prop · G803181 · 1984-12-31 00:00:00 — Yrkesinskolningen bör för dessa kunna genomföras successivi ianslutning till det praktiska yrkesarbetet. Lämplighetsurvalet blir därmed inleberoende enbart av teoretiska meriter och risken att utestänga en slor gruppfrån arbeismarknaden minskar." och framhåller atl denförändrade inriktningen av värden talar för all personalsammansältningen börförändras mol en ökad andel personal med sjukskölerskeulbildning och Örebroläns landsting irienar även atl samtliga sjukskölerskor (ulom barnmorskor) inomprimärvården på sikl bör ha disiriktssköterskeulbildning. 10.3 Förstärkt fortbildning och efterutbildning HS 90 betonar betydelsen av aktiva fortbildnings- ochefterutbildningsinsalser för alla personalkategorier för atl genomföra dehälso- och vårdpolitiska intentionerna inom överskådlig tid. Remissinstanserna är i regel allmänt instämmande i HS 90:sbedömningar därvidlag. Ett flertal landsting betonar starkt fort- ochefierutbiidningens roll i förändringsarbelet och i likhet med länslandsting anförs "atl det inte är tillräckligt atl enbart förändra grund-och vidareutbildningarna. Parallellt med dessa förändringar är del nödvändiglatl även genomföra systematiserade utbildningsinsatser för den redanyrkesverksamma personalen för att kunna uppnå den önskvärda utvecklingen inomhälso- och sjukvärden. De flesla som är verksamma inom vårdområdet kommeratt behöva återkomma lill ulbildning under sin yrkesverksamma lid.Landstingei anser atl denna utveckling bör förstärkas och ulvecklas". Behovet av regelbundet och planmässigt återkommandeulbildning framhålls av flera huvudmän varvid konstateras att utbildning måste sessom en nalurlig del av en anslällning. Fort- och efierutbiidningens roll somförändringsinslrument diskuieras av flera landsting och några av huvudmännenpekar på att särskilda insatser bör inriktas mot arbetsledare och chefer. Någralandsling framhåller åven att vårdlårarpersonalen bör prioriteras ifortbildningssammanhang. 1984/85:181 75 Läkaresällskapei anser att ''utredningen berör 'fort- ochefterutbildning' endasl i allmänna ordalag och har helt uraktlåtit all beröraläkarnas siluation i detta avseende. anser all en syslemaliskefterutbildning är nödvändig för alt läkarna skall vidmaklhålla och utvecklasina kunskaper. Del är också en viklig del av den anpassning efter nya krav iverksamhelen som utredningen så slarkl betonar". Spri anför bl.a. att '"det är lill största delen denredan anställda personalen som fram lill skallförverkliga nya intentioner. Personalulbildning måste således planeras ochbedrivas parallellt med den reguljära vårdutbildningen och ekonomiskl ulrymmereserveras därför. Utvecklingsbehoven höjer väsentligt kraven päutbildningsledarna i vårdorganisationen men också på vårdlakarna. Det år,anser Spri. vikligt all eftersträva elt förbättrat samarbeie mellan vårdens ochutbildningens föreirädare. Hinder för atl förverkliga HS 90:s inlenlioner attförändra vården finns bl.a. om frägor om vårdulveckling, personalfrågor resp.utbildningsfrågor behandlas separal frän varandra. Andra hinder kan vara altvärdlärarna ej fått tillräcklig ämnesfördjupning i sin lärarutbildning eller ejfåtl möjlighet till vårdpraktik under sin utövning av läraryrket. När man inventerar utbildningsbehoven bör man komma ihågatl det forlfarande finns många anslällda på sjukhusen som saknar tillräckligulbildning. Sjukhuspersonalen beslår för övrigl inle bara av vårdpersonal utanäven av anställda med serviceuppgifter av olika slag. En planering avutvecklingsinsatser bör således beakla även dessa yrkesgrupper". 