prop · G803199 · 1984-12-31 00:00:00 — Yttrandefrihetenbeskrivs i paragrafen som en frihet att i tal, skrift eller bild eller på annatsätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor.Informationfriheten anges vara en frihet alt inhämta och mottaga upplysningarsaml att i övrigt ta del av andras yttranden. Beträffande informationsfrihetengäller enligt RF i huvudsak detsamma som i fråga om yttrandefriheten. Av 12 och 13 88 i nämnda kapitel följer auyttrandefriheten under särskilt angivna förutsättningar kan begränsas genomlag. Vad som gäller i sådant hänseende har närmare redovisats iremissprotokollet (avsnitt 6). Särskilt är i sammanhanget all erinra om altenligt 13 8 första stycket Prop.1984/85:199 76 begränsningar av yttrandefriheten - bortsett bl. a. frånkommersiell reklam - får ske endast om särskilt vikliga skäl föranleder det.Att märka är vidare att enligt samma paragrafs tredje stycke såsom begränsningav yttrandefriheten inte anses meddelande av föreskrifter som utan avseende påett yttrandes innehåll närmare reglerar visst sätt att sprida eller mottagayttranden. Begränsningar i yttrandefriheten förekommer i tämligenstor utsträckning pä radiolagstiftningens område (inbegripet TV). Sålunda harbara de förelag som regeringen bestämmer, s.k. programföretag, givils rätt attsända radioprogram i rundradiosändning frän sändare här i landet (5 8 förstastycket radiolagen 1966:755). Sådan begränsning - som med något annan innebördgällde redan före RF:s lillkomsl men fick sitt nuvarande innehåll därefter -har ansetts betingad av sådana "särskilt viktiga skäl" som avses i 2kap. 13 8 första stycket RF (jfr Holmberg-Stjernquist, Grundlagarna s. 127).Vidare har programföretag att iaktta vissa bestämmelser om hurprogramverksamheten skall bedrivas (se bl. 6 8 samma lag). Tillstånd krävs också för rätt alt sända närradio (3 8närradiolagen 1982:459). lillstånd lill sådan sändning kan ges endast tillvissa lokala ideella föreningar och en del andra slag av sammanslutningar (48). I fråga om närradiosändningar gäller även andra inskränkande regler. Avdessa kan särskilt framhållas förbudet mol kommersiell reklam (10 § förstastycket) och möjligheten att i vissa fall återkalla meddelat sändningstillstånd(13 8). Begränsande föreskrifter gäller också i fråga om rättenatt sända radiolidningar (se lagen 1981: 508 om radiotidningar). Slutligen kan nämnas att sådan sändning som avses i lagen(1984:115) om försöksverksamhet med särskild trådsändning inte får äga rum ulantillstånd av regeringen. De inskränkningar i yttrandefriheten som enligl delanförda har gjorts i gällande lagstiftning på radions område har uppenbarligenriksdagen ansett vara förenliga med grundlag. Tryckfrihetsförordningen (TF) utgör ett särskiltgrundlagsskydd för yttrandefriheten i tryckta skrifter. I fråga omradiosändningar finns inte motsvarande skydd. Ytlrandefrihelsulredningen har ibetänkandet (SOU 1983:70) yttrandefriheten lagt fram förslag lill enyttrandefrihets-grundlag, utformad efter mönster av TF och avsedd alt gälla vidsidan av denna. Den föreslagna yllrandefrihelsgrundlagen omfattar bl. a.sändningar i radio och TV. Förslaget bereds ijustitiedepartementet. Enligt remissprolokollet är det meningen att ettgrundlagsförslag med anledning av betänkandet skall kunna behandlas avriksdagen i anslutning till val. Beträffande radioprogram saknas alltså grundlagssladgadmotsvarighet till TF:s föreskrift (I kap. 2 8) att förhandsgranskning inte fårske och att Prop.1984/85:199 77 förbud mot tryckning inte får förekomma. En motsvarandeprincip för det radiorättsliga området har dock fastslagits genom 8 8 radiolagensom avses bli tillämplig även för den föreslagna kabelsändningslagen. Den ilagrådsremissen föreslagna lagen om lokala kabelsändningar bygger på atttillstånd (koncession) i princip skall krävas lill sädana sändningar.Tillstånd kan ges endast lill vissa rättssubjekt och bara under särskiltangivna förutsättningar. Ett sändningstillstånd får avse endast ett visstområde, som