prop · G803115 · 1984-12-31 00:00:00 — Så kan t. ex. länsstyrelse ochlänsarbetsnämnd samverka i ett projekl där projektmedlen finansierarutrednings- och konsultinsatser, samt kanske viss försöksverksamhet, ochgenomförandel ske med hjälp av arbetsmarknadspoUtiska åtgärder, t.ex.arbetsmarknadsutbildning eUer beredskapsarbete. Den beredningsgmpp som finnsför samverkan meUan , länsarbetsnämnden och den regionalautvecklingsfonden har, enligt min mening, en viktig roll vad gäUer inriktningenav den regionala projektverksamheten. Beträffandeinriktningen vUl jag nämna att det av länsstyrelsernas an-slagsframstäUningarframgår att de ca 50 milj.kr. som avsattes tUl olika projekt /84fördelades på följande störte projektområden: Industriellutveckling Jord, skog och glesbygd 12 Utbildning, teknikspridning 11 Kommun- och regionprojekt 9 Turism 8 Energi 4 Kommunikationer 3 Övrigt, information, projekt administration m. m. Detkan också nämnas att en genomgående tendens har varil att ökatutrymme har givits åt projekt med inriktning mot samverkan mellan högskola ochnäringsliv, teknikutveckling och teknikspridning. Jag återkommer senare(avsnitt 3.3.2) tUl detla. Inom ramen för projektmedlen Prop.1984/85:115 41 kanlänsstyrelserna vidare avsätta medel för s. k. regionall nyföretagande. Jagkommer senare (avsnitt 3.4.2) att närmare behandla dessa frågor. Motbakgmnd av de redovisade goda erfarenhetema bör projeklverksamhelen ävenfortsättningsvis ingå som en del av del samlade länsanslaget och kunnaanvändas för utredningar, utvecklingsprojekt och olika former avförsöksverksamhet. Jag vill dock inte biträda regionalpolitiska utredningensförslag om atl ta bort maximeringen av deri del av anslaget som resp.länsstyrelse får disponera för projektverksamhet. Mitt skäl för detta är alt prioritetbör ges åt regionalpolitiskt stöd till företag och glesbygdsstöd. Jag kommerdäremot senare att föreslå regeringen en uppräkning av ramen för detta ändamålinom länsanslaget lill 80 milj. kr. 3.2.3Kommunernas och landstingskommunernas näringspolitiska roll Jagkommer i delta avsnitt alt, för information, redovisa vissa allmännaöverväganden beträffande kommunernas och landstingskommunernasnäringspolitiska roU. RegionalpoUtiskaulredningen markerar kommunernas och landstingskommunemas betydelse för attregionalpolitikens mål skall kunna förverkligas. För landstingskommunemagäller det främst de insalser som kanaliseras tiU utvecklingsfondema, men ävenandra utvecklingsorgan har fått stöd. Kommunemas ökade engagemangpå näringslivsområdet ses som ett nödvändigt komplement till statens insalser.Samtidigt anser utredningen att en fömtsättning för att de ökade kommunalainsalsema skall ha posiliva nettoeffekter nationellt sett är att den kommunalaaktiviteten ligger inom ramen för den kommunala kompetensen. Glesbygdsdelegationentar i sin rapport upp vissa förslag om ell ökat kommunalt engagemang bl.a. ifråga om hanteringen av glesbygdsstödet. Jag återkommer senare (avsnitt 3.5)till dessa förslag. Flertaletremissinslanser delar regionalpolitiska utredningens uppfattning allkommunernas ökade engagemang på näringslivsområdel utgör etl nödvändigtkomplement till statens egna insatser. understrykerdock att ett ökat kommunalt engagemang inte får bli ett argument för en minskadstatlig regionalpolitisk insats. Flera länsstyrelser framhåller värdet av attkommunerna har byggl upp en kompetens i näringslivs- och sysselsättningsfrågor.Samarbetet mellan och kommunema underlättas härigenom.Landstinget i betonar vikten av att olika satsningar avregionalpolitisk betydelse sker inom ramen för någon typ av gemensamthandlingsprogram, där länsplaneringen ulgör grunden. Del är olyckligt, menarman, om kampen om sysselsättningstillfällen ger upphov tUl inbördes konkurrensmellan kommunema. Samhällelsinsatser på näringspolitikens område är i första hand en uppgift för statligaorgan. Staten har det övergripande ansvaret för sysselsättningspolitiken ochför det regionalpolitiska stödet. 