prop · G80353 · 1984-12-31 00:00:00 — Förgaslurbinanläggningar har de nuvarande reglerna gällt sedan är 1978 (prop.1976/77:74, FöU 13, rskr 311).Innehavare av en sädan anläggning meden installerad effekl av minst 5 MW är lagringsskyldig med av regeringenbestämd lagringsmängd. Nägra skäl till sakliga ändringar i förhällande tillLOL finns inte heller i detla fall. Möjlighet bör finnas att överlåtabeslutanderätten til! 3.3.6Inlagring och befrielse från lagringsskyldighet Mittförslag: får medge rätt lill s. k. inlagring, dvs.lagringen ombesörjs efter avtalsöverenskommelse av någon annan lagringsskyldig.Sådani medgivande kan ges i två fall: 1. des. k. rikstäckande oljehandelsföretagen får medges generell rätt att tillfälligt inlagra utan ansökan i varje särskilt fall 2. allalagringsskyldiga får efter prövning i särskill fall medges rätt till inlagring. Regeringeneller myndighet som regeringen beslämmer får vidare hell eller delvis medgebefrielse frän lagringsskyldighelen när synnerliga skäl föranleder attberedskapsåliggandel inte bör uppfyllas vare sig genom egen lagring ellerinlagring hos någon annan. Utredaren:I huvudsak samma förslag. Utredaren har dock, liksom K 83, dessutom föreslagiten halverad lagringsmängd för alla nytillkommande lagringsskyldiga under detförsta lagringsåret. K 83 har ocksä föreslagil all nya lagringsskyldiga ochlagringsskyldiga med en väsentligt ökad verksam-helsvolym under vissaomständigheter skall medges vidgad rätt till inlagring. Skälenför mitt förslag: Mitt förslag i denna del gäller de lättnader i lagringsskyldighetensom bör medges under vissa förhållanden. Sädana lättnader finns i LOL imolsvarande huvudformer; befrielse helt eller delvis från lagringsskyldigheteneller rätt lill inlagring. Då elt förelag befrias från lagringsskyldighet, kanf. n. enligt OAF oljeavgifi las ut för alt inle företa- Prop.1984/85:53 51 get skall fä en fördel i förhällande till andralagringsskyldiga. 1 praktiken har sädan avgift .sällan tagits ut beroende päatt de skäl som föranlett befrielsen ocksä ansetts motivera att oljeavgift inleskall tas ut. Alllagring sker genom inlagring innebär inget avsteg frän alt lagringen sker päden lagringsskyldiges ansvar. Ett medgivande till inlagring är främst att sesom etl undantag från kravet alt den lagrade varan skall ägas av denlagringsskyldige. Denne måste själv se till alt han får tillgång till denlagrade varan om beredskapslagren skulle behöva las i anspråk. Värdet av etlmedgivande till inlagring är framför allt att mindre kapital behöver bindas ioljelagringen än som annars skulle ha varit fallel. F.n. ansöker drygl 50 förelag hos ÖEF om att fåinlagra. Tillstånd begärs oftast . görs ansökningarnaefter det att behovet av inlagringen redan har uppstått. I huvudsak gestillstånd till inlagring 1. när tillfälligasvårigheter att lagra föreligger till följd av försenad leverans av olja.rengöring av cisterner eller fel pä cisternerna, 2. när nyalagringsskyldiga oljehandelsföretag saknar lagerutrymmen; fillstånd ges för enbegränsad lid Gfr prop. 1962: 194 och 1981/82: 102), 3. videftersläpande lagring till följd av minskad eller upphörd förbrukning ellerförsäljning av olja, 4. åt storaoljehandelsföretag med egen import och rikstäckande försäljning; i dessa fallges generellt tillstånd att tills vidare inlagra hos andra företag inom sammakategori (jfr prop. När det gäller bejrielse från lagringsskyldighel har ÖEFvarit mycket restriktiv. I slort kan fyra kategorier urskiljas; nämligen 1. vid oförutsedda händelser, 2. vid övergångtill inhemskt bränsle hos värmeverk; befrielsen har gällt den eftersläpandelagringsskyldigheten, 3. när nyalagringsskyldiga oljehandelsföretag som inte har bedrivit import av oljainträder pä marknaden; dispens har tidigare getts i nägra fall (jfr prop.1976/77:74). Fr. o. m. har tillstånd endast getts till inlagring tilldess de själva kan ombesörja lagringen. 