. fl. föreslås omfattas av del nyaersättningssystemet. För att en person skall få ingå i underlaget för beräkningav ersättningens storlek har arbetsgruppen föreslagit krav på dels engenomsnittlig minimiarbetstid om , dels att samma årsavgiftskall ha erlagts för honom som för heltidsanställda. När det gäller företag medinbyggd företagshälsovård kan del senare kravet inte gälla. Arbetsgruppenföreslår därför att de nämnda kraven skall kompletteras med ett krav på attpersonen skall ha sin huvudsakliga sysselsättning antingen i det företag som erläggerårsavgiften till förelagshälsovården eller i det företag där den inbyggdaföretagshälsovårdsenheten finns. Grundersättningen skall utgöra basen förersättningssystemet. Den skall utgå för samtliga som omfattas avföretagshälsovården och som uppfyller de angivna kraven om en viss minimiarbetstid(15 tim.) m.m. Med hänsyn till alt grundersättningen är den endaersättning som kommer att utgå för samtliga personer i beräkningsunderlagetanser arbetsgruppen att grundersättningsbeloppet bör sättas relativt högt. Småföretagstillägget bör, enligt arbetsgruppens förslag,utgå för upp till 50 arbetstagare i varje företag oberoende av företagetsstorlek. Stimulansen för de mindre företagen uppnås genom att dessa relativtsett gynnas mer än störte företag. Smäföretagstillägget bör utgå även förföretag som redan är anslutna till förelagshälsovården. Det belopp som skallutgå bör vara hälften så stort som grundersättningsbeloppet. Arbetsgruppenmenar att smäföretagstillägget skall beräknas med utgångspunkt i det antalpersoner som ett företag ansluter till en företagshälsovärdsenhet. Dettaoavsett om förelagets verksamhet är uppdelad pä flera arbetsställen eller inte.Har däremot ett förelag anslutit sina arbetsställen till olikaföretagshälsovårdsenheter, vilket kan vara fallet t. ex. när ett företag harverksamhet på flera orter, beräknas småföretagstillägget 1984/85:89 172 med utgångspunkt i det antal personer som är anslutna tillresp. För offentliga organ bör samma princip tillämpas. Stat,kommun och landsting bör således var och en betraktas som ett företag vidanslutning av personal frän olika förvaltningar till en vissföretagshälsovårdsenhet. Med hänsyntill Bygghälsans speciella organisation föreslär arbetsgruppen alt smäföretagstilläggettill hälsan begränsas. NyanslutningstUläggetbör, enligt arbetsgruppen, utgå för samtliga företag eller arbetsställen somför första gången ansluts till förelagshälsovården. Tillägget föresläs utgöraett belopp som motsvarar hälften av summan av grundersättning ochsmåföretagstillägg för det nytillträdande företaget. Arbetsgruppen anser detskäligt alt tillägget får utgå ett förelag är anslutettill företagshälsovården. Vid personalförändringar, som medför ökning avberäkningsunderlaget , utgår endast grundersättning ocheventuellt smäföretagstillägg. Nyanslutningstilläggetskall utgöra ett bidrag till företagshälsovården för de extra kostnader som initialtuppkommer i samband med att en fungerande företagshälsovård byggs upp vid enarbetsplats. När ett företag som är anslutet till företagshälsovården ombildas,byter juridisk form eller ägare menar arbetsgruppen att detta i de flesta fallinte medför några kostnadskrävande konsekvenser för företagshälsovårdenslöpande verksamhet. Arbetsgruppen föreslår därför att nyanslutningstilläggendast bör utgå vid det tillfälle ett förelag ansluts tillföretagshälsovården. Anslutningentill Bygghälsan förutsätter inget särskilt initiativ frän arbetsgivarna. Hos Bygghälsansenheter uppkommer inte heller några direkta nyanslutningskostnader. Bygghälsanbör därför, enligt arbetsgruppens mening, undantas från nyanslutningstillägget. Kompensation för framtida kostnadsökningar Arbetsgruppen har tolkat sina direktiv så att vid entillämpning av det nya ersättningssystemet får samhällets kostnader inte blihögre än de skulle ha blivit om ingen systemförändring genomförts. Förslagetutgår från att samhällets totala ersättning till förelagshälsovården i realatermer skall förbli oförändrad i samband med omläggningen aversättningssystemet. Arbetsgruppenutgår vidare från att ett eventuellt initialt ökat behov av reguljär sjukvårdfrån primärvärdens sida mer än väl uppvägs av bl. a. det totalt settminskade sjukvårdsbehovet som följer av de ökade förebyggande insatserna inomföretagshälsovården. Vissa gränsdragningsfrågor mellan företagshälsovårdenssjukvård och den offentliga hälso- och sjukvärden har diskuterats. 