prop · G80347 · 1984-12-31 00:00:00 — Vad angår förslaget all preskriptionsavbrotl skall skeredan genom all den misstänkte under förundersökningen delges undertälldse omalt han är misstänkt för brottet har, såsom redovisals i remisshandlingarna, ellreformförslag av i huvudsak della innehåll tidigare vid två tillfallen varilföremål för statsmakternas bedömning utan all leda lill lagändring. Som framgårav de åsyftade lagstiftningsärendena talar onekligen vissa principiella skälför en ändring i angiven riktning. Av de förhållanden som åberopats lill stöd föratt bibehålla den gällande ordningen må hår nämnas att del ansetts angelägelatt bestämmelserna om ätalspreskriptionen skall vara klara och entydiga itillämpningen, all vid den tilltänkta nyregleringen oklarhet lått kundeuppkomma belräffande frågan om en delgiven misstanke hade avsell den gärningför vilken åtal sedermera väcktes och att ändringen i många fall i realitetenskulle innebära en betydande förlängning av gällande preskriptionslider. Delframhölls å andra sidan all den gällande ordningen i vissa fall kunde leda lillslötande resultat till följd av de möjligheter den misstänkte hade all undandrasig lagföring. Belräffande förslagel all de lagstadgadepreskriptionstiderna i individuella fall skall kunna förlängas förskattebrottens del genom beslul av domstol, har såsom förutsällning för etl sådanibeslul uppställts i huvudsak all den misstänkte inle fått del av åtal för brotleleller undertälldse om misstanke antingen därför all han inle haft känt hemvisti riket och del inle kunnat klarläggas var han uppehållit sig eller därför althan, fast han haft känt hemvist här, inte har kunnal anträffas och del kan anlasall han hållit sig undan eller slutligen därför att han stadigvarande harvistats utomlands. Framställning om förlängning, som skall göras av allmänåklagare, skall ha kommit in lill tingsrätten innan den i lagen bestämdapreskriptionstiden gått ut. - Förslagel i denna del innebär en påtagligavvikelse från principer, som varit förhärskande pä del straffrättsligapreskripiionsområdel. Som departementschefen själv anfört i den allmännamotiveringen har det ofta understrukits all det är betydelsefullt att reglernaom åtalspreskriplion är klara och enkla all lillämpa och att såväl denmisstänkte som berörda myndigheter utan störte svårigheter skall kunna avgöraom preskriptionstiden har löpt ut; preskriptionshindren bör därför knytas till omsländigheler,som är lätta att tidsbestämma och som den misstänkte har Prop.1984/85:47 113 Det nu framlagda förslagel om möjlighetatt förlånga preskriptionstiden i enskilda fall står enligt lagrådets mening istrid med dessa principer. Ett förlängningsbeslut kommer ju enligl sakens naluroftast att fattas utan alt den misstänkte känner lill saken och utan att han kommillill tals i föriängningsärendel; den misstänkte skulle således i fortsättningeninle med ledning av gällande lagbestämmelser kunna med säkerhet avgöra om prekriptionstidenför etl skatlebroll gått ut eller ej. Del är i och för sig otillfredsställande att den som ärmisstänkt för brott - oavsett om del gäller ell skattebrott eller annal brott -kan undgå lagföring genom att avvika eller annars avsiktligt hålla sig undan.Departementschefen har som motiv för del föreslagna förlängningsinstilutel särskillbetonat just denna aspekt. Enligl lagrådels mening skulle det knappast hellerfinnas anledning att hysa nägra slörre belänkligheter mot en allmän regel allpreskriptionstid kunde förlängas genom särskill beslul om del visas att denmisstänkte avsiktligt håller sig undan i sådani syfte. Förslagel går emellertidbetydligt längre och medger i vissa fall preskrip-tionstidsföriängning ulan attnågol avsiktligt undanhållande kan läggas den misstänkte lill last. Någotegentligt skäl för en så vidsträckt tillämpning av del tilltänkta förlängningsinslitulelhar inle andragits. I denna del innebår de föreslagna reglerna att väsentligaprinciper, som är uppställda lill skydd för den enskildes