4. när verksamheihar upphört; befrielse har medgivits från eftersläpande lagring, dock ejlagring i bergrum. Som synes har nytillkommande lagringsskyldiga ansetts börafå vissa lättnader i lagringsskyldigheten. Bakgrunden lill detta är bl.a. attde lagringsskyldiga som byggt upp beredskapslager fått betydandestatligt stöd för detta och därmed också konkurrensfördelar i förhållande tillsådana som har tillkommit efter det att stödet har upphört. 1 K 83:s uppgifterhar ingått att undersöka frågan om lättnader bör medges nytillkommande lagringsskyldigaoch lagringsskyldiga med starkt ökande verksamhet. K 83 har i denna delföreslagit att sådana förelag skall få vidgad rätt lill inlagring på så sättatt inlagring ulan restriktion skall efter ansökan medges hos företag som intehar rikstäckande försäljning av olja så länge Prop.1984/85:53 52 som en önskvärd geografisk spridning kan uppnås. K 83 harvidare föreslagil en särskild lättnad pä så sätt all nytillkommandelagringsskyldiga under det första lagringsåret endast behöver lagra halva denmängd som följer av den vanliga basmängdsberäkningen. Utredaren har föreslagil att den av K 83 förordadelättnaden i lagringsskyldigheten för nytillkommandelagringsskyldiga genomförs. Någon utvidgning av rätten till inlagring i förhållandelill nuvarande praxis bör dock enligl utredaren inte göras. Bortsett från densärskilda miagringsrätten för rikstäckande företag, som utredaren anser börbibehållas, bör inlagring endast medges då särskilda omsländigheler föranlederdet i enskilda fall. Del innebär bl.a. att nytillkommande förelag som har svårtatt lillfredssläliande ordna sin lagring som bör medges rält tillinlagring till dess lagringsfrågan kan lösas. Utredarens förslag innebär attnuvarande praxis i stort sett bibehålls. De fä remissinstanser som berört frågan har varit ihuvudsak positiva lill utredarens förslag. För egen del har jag stannat för att lättnader ilagringsskyldighelen inte bör ske i form av att nytillkommande lagringsskyldigagenerellt medges en lägre lagringsmängd än vad som följer avbasmängdsberäkningen. Jag är således inte beredd att tillstyrka förslagel omhalverad lagringsmängd för sådana lagringsskyldiga men vill erinra omde dispensmöjligheter som jag strax återkommer till. Generella lättnader börinte heller medges lagringsskyldiga som ökar sin verksamhet. Vad gäller rätlen till inlagring delar jag utredarensuppfatining alt nuvarande praxis i huvudsak bör bibehållas. Den särskildainlagringsrält som tillämpats för de rikstäckande oljeföretr.gen bör somutredaren föreslagit komma till uttryck i lagtexten. Med hänsyn till att olika uppfattningar kommit fram närdet gäller hur långt rätlen lill inlagring bör sträcka sig vill jag närmareredovisa de skäl som ligger bakom mitt ställningstagande. När LOL infördes varrätten till inlagring fri. Kravet på att den lagringsskyldige själv skullelagra egen olja i egna lagerutrymmen infördes av stigandeoljeanvändning och därmed följande utbyggnad av lagerutrymmen. har oljeanvändningenminskal och det finns gott om lediga lagerutrymmen. Om inlagringsrättenväsentligt utvidgas eller görs helt fri, finns stor risk för att storaoljeföretag ålar sig alt sörja för lagerhållningen med därav följande frånberedskapssynpunkt olämplig koncentration. Att den lagringsskyldige inle ägerden lagrade varan gör ocksä kontrollen svårare och medför dessulom alt det kanbli svårt för honom att vid en kris få tillgång till denna. Sammantaget medförenligl min mening en helt fri eller väsentligt utvidgad rätt lill inlagringnackdelar som inte kan accepteras från beredskaps- och kontrollsynpunkl. Avdessa skäl är det också angeläget att ansökningar om nya inlagringstillståndinkommer till tillsynsmyndigheten före den tidpunkt då inlagringen äravsedd alt träda i kraft. Prop.1984/85:53 53 Vad sedan gäller möjligheten lill befrielse hell ellerdelvis från lagringsskyldigheten bör som utredaren föreskrivit denna utnyttjasendast när synnerliga skäl föreligger. Sådana omständigheter skall föreliggaatt den lagringsskyldige inte bör åläggas att fullgöra beredskapsåläggandetvare sig genom egen lagring