prop · G80314 · 1984-12-31 00:00:00 — omboende- och nyttoparkering på gatumark; besluladden 20 seplember 1984. Regeringenföreslår att anta de förslag som har lagils upp i bifogade uidrag av regeringsprolokoll. Ipropositionen föreslås ändringar i lagen (1957:259) om rätt för kommun alluttaga avgifi för vissa upplåtelser å allmän plats, m.m. och lagen (1978: 234)om trafiknämnd. Syflel med ändringarna är all ge kommunerna möjlighel all ordnaboendeparkering och nyltoparkering på galumark. Med boendeparkering menas allde som bor i elt område får rätl alt parkera på galumark inom området på merförmånliga villkor än andra. Med nyttoparkering menas atl näringsidkare ochandra med särskilda behov av alt parkera i arbelel får generella dispenser frånvissa parkeringsbestämmelser. 1 1984/85. 1984/85:14 2 Lag om ändring i lagen (1957:259) om rätt för kommun attuttaga avgift för vissa upplåtelser å allmän plats, m. m. Härigenomföreskrivs i fräga om lagen (1957:259) om rätt för kommun att uttaga avgift förvissa upplåielser ii allmän plats. dds att 5 S skall upphöra alt gälla,dels atl 2S skall ha nedan angivna lydelse. 1 ;;- För lätt alt under begränsad lid begugnu av kommun förullman parkering upplåten plats å gata, torg eller annan allmän plals måkommunen, där så Jinnes påkallal Jör trajlkens ordnande, uttaga av-gift med delbelopp, som erfordras för att liUgodose sagda änduinål. Grunder för beräkningav sädan avgift beslutas av kommunfullmäkfige. Xiårvid Jår föreskrivas att rö-rdsehindiadskallvara be.friadfrån skyldighet att erlägga avgift. För upplålelse på allmän plats av särskilduppställningsplats för fordon, som brukas i yrkesmässig trafik förpersonbefordran, må kommunen uttaga avgifi med belopp, som erfordras för atlläcka kommunens kosinader med anledning av upplåtelsen. / den innfaitning som behövs för att ordna trafiken får enkommun ta ut avgift för rätten atl purkeru på sådana allmänna platser som kommunenhar upplåtit för purkering. Grundernu för beräkning av sädiin avgift beslutas avkommunfullmäktige. Därvid gäller följande. För all underlätta för näringsidkareoch andra ined särskilda behov UV att purkeru i sitl arbete eller för dem sombor i ett visst mnrådc att parkeia inom området får avgifier tas ut eftersärskilda giiinder uv dem som beslutet gäller. Avgiften får i sådana fallfastställas lill elt engångsbelopp för . Rörelsehindrade får befriusfrån avgiftsskyldighei. För upplåtelse pä allmän plats av säiskilda uppstätlningsplulserför fordon, som används i yrkesmässig Irafik för personbefordran, får kommunen luut avgifi med det belopp som behövs för att täcka kommunens kostnaderJiJrupplåtelsen. De kommuner som regeringen bestämmer får bedrivaförsöksverksamhet som innebär avvikelse från föreskrifterna i 2§ försia slyckel.Sådana medgivanden får också innefatta rält att ta ut avgifter efter ' Lagen omlryckt 1972: 102. = Senasle Ivdelse 1978:236. ' Senaslelydelse 1979; 1084. olika grunder för skilda kategorier av trafikanter.Regeringen bestämmer de närmare villkoren för försöksverksamheten. Denna lag träder i kraft . Beslul om försöksverksamhelsom meddelals enligt den upphävda paragrafen upphör att gälla den I januari1986. Lag om ändring i lagen (1978:234) om trafiknämnd Härigenomföreskrivs aft 1 och 4§§ lagen (1978:234) om trafiknämnd skall ha nedan angivnalydelse. utsträckning som regeringen med slöd av 2 § lagen (1975:88) medbemyndigande atl meddela föreskrifier om irafik, transporter och kommunikationerhar överiåtit ål kommun att meddela föreskrifier som avses i I § första slycket8 nämnda lag, skall denna uppgift inom kommunen handhavas av en trafiknämnd. I denomfattning som regeringen har bemyndigal kommun atl pröva frågor om undantagfrån föreskrift som avses i första slyckel skall även denna uppgifl handhavasav irafiknämnden. I den omfallningsom regeringen har bemyndigal kommuner all pröva frågor om undantag från föreskrifterenligt försia stycket eller om parkeringstillstånd på grund av sådanaföreskrifter skall även denna