10.4 Översyn av vårdutbildningarna HS 90 föreslär all konsekvenserna av den förändradevårdstrukturen och de hälsopolitiska målsättningarna vad gäller såvälvårdpersonalens arbetsuppgifter och kunskapsprov som vårdutbildningarnasanpassning härtill bör analyseras ytterligare i ett fortsatt utredningsarbete. Av särskilt intresse för den föreslagna utredningen är atlkonkretisera förändringarna i arbetsuppgifterna för personal inomlänssjukvården och primärvården mot bakgrund av den nya vårdstruktur, somföreslagils. För personal inom primärvården är del därvid bl.a. fråga om nyaoch vidgade uppgifier vad gäller exempelvis äldreomsorg, psykiatrisk vård ochhemsjukvård liksom nya relationer lill bäde länssjukvården och socialljänslen.För länssjukvården måste kraven från den fortgående specialiseringen ochmedicinskt-lekniska utvecklingen tas i beaktande. Del gäller säväl relationermellan olika personalgrupper som kompelensen hos varje yrkesgrupp. Mol dennabakgrund är del angeläget att arbetet med alt ulvärdera de reformeradevårdutbildningarna prioriteras i det fortsatta arbelel med utbildningsfrågorna. HS 90 anser således atl det behövs etl forlsall och tvärsektoriellt 1984/85:181 76 utredningsarbete inriktal pä dessa frågeslällningar ochmed utgångspunkt från HS 90-studierna. 1 etl sådani utredningsarbete är delangelägel all särskilt uppmärksamma hur personalen genom olikautbildningsinsatser säväl på grund- och vidareutbildningsnivå som i fort- ochefterutbildning skall kunna få en vidgad medvetenhet om de sociala ochmiljöbetingade faktorernas betydelse för hälsa och sjukdom samt ökade kunskaperifråga om hälsopolitiska uppgifier. Därulöver behöver behovet av pedagogiskförnyelse och påverkan av attityder och synsäll ägnas särskild uppmärksamhetliksom frågan om hur en ökad samverkan mellan olika vårdutbildningar kan kommatill slånd utan att för den skull ändra hela studieorganisationen. De remissinstanser som kommenterar detta förslag gör detgenomgående i tillstyrkande lermer, angeruttryckligen alt förslaget lill en ny långsiktig och djupgående ulredning omutbildningsfrågorna tillstyrkes. Svenska kommunalarbetareförbundetundersiryker behovel av en särskild tvärsektoriell utredning om bl.a. hur desociala och miljöbetonade faktorerna kan föras in i vårdutbildningarna och idet hälsopolitiska arbetet inom såväl primärvården som länssjukvården. TCO, somtillstyrker förslaget, vill understryka att alla personalkategorier som manförelräder, bör inlemmas i arbelel. Förslaget tillstyrks vidare av som menaratl detla förutsätter en översyn av molsvarande utbildningar inomsocialtjänstens område i syfte att motsvara ökade krav på förändradeyrkesroller. Åven Spri tillstyrker. UHÅ tar inte uttryckligen ställning till förslagel menanför bl.a. alt UHÄ, liksom övriga ansvariga för vårdutbildningarna, ärmedvetet om behovet av en yUerligare ulveckling av utbildningarna utifrån bådede hälso- och sjukvårdspoliliska och de ulbildningspolitiska mål som läggs fasl. Flera landsling betonar i likhel med ulredningen atl delhälso- och vårdpolitiska förändringsarbelet ställer krav på atlvårdutbildningarna tillförs nya kunskapsmoment. Härvid anger bl.a. Skaraborgsläns landsting att "en bättre balans måste eftersträvas mellan utbildningför iradilionella vårduppgifter och ulbildning inriktad mol förebyggandearbete, omvårdnads- och grupparbete och samverkan med socialljänslen och andrasamhällsseklorer". Vidare framhåller läns landsling att"för atl etl meningsfullt förebyggande arbete ska kunna bedrivas villlandstinget framhålla behovel av pedagogiska och psykologiska kunskaper hos allpersonal liksom kännedom om samhällsstrukturen, vilket också betonas iulredningen". läns landsling pekar emellerlid på vissasvårigheter med att införa nya momeni i ulbildningen och anger alt "vadgäller undersköierske-och skötarulbildningen framhålls atl ytterligare momenibör läggas in, exempelvis förebyggande hälsopoliliskl arbele. 