normalt får omfatta högst en kommun. Kabelsändar-verksamheten skallmed andra ord ha lokal karaktär. Tillstånd kan återkallas enligt närmareregler. När det gäller satellitsändningar kan vidaresändning av enprogramkanal förbjudas för viss lid. Vad angår egensändningar i upplåtnakanaler kan beslutas att sådana sändningar skall upphöra under viss tid.Tillstånd alt upplåta kanaler för egensändningar kan också återkallas. Frågorom lokala kabelsändningar skall prövas av en särskilt inrättad statligmyndighet, kallad kabelnämnden. Den skall också ha tillsyn översändningsverksamheten. Det föreslagnasystemet sådant det här i korthet har beskrivits innebär - som också harberörts i remissprolokollet (avsnitt 6) - att ingrepp görs i den grundlagsfästayttrandefriheten och informationsfriheten; frågan om kommersiell reklambehandlas särskilt nedan under punkt 4. Delade meningar torde kunna råda ifrågan, om dessa ingrepp när det gäller kabelsändningar i alla hänseenden ärpåkallade av sådana särskilt viktiga skäl som avses i 2 kap. 13 8 förstastycket RF. Vad som skall anses utgöra skäl av angivet slag är en fråga avföreträdesvis politisk natur och det ankommer inte på lagrådet alt görapolitiska bedömningar. Till det nu anförda bör tilläggas följande. 1 detremiUerade förslaget finns tvä bestämmelser som var på sitt sätt syftar lillatt koncessionssystemet så litet som möjligt skall verka begränsande päyttrandefriheten och informationsfriheten. Sålunda föreskrivs 1218 andrastycket alt tillstånd att vidaresända satellitsändningar får återkallas endastom kabelnämnden med hänsyn lill överträdelsernas art och programkanalenskaraktär och inriktning finner att förbud för programkanalen är godtagbartfrån yttrandefrihets- och informalionsfrihelssynpunkt. Vidare föreskrivs i 238 andra stycket alt varje lokalt kabelsändarförelag vid utövandet av sin rätttill egensändningar - vari inbegrips rätten alt ställa sändningstid lill annansförfogande - skall sträva efter vidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet(betr. ultryckssältet jfr 2 kap. 13 stycket RF). Tillämpas de båda nunämnda bestämmelserna på sätt som avses i remissprolokollet, torde denyttrandefrihets- och informalionsfrihetsbegränsning som formellt följer av ettkoncessionssystem inte behöva bli särskilt kännbar för den enskilde. Det remitterade förslaget innehåller förbud motkommersiell reklam. I fråga om satellitsändningarna är förbudet dock av praktiska skäl i viss mån uppmjukat. Ett reklamförbuds förhållande till RF.s regler till skydd för yttrandefriheten föranleder några särskilda synpunkter. Prop.1984/85:199 78 Enligt 2 kap. 13 8 första stycket RF får "frihetenatt yttra sig i näringsverksamhet" begränsas utan att några särskiltföreskrivna hänsyn behöver tas. Denna bestämmelse avser att ge öppning förbegränsningar bl. a. när det gäller kommersiell reklam (se SOU 1983: 70 s. 214,Petrén-Ragnemalm, grundlagar s. 76 f och Holmberg-Stjernquist, a. a.s. Sådan begränsning förekommer redan i lagstiftningen såsomframgår av närradiolagen. Spörsmålet huruvida förbudet mot kommersiell reklam iden lagen strider mot 2 kap. 12 och 13 88 RF har i rättsfallet RÅ 1983 2: 5prövats av regeringsrätten och besvarats nekande. Frågan om lämpligheten i och för sig att föreskriva förbudmot reklam i kabelsändningar har lagrådet från sina utgångspunkter inteanledning alt yttra sig om. Med ett koncessionssystem följer som redan antyttsalt ålerkallelse av lillstånd och beslut om sändningsförbud kan ifrågakomma. Ett för ålerkallelse- och förbudsfallen gemensamt spörsmål av intresse är hur beslutsfunktionen är anordnad. Den skall enligt förslaget tillkomma kabel nämnden. har sin förebild i den i prop. 1984/85: 145föreslagna närradionämnden (motsvarande närradiomyndigheien, dvs.närradiokom-millén, enligt gällande lydelse av närradiolagen). Ordföranden ochvice ordföranden i kabelnämnden skall vara lagfarna och erfarna i domarvärv.Hur nämnden, som skall ha högst sju ledamöter, avses bli sammansatt i övrigtframgår inte