uppgift handhas av irafiknämnden. Talan moltrafiknämnds beslut /' fråga som avses i 1 %förs hos genombesvär. Talan mollänsstyrelsens beslul förs hos regeringen genom besvär. , och polismyndighelfår föra talan mot trafiknämnds eller länsstyrelses beslul ifråga som avses /1 §. En irafiknämnds beslut enligt 1 § får överklagas hoslänsstyrelsen genom besvär. beslut får överklagas hos regeringen genombesvär. , trafiksäkerhetsverket och polismyndigheternafår överklaga trafiknämndens eller beslul enhgt 1 §. Regeringen får föreskriva om inskränkningar i rätlen attöverklaga beslut enligt I §. Denna lag träder i krafl . 1984/85:14 4 , ordförande, och sialsråden , , ,, , , , , , , ,R. Propositionom boende- och nyttoparkering på gatumark Inovember 1978 lillkallades en särskild utredare med uppdrag alt uireda bl.a.frågor om boendeparkering på gatumark. Utredaren', som arbetat under namnet tomtparkeringsutredningen,avlämnade promemorian Gatumarksparkering för boende. I promemorianföreslogs ändringar i lagen (1957:259) om rätt för kommun att uttaga avgififör vissa upplåtelser å allmän plats, m. m. Förslagen ledde till lagstiftningdä antog proposilionen 1979/80:34 om försök med boendeparkering på galumarkm. Tomtparkeringsutredningenavlämnade silt slutbetänkande Boendeparkering på gatumark (DsK1984: I). redovisade trafiksäkerhelsverket etlregeringsuppdrag rörande s. k. nyltoparkering. Betänkandetoch trafiksäkerhetsverkeis rapport har remissbehandlats i etl sammanhang. Tillprotokollet i delta ärende bör fogas dels en sammanfattning av tomlparkeringsuiredningensbetänkande och trafiksäkerhetsverkeis rapport (ulom bilagorna) som bilaga Ioch 2, dels de förtåtiningsförslag som läggs fram i belänkandet och rapportensom bilaga 3 och 4, dels en förteckning över remissinslanserna ochsammanställning av remissytlrandena som bilaga 5. Prop.1984/85:14 5 Jaganhåller nu om atl få la upp de frågor som behandlas i beiänkandei och rapporlen. Enhuvudprincip i svensk parkeringspolitik är att långtidsparkering i störstamöjliga utsträckning skall ske på tomtmark och gatumarken reserveras för den röriigatrafiken samt den korttidsparkering som hänger samman med denna. 1byggnadslagstiftningen (53 § 3 mom. byggnadsstadgan 1959:612, omtryckt1981:873. ändrad senast 1982:1122) har därför fastighetsägaren ålagts ansvarför atl tillräckligt utrymme avsätts för fastighetens parkeringsbehov. Det förslagtill ny plan- och bygglag (PBL-förslagel), som regeringen den 20 oktober 1983har remitterat till lagrådet, innehåller bestämmelser om atl lämpligtparkeringsutrymme i skälig utsträckning skall anordnas på eller i närheten avtomter som skall bebyggas eller som är bebyggda (3 kap. 15 § första stycket 7samt I6§). Genomolika bestämmelser i eller meddelade med stöd avvägtrafikkungörelsen (1972:603, omtryckt 1978: 1000. ändrad senast 1984:78). VTK,har parkeringsmöjligheterna på gatumark reglerats. Regleringen avser främstförbud och tidsbegränsningar. Också avgifter används som ett medel för attreglera parkeringen och öka omsättningen av de parkerade bilarna. Avgifier förparkering på allmän mark kan tas ul med slöd av lagen (1957:259) om räft förkommun att uttaga avgift för vissa upplåtelser å allmän plats, m. m. (omtryckt1972:102, ändrad senast 1979:1084), . Enligt 2§ försia slyckel får enkommun ta ut avgifter för rätten att under kortare lid använda sådana platsersom upplåtits för allmän parkering på allmän mark. Avgiften får tas ul förtrafikens ordnande och med det belopp som behövs för ändamålet. 1vissa tätorter, framför allt de slörre tätorternas centrala delar, är det svårtatt ordna lillräckliga parkeringsutrymmen på tomtmark. De som bor i sådanatätortsområden har ofta inle möjlighet atl parkera någon annanslans än pågatan när de vill lämna bilen i anslulning till bostaden. Tidsbegränsningar,avgiftsbeläggning m.m. som tillkommit i syfte bl.a. atl öka omsättningen av deparkerade bilarna, medför atl de bilägare som bor i områdel tvingas flytta sinafordon även om de egentligen inte har någol behov av atl använda sin bil. Detnu beskrivna förhållandel väckte under sluiet av 1970-talel tanken på att desom bor i framför allt de större tätorternas centrala delar skulle kunna fåparkera sina bilar på gatumark på mer gynnsamma villkor än andra trafikanter.Del är sådana parkeringssystem som bmkar kallas boendeparkering. 