prop · G803222 · 1984-12-31 00:00:00 — Kammarrällen har varil myckelförsiktig om, del funnils mer än en ägare/delägare som kunnal föra talan ochdel gälll all ändra ell taxeringsvärde, 1. ex. sedan en faslighel överlätils,Gmnderna för bestämmelserna i 10 § förvaltningsprocesslagen synes leda till allbesvär av en ägare/delägare kan prövas ulan alt den andre ägaren/delägarenhörs, endasl om del är onödigl all höra den andre, skulle kunna varafallel endasl när laxeringen ej skall ändras eller del är självklarl all övrigaägare/delägare kommer alt uppfatta utgången som gynnsam för dem. Dennagrundsyn leder också lill alt domen måste delges övriga ägare/delägare, omdomen gåll dem emot, för all deras besvärslid skall börja löpa. Om de ej färdel av domen, finns den ordinära besvärsrätten kvar. Även om uppgifterna ifastighetstaxeringsregislrel blir fullständiga, kommer det att finnas fall dåen delägare eller ny ägare inle fär underrättelse om lokala skattemyndighetensbeslul. Den ägare/delägare som inte fåll underrättelse i lid har räll tillbesvär i exlraordinär ordning. I förslaget hänger den ordinära besvärsrättensamman med att man begär omprövning. Att en ägare/delägare begär omprövningskall vid nödvändig processgemenskap räknas även annan ägare/delägare lillgodo. Även dessa andra får alltså besvärsräll och skall underrättas om besluleloch om möjlighelen att anföra besvär. DeUa är emellenid inte alltidgenomförbart, t. ex. i de fall då en fastighet omsatts utan att detla kommiitill lokala skattemyndighetens kännedom. 1 de fall en ägare/delägare inte fältden underrättelse som han skall ha, finns extraordinär besvärsräll rätt. Delgesinle domen av länsrätten eller kammarrälten, löper inte den ordinariebesvärsliden. Länsrätten i anför: Länsrätten har ingel all tilläga ifråga om kretsen avbesvärsberältigade. Besvärsrätten dä flera personer gemensamt äger en faslighelhar vållat åtskillig huvudbry . Som JO redovisar i sill beslul 1983saknas uttryckliga lagregler om delägares rätt all agera pä andra delägaresvägnar, Kommiitén redovisar att kammarrätterna fr. o. m. AFT haransett att varje delägare skall ha rätt atl föra talan vid faslighelstaxeringenom den gemensamma egendomen oberoende av om han har fullmakt från de övriga.Enligi vad som under hand inhämtats har regeringsrätien haft uppe frågan omnödvändig processgemenskap i fastighetstaxeringsmål i plenum iår. Förhoppningsvis blir rättsläget därigenom klariagl. En fråga som aktualiseras i samband härmed är omdomstolama skall Ptop.l«M/85:222 174 delge övriga delägare donieu om laxeringsvärdei ändrals påtalan av en d;:litgai'e. De övriga delägarna kan eniigl rätlens uppiiiiuim.c,inle anses som parter i pi'ocessen eftersom de själva iule har aufOrl besviir.Men de är i hcigsia grad bei-örda av ulgängen i mälei och få.- därigenom enpartslik-uandr siiilining. Med den slulsalsen iVamslär del naiurligi alldelgivning ske' med samiliga delägare. Dei bör emellertid franihfdias attdelgivning i vissi: lä!! inte går all genomföia med en rimlig arbetsinsiUs. 