1984/85:115 42 vidtasav såväl kommunema som landstingskommunerna har dock väsenllig belydelse föratl de regionalpoliliska målen skall kunna förverkligas. Förändringar inomnäringslivel leder ofta tiU sådana konsekvenser för samhälle och enskUda på denlokala och regionala nivån all kommuner och landstingskommuner inte kan varaoverksamma eller sakna handlingsberedskap. Dekommunala befogenhetema inom näringslivsområdet är siarkt begränsade.Gmndläggande för bedömningen om en kommun eller en landstingskommun fårengagera sig i näringslivsfrågor är den aUmänna kompetensregeln i 1 kap. 4 §kommunallagen (1977:179). I denna bestämmelse anges att kommuner ochlandslingskommuner själva får vårda sina angelägenheter. Bestämmelsen ärsåledes myckel allmänl hållen. Närmare besked om kompelensregelns räckvidd gesi förarbelena lill kommunallagen och i regeringsrättens omfattande rällspraxis. Dekommunala insalsema för all siödja och utveckla näringslivet är av skiftandeslag. På länsnivån är landstingskommunerna lillsammans med staten huvudmän förde regionala utvecklingsfondema. Huvudparten av de landstingskommunalainsalsema för att främja näringsliv su tv eckhngen kanaliseras genom fondema. Iflera län medverkar även landstingskommunema i och stödjer andrautvecklingsorgan som växt fram . Med den ökade rollföretagsulvecklande insalser kommer alt ha i den framtida regionalpolitikenföljer att de regionala ulvecklingsfondemas medverkan i politikens genomförandekommer atl utökas. En nära samverkan meUan staten och landstingskommunerna pådetta område är därför av stor betydelse. Kommunemasvarar för väsentlig samhällsservice såsom utbildning, social omsorg ochbostäder som indirekt påverkar näringslivels utveckling. Det kommunalaansvaret för kommunalteknisk service, industriområden och lokaler försmåinduslri är andra exempel på verksamheier som i detta sammanhang har slorbelydelse. Den kommunala verksamheten har därför stor betydelse för de slalligaindustri- och regionalpolitiska insatserna. Regionalpolitisktslöd kan f n. under vissa fömtsättningar lämnas till kommuner eller andra organdär kommuner har ägarinlresse. De ändamål som kan komma i fråga för sådanl slödär turism verksamhel, faslbränsle-framstäUning och uppförande avindustrilokaler för ulhyming. Glesbygdsstöd kan lämnas till kommuner bl.a. iform av slöd lill intensifierade kommunala sysselsätlningsinsatser. Jag kommervidare alt (avsnitt 3.4.3) föreslå att regionalpolitiskt stöd i viss utsträckningskall kunna lämnas lill s. k. teknikcentra där även kommuner kan varaengagerade. Kommunemasoch landslingskommunemas engagemang i näringspolitiska frågor har under senareår uppmärksammals på olika sätt. har på regeringens uppdragkartlagt omfattning, inrikining och vissa ekonomiska konsekvenser av denkommunala näringspolitiken. Prop.1984/85:115 43 kelhar i en rapport (SIND 1984:8) visal all kommunerna i viss omfattningsubventionerat näringslivet genom mark- och lokalinsalser, rådgivning ochservice och i samband med avgränsade industriella samverkansprojekt. Dessulomhar kommunerna stött enskilda företag med lån, borgen och garantier. Kommunernadeltar också aktivt i utvecklingen av näringslivet via s. k. induslriutvecklingsbolag.I en särskild rapport (SIND 1984:1) har aktiviteterna i dessa bolag kartlagts.Industriverket har vidare kartlagt och analyserat ohka lyper av industriellasamverkansprojekl (SIND 1982:7 och 1984:3). Statens industriverkkonstaterar att den årliga nettokostnaden för den kommunala näringspolitikensuccessivt ökal fram lill , då den beräknades uppgå till 340 milj.kr.Enligt verkels bedömningar har de hittillsvarande insatserna haft marginellbelydelse för konkurtenssilua-tionen i enskUda branscher och förregionalpoliliken. Frågan om en allmänöversyn av kommunernas befogenheter på näringslivsområdet har tagits upp iohka sammanhang. Regeringen har därför givit stat-kommunberedningen (C 1983:02)i uppdrag att utreda kommunernas och landstingskommunemas roll i närings- ochsysselsättningspolitiken. Beredningen skall