1984/85:181 77 Krav på införande av nya moment leder alltid till svårapriorileringsproblem om vilka moment som bör ersällas. Sädanapriorileringsproblem kan självfallet uppstå även här. Här är ävenledes vikligiatl bevaka att det finns personal som kan svara för ulbildningen i dessatillkommande moment". Flera landsling lar upp de nuvarande vårdutbildningarnasorganisation och inrikining mol bakgrund av det hälso- och vårdpoliliskaförändringsarbelet. anser härvid atl "endiskussion om alt arbeta om vårdlinjen bör las upp". Några landslingkonstaterar all den medellånga högskoleutbildningen reformerats relativtnyligen och alt denna förhållandevis väl ansluler lill de i ulredningenpresenterade förslagen. Effeklerna av förändringen har dock ännu inle kunnalavläsas och i likhel med läns landsling konstateras att""högskolereformen på VÅRD 77s grund syftade bl.a. till att skapa ensjukskölerskeulbildning som gav de sluderande en handlingsberedskap för nya ochförändrade arbetsformer inom sjukvården. Reformen kan sägas lill viss del haförberett marken för HS 90s förslag och synpunkler beträffandeattitydförändring m.m. för en ideologiskt och strukturellt förändrad sjukvård.Resullalel av denna förändrade ulbildning kan endast skönjas. Fåsluderande har hilinlills lämnat den nya ulbildningen och dessa möts påarbetsplatserna inom sjukvården av det naturliga motstånd som finns hosindivider utbildade med andra värderingar och andra metoder". Vad gäller den gymnasiala vårdutbildningen angerVästmanlands läns landsling all denna ""inte tillräckligt är inrikladmol de för framliden priorilerade uppgiflerna och alt därför en översyn av dessinnehåll är nödvändig". Beträffande läkarutbildningen anger ochNorrbottens läns landsting all etl förändringsarbete pågår och all utvecklingenfåll den inrikining som betonas i ulredningen. Några landsting las upp specialiseringen inomläkarutbildningen och framhåller att en översyn bör komma till stånd medinriktning mol en ökad bredd i ulbildningen. Flera landsting lar upp praktik och praktikplatser som etlsärskilt problemområde vad gäller genomförandet av den förändrade vårdutbildningen.Huvudmännen pekar härvid på all det är svårt atl få ell lillräckligi anial praklikplaiseroch kompeienia handledare inom primärvård och hemsjukvård. lånslandsling pekar vidare att praktikplalssysle-niel ofta har en konserverandeeffekt och anger all "erfarenhel är atl eftersom mer ånhälften av de flesta vårdutbildningarna ulgörs av praktik är del svårigheteralt få denna praktik upplagd på ett förändrande sätt, eflersom den påprakiikplatsen befinlliga personalen ofta försöker påverka dem som är underulbildning. Detta ger ett konserverande system". 1984/85:181 78 10.5 Översyn av läkarnas vidareutbildning HS 90 anser atl det finns behov av en översyn av läkarnasvidareutbildning i syfte atl få till slånd sådana förändringar som gör delmöjligt att på etl lättare och mer flexibelt sått anpassa vidareutbildningenlill hälso- och sjukvårdens ulveckling. En särskild utredning bör snarasltillsättas för all analysera de aktuella problemen och framlägga förslag lilllösningar. Remissinstanserna lillslyrker genomgående en sådan översyn,l.ex. Spri, , , ochSvenska läkaresällskapei. Låkarförbundei kommenterar inte förslagel.Landstingsförbundet anmäler all förbundet i särskild ordning redovisarsynpunkter pä HS 90:s förslag om en översyn av läkarnas vidareulbildning. De sex landsting som berör förslaget om en översyn avläkarnas vidareutbildning lillslyrker utredningens förslag. Bl.a. konstaterarNorrbollens läns landsling atl nuvarande syslem måsle anses föråldrat ochanför atl ulbildningen i princip varit oförändrad "sedan slulel av60-lalet och bygger dessulom pä idéer och förutsättningar som förelåg i slutetav 50-lalel och början av 60-lalet. Utmärkande för systemet är en långt drivendifferentiering och smal specialisering saml en detaljreglering pä cenlralnivå. Skillnaden mol övriga mera modernt upplagda vårdutbildningar är märkbar.Systemet innebär också direkla negaliva effekler pä vårdorganisationen i formav l.ex. Genom atl vidareuibildningssystemei slulligen ocksåslvr ansvarsförhållanden och intern arbetsorganisation inom vården ärkonsekvenserna av elt föråldrat synsätt omfatlande. Landstingei ulgår därförfrån alt den aviserade översynen dels kommer till stånd skyndsamt, dels blirgenomgripande utifrån den framtida hälso- och sjukvårdens behov, dels ocksåmedför elt väsenlligl förenklat och decentraliserat regelsyslem i likhet medvad som gäller flertalet övriga utbildningar". Liknande synpunkter framför även Ösiergöilands länslandsling som anger "när del gäller speciellt läkarutbildningen stöderlandstinget HS 90:s åsikl om all del år nödvändigl att reformeravidareutbildningen. 