1de fallen bör exlrii ordiiiär besvärsräll fö.religga. Skall deliigares riili ai: överklaga enbart gällaöverklagande lil! länsrätten och inle ocksä till fastighetslaxeringsnämnden? Krmåhända avsiklen au 24 kap I § skall lillämpas pä den situationen ex analogia? Vad gäller egenfligen om ny ägares räit/möjligheler aubegära omprövning av resp. överklaga lokala skaliemyndighelens beslul lillfasiigheisiaxeringsnämnden? Del verkar som om den nye ägarens besvärsräll io. '-dinär oidning till länsrätt blir beroende av atl den lidigare ägaren överklagattill fastighetslaxeringsnämnden. I beiänkandei föreslås all LSM fattar grundbesluten ocheventuellt omprövar dem. Beslut som omprövats av LSM skall kunna överklagas hosFTN. För att få besvär över ett fasligheistaxeringsbeslut prövai i förvaltningsdomstolskall ett beslut av FTN först föreligga. Extraordinära besvär över ett beslutav LSM skall dock anföras direkt hos länsrätten. Några remissinstanser påpekar atl instanskedjan enligtkommitténs förslag föriängs på ett sätl som inle är rimligt. Kommittén föreslår atl fastighetslaxeringsnämnden avslutarsin verksamhet senasl . Detla skulle dock inte ge dataenhetenoch LSM lillräcklig lid för arbetet med framställning av faslighetslängder ochförtryckning av fastighetstaxeringsuppgifter pä blankett för inkomsttaxering.RSV anser därför att tidpunkten måste ändras till och attLSMs omprövningsperiod avkortas. Det kan konstateras att fastighetstaxeringen efterprövning och omprövning i första instans kan komma att omprövas av ytterligaretre instanser. Det kan ifrågasättas om detta är rimligt och också om det ledertill större rättssäkerhet med hänsyn till den långa tid som kan komma atlförflyta intill dess taxeringen slutgiltigt fastställts. Kommitténs förslag innebär att antalet instanser ökar.Eftersom omprövningsmöjlighet föreslås bäde i LSM och i FTN kan en taxering ivart fall teoretiskt komma att prövas sju gånger innan den slutligt avgörs avregeringsrätten. Enligt DVs mening är en sådan ordning inte rimlig. Även i belysning av de processuella regler som gäller imassärenden Prop.1984/85:222 175 inoiTi ;;. :id;':i iagstiiiningsomräden, sk gär komniinénfor långt i sina slrävanden au beiria tbrv;ilii'iingsdomsloiarna frän mäl. ?.'. ': försäkringskassaii skali omprövasiu beslut en gäng innan den ensluide kar. :br;i saken vidai-e tillförsiikriiigsrätlen (20 kap 10.AFL). .Har råitelsebesiui meddelats med stöd ;ivlOas s: skal! omprövning inle si;e. ivcdan dessa föiändringar innebar endramatisi; nedgång av anialei besvär iiiis försäkiingsdomsiolarna. som, numeraenbari hand-iäiiger niåi av slörre bclydeuhel belopi:>smiissigl respektivemä! som rör sväiTire bevisvärderingsfrägor. 11.4 Ordinära orii extraordinära besvär i beiänkandei föreslås aU besvär över i..;s omprövadebeslul skall, om i''asiighetsägaren inle vil! ha del ompröval fler gånger avLSM.. anföras lill FTN från delgivning. Yrkande fräntäxeringsinlenden-len eller av kommun skall framställas direkl hos länsrätten.Tidsgränsen för ordinära besvär lill länsrätten blir för fasiighelsägare 31mars årci efter laxcringarna och för kommunen och förlaxeringsiniendenlen också ärel efler taxeringarna. De extraordinärabesvärsgrunderna eniigl nu gällande ordning bibehålls för faslighelsägarna.Taxeringsiniendentens och kommunernas exiraordinära besvärsräll inskränks.Exiraordinära besvär skal! kunna föras som för taxering företaxeringsåret, dock inte längre tillbaka i liden än till en laxering dåbasvärde åsatts eller ändrals vid avslämning eller omiaxering. Några remissinstanser tillslyrker kommitténs förslag.Flera remissinslanser är kritiska till förslagel alt begränsalaxeringsin-lendentens rätt atl anföra exiraordinära besvär, Besvärsförfarandeibe-lecknas också som både invecklat och lidspressal och förslag framförs allbesvärslidema bör ges elt förnyat övervägande. Länsrätten i anför: Kommittén diskuterar ocksä (s 174) en förlängning avbesvärsliden i överensslämmelse med den allmänna förlängning somskalieförenklingskommittén överväger beiräffande