1984/85:89 173 De villkor som skall uppfyllas av de företagshälsovärdsenhetersom skall erhålla ersättning från samhället bör härledas ur de kriterier somparterna på arbetsmarknaden i 1976 ärs förelagshälsovärdsutredning harframhållit bör gälla för den framtida företagshälsovården. Bland kriteriernakan nämnas att företagshälsovården huvudsakligen skall verka förebyggande, attden skall utgöra en opartisk rådgivande expertfunktion samt att den skall byggapå partssamverkan. Även vissa mer specifika krav bör uppfyllas avföretagshälsovården. Den närmare utformningen av kraven bör överiätas tillarbetarskyddsstyrelsen i samråd med arbetsmarknadens parter. Prövningav alt företagshälsovården uppfyller statsbidragskraven bör utföras av departssammansatta regionala yrkesinspektionsnämnderna. Sådan bedömning bör görasvart tredje år. Del föreslagna ersättningssystemet gör det möjligt attväsentligt förenkla administrationen. Företagshälsovärdsenheterna kommer intelängre att behöva lämna någon ekonomisk redovisning vare sig för medicinskeller annan verksamhet. I stället skall enheterna redovisa uppgifter omantalet sysselsatta som de betjänar. Minst skall enheterna ocksåför kvalitelsgodkännande lämna en redogörelse över sin verksamhet och sinaresurser. Försäkringskassornasuppgifter kommer att inskränkas till granskning av de uppgifter och beräkningarföretagshälsovårdsenheterna lämnat i samband med ansökan om ersättning.Kassorna bör också i fortsättningen ha uppgiften att betala ut ersättningen. Som alternativ till sjukförsäkringen somfinansieringskälla för ersättningen har arbetsgruppen övervägt såväl ökadfinansiering över statsbudgeten som en finansiering genomarbetarskyddsavgiften. Arbetsgruppen tar inte ställning i finansieringsfrågan.Några hinder mot en fortsatt finansiering från sjukförsäkringen hararbetsgruppen emellertid inte funnit. Det bör ankomma på varje företagshälsovärdsenhet allbesluta om patientavgifter skall tas ut eller inte. När det gäller vård avarbetsskador anser arbetsgruppen emellertid att patientavgifter inte bör tasut. Influtna patientavgifter bör inte påverka storleken på ersättningen frånsamhället. 1984/85:89 174 Detär angeläget att modernare regler för ersättningen kan börja gälla så snart detär möjligt. Tidigast möjliga tidpunkt för ikraftträdande bedöms vara den 1januari 1986. Föratt undvika en uppbromsning av utbyggnaden i avvaktan på nya ersättningsreglerföresläs att nyanslutningstillägget får beräknas redan fr.o.m. Ijuli 1984. 1984/85:89 175 Sammanställning av remissyttrandena över betänkandet (Ds A 1984:1) Nyttersättningssystem för företagshälsovården Arbetsgruppensförslag har i allt väsentligt tillstyrkts av remissinstanserna. Fler av dem,t. ex. , arbetarskyddsstyrelsen, Stiftelsen , samt sju landsting menat" att förslaget medför en störteflexibilitet för verksamheten och en klar förbättring av möjligheterna attprioritera resurserna i önskad riktning dvs. främst mot mer förebyggandeinsatser. Många remissinstanser, bl. a. arbetarskyddsstyrelsen och flera avlandstingen pekar också pä de administrativa fördelar arbetsgruppens förslagkommer alt medföra jämfört med nuvarande ersättningssystem. Av remissinstanserna ärdel endast statskontoret som anser alt ersättningssystemet skulle kunnakonstrueras på ett sätt som helt avviker från arbetsgruppens förslag.Statskontoret anser att vid full utbyggnad