1 framtiden måsle den pä ett helt annal sätl än förnärvarande belöna de förebyggande och samhällsmedicinska avsnitten såsom deframställs i HSL och HS90"". 10.6 HS 90:s trendprognoser för personaltillgång och-efterfrågan HS90:s huvudrapport presenterar s.k. irendprognoser förlillgång och eflerfrågan på personal med lång (läkare), medellång(sjukskölerskor m.fl.) 1984/85:181 79 och korl (undersköterskor, vårdbiträden) samt annanutbildning. Tillgångsprognosen baseras på dagens utbildningsdimensionering.Eflerfrågeprogno-serna baseras på fem olika tillväxlalternaliv. HS 90 aviserar en särskilt underlagssludie med fördjupadeanalyser och s.k. programmatiska prognoser. För läkare beräknas tillgången till 28 000 ochefterfrågan inom intervallet 25 000-38 000. För de medellånga utbildningarna beräknas tillgången är2000 lill 136 000 och efterfrågan till 101 000-142 000. För de korla vårdutbildningarna beräknas tillgången päundersköterskor till 118 000 medan efterfrågan på all bilrädespersonal beräknaslill 203 000-274 000. För annan personal beräknas eflerfrågan lill 110000-140 000. Totala personalefterfrågan beräknas således bli446 000 - 570 000 personer. Åtskilliga remissinstanser kommenterar delta avsnill i HS90:s huvudrapport. Ett genomgående drag är all man beklagar attunderlagssludien inle är publicerad. Flera är kriliska till anlaganden ochberäkningsmetodik. Landsiingsförbundei konstaterar alt för ellställningstagande lill en evenluell neddragning av nuvarandesjukskölerskeulbildning och ökning av underskölerskeulbildningen är det nupresenterade underlaget otillräckligt och del forisaiia arbetet i HS 90 måstedärför avvaklas. Beträffande läkarutbildningen konstaterarLandsiingsförbundei alt fattade beslut om dimensionering på lång sikl kanberäknas ge ca 26 000 verksamma läkare i landel. Detta är enbari ca 3 000 flerän som erhålles vid en uppräkning till riksnivån av nuvarande läkartäthet iSlockholms län. Beaklas nuvarande brisl. pågående förskjutning mol merlångtidsulbidad personal, kraven på en normalisering av läkarnas arbetstid samteflerslrävade kvalitetsförbättringar i vården m.m. framstår del som nödvändigtalt den nuvarande läkarutbildningens omfaUning måsle bibehållas. "konstaterar med beklagande altunderlagsstudien för delta kapilel inte har färdigställts till remissarbetet.Huvudrapportens behandling av denna viktiga fråga blir därigenom myckelofullständig. vill ifrågasätta om inle HS 90 borde haprövat en annan metod nar det gäller utbud och efterfrågan på läkare, nämligenatl försöka fastställa en rimlig ambilionsnivå uttryckt i läkariimmar ellerantalet sysselsalla läkare för såväl en ulbyggd primärvård som en fungerandelänssjuk\'ård. Ett sådant mål skulle ge en utgångspunkt för såväl kostnadsberäkningarsom utbildningsplanering, inkl. en realistisk bedömning av i vilken lakl denföreslagna vårdstrukturen kan förverkligas. Med del föreslagna rullandeprognosarbetet - som läkarförbundet stöder- skulle en 1984/85:181 80 sådan ambitionsnivå successivt kunna jusieras i lakl medalt man får större klarhet om ekonomiska villkor, landslingens benägenhet atlminska den slulna vården m.m. Ingenling av det prognosmalerial som presenteras ihuvudrapporlen motsäger läkarförbundels uppfattning allutbildningsdimensioneringen bör inriklas på en produklionav ca 700 läkare vilket, i förening med ell blygsamt tillskott från dengemensamma nordiska läkararbelsmarknaden, skulle ge ca 25 000 läkare. Dennavolym torde under alla omständigheter uppnås under 1990-lalet lill följd av delslora intaget lill medicinsk fakultet ". UHÅ ansluler sig lill utbildningshuvudmännens bedömning,som redovisats i remissunderlag lill UHÄ, atl f.n. inga skäl finns förneddragning av utbildningskapaciteten när det gäller de