inkomsttaxeringen men avvisarlänken på en sädan förlängning. Häri kan länsrätten instämma. Överklagande avfasligheistaxeringsbeslut är inle jämförbart med överklagande avinkomst-taxeringsbeslut. För att tillräcklig stadga skall flnnas i systemel ärdel enligt länsrättens mening nödvändigt att fastighetstaxeringsbeslulen vinnerlaga kraft relativt snabbi och all de därefler inle annal än i undanlagsfallgär att riva upp. För undantagsfallen måste dä finnas en rält till besvär isärskild ordning. Länsrätten ansluter sig därför till kommitténs förslag alldel nuvarande sysiemel med exira ordinära besvär bibehålls. Länsrätten i anför: Kommillén framhåller all ett taxeringsvärde, sedan det välhar åsatis , ligger till grund för åtgärder inom många olika områdenoch alt det därför är angeläget alt del i rimlig tid ligger fast. Prop.1984./S5: 222 176 bedömningen och anser lika med kommiitén an det nuvarandesystemel med extra ordiniir besvärsräll bör bibehållas, ! övcrenssliiiiiniclscmed reglern;: vid inkomsttaxering bör besvrirsiTittei) liil fastigheisägaiensnackdel begränsas till de fall dä iäsiiglie; av iiirbiseende ime har blivittaxerad ocii d: beslulel har blivil orikiigl på giuiid av felräkning,misskrivning eller aiiiiai uppenban foibiseendc, 1 friiga om besvarsiiderna vill läpsritiieii peka på allkonimuner i ell anta.1 mål havdiii att den för kommun gällande besvärslidenskall gälla även vid besviir rörande fastigheter som kommunen iiger. En vissövei'iydlighe! i lagiexien p;i den punklen kunde vara motiverad. (Jfrregcringsr.niiens dom RÅ 84 1:6.) Läiisriiiien hälsar sluiligen med lillfredsslällelse allkommittén släller sig bakom, rättens förslag all syn skall kunna förrättas avensamdomare i de fal! Ulredningen behöver kompletteras pä niigon punkt. att ta bort taxeringsiniendentens exiraordinärabesvärsräll saknar motivering och bör eniigl länssiyrelsens mening inlegenomföras. Samma besvärsrätt bör tillkomma alla besvärsberältigade. .Med lankepå de felakligheier, som kan uppdagas i efterhand och som kan fä storakonsekvenser för inkomst- och förmögenhelslaxeringen, bör taxeringsintendenlenha lika stora möjligheter som ägarna att anföra exiraordinära besvär, både lillfördel och nackdel för faslighelsägarna. Vidare föreslär kommiitén ändrad lydelse av 23 kap 2 §fastighetsiaxe-ringslagen. Paragrafen reglerar bl, a, taxeringsiniendentens möjlighelall anföra besvär i särskild ordning. Genom den föreslagna lydelsen begränsasdet allmännas möjlighet att rätla litl elt felaktigt taxeringsvärde förlidigare år. Detla kan ha konsekvenser för inkomsttaxeringen och den nuföreslagna faslighetsskatien. Vid utförd granskning här i länel har framkommilålskilliga fall där nyuppförda byggnader inle åsatts laxeriugsvärde. Fastighetenhar i dessa fall endast påförts markvärde trots att byggnad funnils flera årtillbaka. anser del rimligl all taxeringsintendenlen far sammamöjlighet till extra ordinära besvär som föreslagits för fastighetsägaren. Kammarrätten i anför; De extraordinära besvärsgrunderna skall inte ändras vadgäller den enskildes rätt atl föra talan. Det kan emellertid ifrågasättas ominte möjligheten till omtaxering bör leda till en stark begränsning av denextraordinära besvärsrätten. De grunder som anges i 23 kap 2§ andra slyckelpunkter 1-5 avser formella fel som i princip altlid bör kunna rättas lill.Kammartätten ifrågasätter om del är riktigt att beröva taxeringsinlenden-tenmöjlighet att åberopa grundema i punkterna 2-4. Taxeringsintendenten bör idessa fall kunna föra talan till förmån för