kommer företagen att betala in ocherhålla bidrag i ungefär samma storleksordning. Ett alternativt"ersättningssystem" skulle därför kunna konstrueras genom attföretagen i stället för att betala in en del av socialavgifterna betalar helakostnaden för företagshäisovärden direkt. skullesåledes socialavgifterna differentieras mellan arbetsgivare som har anslutitföretagel till företagshälsovård och de som inte har gjort det. De fördelar statskontoretser med ett sådant system är att det skulle vara neutralt i förhällande tillföretagshälsovårdens verksamhet. Vidare skulle ingen minimiarbetstid behövafastställas eftersom socialavgifterna utgår på lönesumman. Slutligen anserstatskontoret att den kontroll som behövs kan inriktas på vilkenföretagshälsovård som finns och vilka förelag som betjänas. Sädana uppgifterkommer, enligt företagshälsovärdsutredningen, att finnas hos yrkesinspektionenvarför de inte skulle innebära någon meruppgift. Flertaletremissinstanser tillstyrker eller lämnar utan erinran arbetsgruppens förslagatt ersättningen skall beräknas utifrån komponenterna grundersättning,småföretagsersättning och nyanslutningstillägg. RFV framhåller att förslagetbör kunna stimulera till ökad förebyggande verksamhet och nyanslutning.Liknande synpunkter framförs bl. a. av AMS, SHIO-Familjeföretagen, SAF och femlandsting. Någraremissinstanser ställer sig tveksamma till arbetsgruppens förslag. Statskontoretifrågasätter om stödet har fält en sådan utformning att det Prop.1984/85:89 176 stimulerar till en snabb utbyggnad. Man anser att enstörre andel av stödet borde utgå som ett riktal bidrag till dem som i dagsaknar företagshälsovård. Även menar att förslaget ialltför hög grad tillgodoser dem som har företagshälsovård. Detvore, enligt , önskvärt om systemet tog hänsyn till bådebranschtillhörighet och om företagshälsovården bedrivs i tätort eller glesbygd. StiftelsenSamhällsföretag finner förslaget genomtänkt för den reguljära arbetsmarknaden.Bruttokostnaden för Samhällsföretagsgruppens företagshälsovård är emellertidca dubbelt sä stor per anställd och år som inom jämförbara branscher. Samhällsföretaganser därför att företagsgruppen bör få en förhöjd ersättning, t. ex. genom atten särskild branschersättning för Samhällsföretag införs eller attgrundersättningen dubbleras för företagsgruppen. Även SFO framhåller attStiftelsen innehar en sådan särställning vad gäller krav påföretagshälsovårdsservice alt dess yrkande på särbehandling allvarligt börprövas. Samtliga remissinstanser tillstyrker eller lämnar utanerinran arbetsgruppens förslag beträffande grundersättningen. betonar därvid att en av förutsättningarna för en stabil ochlångsiktig utveckling är att grundersättningen utgör den helt dominerande delenav ersättningssystemet. Ingen remissinstans motsätter sig arbetsgruppens förslagatt låta ett småföretagstillägg ingå som en komponent i ersättningssystemet.Statshälsan delar arbetsgruppens uppfattning att ett sådant stöd frånsamhällets sida behövs för att framför allt de små företagen skall ansluta sig.Även arbetarskyddsfonden anser att det nya ersättningssystemet kan förväntasmotivera småföretagen att ansluta sig till företagshälsovården. Vissa remissinstanser,bl. a. , statskontoret och tre landsting, bedömer emellertidatt del behövs ett mer kraftfullt stöd för alt ersättningssystemet skall kunnabidra till en ökad anslutning av små företag. Några remissinstanser, däribland ochStatshälsan menar att smäföretagstillägget endast bör utgå för företag medfärre än 50 anställda. En sådan konstruktion skulle medge ett kraftigare stödtill de små företagen. anser att olägenheten med den s.k. Iröskelef-fekten- dvs. att förelag vid en ökning från 50 till 51 anställda skulle förlorasmåföretagstillägget - får vägas mot fördelarna av att de små företagen kan gesen högre ersättning. Även arbetarskyddsfonden framhåller att det hade varitönskvärt alt smäföretagstillägget