1984/85:14 6 Tomtparkeringsutredningenfick uppdragel atl överväga bl.a. möjligheterna alt ordnaboendeparkering på galumark. I samband med alt diskuterade enny trafikpolitik, aktualiserades frågan om boendeparkering på galumark. Trafikuiskolletuttalade atl de slörre tätorterna borde få möjlighel all i avvaktan päutredningsresultatet bedriva försöksverksamhet med boendeparkering (/79:18). beslöt atl ge regeringen lill känna vad utskottet anförl (rskr1978/79: 419). I prop.1979/80: 34 om försök med boendeparkering på gatumark m. m. föreslog regeringenhärefter sådana ändringar i alt en försöksverksamhet blev möjlig. Förslagelantogs av (/80:6, rskr 1979/80:78) och lagändringen irädde ikraft . Enligt 5§ i dess lydelse får de kommunersom regeringen bestämmer bedriva försöksverksamhet som innebär avvikelse från föreskrifiernai 2§ försia slyckel . Sådana medgivanden får också innefalla räll all la utavgifter efler olika grunder för skilda kategorier av trafikanter. Dåvarandedepartementschefen anföirde i proposilionen alt den föreslagnaförfattningsändringen inte avsågs innebära någon bindning till försöksverksamhetmed parkering i viss form eller av visst slag. Den förordade ändringen öppnade,enligt departementschefen, möjlighel även för försöksverksamhet med s.k.nyttoparkering, dvs. för parkeringssystem som innebär atl hantverkare och andramed återkommande behov av att parkera på galumark får lillstånd all göra det molårsavgift. Fören ulföriig redogörelse för gällande rätt hänvisas till betänkandet. 2.2Försöksverksamhet med boendeparkering och nyttoparkering Femkommuner har fått tillstånd atl bedriva försöksverksamhet med boendeparkering,nämligen , . , och kommuner. Försöksverksamheienhar utvärderats i samarbele mellan försökskommunerna och tomtparkeringsutredningen. har försöken drivits huvudsakligen på och iVasastaden. Försöken inleddes och har utvidgats efter hand. Försöksverksamheienhar varit utformad på olika sätl i skilda delar av staden. På l.ex.infördes flerdygnsparkering med en avgift som differentierades efler den lidpunkldå den betalades. Förmånen med långlidsuppställning och låg avgift var iinledningsskedet inle förbehållen de boende. Ijanuari infördes emellerlidpå östra ett parkeringssyslern med periodkort. Korten somberättigar till parkering är tillgängliga endasl för dem som bor i en viss zon.Periodkorlen beslår av dekaler som fästs på vindrutan. För atl få köpa korlenkrävs att man är kyrkoskriven och faktiskt bosatl i områidet samt atl man harbil. 1984/85:14 - i;,. inleddes försöken i . De boendedär kan få dispens att utnyttja uppställningsplatser som är lillåtna för parkeringhuvudsakligen för dem. Särskilt förmånliga avgiftsregler gäller. Systemetinnebär atl en boende får ha sin bil uppsiiilld på samma plats i praktiken i följd. De boendes särskilda parkeringsförmåner har konstruerats somindividuella dispenser för bilist och fordon från i övrigt gällandeparkeringsförbud. har redovisal en mycket positiv inställninglill boendeparkering. 1 ett förslag till nytt parkeringssystem för innerstaden,som utarbetats i kommunen underår 1983. avser man att införa boendeparkering ihela innerstaden. Kommunen anser alt boendeparkeringen har medförl en visstrafikminskning. En viss utfiyttning från garageparkering till gatumarksparkeringmisstänks dock ha skett. I påbörjades försök medperiodkort för boende. Systemet innebär atl den som bor i etl område och som iigereller långtidshyr bil har rätt att lösa månadskort för parkering inom det egnaområdet. Parkering får ske endasl på markerade platser. Platserna är intereserverade för boende utan får utnyttjas av dem som finner dem lediga. Del ärbara villkoren