ägaren och på etl aktivt sättmedverka till att felaktigheter inte blir bestående. Kammarrätien ställer sigdäremot tveksam till om punkterna 6 och 7 kommer att ha någon större betydelsevid sidan av bestämmelsen i punkt 8. Punkt 6 tillkom i samband med allmännafastighetstaxering och Prop.1984/85:222 177 a\'ser det fali all domsio! fräiicäu eii anvisalrikiviirde. Kaniir.iirriiuen har ibresiagii aii domstol ocksä skali fii iindraindelning i rikivärdeomi";iueu, eU beslui som till sin karaklär iirjiimlbrbiiri med ell besiu! ali uiingä anvisade [ikiviirden. Ombesvårsbesiiiuimelsen skall finnas kvar bör den iindras sä alt den omfaiiariiven fal! d;j domstol gäll ifrän iiideining i iikiviirdeoinrä-den. Del finnsemellertid andra beslul som har siimma elTeki på laxeringen i etl omräde. Om domstolenbeslular ali jusiera rikivärdei för en faslighel på grund av siiiege!förhållande, l.ex. buller, kan denna bedömning ha betydelse även för elt antalgrannfasiigheier. Med dagens bestämmelser flnns del i detta fall mycket liietutrymme för exiraordiniir besvärsräll rörande en grannläslighel, Kamman'ältenföreslär dock att bcsvärsregeln i punkt 6 ulgår och att domstolens avgöranderörande riklväi'den. indelning i värdeomräden och justering för säregnaförhiillanden beaklas vid del försia lillfälle dä övriga berörda fastigheterkan omtaxeras. Bestämmelsen i punkl 7 liilkom också i samband med 1981års allmänna faslighelsiaxering och hade som syfte all möjliggöra"eflertaxering" i de fall dä underiagel för laxeringen var felaktigt.Man syftade dä särskilt på de uppgifler som lämnats i deklaralionen. Ombesiämmelsen i framliden inle skall få åberopas av laxeringsiniendenlen, flnnsdel knappasl någon anledning au behälla besiämmelsen. Om punktema 6 och 7 upphävs, flnns del i exirema fallmöjlighel att pröva besvären med stöd av punkl 8. Denna möjlighel bör flnnaskvar, Vad gäller del föreslagna besvärsförfarandet är delta bådeinvecklal och tidspressat. En fastighetsägare som är missnöjd med LSMsgrundbeslul skall begära omprövning hos myndigheten för all få taxeringenöverprövad av fastighetslaxeringsnämnden. Vill han överklaga till länsrättenmåsle han ha begärt både omprövning och överprövning . Annars harhan endast extraordinär besvärsrätt. Han måste också hålla reda pä en mängdlider som delvis sammanfaller med sommarsemester. Del föreligger eniigldelegaiionens uppfattning en stor risk för rättsföriusier om kommillénsförslag genomförs. Förslaget avsiyrks bestämi. Länsrätten i anför; Kommittén föreslår att del nuvarande sysiemel med extraordinära besvär bibehålls lills vidare. Kommittén framhäller betydelsen av allell taxeringsvärde, sedan det väl åsatts ligger till grund förålgärder inom många olika områden. Den anger som skäl för en fri prövningsrättalt SEK överväger en sådan ordning och den framhåller värdet av allbesvärs-reglerna iir likartade vid inkomsttaxeringen och fastighetstaxeringen.Det kan ifrågasättas om prövningsrätten i förevarande mening har någon avgörandebetydelse för taxeringsvärdets "laga kraft". Etl bestående intryck avbesvärsfrekvensen av faslighetstaxeringsmål i Siockholms län under ell paromgångar av allmän fastighetstaxering är atl besvären till övervägande delkommer in i rätt tid och därmed i anslutning till handläggningen i förslr.insians, medan frågan ännu upplevs som akluell. : beträffandedem som slarvar med besvärsliden inom loppet av någon eker några månader.Därefter anförs besvär väsentligen bara aniingen av nylill-tiäddfastighetsägare eller p.g,a, skriverier i pressen