rättssäkerhet,frängås. Sammanfattningsvis vill lagrådet anföra följande. Deföreslagna nya preskriptionsreglerna avser frågor som är av grundläggandebetydelse för del straffrättsliga preskriptionsinstitutet i dess helhet.Förslagen innebär all för skattebrottens del i viktiga hänseenden skulle kommaalt gälla andra regler för preskriptionens avbrytande och beslämmande än förandra brott. En sådan särteglering inger belänkligheter av principiell naturoch leder också lätt till att systemet blir alltför komplicerat ochsvåröverskådligt. Inle minst av nu nämnda skäl är det vidare angeläget se tillatt man inle inom ramen för en delreform av nu aktuellt slag väljer någonlösning som senare visar sig vara mindre ändamålsenlig eller direkl olämpligför användning i annat sammanhang. De invändningar från angivna utgångspunktersom kan riktas mol förslagel om att en delgiven undertälldse om brottsmisstankeskall medföra preskriptionsavbrotl har enligt lagrådels mening mindre tyngd ände som föreligger när del gäller förslagel om möjlighet all förlängapreskriptionstiden i vissa fall. En generell tillämpning av den ordning somdel förstnämnda förslaget innebär har sålunda tidigare förordats av bl.a.processlagberedningen och slrafflagberedningen. Därtill kommer all den nuföreslagna ordningen angående underrättelsens innehåll, delgivning och verkansynes undanröja flertalet av de ölägenheter som beaktades vid besluten attinte genomföra de båda beredningarnas förslag. Vid dessa förhållanden finnerlagrådet att de skäl som kan anföras mot förslagel i denna del inte har sådanavgörande styrka att lagrådet vill motsätta sig alt del läggs till grund för lagsliftning.8 Riksdagen1984/85. 1984/85:47 114 Vadäter gäller förslagel om en förlängning av preskriptionstiden i vissa fall såhar redan anmärkts all den förordade regleringen skulle komma att omfatta en belydligividare krels av personer än som enligl remissprolokollet egenlligen är iblickpunkten i detla sammanhang, nämligen personer som avsiktligt håller sigundan, särskilt i utlandet, i avvaktan på preskriptionstidens utgång. Det stårvidare klart att regleringen därtill också skulle komma att omfatta åtskilligabrott med ett straffvärde som är förhållandevis lågt vid jämförelse medsvårare skatlebroll och i synnerhet med vissa grova brottsbalksbrott. Enligtförslaget får den misstänkte visserligen räll att anföra besvär mol ett beslutom förlängning av preskriptionstiden. Vårdel av en sådan ordning är emellertid enbarlillusoriskt om han inle får vetskap om beslutet före besvärstidens utgång.Eftersom besvärsrällen därtill lorde få lill följd att frågan om förlängningsbesluielinte kan prövas i en efterföljande brottmålsprocess utgör besvärsrätlen i ettsådant fall en direkt nackdel frän rättssäkerhetssynpunkt. Omman vill söka en mer generell lösning på problemet med avsiktligt undanhållandei avvaktan på preskriptionstidens utgång för vilkel inte bara principiellautan måhända även kriminalpoUtiska skäl kan anföras -synes det mot bakgrund avvad sagls böra bli aktuellt att uppställa vissa kvalificerande kriterieravseende såväl undanhållandet som brottet. I så fall finns måhända ocksåanledning ytterligare överväga om inte den rättsföljd som därvid kan komma ifråga är all kravel på personlig delgivning efterges och att beslul härom idel enskilda fallet sedan får prövas antingen i särskild besvärsordning eller ibroltmålsprocessen. Nuredovisade omständigheter liksom tidigare anförda synpunkter innefattar säallvarliga betänkligheter mot förslagel om förlängning av preskriptionstiden ivissa fall all lagrådet inte kan tillstyrka detsamma. I den mån en reform, somenbart omfattar förslaget angående undertälldse om brollsmisslanke, inte ansestillräcklig för att komma till rätta med de särskilda problem som råder förskattebrottens del pä grund av undanhållanden synes insatserna därför hellreböra ges den formen att preskriptionstiderna för skattebrotten eller vissa avdem förlängs ytterligare i den omfallning som