för nyttjande som är mer förmånliga för de boende. Enligt kommunens yttrande till tomtparkeringsutredningenhar kommunens förvänlningar på boendeparkeringen i stort sett infriats. Blandde förvänlningar kommunen uppgivit sig ha haft. kan nämnas atl andelen boendeparkerareunder daglid skulle öka inom del akluella parkerings-utrymmet, atl de genomsnitlligauppställningstiderna skulle bli längre samt atl de boendes resvanor skulleändras så att de i slörre utsträckning nyttjade kollektiva färdmedel eller t.ex. gick. Någon nämnvärd volymförändring i fråga om in- och utpendling har mandock inle kunnal märka. I kommun har försök pågått sedan början av år 1981.Också här används ett syslem med periodkort. Kortet ger innehavaren räll att lång-lidsparkerapä en parkeringsplats som annars bara är upplåten för parkering mot avgift. Försökel omfaUar endast 59 platser. kommun har i sitt yttrande till tomtparkeringsutredningenanförl alt dess inslällning till boendeparkering i och för sig är positiv, menatt man i alltmer valt all omvandla galumark till specialområde för parkeringgenom sladsplaneändringar. började försök i tre olika delarav kommunen. 1 alla tre delarna tillämpas elt periodkorlssystem. Gatukontoreti har lill tomtparkeringsutredningen anfört att bilanvändningen i aktuellaområden minskal saml atl utflyttning från tomtmark inle skelt i någon slörreomfattning. Också i påbörjades försöksverksamhetenunder . Kommunen har samma lyp av periodkort som bl. 1984/85:14 8 I sitt yllrande till tomtparkeringsutredningen har kommunanfört bl. a. att fiertalet av de tillfrågade boendepar-kerarna har enövervägande posiliv inslällning lill försöket, all andelen kollektiväkande harökat och att fier ställer sina bilar hemma under arbelslid saml atl ingen hargått från garage till gatumarksparkering. I tomlparkeringsuiredningensbetänkande finns en utförlig redogörelse för hur kommunerna lagl upp sinförsöksverksamhet och för deras utvärdering av försöken. Den som önskarytterligare informalion om försöksverksamheten hänvisas därför lillbetänkandet. Försökmed nyltoparkering har, efter regeringens medgivande, bedriviis i ,, , , och kommuner. Försöksverksamhetenhar ulvärderals av försökskommunerna och trafiksäkerhelsverket i samråd med bl,a. 1samtliga kommuner har nytloparkeringen utformats som parkeringstillstånd medvissa villkor. Tillståndel ger lillståndshavaren dispens från parkeringsförbudoch avgiftsplikt på galumark. I innebär dock intetillståndet rätt alt :parkera där det råder parkeringsförbud. För tillstånden- nyllokorten - har man tagil ul en engångsavgift om . Viltkoren för att få nytlokort har bestämls ungefäriigen på samma sätti de olika kommunerna: yrkesutövare som i sill arbele har ell påtagligt behovav all ha sitl fordon i närheten av sin arbetsplats. Allaförsökskommunerna uppfattar enligt trafiksäkerhetsverkets redovisning nyttokortensom ell nödvändigl instrument för att lösa etl praktiskt problem. Mittförslag: Kommunerna får möjlighet all ordna boendeparkering på gatumark. Tomtparkeringsutredningensförslag överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:En majoritet av remissinslanserna lillslyrker utredningens förslag ellerlämnar det utan erinran. kommun anför dock all boendeparkering kanmedföra orättvisor i en så intimt samverkande region som Stockholmsområdet.Boendeparkering gynnar nämli- 1984/85:14 9 gen,enligt kommun, dem som bor i på bekosinad avdem som inle lyckais få en lika centralt belägen bostad. Föreningen anför alt boendeparkering på gatumark måsteutnyttjas mycket restriktivt och endast när tillgången på lomtmarksparkeringinom rimligl gångavstånd är olillräcklig och inle kan byggas ul inomöverskådlig tid. Systemet kommer i annat fall, anför föreningen, att undergrävabyggnadslagstiftningens målsättning om Irafiksäkra och miljövänliga lösningar.Också andra remissinslanser, bl. a. i och trafiksäkerhelsverket,poängterar atl en möjlighet till boendeparkering bör utnyttjas medförsiktighet. Skälenför mitt förslag: Trafik- och