bl.a. analysera erfarenhetema av dekommunala nä-ringslivsinsatsema och belysa konsekvenserna av olika kommunalakompetensgränser inom näringslivsområdet. I beredningens uppdrag ingår vidareall pröva formerna för ökad samverkan mellan kommunerna, landstingskommunernaoch olika statliga organ samt förelag och fackliga organisationer. AvslutningsvisvUl jag betona atl kommunema har viktiga uppgifter av betydelse för att deregionalpolitiska målen skall nås. Del är emellertid nödvändigt att, som denregionalpolitiska utredningen framhåller, den kommunala aktiviteten sker inomramen för den kommunala kompeten- 3.3Åtgärder för att främja utbUdning, forskning, teknikutveckling ochteknikspridning 3.3.1Den allmänna inriktningen Sammanfattning av mina bedömningar: oEtt nära samspel mellan utbUdningspolitiska och regionalpoliliska insalser börutvecklas. oInom en begränsad ram bör regionalpolitiska medel kunna disponeras för altåstadkomma en ökad kunskaps- och teknikspridning för att höja leknisk och annankompetens i befintliga förelag saml för all slimulera nyföretagande. Utredningsförslag:Både den regionalpoUtiska ulredningens och glesbygdsdelegationens bedömning avden betydelse utbildning, FoU-verksamhet, Prop.1984/85:115 44 teknikutveckUngoch teknikspridning har för regional utveckling och utjämning överensstämmermed min. Regionalpoliliska ulredningen menar att forskning och högre utbildninghar en nyckelroll som drivkraft i den ekonomiska och sociala ulvecklingen. Slorvikl läggs vid atl ny teknik och kunskap sprids även liU de regionalpolitisktutsatta områdena. Utredningen lar specielll upp de mindre högskolomas roll.Genom sin utbildningsfunktion och genom forsknings- och utvecklingsarbete kanen högskola aktivt bidra tiU den egna regionens utveckling. Glesbygdsdelegationenbetonar särskilt behovet av glesbygdsanpassad utbildning inom olika områden. föreslår vidare all SIND ges i uppdrag atl belysa de möjligheteroch hinder för utvecklingen i olika delar av landet, som introduktionen av denya data- och telekommunikationsnäten innebär. Glesbygdsdelegalionen föreslåratt regeringen ger i uppdrag att utveckla modeller för hurinformationstekniken skall komma glesbygden tiUgodo. Remissinstanserna:Ulredningamas bedömning av utbUdningssektoms betydelse för den regionalautvecklingen får stöd av en enig remissopinion. De regionala och kommunalaremissinstansema markerar betydelsen av att de mindre högskoloma utvecklarutbildning med teknisk inriktning för atl ytterligare slimulera del regionalanäringslivel. Universiteis- och högskoleämbetet (UHÄ) menar att det kan finnasen konflikt mellan å ena sidan regionalpolitik och å andra sidan forsknings-och utbildningspolitik, men konslalerar också alt de åtgärder som är önskvärdaav regionalpolitiska skäl ofta är neutrala och ibland positiva i förhållandetill de mål som gäller för forskning och utbildning. Mångaremissinstanser menar att utredningens konkreta förslag inom detta område äralltför begränsade. Glesbygdsdelegationens betoning av utbildningsfrågorna fårstarkt gensvar hos remissinstansema. Deremissorgan som yttrat sig beträffande data- och telekommunikationsnätensregionala konsekvenser, bl.a. televerkel, statskontoret och statens planverk,släller sig positiva till atl frågan belyses närmare. Minabedömningar: Mycket tyder på atl kommer att präglas av ensnabb teknikutveckling som starki förändrar betingelserna för den långsiktigaindustriella verksamheten. På en rad områden kan nya produkter,produktionsmetoder, system och organisationsformer komma att utformas och tas ibrak i begränsad skala för alt få en bredare spridning. Teknikutvecklingenrymmer flera regionalpolitiskt viktiga aspekler. Delär för del första angeläget att stimulera spridning av ny teknik och ny kunskaplUl redan existerande företag. Detta är en viklig del av förnyelsen av svenskinduslri. Därför måste sådana hinder som försvårar sprid- Prop.1984/85:115 45 ningsprocesseni de regionalpoliliskl prioriterade områdena uppmärksammas och ålgärdas. Enannan