hade koncentre- 1984/85:89 177 råts till företag med ett begränsat antal anställda, meninser de svårigheter som det hade inneburit att konstruera ett sådant system. I fråga om de regler som arbetsgruppen har föreslagit börgälla för beräkningen av smäföretagstillägget har två remissinstanser redovisatdelvis andra uppfattningar. Bygghälsan motsätter sig att småföretagstilläggetinte skall gälla för Bygghälsans verksamhet. KFO anser att förslaget om att smäföretagstilläggetberäknas och utgår per företag medför orättvisa med hänsyn till att företag ochföretagsgrupper inom en och samma bransch organiserat sig ur associalionsrättsligsynpunkt på olika sätt. Inom konsumentkooperationen täcker företaget -konsumentföreningen - således ofta stora geografiska områden med ett flertalenheter av olika storlek. Mot denna bakgrund menar KFO att bidragen skall utgåmed utgångspunkt från varje ansluten driftsenhet. En övervägande majoritet bland remissinstanserna har intehaft något att invända mot arbetsgruppens förslag. läns landstinganser dock att nyanslutningstillägget är alltför lågt för att stimulera ökadanslutning. Enligt bör en större andel av den totala ersättningenfördelas i form av nyanslulnings- och/eller småföretagstillägg. uttalar tveksamhet beträffande arbetsgruppensförslag. Eftersom anser att rätten till företagshälsovård börlagfästas menar man alt nyanslutningstillägget inte behövs. I stället börresurserna satsas på en högre ersättning till särskilt utsatta branscher. Bygghälsan framhåller beträffande arbetsgruppens förslagatt undanta hälsan från nyanslutningstillägget att man förutom de som anslutsautomatiskt även ansluter andra grupper genom särskilda kontrakt. a. tjänstemän, ensamföretagare och konsulter, har Bygghälsan nyanslutningskostnaderoch bör således erhålla nyanslutningstillägget. Enligt Bygghälsan skulle dettastimulera anslutningen av nya företag samt underlätta samarbetet med annanföretagshälsovård. 2.4 Högre ersättning till särskilt utsatta branscher Flertalet remissinstanser instämmer i arbetsgruppensuppfattning alt det inte går att finna rättvisa kriterier för fördelningav ersättning till branscher som är särskilt utsatta ut arbetsmiljösynpunkl.Svenska Kommunförbundet anser t. ex. att ett branschtillägg skulle premierasämre arbetsmiljöer och fysiska och kemiska miljöfaktorer framför psykiska ochsociala. Ett sådant system motsvarar inte heller en eftersträvad helhetssyn påarbetsmiljön. Liknande synpunkter framförs av kommun. Vissa remissinstanser menar att det vore önskvärt att ettnytt ersättningssystem innehöll regler som medger högre ersättning försärskilt utsat- 12 1984/85. Prop.1984/85:89 178 tabranscher, men delar arbetsgruppens uppfattning om de svårighetersom finns när det gäller att konstruera ett sådant. Försäkringskasseförbundetoch statskontoret anser att man vid vidareutvecklingen av informationssystemetom arbetsskador () bör pröva att komplettera detta så att det ger underlagför en differentierad bidragsgivning. Även hoppas att deadministrativa svårigheter som arbetsgruppen anger kan undanröjas och attersättningssystemet framledes kan kompletteras på ett önskvärt sätt. SAFbeklagar att arbetsgruppen inte lyckats med uppgiften att anpassa ersättningentill de arbelsmiljöproblem som vissa branscher har. Det föreslagnaersättningssystemet innebär att branscher med små arbetsmiljöproblem gynnas påbekostnad av de med stora problem. EndastBygghälsan och förordar det äv arbetsgruppendiskuterade branschrillägget. Även SACOISR anser att arbetsgruppen alltförlättvindigt avvisat idén med ett branschtillägg. Man menar att de orättvisorsom kan uppstå inte är större än de som uppstår i och med att arbetstidsgränsenför ersättning föreslås till . LO anser att ett högregrundbelopp bör erhållas för de grupper som har störst behov urarbetsskadesynpunkt och menar att man som fördelningsprincip skall utgå frånkollektivavtalens uppdelning på den privata arbetsmarknaden. På den offentligasektorn måste motsvarande grupper prioriteras. 