prop · G803150 · 1984-12-31 00:00:00 — I delföljande analyseras först löne- och prisutvecklingen under perioden 1982-1985.Därefier diskuteras om det har skelt några förändringar i pris- ochlönebildningsprocessen. 'För en analys av effektema på den svenska ekonomin av en sänkt dollarkurs, seAppendix till kapitel 3 i den reviderade nationalbudgelen. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 Diagram5.1 Konsumentprisernas utveckling 19701984 pris-och löneanlaganden som lagts till grund för balansalternativel, resp vilkenpris- och löneutveckling som enligt de skattade ekonometriska sambandenframkommer i referensallernativet. Löne-och prisutveckUngen 1982 1985 Omvinsterna av devalveringarna 1981 och 1982 skall bestå, får kostnadsutvecklingeninte vara snabbare än i våra viktigaste konkurrentländer. I steg dengenomsnittliga timlönen 1983 och 1984. Ökningen förindustriarbetare var något snabbare än för genomsnittet. höjdesdessulom arbetsgivaravgifterna med drygl . För industrininnebar detta sammanlaget att den toiala lönekostnaden steg med såvälunder 1983 som 1984. Som jämförelse kan nämnas all motsvarande ökningstal underde två åren uppgick lill i Förenta stalerna och lill iVästtyskland. Trols den snabba lönekostnadsökningen sänktes relativaarbetskraftskostnader per producerad enhel mätt i nalionella valutor mellan1982 och 1984 (diagram 5.2). Det berodde på all produktivitetstillväxten under1983 och 1984 var betydligt snabbare än i omvärlden. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 Diagram 5.2 relativa arbetskostnad per produceradenhet och relativa exportpris för bearbetade varor 19701984. 70 71 72 n 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 ' Utom , , , ,. arbetskostnad per enhet är även utelämnat. 1984/85:150 Bilaga 1.2 Den snabba produktivitetsökningen i i förhållandetill omväriden förklaras främsl av den stimulans lill ökad produktion och ökalkapacitetsutnyttjande som devalveringen 1982 gav. Denna exlra draghjälp tillden svenska ekonomin lorde emellertid nu ha upphört. Produktivitetsökningen kandärför inte väntas bli snabbare än i omväriden. Tillsammans med delåga internationella löneökningarna skärper del kravet på en väsentlig sänkningav löneökningstaklen i . Efter de senaste devalveringarna sjönk det svenskaexportpriset relativt för bearbetade varor med totalt mellanårsgenomsnitten 1981 och 1983 (diagram 5.2). Relativpriset höjdes dock redanunder och sleg därefier successivi fram till uigången av1984. Gentemot vissa vikliga konkurrentländer var relativprishöjningen betydande.Under loppet av 1983 och 1984 sleg exempelvis relalivpriset för bearbetadevaror gentemot efter att ha sjunkit meddrygt sedan devalveringen 1981. Ökningen förklaras till stor del av atlden svenska kronan steg relativt D-marken . Sammanfattningsvis sleg såväl relativpriserna somrelativlönerna . Även konsumentpriserna ökade väsenlliglsnabbare än i omvärlden (diagram 5.1). En långsiktig återgång tillsamhällsekonomisk balans förutsätter atl denna ulveckling bryts. harregeringen formulerat ell myckel ambitiöst inflationsmål. Även omprisstegringslakten blivit oroväckande hög, finns del ändåell flertal faktorer som pekar på att en betydande dämpning av inflationenskall kunna komma lill slånd. Lönekoslnadsökningarna förefaller all kunna blirelativt begränsade. Vidare bidrar företagens goda vinstmarginaler i utgångslägetoch del införda prisstoppets effekter på inflationsförväntningarnatill etl dämpat inflationstryck. Förändringar i pris- och lönebildningsprocessen Diagram 5.3 anger timförtjänslens årliga procentuellaförändring och arbetslösheten för . Av diagrammet framgår attlöne-slegringsiaklen dämpats efter 1976. De långsammare löneökningarna i slulelav 1970-lalet förklaras bl.a. av den dramatiska försämringen av vinstlägel somdå ägde mm. De ökande obalanserna i den svenska ekonomin under samma periodbidrog säkert också lill all löneökningstaklen blev lägre. Fram t.o.m. 1980skedde della vid oförändrad arbetslöshetsnivå, därefier har emellertidarbetslösheten legal på en högre nivå. Förutsättningarna alt få till slånd löneavtal på en lägrenominell nivå och därmed dämpa inflationen har i flera avseenden förbättratsunder senare år. Pris- och löneökningarna i omväriden lycks ha kommil nerpå en permanent lägre nivå. innebär i kombinaiion med den svenskavalutapolitiken, med fast växelkurs som norm, elt ökat tryck på arbetsmarknadensparter alt hålla nere den inhemska kostnadsutvecklingen. 