parkeringsförhållandena i de centrala delama avvåra större tätorter är komplicerade. Konkurrensen om del knappa gatuulrymmelär slark. Situationen har lelt lill atl parkeringen ofta är hårt reglerad. Deområden där trafikintensiteten är stor är också ofta områden med slora svårigheleratt ordna parkering på tomtmark för dem som bor där. Parkeringsregleringen gördet emellertid i princip omöjligt att långtidsparkera på gatan. De som bor isådana områden och som inle lyckats ordna parkeringsplats i garage eller annarspå tomtmark är i praktiken ulan möjlighet atl långtidsparkera i närheten avsin boslad. Parkerings-bestämmelserna, som alltså är nödvändiga av andra skäl,tvingar bilägaren att använda sin bil även om han inle behöver den. Ölägenheternamed dessa onödiga bilförflytlningar drabbar i försia hand de boende i områdel.De påverkar emellertid i viss utsträckning också den allmänna trafikmiljöngenom alt de hell enkelt ökar trafiken. Olägenheterna bör därför motverkas.Kan del ske genom alt lomlmarksparkeringen byggs ut i området eller genom generellt minskar parkeringsres-iriklionerna bör del göras i första hand.Är dessa möjligheter uttömda bör situationen för de boende kunna underlättasgenom all de får parkera på andra villkor än övriga trafikanter, dvs. genom atlboendeparkering ordnas. Avsiklen med alt öppna möjlighelen tillboendeparkering på galumark är inte atl ändra på principen alt långlidsparkeringskall ske på tomtmark. Möjligheten bör dock finnas som en ulväg där andra allernalivsaknas. Somjagtidigare nämnde ställs i såväl byggnadsstadgan som PBL-förslagel krav på alttomtägare i viss utsträckning skall anordna uirymme för parkering.Boendeparkering innebär naturligtvis en viss risk för att denna huvudprincip iplan- och trafikpolitiken rubbas. Möjligheten att med hjälp av institutet fastighetsplansom finns i PBL-förslagel (6 kap.) åsladkomma en för flera fasligheter gemensamlösning på parkeringsfrågan kan också försvåras. Gynnsamma parkeringsvillkor pågalumark kan medföra en överströmning från parkering i l.ex. garage lillparkering på gatan eller göra en fastighetsägare mindre benägen atl medverkatill en gemensam-helsanläggning för parkering. Dessa risker gör all del krävs slorvaksamhet när kommunerna utformar system för boendeparkering. Riskerna kan ti 1984185. Prop.1984/85:14 10 emellertidminimeras genom en noggrann avvägning av förhållandena på platsen ochavgiftssättningen. Delfinns också andra skäl som talar emot boendeparkering. Den redan knappatillgången på platser för korttidsparkering minskar yUeriigare.Parkeringsbestämmelserna kompliceras också genom flera bestämmelser. Erfarenheternaav försöksverksamheten visar enligt min mening att nackdelarna medboendeparkeringen inte är så stora all de bör hindra en permanentning.Försökskommunerna har delvis valt olika tekniska lösningar. De lokalaförhållandena är också olika. Erfarenheterna varierar därför någol. Den samladeertärenhelen är emellerlid övervägande posiliv. De boende har i stort seltvarit nöjda. Effekterna pä ut- och inpendling, miljö och kollektivtrafik ärsvåra att mäta och ange men tycks ha varit positiva. Mittförslag: Kommunerna får också möjlighet att införa nyttoparkering på gatumark. Trafiksäkerhetsverketsförslag överensstämmer med milt förslag. Remissinstanserna:Remissinstanserna lillslyrker irafiksäkerhetsverkels förslag eller lämnar detulan erinran. Skälenför mitt förslag: Del är nödvändigt för vissa verksamheier i samhället att detfinns rimlig tillgång på parkeringsmöjligheter. Typexemplet är hantverkaren medlung utrustning som behöver parkera nära lillfälliga arbetsplatser.Trafiksäkerheten och framkomligheten är i och för sig lika vikfiga intressensom intresset för vissa yrkesgrupper att kunna parkera på ett enkelt sätt. Detlabör dock inle hindra att man skapar förutsättningar för ett praktiskt systemmed särskilda parkeringsvillkor för viss nyttotrafik. Liksom boendeparkering måsledock nyltoparkering användas med försiktighet. Alltför frikostiga nyltoparkeringsvillkorkan medföra slora trafikproblem och motverka syftet med nyttoparkeringen. 