eller genom inlagring. En möjlighet finns härvidatt också ta hänsyn till de särskilda svårigheter som kan uppkomma dä företagträder in pä marknaden e. d. Befrielse från lagringsskyldighet har enligl LOL meddelatsav ÖEF. Sådana beslut bör normalt även i fortsättningen fattas av ÖEF. Vissaärenden kan dock ha sådan betydelse all de bör avgöras av regeringen. I lagenbör därför anges att regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer fattarbesluten. Etl medgivande om befrielse bör kunna förenas med villkor.Sådana villkor kan t. ex. bli aktuella om lättnader medges för förelag somträder in på marknaden. Villkoren kan då la sikte på alt inträdet sker på etlsätt som gagnar branschens struktur eller pä annal sätt främjar samhällelsintressen. Även beredskapsaspekler kan ha betydelse för utformningen avvillkor. Det hittillsvarande resonemanget har av naturliga skälutgått från rådande förhållanden och därmed inriktats på olja. Bestämmelsernaär emellerlid avsedda all tillämpas också på lagring av kol med undantag förden generella inlagringsrätten som enbart bör gälla rikstäckandeoljehandels-förelag. 3.3.7 Förvaring av lagrat bränsle Mitt förslag: Lagrat bränsle skall förvaras inom landet ilageranläggningar som de lagringsskyldiga äger eller förfogar över på ett frånberedskaps- och kontrollsynpunkl tillfredsställande sätt. Regeringen bemyndigas all meddela föreskrifter om lagrensförläggning och om förvaring i bergrum av viss del av lagrad olja. Övergångsvisskall dock bestämmelserna i om bergmmsförvaring tillämpas /87. Utredaren: i stort med mitt förslag. Remissinstanserna: Inga erinringar. Skälen för mitt förslag: Kravel på att denlagringsskyldige skall äga del lagrade bränslet och möjligheterna lill dispensfrän detta krav genom s. k. inlagring har behandlats i avsnitt 3.3.6. I lagenställs ocksä krav på att del lagrade bränslet skall förvaras inom landet iutrymmen som de lagringsskyldiga äger eller förfogar över under förhällandensom är godtagbara från beredskaps- och konlrollsynpunkter. I huvudsak sammaregler gäller f.n. enligl LOL. Prop.1984/85:53 54 Frän beredskapssynpunkl är det angeläget att lagren får enlämplig geografisk spridning. Regeringen bör därför bemyndigas att meddela föreskrifterom lokaliseringen för att tillgodose beredskapsbehoven. Molsvarandemöjligheler att styra lokaliseringen finns i LOL. Vissa bestämmelser harutfärdats som gäller bl.a. kraftverk och värmeverk. Enligl ÖEF är ytterligareföreskrifter f. n. inte påkallade. Enligt LOL får regeringen utfärda bestämmelser omförvaring i bergrum eller motsvarande för vissa delar av de lagrade varorna.Motsvarande bör gälla i den nya lagen. Enligt 8 a § LOL gäller speciellabestämmelser som ålägger vissa lagringsskyldiga att hålla bergrumslager. Jagföreslår att denna reglering, som har provisorisk karaktär, övergångsvisbehålls t.o. m. /87. Bakgrunden till detla är följande. Hela krigsreserven av drivmedel lagras i fortifikatorisklskyddade bergrum. En mindre del av krigsreserven av eldningsolja lagras ocksåi sädana bergrum. Föruiom varor som tillhör krigsreserven lagras i bergrum ävenen del varor som är avsedda för avspärrningsreserven. Den närmare förläggningenav bergrummen beslutas av ÖEF med beaktande av beredskapskraven. För lagringen i bergrum gäller alt den som för harålagts skyldighet att lagra i bergrum även därefter skall vara skyldig atthälla dessa lager (8 a §). Denna bestämmelse, som trädde i kraft den I januari1978 (prop. 1976/77:74, FöU 13, rskr 311), innebär att lagringen i bergrum harfastställts till de lagringsvolymer som de enskilda företagen ålagts all hällaär 1977, vilket fått lill följd att inga nya lagringsskyldiga företag därefterålagts skyldighel alt hålla lager i bergrum. Före är 1978 fördelades lagringeni bergrummen med ledning av företagens basmängder. Lagringen omfördelades dockendasl i samband med att nya lagringsmäl bestämdes för den skyddade lagringen,dvs. i samband med all elt nytt lagringsprogram beslutades. Del är endastoljehandelsföretag