2 1984185.1 saml. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 Diagram 5.3 Timförtjänst för industriarbetare ocharbetslöshet 19701988. ~"------- .«>_87 1.0 1.6 ao as Källor: och . Marginalskallereformensom genomfördes möjliggör på ell annat sätt än lidigareen positiv reallöneutveckling för de flesta löntagare även vid låga nominellalöneökningar. Det har i allthögre grad accepterats all olika typer av indexeringar i löneavtalen måsteundvikas. De indexeringar som tidigare använts frekvent i löneavtalentenderade att permanenta löne- och prisökningarna på en hög nivå. Flera faktorerhar bidragit lill alt inflationsförväntningarna nu är lägre . Delsär den internationella prisutvecklingen betydligt lugnare, dels har regeringengenom etl explicil mål för inflationen och genom en generellt slram finans- ochpenningpolitik direkt försökt påverka såväl förvänlningsbilden som den faktiskainflationen. Trots att möjlighetema till långsikiigi lägre nominellalöneavtal i vissa avseenden förbättrats, finns betydande risker och svårighetermed lönebildningen. Det krav på en relafivt hög vinstnivå i företagen, somslälls för atl få till slånd en nödvändig expansion inom den privata sekiorn,innebär en risk för att löneökningarna blir störte än vad som långsiktigt ärförenligl Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 19 Problemet accentueras i en situalion där brislen påkvalificerad arbetskraft är stor. Generellt innebär kravel på låga nominellalöneökningar vidare att det efter beräknad löneglidning blir mycket lite kvaratt förhandla om. Eventuella höjningar av arbetsgivaravgifterna skulle skärpaproblemet. Vidare skulle en alltför snabb offenllig ulgiflsexpansion kunnamedföra att utrymmel för reallöneökningar efter skatt urholkas, vilket i sintur skulle kunna försvåra avtalsrörelsen. Ett annat problem är att olikastelheter på arbetsmarknaden riskerar all försvåra en nödvändig anpassning avrelativlönerna. Ibalansalternalivet antas för att limlönen fortsäller atl ökai samma takt som eller (diagram 5.4).Konsumentpriserna antas sliga och med 2,under såväl 1987som 1988. Industrins produktionspriser beräknas stiga med i genomsnitt perår. Därigenom sjunker relativpriset på svenska exportvaror med i genomsnitt . Diagram5.4 A Timförtjänst inom industrin 1980-1988 / Referensalt.\ N \ 1980 1081 19B2 1983 1984 1986 1986 1987 1988 Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 Diagram 5.4 B Relativa exportpriser för priskonkurrerandevaror 19801988 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 198 Källor: och finansdepartemenlel. I referensallernativet besläms löneökningstaklen som enfunklion av föregående års prisutveckling, föregående års arbelslöshel, årelsinkomstskall saml årels löneskall. Den skattade lönefunktionen anger vidarealt löneökningstakten, vid givna värden på de förklarande variablerna, var 2,5procentenheter lägre för än . Denna sänkningav löneinflationen antas beslå . Timlönen beräknas i referensallernativet öka med drygt 7%1985. Därefter stiger ökningstakten och först pressaslönernas ökningstakt kraftigt nedåt på grund av den låga aktiviteten iekonomin. Industrins produktionspris besläms med hjälp av enprisfunklion där förklaringsvariablerna ulgörs av imporlprisels, produktionensoch timkostnadens ökningstakt. Produktionsförändringen påverkar del följandeårels inflationstakt. Relalivpriset för priskonkurrerande varor beräknasfortsätta atl stiga t. o. m. 1987, varefter del sker en viss sänkning. I diagram 5.4 illustreras också utvecklingen av timlöneroch relativpriser enligt del s. k. "Iål-gå"-alternalivet (se kapilel12). 