aspekl är framväxten av s. k. nya teknikbaseräde förelag. I ell längreperspektiv kan dessa förelag få slor betydelse för ulvecklingen av produktionoch sysselsättning. Strategiska beslut om t. ex. geografisk påverkan av dennautveckling måste dock i hög grad ske . För att en tillväxt inom dessaområden skall komma fler regioner till del är det därför angeläget attytterligare utveckla fömtsättningama för högteknologisk FoU-verksamhel ochsamverkan mellan högskola, utbildningsväsendet i övrigt och näringsliv i olikaregioner, särskilt i landets norta del. Entredje aspekt är den omfattande utbyggnad av tele- och dalakommunikationsnätsom kommer atl ske. Härigenom ändras fömlsällningama, både lokaliserings- ochsysselsältningsmässigt, för verksamheten inom många samhällssektorer. har försökt att få en bild av vilken betydelse invesleringama itele- och dalakommunikationsnät kan ha för den framtida regionala ulvecklingen.Någon entydig slutsats har utredningen inle kunnat dra. Det är emellertiduppenbart att nätutbyggnaden och nätets kapacitet i olika regioner kan bidra regional utjämning av produk-tionsföratsättningar och livsvUlkor. En snabbulbyggnad av telenätet minskar riskerna för all denna del av infrastrukturenskall utgöra ett hinder för en önskvärd regional utveckling. Jag delar denuppfattning som såväl ulredningen som flera remissinstanser framför, att dennafråga bör belysas närmare. Efter samråd med chefen förkommunikationsdepartementet har jag erfarit alt bl.a. sådana frågor kommer attbehandlas i det förslag rörande telefrågor som han avser all senare under vårenföreslå regeringen all förelägga . Enväl utbyggd infrastmktur inom ulbildningens och forskningens område är enviktig fömtsättning för en god utveckling i landets olika delar. Den omfattandeuppbyggnad och geografiska spridning av högskoleulbildningen som hargenomförts har otvetydigt haft stor betydelse för utvecklingen i landet somhelhel och i olika regioner. Tillgången till resurser för utvecklingsarbetehar därmed också förbättrats. Jag vill i detta sammanhang erinra om vad chefenför anför i årels budgelproposition (prop.1984/85:100 bU. 10) beiräffande bl. a. omslruklureringen av de mindrehögskoleenhelemas utbildningsutbud. Honframhåller där all det enligt hennes mening är nödvändigl för varje högskolaulanför universitetsorterna alt ha en bas för sin verksamhel i någon ellernågra allmänna utbildningslinjer som är av betydelse bl. a. för ulvecklingen avregionens arbetsliv. Många av dessa högskolor har en bas som i elt längreperspektiv inte är tillräckligt stabil, varför den bör breddas mol främst delekniska och ekonomiska utbildningsområdena. Genom en sådan breddning ochförändring av utbildningsutbudet bör dessa enheters roU som regionalutvecklingsfaktor och bas för teknikspridning kunna förstärkas ytterligare. Enomstmkturering av de mindre högskoleenheter- Prop.1984/85:115 46 nasutbildningsutbud bör av dessa skäl göras systematiskt och planmässigl och medutgångspunki i de förhåUanden, problem och behov som finns vid enheten och idess närmaste omgivning. Demindre högskoloma är en resurs för regional utveckling inte bara med hänsyntill den egna verksamhelen, ulan också som kontaktlänk tiU högskolesystemet istort. För atl stärka denna kontaktfunktion har basorganisationen för kontakternamed det omgivande samhället och med enheterna med fast forskningsorganisationförstärkts. Jagser också gymnasieskolan och den kommunala vuxenutbildningen som viktigaresurser i utvecklingsarbetet. Ijuni 1982 uppdrog regeringen åtskolöverstyrelsen att i samråd med SIND och glesbygdsdelegationen inventera,utarbeta och faststäUa kursplaner för företagsutvecklande utbildningar och föryrkesinriktade glesbygdsanpassade utbildningar. I sin rapport för år 1984redovisar dels länsbaserade inventeringar, delsförsöksverksamheter. I inventeringsarbetel har överstyrelsen funnitutbildningsbehov inom vilt skilda områden och av olika omfattningar.