o,d. Omprövningsyrkanden under liden - den 30 junilas er ;i 12 1984/85. F'rop.1984/85:222 178 kommilléns Ibislag upp iill behandling av lokakisk;iilemyndigheicn eller niimndcu. I liden diirefter skall yrkanden uppfattassäsom extiaordiniira besviir lill liinsi-iitt och delta irois an lokiilaskaiiemyndigheien äi' veiksam iil! den 15 seplember oeh niimnden iill den 15novembei. Förslaget i'imni:ii' illa med koiiimiiléns ambitioner dels ali tillförvaliningsdomslol skall kumma aii föras endasl sädana ärenden diir en ivisimellan fasiighelsägiirc och den allmänna inle desslbriniiiin irois avsevärdainsalser kunnai lösiis dels ali cn niiniiidens besiui skull lbi"ecäpiövning i Ibrvaliningsdomsiol. Moi-skiilei lör all begi"äiisaomprövningen hos lokala skaticmyndiglielen-/niimnd lill ("liimplig sisla lidpunkl") väger vid en jämförelse alliför läll ochbör ges förnyat överviigande. Kommillén föreslär atl cirka 260faslighelstaxeringsnämnder inrättas, varav 198 lokala nämnder försmåhusenheter, 34 gemensamma nämnder för lantbruksenheter och 27 gemensammanämnder för bl, a, hyreshus- och industrienheler och en för riket och värmekraflanläggningar. De lokala nämndema skall omfattaen, tvä eller tre kommuner eller delar därav inom ell och samma fögderi. Degemensamma nämnderna omfattar antingen hell län eller vissa LSM inom etl län. Den hell övervägande delen av remissinstanserna harinvändningar mot kommitténs fbrslag angående faslighelstaxeringsnämnder.Genomgående påpekas all minskning av antalet nämnder medför attlekmannainflytandet och lokalkännedomen i nämnden går förlorad. Kritik harriktats mot förslagel med kalegorivisa nämnder. Förslag har i ställetframförts all del skall finnas en faslighelsiaxeringsnämnd i varje kommun elleri varje fögderi. Synpunkter har också framförts att fastighetstaxeringsnämndensarbetsinsats kommer att bli obetydlig vid mllande fastighetstaxering enligtkommitténs förslag. En remissinstans förordar att antalet distrikt och nämnderreduceras ytterligare, Fastighetstaxeringsnämndemas nya roll innebär att antaletärenden som behöver dras inför nämnden blir litet. Speciellt obetydlig blirnämndens insats dä avstämning inte görs. Enligt RSVs mening är deldärför viktigt att finna en organisalionsform där ledamötema får samma inflytandesom . Det är diskutabelt om inflytandet blir bäitre i ett gemensamt kategoridistriktän i ett fögderidistrikt. Även en fögderinämnd kan bestå av ledamöter mederfarenheter av olika fastighetskategorier och dessutom besitter en sådan nämndavsevärt bättre lokalkännedom. Lokalkännedomen är myckel viktig och börtillmätas större vikt än rena fackkunskaper. Sådana tillförs genom konsulenteroch sakkunniga. RSV vilt därför förorda att varje fögderi får utgöra ettfastighetstaxeringsdistrikt. Undantag bör emellertid göras för vissa fögderier,där antalet taxeringsenheter är mycket stort. Det bör ankomma på skattechefenatt avgöra detta. 1984/85:222 179 iföcderiniimnd skulle du ingå ledamöier frän varje kommun inom f<)g-dcrietspä siiu föreslagits i 17 kap 8 S- Enligl den löreslagna lydeisen av 17:2 skal!dock högst ire kommuner lä ingå i lokall fasiighelsiaxeiingsdi-siriki. RSVflniier den begränsningen vara onödig. Vid sammanträde med nämnden behöveiendasi kallas ledamöier från den eiler de kommuner inom vilka de fasiighelersom skall behandlas vid samnianiiiidel är be-liigna. Om,samiliga laxeringscnhcter inom ell fögderi laxerits i samma dislrikl undviksvissa av de besvärligheler som annars uppkommer når en faslighel är uppdelad påtaxeringsenheter av olikii