1 referensalternativet ökar konsumentpriserna under 1985med . Den åtstramning av finanspolitiken som antas ske fr. o. m. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 21 lekniskllagls in som en höjning av de indirekta skatterna på privai konsumlion. Detlahöjer till en del priset på privai konsumlion och vältras till en del bakåt påföretagens marginaler. Konsumentpriserna ökar med igenomsnitt . 6 Två utvecklingsvägar för den svenska ekonomin Idetla kapilel redovisas huvuddragen för två alternativa utvecklingsvägar förden svenska ekonomin t. o. m. 1988 - balansalternativel och referensalternativet.Uppläggningen av analysen och kalkylförutsältningarna har redovisats i deföregående kapillen. Balansalternativelbeskriver en gynnsam ekonomisk utveckling, vars främsta förutsättning är endämpad inhemsk pris- och löneutveckling. Ekonomin närmar sig långsiktigt degrundläggande balansmålen, som del blir möjligl alt undvika att eninternationell konjunkturavmallning får alltför negativa effekter påproduklion, sysselsättning och bytesbalans. Depris- och löneökningslakler som angetts i kapitel 5 innebär atl relativprisernaför priskonkurrerande exportvaror fortlöpande sänks. Trots del ulvecklasnettoexporlen svagl i början av perioden. Det beror dels på eftersläpandeeffekler av relaiivprishöjningen pä svenska exportvaror under loppet av 1983och 1984, dels pä alt den internationella konjunkturen börjar försvagas under1986. ger däremol relalivprissänkningarna ett kraftigt genomslagi nelloexporten (se tabell 6.1). Under konjunkturavmattningen 1987 uppgårnettoexportens bidrag lill produktionsökningen i ekonomin lill näslan 70%.Sett över hela perioden 1988 resullerar relalivprissänkningen imarknadsandelsvinster för priskonkurrerande exportvaror med drygl 7procenlenheler. Dengynnsamma utvecklingen av nettoexporlen medför atl bytesbalansen kan hållasunder kontroll under konjunkturavmattningen och därefter förbättras kraftigt,när den internationella konjunkturen åler vänder uppåt mot slutet av perioden.Del relativt goda läget vad gäller konkurrenskraft och extembalans gör delmöjligt att låta reallönelillväxten slå igenom i en belydande ökning av denprivata konsumtionen , då sysselsättningsläget annars skulleha kunnat försvagas. Denförhållandevis goda produktionstillväxten och den forlsall goda lönsamhelen inäringslivet bildar basen för en fortsatt tillväxt av näringslivelsinvesteringar, även om ökningstakten inte når upp till 1984 och 1985 årsnivåer. De offentliga investei;ingarna ulvecklas däremol svagt. De statligainvesteringarna faller kontinuerligt, medan de kommunala ligger kvar på 1985års nivå. 1984/85:150 Bilaga 1.2 Miljar- Ariig procentuell der kr förändring 1984 1985 1986 1987 1988 -1,0 -1,0 -1,0 -2,7 -0,4 -0,4 -0,4 -3,7 -1,0 -0,8 Förändring av nettoexport av varor och -0,4 Bruttonationalprodukt tiU lillväxien: Total konsumtion (1+2) Total kapitalbildning (3-l-4-(-5) " Med offentliga investeringar avses endastoffentliga myndigheters investeringar. Investeringar gjorda av offentligaaffärsverk och aktiebolag ingår i näringslivets investeringar. *' Andel av föregående års BNP. 1984 1985 1986 1987 1988 Miljarder kr,löpande priser Statens budgetsaido Miljarder kr, löpande priser Arbetslöshet Tusental personer Procent 1.0 -3,1 - 3,9 1,7 13,8 -75,4 -63,0 -58,2 -51,4 -39,2 136 127 117 110 101 3.1 2,9 2,6 2,5 2,3 Vadgäller den offentliga konsumtionen innebär balansalternativel en mycket blygsamtillväxt. Konsumtionstillväxten förutsätts här ligga på underkalkylperioden, vilket kan jämföras med en genomsnittlig åriig tillväxt om 1,. Den kommunala konsumtionen bedöms öka perår, vilket ligger i linje med vad kommunernas planmaterial indikerar. Denstatliga konsumtionen fortsätter att minska till följd av den myckel stramabudgetbehandling som förutsätts. Enutveckling i linje med balansalternativet innebär atl arbetslöshetenkontinuerligt minskar. Enligt kalkylen kommer antalet arbetslösa 1988 att uppgåtill ca 1(X)000 personer, vilket är nära 30000 personer färte än denprognostiserade nivån . Densysselsättningsökning