Överstyrelsen avser bl.a. att i samarbete med några länsskolnämnder arbeta framett åtgärdsprogram för att motverka att yrkesutbildningar inom hantverkssektomförsvinner. omfattande utveckhngsarbete har startat beträffandesmåföretagaralbildning i samverkan mellan utbildningsenheterna vid vissaregionala utvecklingsfonder och och staflig vuxenutbildning.Försöksverksamhel med utbildning inom vattenbmks-området kommer att pågå underbudgelåren 1984/85 och 1985/86 med statens skola för vuxna i somuibildningsanordnare. Detuppdrag att medverka i utbildningsplaneringen i länen som regeringen i mars1983 gav samtliga länsslyrelser har enligt min mening inneburil, förutom enökad lokal och regional samverkan inom utbildningssystemet, en inlensifieraddiskussion om anpassning av ulbUdningens inrikining tUl den lokala ochregionala arbetsmarknadens behov och ell ökat inslag av lokalt förankradeutvecklingsprojekt. m. har aUa länsskolnämnder möjlighel alt utforma och beslutaom regionall arbelsmarknadsanpassade högre specialkurser i gymnasieskolan. Ifem län, bl. a. de fyra nordligaste, har detla varil möjligt sedan 1983.Erfarenheterna därifrån vittnar om ett vitaliserat samarbete meUangymnasieskolan och näringslivel. Enväsentlig del av det regionala utvecklingsarbetet har kommii att omfattaåtgärder för atl bygga upp nätverk av kontakter mellan företag, regionala organoch utbildningen/forskningen. För atl främja teknikutveckling ochteknikspridning har i ökande omfattning förslag om olika former av teknikcentraförts fram som ett sätt atl skapa gemensamma lösningar för alt tilWredsstäUaolika iniressenters ulvecklings- och utbildningsbehov. Detär angeläget med ett fortsatt och fördjupat samarbete i ulbildnings-ochutvecklingsfrågor både på regional och central nivå mellan regionalpolitisktoch ulbildningspolitiskl ansvariga organ. Teknikfrågor i vid mening bör ägnasfortsatt stor uppmärksamhel. Prop.1984/85:115 47 Idet följande kommerjag atl särskilt behandla ålgärder för att underlättateknikspridning (3.3.2) och ålgärder för atl främja FoU-verksamhel i Umeåhögskoleregion (3.3.3). Mittförslag: Särskilda medel bör stäUas till regeringens förfogande från anslagetRegionala utvecklingsinsatser m. m. för slöd till leknik- och kunskapsspridningi regionalpolitiskt prioriterade regioner. Sammanfattning av mina bedömningar iövrigt: o Länsstyrelsema bör genom anslaget för regionala utvecklingsinsatser tUlförasökade resurser för olika teknikspridningsprojeki. länsstyrelsemafå i uppdrag att samordna programarbete inom data- o Cenirala myndigheter bör engageras i bl. a. samordning,rådgivning Utredningsförslag:Regionalpolitiska utredningen föreslår dels att SIND ges i uppdrag att i samrådmed STU och UHÄ följa de regionala projekten för teknik- och kunskapsspridningtUl små och medelstora företag, dels att länsstyrelsema ges möjlighet att deltai finansieringen av samverkansorgan och särskilda teknikspridningsprojekt, delsatl 3 milj. kr. avsätts för etableringen av en filial i (lUC), dels att 30 milj. kr. avsättsunder en Ireårsperiod för atl slimulera produklulveckling och vidareförädlinghos sågverks- och Iräförädlings-företagen i slödområdena. (DEU) föreslår att regionala utvecklingsprogram för dala- och eleklronikområdelutarbetas i länen med länsstyrelsema som huvudmän och samordnare. Glesbygdsdelegalionenföreslår att STU och SIND ges i uppdrag att ägna särskild uppmärksamhet åt densmåskaliga lekniken. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser som yttrat sig i frågan utom STU - är positiva lillatl SIND ges ett uppföljningsuppdrag. STU hävdar att etl sådant uppdrag börfalla inom styrelsens ansvarsområde. Samfligaremissinstanser stäUer sig positiva till regionala samverkansprojekt, men engenomgående åsikt är också atl ulredningen inle tillräck-Ugt beaklal behovet avekonomiska resurser. Några länsstyrelser, bl. a. de i och Kopparbergslän, menar alt länsanslagel inle kommer all räcka för satsningarna påteknikcentra m.m. Det behövs enligt deras mening även tillskolt från cenlralnivå. Samtligaremissinslanser ställer sig