3.2De nya parkeringssystemen beslutanderätt och utformning Mittförslag: Kommunerna bestämmer själva om boendeparkering och nyttoparkering. Utredningensoch trafiksäkerhetsverkets förslag: Förslagen överensstämmer med mitt. 1984/85:14 11 Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillslyrker såväl tomlparkeringsuiredningens som irafiksäkerhetsverkelsförslag eller lämnar dem utan erinran. kommun anför attbeslutanderätten i fråga om boendeparkering bör förläggas till länsstyrelseneftersom boendeparkering i en kommun i får återverkningar påförhållandena i de andra kommunerna. menar, också i fråga omboendeparkeringen, att trafiksäkerhetsverket och planverket bör få till uppgiflatl uiarbeta råd för kommunerna om hur parkeringsreglerna skall utformas för atlunderlätta för kommunerna och säkerslälla atl konsekvenser blir belysta. Skälenför mitt förslag: Parkeringsregleringen (parkeringsförbud, tidsbegränsningaroch avgiftsbeläggning) beslutas genom lokala trafikföreskrifter (147 § andra slycket7 och 8 VTK). Beslulen fallas av kommunerna. Del är också kommunerna sombeslutar om grunderna för avgiftsuttag vid parkeringsupplåtelse (2 § ).Plan- och byggfrågor, som i hög grad är kopplade till parkeringsfrågorna, ärockså kommunala angelägenheler. Inom kommunerna finns således den samladekunskap som behövs för all ell lämpligl parkeringssystem skall kunna utformas.Den prövning av villkoren för boendeparkering och nyltoparkering somregeringen hitlills ulfört har varil belingad av försökssitualionen. Enligtmin mening behövs inle någon sådan prövning . Jag vill emellerfidunderstryka betydelsen av att de olika berörda förvaltningarna inom en kommunsamverkar när kommunen överväger att införa ett nytt parkeringssyslem så all såvältrafik- som plan- och byggnadsaspekterna blir beaktade. Tomtparkeringsutredningenhar förhållandevis ingående analyserat olika modeller för boendeparkering. Bl.a.har utredningen beskrivit förutsättningarna för boendeparkering i olikabebyggelsetyper, diskuterat olika styrmedel såsom tidsbegränsningar, avgiftssätlningoch platsreservationer. Utredningen har också lagit upp en rad andra mer ellermindre detaljbetonade frågor, t. ex. om behörighetsbevis, zonslorlekar ochinformation. har på motsvarande sätt behandlat främslfrågan om att nytloparkeringslillstånd bör omfalla rätt att parkera där del annarsråder parkeringsförbud. Kommunernabör - mot bakgrund av vad jag anförde om deras samlade kompetens - hafrihet vid bedömningen av nu nämnda och liknande frågor inom gränserna för deallmänna ramar som finns i VTK, byggnadslagstiftningen och . Utöver sådanaallmänna beslämmelser anser jag inte att det är nödvändigt atl centralt genärmare föreskrifter för hur och när boende- och/eller nyltoparkering skallutformas. Den analys som ulredningen gjort bör kunna ge god ledning förkommunernas handlande. Självfallet kan berörda verk också om kommunerna såönskar -biträda med rådgivning inom sina kompetensområden. Ivissa avseenden krävs emellertid ändringar av gällande förfallningar för altkommunerna skall få de nödvändiga instmmenten. 1984/85:14 12 Jag återkommer senare till dem och till bl.a. frågornaom platsreservation och behörighetsbevis som har samband med VTK. Föralt kommunerna skall kunna ordna boende- och/eller nyttoparkering på galumarkfordras ändringar i , lagen (1978:234) om iratiknämnd samt i VTK. Riksdagensmedverkan krävs inte beträffande VTK. Jag avser emellerfid atl informationsvista upp några frågor som har betydelse för de nya parkeringsformerna och somregleras i VTK. 3.3.2 Lagen(1957:259) om rätt för kommun att uttaga avgift för vissu upplåtelser å allmän pluts. m. m.. Mittförslag: Kommunerna får rätt att ta ut avgifter också för parkering som sker påandra platser än där allmän parkering är tillåten och för längre tidsparkering. Parkeringsavgifter får tas ut efter särskilda gmnder för attunderlätta boende- och nyltoparkering.