som kommer till stånd i balansalternalivet har sintyngdpunkt i det privata näringslivet. Ökningen ligger framför alll Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 på den privata tjänstesektorn, men även i industrin skeren viss ökning av antalet anställda. Således innebär balansalternativel såvälen ökning soiii en sektoriell omfördelning av sysselsättningen. Utvecklingen av bruttonationalprodukten och dessanvändning får anses ligga relativt väl i linje medbedömningarna i LU 84. I LU:s alternafiv 1 antogs den toiala produktionen ökamed 2,i genomsnitt för . Avräknas den ökning somför ligger i ireårskalkylernas balansalternativ,"återstår" en BNP-tillväxt på 1989 och 1990. Med tankepå att konjunkturen då kan antas vara relativt stark får en sådan tillväxtanses möjlig att uppnå. Den totala konsumtionen antogs i LU 84 under perioden1983-1990 öka med i genomsnitt per är. Konsumtionsökningen ibalansalternativet avviker inle nämnvärt från denna bana. För perioden19831988 blir ökningen av den offentliga konsumtionen dock något snabbare änvad som angavs i LU; s alternativ I, medan den privata konsumtionen i motsvarandegrad ökar långsammare. En central slutsats i LU 84 var att den totala kapitalbildningen(dvs summan av bruttoinvesteringar, lagerinvesteringar och nelloexport) måsteöka relativt den lotala konsumtionen för att strukturell balans skall kunnauppnås 1990. I långtidsutredningen angavs att en fördelning av den totalaBNP-tillväxten för perioden 19831990 med en tredjedel vardera för konsumlionsökning,nelloexport och bruttoinvesteringar skulle vara förenlig med en utveckling molstrukturell balans. Jämfört med utveckhngen under 1970-talel, då avBNP-ökningen användes för konsumtions-ändamål, innebär detla en radikalförändring i resursanvändningen. Vad gäller utvecklingen enligtbalansalternativel kan man konstalera, alt den lotala kapitalbildningenmoisvarar drygt hälften av den samlade BNP-lillväxlen (diagram 6.1). ärvisserligen lägre än vad som angavs som nödvändigt i LU, men bör ses motbakgrund av atl den aktuella delperioden 19851988 får sin prägel av en svagkonjunkturutveckling. Förutsatt alt den samlade kapitalbildningens andel avtillväxten kan ökas ytterligare något är alltsåutvecklingen i balansalternativet i dessa avseenden förenlig med LU: sbalansmål. Mol bakgrund av de kontinuerliga bylesbalansunderskoltenunder andra och böijan av 1980-talel och den snabbaökningen av ullandsskulden som detta givit upphov fill, får etl överskott ibytesbalansen anses angelägel, bl. a. för att skapaerforderlig handlingsfrihet i den ekonomiska politiken. En stark bytesbalansunderlättar också en snabbare anpassning av den svenska räntenivån till deninternationella'. ' Se LU 84, sid 128129, för en utförligare redovisning avmotiven för ett bytesbalansöverskott. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 Diagram 6.1 Kapitalbildningens' andel av BNP-ökningen19841988. ' Kapitalbildningen definierad som summan avbruttoinvesteringar, lagerförändring och nettoexpon. Möjligheterna atl redan i böijan av perioden få lill slåndell bytesbalans-överskott utan alt tillgripa en åtslramningspolilik mednegaliva effekter på sysselsättningen begränsas emellerlid av atlkonkurrenskraften i utgångsläget inte är tillräckligt god. Den finansiellabild som framkommer 1988 med etl överskoll i bytesbalansen på ca 1,av BNPkan däremot anses förenlig med kraven på långsiktig finansiell balans.Förstärkningen av bytesbalansen sammanhänger dels med en gynnsamreal ulveckling och etl betydande överskott i handelsbalansen, dels med stagnerandeoch t. o. m. något minskande räntebetalnirigar på ullandsskulden. Deninternationella räntenivån har då antagits gå ner med ca 3 procentenheterunder perioden. Utvecklingen av investeringar och inhemskt sparandeframgår av diagram 6.2. Del lotala inhemska sparandet ökar fram lill 1988fillräckligl för att dels finansiera en uppgång i investeringarna, dels uppnådel eftersträvade överskottet i bytesbalansen. Det finansiella sparandel i olika sektorer 1988 uppvisarslora skillnader jämfört med böijan av 1980-lalel (tabell 6.2). Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 Diagram 6.2 Bruttosparande, bruttoinvesteringar samtfinansiellt sparande i hela Procent av BNP 30.0- finansiella sparande genomgår fram till1988 en betydande förbättring, medan del privata finansiella sparandet förblirungefär oförändrat. Jämfört med den finansiella situationen i början av1970-lalet förväntas samtliga privata delseklorer nu uppvisa etl klart högrefinansiellt sparande, varför kraven på den offentliga sektorns finansiellasparande blir i motsvarande grad lägre. Tabell 6.2 Finansiellt sparande 1970-1988 Procentuellandel av BNP -4,9 -3,0 -1,7 -2,4 -7,8 -5,7 -3,1 -2,6 -0,9 -0,3 -0,1 -0,1 -0,2 -0,2 -3,4 -2,6 -4,8 -5,0 -1,8 -1,0 -2,5 -3,9 -0,7 -1,5 1984/85:150 Bilaga 1.2 26 Den offenlliga sektorns finansiella sparandeförbättringfram till 1988 förklaras hell av ett snabbt minskande sparandeunderskott i denstatliga sektorn. Utgifternas ökningstakt avtar betydligt , inleminst beroende på alt ränteutgifterna stagnerar som en följd av atl dennominella räntenivån faller. Det statliga budgetunderskottet minskar med 36 miljarderkr i löpande priser . Av delta svarar överföringen avden statliga bostadslångivningen lill ell särskilt bostadsinslitut för ca 9 miljarderkr. motsvarar underskottet av BNP. Socialförsäkringssektorns finansiella sparande minskarnågot i nominella termer fram lill 1988. Det avräkningssystemsom finns för kommunalskatten får i början av perioden, då pris- ochlönesteg-ringstaklen dämpas kraftigt, en gynnsam effekt på kommunernas finansiellasparande. Efterhand slår den lägre löneökningstaklen igenom även på inkomstsidanoch i slulåret uppkommer elt sparandeunderskott på ca , vilkelfår betraktas som rimligt med lanke på att en del av kommunernas investeringarnormalt lånefinansieras. Den totala offentliga utgiftsandelen minskar mellan 1984och 1988 med , räknat före budgetförstärkningen, medanskattekvoten ökar med drygt en halv procentenhet. Budgetförstärkningarna motsvararca I % av BNP och påverkar ulgiftsandelen i sänkande riktning, ellerskattekvoten i höjande riklning. beroende på om de läggs in på budgetensutgifts- eller inkomstsida. Del finansiella sparandel i den privata sekiorn är ungefäroförändrat . De icke-finansiella företagens finansiellasparande försämras medan de finansiella företagens finansiella sparande förblirungefär oförändrat, mätt som andel av BNP. Hushållens finansiella sparandevänlas öka med drygl av BNP fram lill 1988. Detla sammanhängermed hushållens växande disponibelinkomsier och med den höga reala räntenivånsom råder . av hög och varierande inflationstakt kanolika sektorers nominella finansiella sparande ge en delvis missvisande bild avutvecklingen. Detta sammanhänger med att i en inflationsekonomi utgör denominella räntebetalningar, som enligt nationalräkenskaperna klassificeras somlöpande inkomst, lill stor del endast ersättning för den urholkning av detfinansiella kapitalel som inflationen medför. Det kan därför vara belysande atlsiudera hur del finansiella sparandel ulvecklas i olika sektorer, om mankorrigerar för inflationens effekler på det finansiella kapitalet.' Detlainfla-tionsrensade finansiella sparande för framgår av labell6.3. ' Jfr LU 84, sid. 80-81, för en redovisning av metoden ochen diskussion om hur resultaten bör tolkas. Prop.1984/85:150 Bilaga 1.2 27 Tabell6.3 Inflationsrensat finansiellt sparande 19701988 1 7 /* -1,0 -5,2 -1,6 -1,1 -0,4 -2,2 -5,2 -2,0 -1,7 -0,6 -0,3 -0,2 -2,1 -0,5 -0,4 -0,1 -1,4 -2,3 -1,9 -0,4 -0,5 -1,5 -1,4 Detinflationsrensade sparandel visar en ulveckling som i sinahuvuddrag är densamma som för del nominella finansiella sparandet. Nivån på detinflationsjusterade finansiella sparandet blir dock betydligt högre i sektorermed stora nettoskulder, l.ex. slaten, medan exempelvis de finansiella företagenmed sina betydande nettotillgångar får ett betydligt lägre finansiellt sparandeom inflationen beaklas. Detsamma gäller socialförsäkringsseklorn, som dockäven i reala termer uppvisar ell