medellånga vårdutbildningarna.Enligt UHÄ:s mening är del acceptabelt atl utbilda till ett smärre överskott avdessa kategorier, särskilt i storstadsregionerna. RRV "anser liksom utredningen atl personal- ochutbildningsplaneringen inom hälso- och sjukvården är av stor betydelse. Verketvill dock framhålla alt personal- och utbildningsplaneringen har all utgå frånden hälso- och sjukvårdsplanering (vårdplanering) som är för handen. Enligt vadRRV funnii finns härvidlag stora brisler. F.n. finns ingen långsiktig resursrelateradhälso- och sjukvårdsplanering (verksamhetsplanering) som personal- ochutbildningsplaneringen kan utgå ifrån. Beträffande de kvalitativa aspekierna påvårdutbildningarna delar RRV ulredningens uppfallning all de ceniralautbildningsplanerna medger en utveckling av den lokala utbildningsplaneringen ienlighet med den inrikining som ulredningen skisserar. RRV vill dock framhållaalt del finns stora brister även beträffande de underlag för personal- ochutbildningsplanering som framlas inom hälso- och sjukvårdssektorn. Härvidlaghar viktiga uppgifter. Då det gäller de kvantitativa aspekterna kan RRVkonstatera att osäkerhelen betr. den framlida efterfrågan på vårdpersonal ärmycket stor. Detla återspeglar enligt RRV dels en osäkerhet betr. de allmännaförutsättningarna i försia hand då det gäller samhällsekonomin ocharbeismarknaden, dels avsaknaden av en långsiktig hälso- och sjukvårdsplaneringsom grund för personal- och utbildningsplaneringen. Mol denna bakgrund ser RRVdet som angeläget alt de prognoser som framtagits i HS 90-arbetel kanpreciseras och stämmas av mol en vårdplanering som omfattar olikaverksamhetsområden inom hälso- och sjukvården. RRV anser alt sådana utveckladelångsikliga prognoser ulgör en tillräcklig utgångspunkt för en uppföljning avden faktiska utvecklingen. Denna uppföljning bör sedan ligga lill grund förjusleringar av gjorda prognoser. Enligt vad RRV funnit inom ramen förförvaltningsrevisionen svarar ej SoS s.k. vårdpersonalprognoser (VPP) mot detkrav och behov som finns vare sig hos utbildningsmyndigheterna ellersjukvårdshuvudmännen. 1984/85:181 81 mening finns det därför inte etl behov av ell rullandeprognosarbele på det sätt som ulredningen föreslagit." Ett flerlal landsting ställer sig kritiska till deprognoser och bedömningar av tillgång och efterfrågan på sjuksköterskor ochundersköterskor som redovisas i utredningen. Landstingen anser således inleatt utredningen givit underlag för neddragning av sjuksköterskeutbildningen ochökning av undersköterskeutbildningen och i likhet med läns landslingefterlyses ett förbättrat prognosunderlag både pä landstings- och riksnivå. "Detta är nödvändigl, för atl man skall kunna göra viktigaställningstaganden beträffande erforderlig utbildningskapacitet och möjligaekonomiska satsningar, som sedan kommer alt vara avgörande för vilkenutveckling av sjukvärden, som i det längre tidsperspektivet blir möjligt. "Flera landsling konstaterar härvid med lillfredsställelse att elt sådantfortsalt ulredningsarbele aviserats i utredningen. pekar på atl en neddragningav de gymnasiala vårdutbildningarnaf.n. pågår och pekar på att detta i enlighet med prognoserna torde medföra en ytterligare brist päutbildade undersköterskor. Ett par landsting anför att den allmänt förbättradetillgången på personal inte hindrar atl brist föreligger på vissa kategorier,bl.a. pekas på sjukgymnaster och arbetsterapeuter samt på personal inompsykiatri, diagnostisk radiologi och onkologi. Elt flertal landsting lar upp frågan om dimensionering avläkarutbildningen. Huvudmän anger härvid att den nuvarande dimensioneringen ärväl avvägd och motsätter sig ytterligare nedskärningar. Flera landsting konstaterarocksä i likhel med läns landsling att man har en "oftaupprepad erfarenhel av prognoser som felaktigt angett atl bristen snart kommeratt bytas i god tillgäng. I ett läge där man nu felaktigt börjar tala omöverskott i läkarmässigt 'överhettade' områden kring de stora universitetsorternaråder fortfarande