som ålagts skyldighet att hålla lager i bergrum. Den nuvarande regleringen har som nämndes provisorisk karaktär.Det statliga stöd som tidigare utgått för den skyddade lagringen upphörde år1978 i samband med alt utbyggnaden av bergrumsanläggningar upphörde. I och meddelta ansågs det som alltför betungande att ålägga nya lagringsskyldiga attlagra i bergrum, eftersom det inte var säkert att dessa företag skulle fåtillgång till de befintliga ulrymmena. De speciella förhållanden som sedan år1978 har fortsatt att råda på oljemarknaden och som därmed ocksä har styrthanteringen av oljeberedskapsfrågorna har medföri att 8 a § kommil att gällaåtskilliga år. har medfört all skiljaktigheterna i villkoren förbergrumslagringen mellan olika företag i efterhand har accentuerats. Vidarehar i förhållande till lagringsprogrammet en brist uppkommit i den lagring somskall finnas i bergrum. De befintliga bergrummen har byggts under skilda perioder.De första byggdes före tillkomsten av LOL av några kommuner med visst slöd frän 1984/85:53 55 Därefter utökades lagringen i bergrum etappvis isamband med alt nya lagringsprogram beslutades. De lagringsskyldiga fick stödtill byggandet av bergrum och anskaffandet av oljeprodukter dels i form avränte- och amorteringsfria statliga lån som avskrevs , dels i form avmedel som härrörde från beredskapslagringsavgifierna. Under de tre första lagringsprogrammenbyggdes bergrum huvudsakligen av särskilda bolag, lagringsbolag (ett bolagbildades för varje lagringsprogram), med de lagringsskyldiga företagen somdelägare. Några förelag byggde dock under den första lagringsperioden egnabergrum. De bergrumsanläggningar som ägs av lagringsbolag och som inrättadesunder del första lagringsprogram-mel 1958-1962 byggdes på så sätt att varjeföretag som var delägare hade silt eget utrymme i bergrummet. De bergrum sombyggdes underdel andra lagringsprogrammet 1963-1969 och det tredje programmet1970-1977 och som ägs av lagringsbolag består av gemensamma lagringsutrymmenoch används av de företag som äger lagringsbolagen. Utöver de nu nämndabergrummen äger också slalen bergrum som förvallas av ÖEF och som delvis äruthyrda lill företagen för skyddad lagring. Samma gäller för vissa kommunalaanläggningar. Del slår klart att den tillfälliga regleringen i 8 a § LOLmåste ersättas med generella regler om en proportionell fördelning avlagringsskyldigheten bland de berörda företagen. De problem som finns isamband därmed hänger samman med ägandeförhållandena inom bergrumslagringen,överförande av statliga lån, skatlerättsliga frågor m. m. Utredarenoch K 83 har efter samråd med företrädare för de berörda företagen ochtillsynsmyndigheten funnit att särregleringen enligt 8 a § LOL kan slopas fr.o. m. den . En omfördelning av denna lagring kan då göras när nyalagringsmäl bestäms för lagringen i bergrum i samband med den allmännaomfördelningen av lagringsvolymerna. Tiden fram till införandet av den nyaordningen ger de berörda företagen möjlighet att komma till rätta med deproblem som är förbundna med en omfördelning av lagringen i bergrum. Branschensförelrädare och ÖEF har förklarat all de olika lagringsskyldiga förelagen -säväl de tidigare som de senast tillkommande - dä fär möjlighet alltillförsäkra sig bergrumsutrymmen till en rimlig kostnad. Tillgängliga bergrum- enskilda, slatliga, kommunala -fyller väl de nu aktuella skyddsbehoven.Uppskovet med de nya reglernas ikraftträdande bör enligt utredaren inle medföranägra problem från beredskapssynpunkl, dä det finns anledning att utgå frånalt bergrummen utan särskilda föreskrifter kommer alt användas för den ökadelagringsskyldigheten av drivmedel som enligt riksdagsbeslut gällerför återstoden av det nu gällande lagringsprogrammet. Utredaren har mot bakgrund av vad som redovisalsföreslagil alt i den nya lagen tas in elt bemyndigande för regeringen allmeddela föreskrifter för säljare av lagringspliktiga oljeprodukter omförvaring i bergrum, men att den nuvarande regleringen enligt 8 a § LOLövergångsvis får gälla Prop.1984/85:53 56 till och med utgången av lagringsårel 1986/87. Någonskyldighet att lagra kol i bergrum bör inte finnas. Vad utredaren föreslagit har inte mötts av någraerinringar under remissbehandlingen. Jag kan mol denna bakgrund ansluta miglill utredarens förslag och ulgår från att en överenskommelse kommer till ståndsom innebär elt förnuftigt ulnylljande av befintliga bergrumsanläggningar totalt sett rimlig koslnad. Som utredaren påpekar bör därför utgångspunktenför de föreskrifter om bergrumslagring som skall gälla frän den I juli 1987vara att de berörda företagen skall åläggas att lagra lika stora proportionellaandelar av sina beredskapslager i bergrum. 3.3.8 Sanktioner m. m. Mitt förslag: Den som inle håller fastställtberedskapslager skall till staten erlägga en lagringsavgift. Om det finnssynnerliga skäl får avgiften sällas ned eller efterges. Avgiften tas ut enligten av regeringen bestämd "taxa", där beloppen förutsätts motsvara denmånatliga kapitalkostnaden för att lagra varan med ett tillägg av 60%.Avgiften utgår som för kalendermånad och räknas alllid för helamånaden när lagringen försummats under någon del av månaden. Avgift tas ut med en tredjedel av fullt belopp, om denlagringsskyldige ulan tillstånd inlagrar varor hos någon annan, bryter motskyldighet alt lagra olja i bergrum eller bryter mot föreskrift om lagretsplacering. Lagringsavgiften skall inte vara avdragsgill vidbeskattning. För att åstadkomma detla föreslås en ändring i 20 §kommunalskatielagen (1928:370). får meddela föreläggande förenat medvite för att fä en lagringsskyldig att uppfylla sina förpliktelser enligtlagen. De lagringsskyldiga skall lämna tillsynsmyndigheten vissa uppgifter,lilllräde m. m. som behövs för myndighetens tillsynsarbete. I vissa speciella fall är brott mot föreskrifter i lagenstraffbelagda. Åialsangivelse av tillsynsmyndigheten krävs. Utredaren: med mitt förslag. Remissinstanserna: Kammarrätten i föreslår attavgiften höjs. SPI och anser att avgiftenbör sänkas eller avdragsrätt medges. Skälen för mitt förslag: Någon kritik mot det nuvarandesystemet med sanklionsavgifter pä della område har inle framförts. En sådanordning står också i överensstämmelse med de riktlinjer för sädana avgifter som Prop.1984/85:53 57 har antagit (JuU 1981/82:53, rskr 328) och delfinns därför ingen anledning all frångå denna. Sanktioner mot försummelser av lagringsskyldighelen börsåledes även i fortsättningen ta formen av en avgift. I likhel med utredarenanser jag att del inte finns något behov av straff för sådana försummelser vidsidan av sanktionsavgiften. F.n. bestäms avgiftens storlek på ett ganska kompliceratsätt. De av utredaren föreslagna förenklingarna vid beräkningen av avgiften harjag funnit lämpliga. Avgifterna blir något högre för dieselbrännolja och eldningsoljamen lägre för molorbensin. fotogen och gasol. Jag kan även i övrigt ansluta mig till vad utredarenanfört i fråga om beräkningssättet. Enligt min uppfattning bör beräkningengöras med utgångspunkt i följande. Räntesatsen vid avgiftens beräknande börmotsvara gällande diskonto med tillägg av . Den varukostnadsom ligger till grund för beräkningen av kapitalkostnaden bör motsvara delgenomsnittliga cifpriset för varan under kalendermånaden som föregår dentidpunkt dä avgiften fastställs. Mindre förändringar av priset på varan ellerdiskontot bör inle föranleda ändringar av avgiften. Normall bör det varatillräckligt att ompröva denna ca en gång . Det måste finnas en möjlighel alt nedsätta eller heltefterge avgiften, om den lagringsskyldige skulle drabbas orimligt hårt omavgift uttas. Så kan l.ex. bli fallet om en allvarlig olycka drabbar etllagringsskyldigt förelag. Eftersom avgiften enligt den nya ordningen bestäms påetl schematiskt sätt och utan hänsyn till vilka förvaringsutrymmen som används,blir de nuvarande nedsättningsgrunderna inle längre aktuella. Beslut omnedsättning eller eftergift av avgiften bör kunna fattas avtillsynsmyndigheten, som får pröva frågan