av lagförslaget. Meningen är att regeringen skall meddelaföreskrifter om nämndens organisation. Ärenden hos nämnden skall handläggasenligt förvaliningsrättsliga regler och dess beslut skall i princip kunnaöverklagas lill domstol, närmare bestämt kammarrätten. Som framgått finns på närradions område en modell till denföreslagna regleringen i fråga om kabelnämnden och dess uppgifter. Förslaget ivad det avser kabelnämnden torde inte kunna anses oförenligt med grundlag. Pålängre sikt synes böra övervägas att prövningen av frågor om ålerkallelse ochsändningsförbud på grund av programs innehåll redan i första instans får prövasav domstol. Mot bakgrund av vad som har anförts i del föregåendekan konstate ras att något grundlagshinder mot det remitterade lagförslaget om lokala kabelsändningar formellt inte föreligger. Av remissprolokollet (avsnitt 6) framgår alt föredragande departementschefen är inställd på att förnyade överväganden om lagstiftningens ändamålsenlighet kan bli nödvändiga tämligen snart. Lagförslaget synes sålunda i viss mån ha karaktären av ett provisorium. Ett tillfälle till en mera allsidig prövning av yttrandefrihets- frågor och vad som har samband därmed torde yppa sig vid den avsedda behandlingen av betänkandet yttrandefriheten. En tids ytterligare erfarenheter av utvecklingen av den ännu relativt oprövade verksamheten med kabelsändningar bör då kunna ge ett bättre underlag för bedömningen av frågan om yltrandefrihetsreglernas lämpligaste utformning. Prop.1984/85: 199 79 1 fråga om förhållandet mellan föreliggandelagrådsremiss och de regler i Europarädskonventionen som är av intresse i sammanhangetmå anmärkas följande. Som framgår av massmediekommilténs betänkande SOU 1984:65har kommittén övervägt konventionsreglerna med utgångspunkt i en rapportavgiven av en holländsk expertutredning, den s. k. Boukemakommiltén (bet.s. Som ett allmänt omdöme torde kunna gälla altEuroparådskonventionens regler inte hindrar bestämmelser av den art somföreslagits i lagråds-remissen. En viss tveksamhet kan måhända föreligga närdet gäller förenligheten med konventionsreglerna av ett i princip absolutförbud mot kommersiell reklam. Möjligen erbjuder pädenna punkt ett starkare skydd mot reklamförbud än RF. Det föreligger svårigheteratt ge något säkert svar på denna fråga, särskilt som klar praxis inte synesföreligga och tillämpningen av konventionslexten förefaller att förändras medliden. Ett faktum torde dock vara att den kommersiella reklamen även enliglkonventionsreglerna anses ha lägre skydd än annan information. Såvitt lagrådetkan bedöma synes inga allvarliga betänkligheter kunna anföras mot detremitterade förslaget i här behandlat hänseende. I de allmänna synpunkterna har lagrådet avslutningsvisunder punkt 3 uttalat all, om förslagets 21 8 andra stycket och 23 § andrastycket tillämpas på sätt som avses i remissprotokollet, den yttrandefrihets-och informalionsfrihetsbegränsning som formellt följer av ettkoncessionssystem inte torde behöva bli särskilt kännbar för den enskilde. Jagvill tillägga följande såvitt angår regleringen i 23 8 andra stycket. Detangivna stadgandet sägs i remissprolokollet (specialmotiveringen till 23 §)vara ett målstadgande, som inte är sanktionerat genom någon ålerkallelsemöjlighel.Erfarenhelen visar emellertid all en handlingsregel som inte är förenad mednågot sanklionshot (en s. k. lex imperfecta) ej sällan är ett ineffektivtinstrument i lagstiftningen. Med hänsyn härtill och då det nu aktuellastadgandet från ytlrandefrihetssynpunkt framstår som principiellt viktigt -något som belyses av remissprotokollet i nyssnämnda avsnitt synes det böraförenas med viss sanktionsmekanism. En lämplig form för en sådan synes vara attett lokalt kabelsändarförelag som visal bristandevilja att, såsom 23 8 andra stycket föreskriver, "sträva efter vidastemöjliga yttrandefrihet och informationsfrihet", bör ha all räkna med attdetta förhållande kan få negaliv inverkan när har att pröva frågan om förnyat tillstånd. Därvid bör till