allvarlig brist inom flertalet specialiteter i dettalän." Etl par landsling tar upp dimensioneringen avallmänläkarutbildningen och avvisar särskilt neddragningen inom denna ochUppsala läns landsling anger all del finns skäl att överväga "åtgärderinom allmänläkarutbildningen bland annat i syfte att gör utbildningsplatsernamer attraktiva. Ett ökat stöd till forskningsverksamhel inomprimärvårdsområdet, av till exempel det slag som bedrivs i , kan leda ökad dragningskraft för utbildningslinjen. Inom utbildningen kan ocksåfinnas anledning att se över vissa delar, till exempel förefaller kirurgdelen iallmänläkarutbildningen vara alltför kort." Ett flertal sjukvårdshuvudmän delar denna bedömning atlundersköterskor med skötarkompetens pä sikt bör vara pä lägstautbildningsnivå, och nägra landsling anger att målsättningen kommer attförverkligas . 6 1984/85. Prop.1984/85:181 82 11 Hälso- och sjukvårdsstatistiken (kap. 9) HS90 HS 90 framhåller att den starka markeringen i HSL av atlplaneringen och genomförandet av hälso- och sjukvårdens insalser skall ulgåfrån befolkningens behov och leda lill en värd på lika villkor ökar kraven päden statistik och övrigt informalionsunderlag som hälso- och sjukvårdenförfogar över. Del är därför angelägel atl utveckla denna statistik -egentlig hälsostalstik, resursslatistik och verksamhetsstatistik - och HS 90pekar på vissa utvecklingsbehov. Ett enhetligt system för patientstatistik i primärvård börtilllämpas inom alla landsting, varvid även den öppna vård som är förlagd tillsjukhusen inordnas i samma system. Socioekonomiska bakgrundsdata bör tillföraspatientdatabaserna. HS 90:s analyser med samtidig bearbetning av flerahälsosiatistiska informationskällor bör utvecklas av bl.a. socialstyrelsen.Socialstyrelsen och Spri bör redovisa översikter av den epidemiologiskaforskning som belyser hälsorisker och ohälsans fördelning. SCBs undersökningar om levnadsförhållanden, de s.k.ULF-undersök-ningarna, bör kompletteras i medicinskt hänseende. En periodisk sammanställning av hälsoutvecklingen iSverige, med en bred beskrivning av utvecklingen när det gäller resurser,prestationer, hälsorisker och sjuklighet etc. bör tas fram t.ex. vart tredje årsom ett underlag för bl.a. statsmakternas överväganden om inriklningen av denframtida hälso- och sjukvårdspolitiken. Därvid bör prövas möjligheterna tillelt samarbete mellan och gemensampublicering med den nuvarande statistiska årsboken för landstingen. 11.1 Remissinstansernas allmänna synpunkter Flertalet remissinstanser som berör statistikfrågornainslämmer i regel allmänt i HS 90:s syn pä området och dess förslag. SCB behandlar ingående olika hälso- ochsjukvårdsstatistiska frågor och anför sammanfattningsvis bl.a. att dennuvarande statistiken inte kan ge tillfredsställande svar på frågan vilkaeffekler hälso- och sjukvården har på befolkningens hälsa och inte heller vilkaeffekter de av HS 90 föreslagna satsningarna kommer att få. SCB föreslår attobjektiva hälsoundersökningar som följer befolkningens hälsotillstånd ochvårdens effekter skall läggas upp och SCB är beredd att medverka i planeringenav undersökningsuppläggningen. SCB menar att det helt enkelt inte är rimliglatl den slora samhällssektorn hälso- och sjukvård om . inte ärföremål för en planering och ulvärdering med tillräckligt sägande statistiskinformalion. Kostnaderna för den existerande slalisliken, grovt räknat calOmilj. utgör en liten bråkdel av de totala koslnaderna för sektorn. 1984/85:181 83 blygsam ytteriigare satsning skulle sannolikt kunna gestora vinster för sekiorn som helhet, säger . Läkaresällskapei anser all HS 90-ulredningen i sig är ettexempel på hur man med senare ärs utveckling av hälsoslatistiken och dessrelatering lill sociala bakgrundsvariabler m.m. kan lägga grunden för enfördjupad hälsopolitisk diskussion. Sällskapet inslämmer i utredningensönskemål om en utvidgad hälsostatislik. Svensk epidemiologisk förening anser alt en ökad satsningpå olika myndighelers registerhållningsarbete bör göras.