behövs. Även om en sådan ordningockså kan möta vissa belänkligheter är en reglering i enlighet härmed enligllagrådets mening att föredra framför en lösning som innebär att även del härsärskilt kritiserade delförslaget om förlängningsbeslut genomförs. Vidbehandlingen i del följande av enskildheterna i förslagel ulgår lagrådet frånde fömtsättningar, på vilken lagrådsremissen bygger. Lagrådetföreslår att andra slyckel, för all den avsedda innebörden skall komma framtydligare, formuleras på följande sätt: "Påföljd får ådömas för brottenligt denna lag utan hinder av att den misstänkte inle erhållil del av åtalför brottet inom den tid som anges i 35 kap I § och första Prop.1984/85:47 115 stycket denna paragraf, om den misstänkte inom samma tidhar delgivits undcrtätldse om att han är skäligen misstänkt för brottet.Underrättelsen skall ha skett under en förundersökning som sedermera lett tillallmänt åtal mol den misstänkte för brotlel. Den skall ha utfärdats avåklagaren och ange de omständigheter som utgör grund för misstanken. Ddgivningenskall ha skett på sätt som gäller för delgivning av slämning i brottmål.Avvisas eller avskrivs mål mot någon som delgivils underrättelse om misstankeenligt delta stycke skall i fråga om möjligheten att ådöma påföljd så anses somom delgivning av underrättelsen ej skett." 1 specialmotiveringen lill paragrafen framhålls alt den preskriptionshindrandeverkan av att en undertältelse om misstanke delges den misstänkte är begränsadtill den "konkreta gärning som den misstänkte enligl åklagarensbeskrivning begått", men att det inle behövs någon fullständig gårningsidentilelmellan den gärning som angetts i underrättelsen och den som sedermera redovisasi stämningsansökningen. Enligt specialmoliveringen bör nämligen fä göras enjustering av gärningsbeskrivningen som inle går utöver vad som "enligl 45kap. 5§ RB" anses tilläten i fråga om åtal. Lagrådet utgår från att deltauttalande avser endast iredje slyckel av nämnda lagmm. För all den avsedda innebörden av första stycket skallkomma lill tydligare uttryck föreslår lagrådet alt slyckel formuleras påföljande sätt: "En ansökan enligl 14a§ skall ha kommil in lill tingsrättenföre utgången av den tid som begärs förlängd." Andra stycket, vars första mening har förebild i 9§ lagen(1982:188) om preskription av skatlefordringar m.m., synes inte medföra någonsärskild rättsverkan. Innebörden av åtalspreskriplion är enligt 35 kap. I §brottsbalken och det föreslagna andra stycket i 14 § av skattebrollslagen attpåföljd inle får ådömas om de där angivna åtgärderna inle företagils inomföreskriven tid. Av formuleringen av 14 a § följer alt i där avsell fall del inlekan komma i fråga alt ådöma påföljd med mindre domstolen bifallit åklagarensansökan om förlängning. Själva ansökningen kan därför inte, i motsats till vadsom kan vara fallet när del gäller tillämpning av lagen om preskription avskallefordringar m. m., få någon särskild rättsverkan beträffande åtals-preskription;n.Lagrådet förordar all andra stycket i förevarande paragraf utgår såsomobehövligt. Tingsrättens beslul att föriänga preskriptionstiden skall enligldet remitterade förslaget få överklagas av den misstänkte. Departementschefenhar som motiv för denna ordning anfört all del från rällssäkerhelssynpunkl inleär godtagbart att etl sådani beslul inte skall kunna bli föremål för särskildprövning i högre instans. Prop.1984/85:47 116 I denna fråga, som lagrådet berört i del föregående, villlagrådet anföra ytterligare. Processen i förlängningsärendet kommer enligtsakens natur att bli tämligen summarisk och i de flesta fall lorde denmisstänkte vara helt ovetande om ärendet. Beslutet om förlängning vinnervisserligen laga kraft försl viss lid efter del all den misstänkte fått del avbeslutet, men med hänsyn till de uppställda förutsättningarna för förlängningtorde i de flesla fall - bortsett från den silualionen all den misstänkte vistasstadigvarande utomlands - delgivning med honom få ske genom sådani förfarandesom