från fall till fall. Bland remissinstanserna har branschorganen pä olje- ochkolomrädel ansett att avgiften antingen skall vara lägre eller görasavdragsgill, medan kammarrätten förordat en höjning av avgiften. För egen delfinner jag som framgått av del tidigare utredarens förslag väl avvägt. Lagringsavgiften bör i normala fall vara fullt tillräckligför all förmå de lagringsskyldiga företagen att inte försumma lagringen. Somutredaren föreslår bör dock möjligheler liksom finnas alt tillgripaett vitesföreläggande för att åstadkomma rättelse, eftersom det är av storvikl alt brister i tvångslagren återfylls. Elt vitesföreläggande kan komma lillanvändning när lagringsskyldigheten försummats och del kan anlas all lagringsavgifteninte innebär en tillräcklig påtryckning för att förmå den lagringsskyldige atträtta sig efter vad som föreskrivits. Ett med vite förenat föreläggande allfylla lagret bör normall medföra att bristen snabbi åtgärdas.Vilesbeloppen bör sättas sä högt att risken för all de skall utdömas får enåterhållande effekt på olovliga lageruttag. När elt vitesföreläggande utfärdasför en lagringsskyldig all inom en bestämd tid fylla sina lager, kommerlagringsavgiften som att verka på så sätt att den 1984/85:53 58 lagringsskyldigefår en fördel av att fylla lagren innan fristen för viiesföre-läggandet utgår.Om ett vitesföreläggande inle ållyds, tas både avgift och det utdömda viiet ulav den lagringsskyldige. Vitesförelägganden bör också kunna meddelas för attfå de lagringsskyldiga att vidta åtgärder som behövs för tillsynen. Nägonmotsvarighet till den nuvarande regeln alt avgift kan uttas när ÖEF medgerbefrielse från lagringsskyldighet eller från vissa andra skyldigheler isamband med lagringen bör som utredaren föreslagit inte finnas. Vadutredaren i övrigt föreslagit om tillsyn och sanktioner kan jag ansluta migtill. Jag återkommer till dessa frågor i specialmotiveringen. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom industridepartementet upprättatsförslag till 1. lagom beredskapslagring av olja och kol, 2. lagom ändring i kommunalskattelagen (1928: 370). 2 angivna förslagel har upprättats i samråd med chefen förfinansdepartementet. Liksomtidigare används beteckningen LOL för lagen (1957:343, omtryckt 1984:636) omoljelagring m.m. och OAF för förordningen (1957:344, omtryckt 1969:756, ändradsenast 1984:637) om oljeavgift m.m. Iförhållande till det till lagrådet remitterade lagförslaget har ändringargjorts i enlighet med lagrådets förslag. Som lagrådet förordat har också 4 och12 §S i lagrådsremissen flyttats så att de i propositionens lagförslag utgör 2resp. 14 §, vilket också innebär att 2, 3, 13 och 14 §§ i lagrådsremissen nu utgör3, 4, 12 resp. 13 §. En viss språklig bearbetning har dessutom gjorts avlagtexten. 5.1Lag om beredskapslagring av olja och kol 1§ För att trygga tillgången inom landet på olja och kol för energiförsörjningenunder krig och andra allvariiga försörjningskriser skall säljare och förbrukarehålla beredskapslager av bränslen enligt vad som föreskrivs i denna lag. Omstatliga myndigheters beredskapslagring beslular regeringen. Paragrafenmotsvarar 1 § i utredarens förslag och I § i LOL. 1 inledningsparagrafen kommersyftet med lagen till uttryck, nämligen att tvångslagring skall ske av olja ochkol för att trygga energiförsörjningen 1984/85:53 59 under krig och andra allvarliga försörjningskriser. Meddel senare uttrycket avses liksom i LOL störningar och avbrott i tillförselnpå grund av avspärrning eller s. k. fredskris. Till grundför hur mycket som skall tvängslagras ligger ytterst beslut om hur slor landetsförsörjningsberedskapsreserv skall vara i fråga om olja och kol. hari fråga om olja tidigare tagit ställning till hur denna reserv skall beräknasmed utgångspunkt i hittillsvarande och prognoserad förbrukning,försörjningsstandard och försörjningsulhållighet vid olika krisfall, antagandenom möjligheter alt ställa om energisystemet m.m. har också tagitställning till hur myckel olja staten skall lagra.