3 Personer som skall omfattas av ersättningen Samtligaremissinstanser tillstyrker eller lämnar utan erinran arbetsgruppens förslagatt egen- och ensamföretagare skall omfattas av det nya ersättningssystemet. Flertaletremissinstanser har också tillstyrkt arbetsgruppens förslag om alt en minimiarbetstidom i genomsnitt bör krävas för att en person skallomfattas av ersättningssystemet. TCO accepterar den föreslagnaberäkningsgrunden men betonar att detta inte innebär att man frångåttuppfattningen att alla arbetstagare bör ha tillgång till företagshälsovård. LOframför liknande synpunkter. och kommun accepterar den föreslagna tidsgränsen menanser all den kan behöva justeras i anslutning till ev. framtidaarbetstidsförkortningar. I stället skulle gränsen kunna uttryckas i procent avmotsvarande heltid, t. ex. som är vanligt inom den kommunala sektorn. Arbetarskyddsstyrelsenoch HCK menar att ersättningsbeloppet i stället bör grundas på antalet arbetadetimmar i de anslutna företagen. HCK framhåller att arbetsgruppens förslagytterligare försvårar för handikappade att inträda pä arbetsmarknaden. Det ärviktigt att, sä långt som möjligt, lika regler gäller för samtliga anställda. HCKanför vidare att inskränkning- 1984/85:89 179 ar alltid drabbar de svagare och att omföretagshälsovården i framliden skall medverka vid individuell arbetsanpassningär det fel all föreslå inskränkningar i ersättningssystemet. Tre remissinstanser, , länslandsting och motsätter sig helt förslagetoch anser att ersättning bör utgå för samtliga oavsett arbetstid.Socialstyrelsen menar t. ex. att förslaget kan uppfattas som orättvist i vissabranscher och på vissa arbetsplatser där de anställdas arbetstider avviker fråndet vanliga mönstret och där t. ex. säsongarbete är vanligt. 4 Villkor för ersättning Arbetsgruppens uppfattning att ett centralt villkor förersättning är att förebyggande insatser skall vara en viktig del avföretagshälsovårdens verksamhet delas av remissinstanserna. Föreningen TekniskFöretagshälsovård och SAV är positiva till att de förebyggande insatsernastimuleras av ersättningssystemet. Flera landsting uttrycker också sintillfredsställelse över att företagshälsovårdens verksamhet i framliden i ökadutsträckning skall inriktas mot förebyggande verksamhet. Några remissinstanser, t. ex. SHR, /SR,och delararbetsgruppens uppfattning i denna fråga men betonar att ocksåsjukvärden är en nödvändig del av företagshäisovärden. De framhåller attsjukvärden är en viktig informationskälla när det gäller att spåra arbelsmiljöproblemoch att den även kan ha en betydande roll vid rehabiliteringsarbetet påarbetsplatserna. En övervägande majoritet av remissinstanserna tillstyrkeralt ersättning endast bör utgå till företagshälsovårdsenheter som uppfyllervissa fastställda krav. Många understryker emellertid att de villkor som fastställsmåste vara allmänna och får inte inskränka parternas möjlighet att utformaföretagshälsovårdens och anpassa verksamheten till förändrade krav och behov.Arbetarskyddsstyrelsen anser att kriterierna måste utgå från de normer somanges i olika avtal om företagshälsovård som träffats mellan arbetsmarknadensparter. Kriterierna får inte bli stelbenta utan tvärtom stimulera till enönskvärd utveckling mot en mer behovsanpassad förelags-hälsovärdsservice. Ävenarbetarskyddsfonden anser att arbetsmiljöavtalen skall vara utgångspunkt vidutformningen av kvalitetskraven. De får inte utformas eller tillämpas så att demotverkar företagshälsovårdens utveckling och anpassning till förändrade kravoch behov. Statskontoret anser att de centrala föreskrifterna endast får utgöraramvillkor för alt medge företagsanpassningar och flexibel företagshälsovård.Del skall även i fortsättningen vara parterna som har ett avgörande inflytandepå förelagshälsovårdens utformning. Statshälsan anser