posilivi finansiellt sparande 1988. Detsnabbt minskande statliga budgetunderskottet reducerar spänningarna påkredilmarknaden och underiättar utformningen av kredilpoliliken. Finansieringenav budgelunderskottel, som första hälft innebar storapåfrestningar på kredilmarknaden, blir inte längre samma problem som tidigare.Kapilalmarknadsinstituten och hushållen blir mot slutet av perioden deviktigaste långivarna, medan statens netloupplåning direkl hos förelagen kanförvänlas upphöra . Andelen statspapper i hushållens ochförelagens finansiella portföljer framgår av labell 11.1 ikredilmarknadskapillel. Dengynnsamma reala utvecklingen och den låga infiationstaklen i balansalternalivetär en fömtsättning för alt den nominella ränienivån skall kunna anpassas nedåtlill en fallande inlernationell räntenivå, (diagram 6.3). Realräntan ärspeciellt i början av perioden mycket hög, vilket kan verka dämpande på deprivata investeringarna. Föratt minska risken för etl privai kapitalutflöde är det vikligt atllikviditelstillväxten i ekonomin, främst då hos näringslivel, hålls nere. Delfömtsätts därför all kredilpoliliken ges en stram utformning. Mol slulel avperioden kan dock trycket på kreditpolitiken vänlas minska någol i lakl med alletl bylesbalansöverskolt skapas. Sammanfattningsvispräglas den finansiella utvecklingen i balansalternalivet av låg tillväxttakti de offentliga utgifterna, ökade privata investeringar och stiganderealinkomster för hushållen. Bytesbalansen förstärks och en anpassning av deninhemska nonriinella räritenivån lill den internationella möjliggörs underperioden. Realräntan förblir dock relativt hög, sett i etlhistoriskt perspektiv. 1984/85:150 Bilaga 1.2 Diagram 6.3 Korta marknadsräntor' internationellt och iSverige 19801988. växlar/bank- \ 1980 1981 1982 1983 Effektiv ränta, 3 månaders depositioner. Somtidigare framgått baseras referensallernativet på fömtsättningen alt pris- ochlönebildningen även fortsättningsvis följer det historiskt etablerademönstret, vilket leder till en högre pris- och löneslegringstakt jämfört medbalansalternalivet. Som en följd av detta antas en kraftig åtstramning avfinanspolitiken bli nödvändig. Pris-och löneutvecklingen i referensalternafivet innebär atl de svenskarelativpriserna stiger åren 1985 -1987, med åtföljande marknadsandelsförluster.Den oförmånliga relalivprisutvecklingen och de åtstramningsål-gärder dettaframtvingar, leder dels till en negativ produktionsutveckling inom samtliganäringslivssektorer, dels till fallande bmttovinstandelar. Detta leder i sintur till en kraftig nedgång i investeringsakliviieien och resullerar ien investeringsvolym i näringslivel som är lägre än ibalansalternalivet. Denoffentliga konsumtionen, som i balansalternativet förutsätts få en begränsadtillväxt, blir här än mer begränsad. 1984/85:150 Bilaga 1.2 29 Tabell 6.4 Försörjningsbalans 1984-1988.Referensalternativet Miljar- Årlig procenluell der kr förändring -0,2 -1,0 -1,0 -1,0 -2,3 -5,2 -2,7 -3,2 -3,2 -3,2 -2,2 -5,5 -3,7 -1,1 -0,5 -1,0 -1,1 -0,3 -0,3 -1,6 -0,9 -0,1 -0,2 -1,8 -1,2 5 Förändring avnettoexport av varor och tjänster Bidrag lill tillväxten 1 Total konsumtion (1-1-2) 8 Total kapitalbildning Med offentliga investeringar avses endast offentligamyndigheters investeringar. Investeringar gjorda av offentliga affärsverk ochaktiebolag ingår i näringslivets investeringar. '' Andel av föregående års BNP. 1984 1985 1986 1987 1988 Miljarder kr, löpande priser 1,0 -2,2 -6,1 -5,0 0,4 Miljarder kr, löpande priser -75,4 -59,2 -39,3 -30,6 -36,9 Tusentalpersoner 136 130 135 177 231 Procent 3,1 2,9 3,0 4,0 5,2 alll med att kommunernas finanser försämras på gmnd av denhögre pris-och lönestegringstakten och den lägre ekonomiska akfiviieten. Ocksåför de kommunala investeringarna framlvingas en yllerligare nedgång. Även denprivata konsumtionen utvecklas svagt. Den svaga efterfrågeutvecklingen i referensallernativetresullerar i en successivt sjunkande produktionsnivå. Sålunda beräknasbrutlonalional-produklen 1988 vara lägre än 1984, räknal i fasta priser (tabell6.4).