enbörjan kunna ifrågakomma att det nya tillståndet förenas med villkor som ärägnade att åstadkomma bättring frän det lokala kabelsändarföretagels sida. Isådant fall kan vara lämpligt att, såsom 17 8 ger möjlighet till, getillståndet betydligt kortare giltighetstid än tre är, sä att man inom kortaretid kan fä klarhet i om del lokala kabelföretaget har Prop.1984/85:199 80 vilja all ställa sig lagstiftningens intentioner tilleftertällelse. Uppfylls inte berörda villkor, bör som en sista sanklionsålgärdstå öppet för kabelnämnden all vägra förnyat tillstånd. En ordning av nuangivet slag är även ägnad att ge ökad tyngd ål kabelnämndens under löpandetillståndsperiod gjorda påpekanden inom ramen för dess tillsynsverksamhet (38). Med hänsyn till del anförda förordar jag att - efter sammanförandeav förslagets 13 och 14 88 i en enda paragraf (13 8) - som en ny bestämmelse i14 8 upptas stadgande av den innebörden alt, när ansökan görs om förnyattillstånd, kabelnämnden skall pröva huruvida sökanden under närmast föregåendetillståndsperiod tillfredsställande iakttagit sådan skyldighet som föreskrivs i23 8 andra stycket saml all, om detla ej har skett, kabelnämnden får förenatillståndet med villkor, som kan leda lill bättre iakttagande av nämndaskyldighet, och i sista hand vägra förnyat tillstånd. Underlag för sin bedömning får kabelnämnden förutsättaserhålla genom sådan utredning som enligl 13 och 14 88 i remissförslaget skallföretas och genom sin tillsynsverksamhet. 1 sin egenskap av tillsynsmyndighettorde kabelnämnden vidare kunna förutses få mottaga klagomål av enskilda ochorganisationer som ej fått sändningstid eller förmenar sig ha fått för ringaeller ogynnsamt förlagd sändningstid. För all den handlingsnorm, so;n den nu beskrivnasanktionsmekanismen anknyter till, inte skall framstå som obestämd ochsvårgripbar kan ifrågasättas om inte i 23 8 andra stycket orden "strävaefter - - " borde ersättas med ett något mera konkret uttryck, t. ex.tillgodose intresset av att vidaste möjliga yttrandefrihet ochinformationsfrihet bli rådande i förelagels programutbud. Av definitionerna i förslagels andra stycke avser enbegreppet kanal. Rent språkligt leder definitionen tanken lill attkanalbegreppet är ett uttryck för en kabels sändningskapacitel. Definitionenär alltså vag och ger inte klart uttryck för vad som torde vara åsyftat.Begreppets betydelse framgår främst av 9 och 10 88, 11 8 andra stycket och 15 8och inverkar även på andra bestämmelser. Lagrådet vill - utan att besittatekniska kunskaper - göra följande försök lill definition: "kanal: detgenom frekvensangivelse eller på annat därmed jämförligt sätt särskiltbestämda utrymme i kabelnät som behövs för sändning av radioprogram." Del skulle vidare enligt lagrådets mening bli lättare allläsa och förslå fortsättningen av lagtexten om redan i förevarande paragraffanns också förklaringar av vissa ytterligare begrepp, vilka nu återfinns försti 7 § (satellitsändningar och egensändningar) och 19 § (vidaresändning). Lagrådetföreslår därför alt definitioner av dessa begrepp införs i 2 8 efterdefinitionen av programkanal. Definitionerna torde lämpligen kunna utfor- 1984/85:199 81 mas så, all med vidaresändning förstås samtidig ochoförändrad ålerutsändning av en sändning, med satellitsändning vidaresändningav programkanaler från satelliter i fast trafik och rhed egensändning sändningav annat slag än vidaresändning. Om den av lagrådet föreslagna ordningengodtas, kan 7 och 19 8§ skrivas kortare. Om lagrådels förslag att i 2 8 upplages några ytterligaredefinitioner vinner bifall, kan förevarande paragraf lämpligen ges dennalydelse: "Tillstånd att bedriva lokala kabelsändningar får avsesatellitsändningar och egensändningar." 13 och 14 88 Lagrådet: Förevarande paragrafer innehåller bestämmelser som rörförfarandet i frågor om meddelande av tillstånd. Sålunda föreskrivs i 13 8 alltillstånd till satellitsändningar eller till upplåtelse av kanaler får gesendast om sökanden har berett den som berörs av sändningarnatillfälle att framföra sina synpunkter på den avsedda verksamheten. 