att det finns en riskatt arbetsmarknadsparternas intresse och engagemang avtar om man inför enalltför Prop.1984/85:89 180 Den bör därför enbart tafasta på om parterna har inflytande på verksamheten samt att den drivs enligtnågot arbetsmiljöavtal. förslår behovet av kontroll menunderstryker att det är angeläget att rutinerna blir enkla och anpassade tillsitt syfte. LO delar uppfattningen att man bör fastställa villkor för erhållandeav ersättningen och alt dessa bör hållas allmänna och anpassas till deförutsättningar som slås fast i parternas arbelsmiljöavtal och förelagshälsovärdsutredning.SFO stöder helt de villkor som föresläs av arbetsgruppen. anser SFOalt prövningen är viktig, men att den inte får inskränka parternashandlingsfrihet alt utifrån de speciella förutsättningar som råder inom varjesärskild bransch anordna bästa möjliga företagshälsovård. och framhålleratt villkoren bör vara flexibla för alt inte försvåra nyetablering avföretagshälsovårdsenheter. Om dessa inte uppfyller villkoren bör ersättningkunna beviljas ändå under förutsättning att enheten successivt utvecklar verksamhetensä att bristerna avhjälps. Några remissinstanser ansluter sig till arbetsgruppensförslag och lämnar synpunkter på ytterligare villkor som bör varauppfyllda för alt ersättning skall utgå. förordar att villkorenbör kompletteras med krav på att företagshälsovården skall samverka medsjukvärds-huvudmännens primärvård vid planeringen av verksamheten. Styrelsenmenar att en effektiv samverkan är av stor betydelse för all åstadkomma ettoptimalt resursutnyttjande och rationella former för arbetsfördelning mellanden av landslingen bedrivna hälso- och sjukvården och företagshälsovården.Enligt bör ett ersättningsvillkor kunna vara attsamtliga anställda skall omfattas av företagshälsovården -även om ersättningendast utgår för de med en genomsnittlig veckoarbetstid som överstiger 15limmar. Enligt TCO:s uppfattning bör ersättning inte utgå till s.k.företagshälsovård som inte ägs av medlemsföretagen utan av andra intressenteroch där vinstintresse eller avkastningskrav finns. Det bör inte heller varamöjligt att få statliga bidrag där vårdens utövare har ägarintressen iverksamheten. SAV, komtnun, SAF och motsätter sig arbetsgruppens förslag till ersättningsvillkor.SAV anser att de allmänna villkoren som utgår från arbelsmiljöavlalen ärtillräckliga och att det inte behövs ytterligare regler. Villkoret altverksamheten skall bedrivas med för ändamålet utbildad personal anser SAVgaranteras av den partssamverkan som förutsätts. kommun anser alldetaljerade kvalitetskrav kan medföra en oönskad likriktning och byråkratiseringav företagshäisovärden. Parternas gemensamma avtal utgår tillräckliga kvalitetsvillkorför verksamheten och kvalitetsbevakningen för de avtalsbundna områdena skulledärför kunna överiätas till parterna. Även SAF anser alt. företagshälsovårdensinnehåll är en partsangelägenhet. 1984/85:89 181 myndighetsföreskrifter skall styra företagshälsovårdensreella innehåll. Ett sådant system skulle, enligt SAF, motverka denflexibilitet som behövs för att anpassa företagshälsovården till olika förelagsoch branschers behov. Liknande synpunkter framförs av . 4.1 Oönskade effekter av systemomläggningen De synpunkter som remissinstanserna lämnat päarbetsgruppens förslag i dessa delar berör främst uthyrningen avföretagshälsovårdens lokaler. /SR, SAF, KFO och Lantbrukshälsan framhålleratt ett förbud mot lokaluthyrning förhindrar rationellt resursutnyttjande ochkan försvåra utbyggnaden pä mindre orter. Beträffande möjligheterna till dubbeldebilering - dvs. attverksamhet som enligt avtal skall utföras av företagshäisovärden i ställetsköts av privatpraktiserande vårdpersonal och debiteras sjukförsäkringen -anser Statshälsan att arbetsgruppens förslag inte är en tillräcklig garanti föralt dubbelulnyttjande inte skall ske. Frågan bör, enligt hälsan, prövas i denfortsatta beredningen.