beskrivs i 12 eller 15 § delgivningslagen. Ofta torde därför förlängningsbeslutvinna laga kraft utan all den misstänkte känner till all ell sådant beslut harfaltals. Eftersom sålunda förlängningsbesluiel fär överklagassärskilt lorde det därmed också vara uteslutet att någon omprövning avpreskriptionsfrågan skall få göras i del följande brottmålet. Ehuru del oftastär försl i brottmålet som den misstänkte har tillfälle all lämna domstolen enegen redogörelse för de förhållanden som domstolen tidigare bedömt motiverabeslutet om förlängning av preskriplionsliden, lorde sålunda en sådanredogörelse enligt den föreslagna ordningen falla utanför ramen för brottmålet.Detla kan leda till stötande konsekvenser. Mot bakgrund av förlängningsprocessenssummariska karaktär kan del ju lätt inträffa att de omständigheter somåberopats till stöd för förlängningen blivit felaktigt bedömda, och del synesdärför inle godtagbart alt domstolen i den från rättssäkerhetssynpunkt viktigapreskriplionsfrågan inte skall kunna beakta den fylligare utredning i detlahänseende som går att få fram när den misstänkte har möjlighet all belysa sakenfrån sina utgångspunkter Mot bakgmnd av del anförda förordar lagrådet en lösningefter följande riktlinjer. Om man, såsom departementschefen anfört i specialmoliveringen,betraktar förlängningsfrågan som "etl förprocessuelll förfarande lillrättegången i brottmålet", ligger del nära till hands all tillåladomstolen att i brottmålet, då handläggningen sker i vanliga former och denmisstänkte således har möjlighel att pä vedertaget sätt göra sin stämma hörd,pä hans begäran ompröva förlängningsbesluiel. En sådan ordning fömtsätter i sintur att detta beslut inte får särskill överklagas. Vidhåller domstolen ibrottmålet sill beslul alt förlänga preskriptionstiden torde talan häremot fåföras endast i samband med talan mot domen i målet. Om domstolen å andra sidanskulle finna att förutsättningar för förlängning av preskriptionstidenrätteligen inte förelegal och därför upphäver beslutet därom, synes del ståbäst i överensslämmdse med remissförslaget i övrigi, att talan molupphävandebeslutet inle får föras. Biträdes vad lagrådet sålunda anfört kan andra stycket iparagrafen förslagsvis uiformas på följande säU: "Tingsrättens beslut imål enligt 14a § får inte överklagas särskilt. Innebär beslutet all föriängningmedges får delta dock omprövas i mål om ansvar för brottet om den misstänktebegär det. Upphäver tingsrätten därvid sill beslul får talan häremot inleföras." 1984/85:47 117 Medden av lagrådet förordade lösningen synes innehållet i iredje stycket lämpligenkunna las in som en sista mening i första slyckel. Lagrådetlämnar förslagen ulan erinran. Prop.1984/85:47 118 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden 1. , , , , , ,, , , , , , , R. ,, Proposition om preskriptionshinder vid skattebrott, m.m. 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' över förslagtill 1. lag om ändringi skattebrottslagen (1971:69), 2. lag om ändringi taxeringslagen (1956:623), 3. lag om ändringi uppbördslagen (1953: 272), 4. lag om ändringi lagen (1958: 295) om sjömansskatt, 5. lag om ändringi lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligl lagen (1981:691) omsocialavgifter, 6. lag om ändringi lagen (1967:340) om prisreglering på jordbrukels område, 7. lag om ändringi lagen (1968:430) om mervärdeskatt, 8. lag om ändringi kupongskaildagen (1970:624), 9. lag om ändringi lagen (1974:226) om prisreglering på fiskets område, 10. lag om ändring i utsädeslagen(1976:298), 11. lag om ändring i lagen (1982:1006)om avdrags- och uppgiflsskyldighel beträffande vissa uppdragsersätlningar, 12. lag om ändring i lagen (1984:000)om punktskatter och prisregleringsavgifter. Föredraganden redogör för lagrådels yttrande och anför. I lagrådsremissen föreslås alt preskriptionsreglerna för skaltebrottenändras i tre avseenden. Förslagen innebär dels alt preskriptionstiden för ' Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträdeden . Prop.1984/85:47 119 vissa brott föriängs frän två til! , dels alldelgivning av en underrättelse om brottsmisstanke skall förhindra preskription,dels att en domstol i individuella fall skall kunna föriänga preskriplionslidenom del inte gåil all delge åialel eller undertätielsen om brottsmisstanken på gmndav att den misstänkte håller sig undan eller stadigvarande vistas utomlands. Förslagel om en förlängning av preskriptionstiden förvissa brott till godtas av lagrådet. Vad gäller de två andra förslagen framhåller lagrådet atten särteglering inger betänkligheter av principiell natur och all en sådanockså lätt leder till alt systemet blir alltför komplicerat ochsvåröverskådligt. Beträffande förslagel om att en delgiven underrättelse ommisstanke om skallebrotl skall hindra preskription konstaterar lagrådetemellertid att en generell tillämpning av i huvudsak den ordningen tidigareförordats av bl.a. processlagberedningen och strafflagberedningen och all delremitterade förslagel synes undanröja flertalet av de olägenheter sombeaktades vid besluten att inte genomföra de båda beredningarnas förslag. Molden bakgmnden godtar lagrådet alt förslagel läggs lill grund för lagsliftning. Däremol anser sig lagrådet inte kunna tillstyrka förslagetom att preskriptionstiden skall kunna förlängas i särskilda fall. Lagrådelsbetänkligheter gäller främst att föriängningsinstitutet inle förbehålUts fallav avsiktligt undanhållande. Enligt lagrådets mening bör man lösa de särskUdaproblemen för skaltebrotten genom att preskriptionstiderna för dem förlängs i erforderiigomfattning. Jag lar först upp delta förslag. Jag vill då lill att börja med erinra om attpreskriptionstiden för vissa skattebrott har förlängts och att jag i dellalagstiftningsärende, bl.a. i syfte att få en enhetiig reglering, föreslagit en föriängningtill i fråga om ytteriigare några skattebrott. Dessa förlängningarinnebär en viss uppluckring av det samband mellan brottels svårhet ochpreskriptionstidens längd som är en viktig princip inom preskripiionsrätlen.Jag diskuterade i remissprotokollel om man - på det säll lagrådet nu harförordat -borde gä vidare på den inslagna vägen och genomföra ylleriigaregenerella föriängningar av preskriplionsliden för skallebrotl. Jag avvisadeemellertid den lösningen, eftersom del enligl min mening inle var acceptabeltatt hell ge upp sambandet mellan brottets svärhet och preskriptionstidenslängd. Det har i lagrådets yttrande inte anförts några nya omständigheter somändrar min inställning på denna punkt. Enligl min mening är det vidare mindretilltalande aU bristerna i nuvarande ordning i fall av undanhållande skallavhjälpas - inte på etl sätt som lar sikte på dessa - ulan på etl sålt somskulle omfalta alla misstänkta oavsett omständigheterna i det enskilda fallet. Bl.a.dessa förhålladen talar enligt min mening med styrka för aU, såsom jag ocksåhar föreslagit i remissprolokollet, preskriptionstiden skall kunna föriängasendast i speciella fall. Lagrådet har invändningar mot den utformning som föriängningsinstitutethar getts i främst tre avseenden, nämligen dels all regleringen skulle 1984/85:47 120 omfaltaen betydligt vidare krets av personer än som egenlligen är i blickpunklen i dellasammanhang, dels all den skulle komma att omfatta åtskilliga brott med ell straffvärdesom är förhållandevis lågt vid en jämförelse med l.ex. vissa grova broUsbalksbrott,dels att den föreslagna besvärsrällen torde utgöra en direkt nackdel frånrättssäkerhetssynpunkt, om den misstänkte inte får vetskap om beslutet omförlängning av preskriptionstiden före besvärslidens utgång. Lagrådetshuvudinvändning är således att regleringen träffar en för vid krels och alt förlängningsinstilutelbör förbehållas fall dår den misstänkte avsiktligt häller sig undan. Som jaghar framhållit problemen kring de uteblivna lagföringarnamest påtagliga i fråga om sådana misstänkta som försöker hålla sig utanförrättssystemet genom all efter brottet lämna landel för alt utomlands inväntautgången av