bakom förslagel att ularbela regionalautvecklingsprogram enligt DEU:s förslag. Däremot invänder flera re- 1984/85:115 48 missinstansermot förslaget att bygga upp en central organisation för samordningen. Ettanlal remissinstanser, bl. a. STU, är positiva till förslaget att inräita enlUC-filial i . Flera berörda organ i länet, liksom SIND, hänvisar lilldel pågående teknikspridningsprojektet i och vill bedöma fråganom en lUC-filial i detta sammanhang. Förslagelatl förstärka branschprogrammet för träindustrin får stöd av flertaletremissinstanser i norta , medan t. ex. i länmotsätter sig förslaget och i län menar att även öslraSmåland bör omfattas av etl utvidgat branschprogram. Glesbygdsdelegationensförslag rörande småskalig teknik far etl positivt mottagande avremissinstansema. STU framhåller att det är viktigt att delegationen redovisarsin definition av begreppet. Bakgrundoch skäl för mitt förslag: Jag har tidigare allmänt angett de regionalpolitiskamotiven för att främja spridning av ny leknik. Teknikspridning innefattar enrad aktiviteter med ömsesidigt informationsutbyte mellan förelag ochutbildnings-, utvecklings- och forskningsorgan. I samband med alt Jag härredovisar skälen för att anvisa särskilda medel villjag för riksdagensinformalion lämna en bredare redovisning av sådana pågående och planeradeinsalser inom området som kan ha betydelse för slällningstagande. Deregionala FoU-råd och forskningsstiftelser som vuxit fram, inle minst ianslutning till de mindre högskoloma, visar all man på lokal och regional nivåkänner behov av och vUl pröva nya vägar för samverkan mellan förelag ochulbUdningssektorn. De nya organen har enligt min mening medverkat tUl ettförbättrat kontaktnät och effeklivare former av informationsutbyte ochkunskapsöverföring. Erfarenheterna av verksamheten är hitlills genomgåendegoda, vilket också en enig remissopinion understryker. Deregionala samverkansorganen har i sin tur i flera fall medverkat till attteknikcentra i olika former skapals. Med teknikcentra avser Jag sådana organsom inrättas för att på olika sätl underlätta spridning av ny teknik tillfrämsl små och medelslora förelag. Verksamheten kan bestå av konsultverksamhet(l.ex. CAD/), ulveckUngsarbete (prololypliUverkning m. ), utbildning (förgymnasieskola, vuxenutbUdning, högskola, förelag, länsarbetsnämndm.fl.) och ulhyming av teknisk ulmstning. Dentyp av teknikcentram Jag här avser kan bedrivas i form av t. ex. en sliftelsemed företag, kommuner, regionala organ, branschorgan elc. Andraformer kan också förekomma. Genom att samordna verksamhelen kan utrustning ochpersonal utnyttjas effeklivare. Prop.1984/85:115 49 intressenternafår på så säll lillgång till resurser som de var för sig inle skulle kunnaskaffa sig. Utmstningen kan också fömyas snabbare än om var och en skulle svaraför sin utmstning. Jag vill erinra om ätt de fömyel-sefonder som riksdagennyligen beslutat om (prop. 1984/85:86, FiU 9, rskr 108) bl.a. kan utnyttjas förinvesteringar i byggnader och maskiner i samband med utbildning, forskningeller utvecklingsarbete. Jagvill vidare erinra om vad chefen för utbUdningsdepartementet anfört i åretsbudgetproposition om det kommunala skolväsendets medverkan i teknikcentra.Genom sådan medverkan, framhåller hon, kan en skola dels hålla en nära konlaktmed den lekniska ulvecklingen, dels begränsa utraslningskostnadernasamtidigt som utmstningen fortlöpande hålls modem. Från statsbidraget tillutmslning för gymnasieskolan har regeringen beviljal s. k. särskiltverksamhetsstöd tUl teknikcentra. I budgetpropositionen anmälerutbUdnlngsministern vidare att verksamhetsstödet bör kunna utnyttjas som stödtill finansiering av teknikcentra i avvaktan bl. a. på förslag från arbetsgmppenför översyn av den gymnasiala yrkesutbildningen, som behandlar frågan omteknikcentra och införande av ny teknik i yrkesutbildningen. JagvUl framhålla det angelägna i att de avgörande besluten om inrättande avsådana organ som t. ex. teknikcentra fallas av regionala och lokala organ.