1 14 8finns bestämmelser om all kabelnämnden skall bereda den eller de kommuner, inomvilka sändningarna avses äga rum, tillfälle att yttra sig. Under föredragningen inför lagrådet har upplysts attinnehållet i förevarande paragrafer bör förstås så, alt kabelnämndens beslutom lillstånd inte skall kunna angripas av någon som inte i vederbörlig ordningberetts tillfälle att komma lill tals i ärendet. Detta betyder med andra ord attvarken den som berörs av sändningarna (13 8) eller kommunen (14 8) är att ansesom sakägare i tillslåndsärenden och sålunda inte heller äger rätt att anförabesvär över kabelnämndens beslut. Med hänsyn lill att rättsverkningar,innebärande nackdelar för här berörda slag av intressenter, inte synes kunnauppkomma i tillslåndsärenden har lagrådet inte något att erinra mot den ordningsom sålunda föreslagits. 19 8 Lagrådet: Till följd av vad lagrådet vid 2 8 föreslagit bör orden"samtidig och oförändrad" i första stycket av nu förevarande paragrafutgå. 20 8 Lagrådet: Gemensamt för denna paragraf och vissa andra bestämmelseri förslaget är alt de är utformade som fakultativa föreskrifter, dvs.kabelnämnden "får" återkalla tillstånd (20, 24, 29 och 32 88), förbjudavidaresändning av programkanal (21 8) eller besluta om upphörande medsändningar (27 8). 6 1984/85. Prop.1984/85:199 82 Detta förhållande föranleder en särskild synpunkt,eftersom någon motpart inte finns i denna typ av sanklionsärenden. "får" meddela beslut av nämnda slag innebär givetvisinte ai' nämnden äger handla efter goitfinnande. En enhetlig praxis ochlikabehandling av lika fall måste eftersträvas. När det gäller det i 20 8 1 nämnda fallet att någon intelängre uppfyller kraven enligt 6 8 1 synes inte valfrihet föreligga vidprövningen av äterkal-lelsefrägan. Delta förhållande bör dock inte anses utgörahinder mot au. i enkelhetens intresse, även det fallet styrs av verbet får. Det nu sagda äger motsvarande tillämpning i fräga om 27 8första stycket 1 och 29 8 1 i förslaget. Lagrådet-Lagrådet vill peka pä en effekt av förslaget idenna paragraf. skall få förbjuda vidaresändning av enprogramkanal frän satellit för viss lid, om vissa i paragrafen angivnaomständigheter föreligger. Exempel på sådana omständigheter är att i kanalenvid ett flertal tillfällen har förekommit program som innefattar hot motfolkgrupp eller att kanalen har varit ensidigt inriktad på våldsskildringar ellerpornografiska program. Även vidaresändning av kommersiell reklam kan i vissafall föranleda förbud. Motsvarande förbudsmöjlighet synes inte stå öppen närdet gäller flertalet av sådana grova överträdelser som anges i 7 kap. 4 8 TF. Denna paragraf i förslaget innehåller i första stycket enviss precisering av vad den tillståndstyp som avses i 8 8 andra stycketinnebär. Att tillstånd enligt sistnämnda lagrum medför rätt förtillslåndshavaren att själv bedriva egensändning har såsom självklart ejansetts behövligt att utsäga. Preciseringen gäller att lillståndstypen innebäräven rätt alt ställa sändningstid till förfogande för annan. Del är ispecialmotiveringen lill paragrafen förutsatt att enligt den kommandekabelansvarighetslagen tillslåndshavaren skall ha ansvar för allprogramverksamhet som förekommer i vederbörande kanal och att han har all utseprogramutgivare. I specialmotiveringen lill 25 8 betonas de skillnader somföreligger mellan där avsedda upplåielsefall och i 23 8 första stycket åsyftadefall. Genom den nu redovisade distinktionen har man undgåttsådan oklarhet som lagrådet fann vara för handen i det lagstiftningsärendeangående närradion som redovisats i prop. 1984/85: 145. Vi finner att den iförslaget nu gjorda regleringen tillfredsställande klargör gränsen mellan 23§-fall och 25 8-fall, förutsatt alt man i tillämpningen är klart medveten omvad som är "en kanal". Under föredragningen har nämnts att meningen är alt i fallsom avses i 1984/85:199 83 första stycket det lokala kabelsändarföretagel skall haväsentligen samma