preskriptionstiden. Lagrådet synes mena alt endast denna gruppskall omfattas och all della skall komma till ullryck genom all beslul omförlängning skall fä meddelas endasl om den misstänkte häller sig undan iavsikt att undgå lagföring för det aktuella brotlel. Delskulle således ankomma på åklagaren all bevisa att den misstänkte haft en sådanavsikt med sin frånvaro. Enligt min mening är en sådan lösning inle praktisktgenomförbar. Om man anordnar domstolsprövningen enligt det remitteradeförslaget är det inte möjligt att uppfylla etl sådani beviskrav i de aktuellasituationerna där det inle ens gått all delge den misstänkte en undertältelseom brottsmisstanke eller en stämningsansökan. Etl sådant beviskrav torde inleheller gå att uppfylla om man låter en domstolsprövning ske t.ex. i samband medbrottmålsrältegången. Den misstänkte skulle nämligen sä gott som alltid kunnaåberopa etl annat syfte med utlandsvistelsen än all undgå lagföring. Etl kravpå avsiktligt undanhållande skulle sålunda enligt min mening göralagstiftningen i det närmasle omöjlig att lillämpa i praktiken. Men del ärframför alll från principiell synpunkt som jag anser att lösningen i remissprotokollelär att föredra framför den som lagrådet har antytt. Som jag framhöll i remissprotokollelär en av grundtankarna bakom mitt förslag att samma förutsättningar bör gällaför alla misstänkta oberoende av åtkomligheten för svenska myndigheter. Enmisstänkt som på grund av en stadigvarande utlandsvistelse är oåtkomlig för delgivningarbör således inte komma i elt bättre läge än den som finns inom landet. Del kanockså nämnas att liknande lösningar har valts i snarlika lagstiflningssammanhang,t.ex. beträffande preskription av skatlefordringar och beträffande den i 24kap. 2§ RB föreskrivna häki-ningsgrunden att en misstänkt får häktas oberoendeav brottets beskaffenhel om han saknar hemvist inom rikel och del skäligen kanbefaras alt han genom att bege sig från riket undandrar sig lagföring eller slraff.Regleringen bör således i enlighet med det remitterade förslaget omfattamisstänkta beträffande vilka del har kunnat konstateras antingen sådana belydandeddgivningssvårigheler som svarar mot förutsättningarna för kungörelse-delgivningeller stadigvarande utlandsvistelse. 1984/85:47 121 Vad jag nu sagt innebär emellertid inte att jag heltställer mig avvisande lill lagrädels uppfallning alt den grupp av misstänktasom kan träffas av heslut om preskriplionstidsförlängning bör begränsas. Enligldel remitterade förslaget år förlängningsinstilutel tillämpligt på dels allabrott enligt SkBL, dels övriga skattebrott om fängelse finns i straffskalan. Molbakgrund av lagrådels synpunkter och med hänsyn lill att behovet av att fåtill stånd lagföring är störst i fråga om den allvarliga brottsligheten finnsdel enligt min mening skäl att göra en begränsning av tillåmpningsområdel. Detlahör ske genom all beståmmdserna görs tillämpliga endast belräffande personersom misslänks för all ha uppsåtligen begått brott och således genomfört sitthandlande i vetskap om att del strider mot vad ifrågavarande skatte- elleravgiftsförfattningar anger. För all ylleriigare skärpa villkoren förtillämpning av förlängningsinstilutel bör man, såsom lagrådet har efterlyst,även i övrigi undanta de mindre allvarliga skattebrotten. Jag föreslår all endasluppsåtsbrollen skaltebedrägeri. grovt skattebedrägeri och försök lill sådanabrott och dessutom brott enligl 31 § första stycket KupL inbegrips. Dettainnebär således all bara sådana som uppsåtligen begått brott av angivetslag skall kunna iräffas av beslul om förlängning av preskriplionsliden. Lagrådet har som jag tidigare nämnt också betänklighetervad gäller besvärsrätlen. Jag avser att la upp frågan om besvär i samband medall jag behandlar lagrådets synpunkler på de olika paragraferna. Men jag villredan i della sammanhang anföra följande. Lagrådet för fram ett eget förslagenligt vilket den misstänkte ges en oinskränkt möjlighel all få beslutet omförlängning omprövat.