ställning som ett "i miniatyr". Densom fär sändningstid ställd till sitt förfogande synes böra få sammaradiorättsliga ställning som den som självständigt producerar ett program i deriksomfattande radio-och TV-sändningarna. I 23 8 första stycket finns en bestämmelse enligt vilkentillstånd att bedriva egensändningar även innebär rätt att ställa sändningstidlill förfogande för annan. Denna bestämmelse är förvirrande och möjligent.o.m. Enligt motiven svarar kabelsändarföretagel för all programverksamhetsom företaget har hand om enligt 23 8. Vidare aviseras i motiven att ettförslag till ansvarighetslagsiiftning, som senare kommer alt läggas fram, avsesskola innehålla regler om att kabelsändarföretagel skall utse programutgivare,vilken skall svara straffrättsligt och skadestånds-rättsligt för sändningarna.Förelaget ansvarar för att programverksamheten i dess kanaler slår iöverensstämmelse med reglerna i kabelsändningslagen, bl.a. reglerna förprogrammens innehåll i 24 §, heter det vidare i motiven. Där sägs också attöverträdelser av nämnda regler ytterst kan leda lill alt kabelsändarföretagelssändningstillstånd återkallas. I förevarande sammanhang bör erinras om att den som sänderradioprogram i rundradiosändning utan att inneha tillstånd lill sådan sändninghar gjort sig skyldig till brott mot radiolagen (se 10 8 första stycket 4radiolagen). Oavsett att enligl 23 8 första stycket i det remitteradeförslaget tillstånd att bedriva egensändningar också innebär rätt alt ställasändningstid till förfogande för annan, kan denna bestämmelse inte anses geden som sålunda får förfoga över sändningstider något tillstånd att sändaradioprogram i rundradio, såvida inte 10 8 första stycket 4 radiolagen ändrasi detta hänseende. Vidare synes del bäde oegentligi och onödigt alt i lagtextta in en bestämmelse om rätt all ställa sändningstid till förfogande för annan,om inte särskilda radiorättsliga effekier därav anses kunna uppkomma. Av denyss återgivna motivultalandena att döma är emellertid delta tydligen inte allsavsikten. En ytterligare olägenhet med förevarande bestämmelse i 238 första stycket är att det kan bli svårt att upprätthålla den princip somkommit till uttryck i det i lagrådsremissen föreslagna stadgandet i 15 8 förstastycket, nämligen alt varje sändande subjekt skall bedriva sina respektive sändningari egen, frän de andra skild kanal. Sändningar av "andra", lill följdav all sändningslid ställs till förfogande, synes knappast, i varje fall inteutifrån, i princip skilja sig frän fall av kanalsammanblandning, dvs. brott mot15 8 första stycket i det remitterade förslaget. Hur det än må förhålla sig med det sistnämnda problemetföreslär jag med anledning av vad som i övrigt anförts i denna fråga attbestämmelsen i 23 8 första stycket får utgå. Detta betyder inte all ell lokaltkabelsändar- Prop.1984/85:199 84 företag därmed skulle stå ulan möjlighet alt ställasändningstid till förfogande för annan med den innebörd som en sådan åtgärd äravsedd att ha enligl det remitterade förslaget. Alt ställa sändningslid tillförfogande för annan innebär alltjämt att detla måste ske inom ramarna förkabelsändarföretagels radiorättsliga ansvar. 24 8 Lagrådet: I denna paragraf anges de fall då tillstånd att bedrivaegensändningar får återkallas (se härom även vid 20 8). Del synes något oklarthur långt de föreslagna bestämmelserna sträcker sig. Tolkade på sedvanligt sättinnebär ordalagen att det i fall som sägs i första stycket 3, 4 och 7 formelltär tillräckligt, all ett enda program av angivet slag har sänts för attålerkallelse skall kunna komma i fråga. När det gäller punkterna 5 och 6 isamma stycke förefaller däremot enligt lagtexten en förutsättning förålerkallelse vara alt flera program har sänts. Under den fortsattahandläggningen av lagstiftningsärendet torde böra klargöras vad som avses medden föreslagna regleringen i det nu berörda hänseendet. Därvid bör tillses altden avsedda innebörden också kommer lill ullryck i lagtexten. Föreskrifterna i 24 8 innebär bl.