karaklär. Enligt kommitéförsla-gei skall karaklärensirikt slyi"a dislrikisiillhörighelen. Exempelvis skall de frekvenlförekommande småbruken (under 5 ha) bestående av en lantbruks- och ensmähusdel tilldelas olika distrikt. Pä samma säu kommer flygelbyggnader medtomtmark respektive mangärdsbyggnad m. m. att prövas av olika nämnder. En sådanordning skulle vara mycket opraktisk. Oavsellvilken lyp av dislriklsindelning man väljer, anser RSV att laxeringsenhelerlillhörande samma faslighel skall behandlas av samma nämnd, RSV är såledeskriliskl mol förslagel all slopa bestämmelserna härom i 17 kap 2 S FTL, Förslagelatl vallen- och värmekraflanläggningar skall laxeras av en för rikel gemensamnämnd har RSV intet atl erinra mol. Kommitténföreslår att del på samma sätt som vid allmänna fastighetstaxering,skalt flnnas faslighelstaxeringsnämnder för olika faslighelskategorier.Sålunda föreslås lokala niimnder för småhusenheter och gemensamma nämnder förhyreshus-, industri- och specialenheter och för lantbruksenheter. Föreningen anseratt det bör vara tillräckligt med endast en typ av nämnd, som taxerar allaslags fastigheter inom visst geograflskl omräde inom länel. En sädannämndorganisation fungerar redan nu med myckel bra resullal vid de särskildafastigheistaxeringarna. Genom en sådan organisation skapas fömlsätlningar fören bättre lokalkännedom och bredare kompetens inom nämnderna. Vidareunderlättas laxering av registerfasligheler som delals upp i flerataxeringsenheter med olika fasflghels-kaiegori. Behovet av kalegorinämnder vid1981 års allmänna fastighetstaxering motiverades främsl av all nämndernaskulle erhålla specialkompetens genom att taxera samma typ av fastigheter.Detta behov är inte Uka slort i ett mllande system där taxeringama primärt skerav tjänstemän. Skulle specialkompetens ändock behövas i nämnderna i vissa fallfinns konsulenter au anlita, I etl normalstori fögderi torde enligt föreningensuppfattning knappast behövas mer än en nämnd. JUSEKdelar inte kommitténs bedömningar om organisationen avfas-tighetstaxeringsnämnderna. Att som kommittén gjort beräkna antalet ärendensom blir föremål för omprövning i FTN med utgångspunkt från förhållandena vidAFT 81 kan inle vara realistiskt. Den främsta orsaken till antalet omprövningaroch besvär vid AFT 81 var givetvis de dramatiska höjningarna avtaxeringsvärdena men de berodde också i många fall på att man pga tidsbristinte kunde utreda ärendena på ett tillfredsställande sätt innan beslut logs.Vid en mllande fastighetstaxering med indexuppräk- Prnp.1984/85: 222 !80 ningar varlannal är, som föreslagils. kommeriivsiiininingen an innebiira myckel mäuliga förändringar, i vart fall vid ennormal prisulveckling. De evcniiielk-i meningsskiljakligheler som kau uppslåioi'dc niirmasl i'6r;i sig oui viirdcringsfaktO! 'erna, som ju noi'm;ill iniekommei :iii iindras (>m fasiigheien ime föriindras. Indelning iviirdcringsonirfiden, indexiiil. elc kommer ju ime all kunna överklagas.Möjligheleruii an kommunicera med fasiiglieisägama blir ocksä betydligt störreän vid . '\FT 81. Dci finns anledning ama au anlaiei ärenden som mäsie gä lillomprcivning i FTN blir avscväri siörre än \'a(l kommiiléu beriiknal. Dislriklenlorde diiifiii kunna göras Slörre iin vad kommillén föresliir. Vidaie ifrågasätter behovet av gemensammii nämnderför andra fasUghctslyper än småiius. Kravel på särskild sakkunskap blandlediimö- lerna i nämnderna måsle vara mindre än vid de allmännafaslighelsiaxe-ringarna dä laxeringen i sin helhel sköttes som fritidsuppdrag.Uiöver handläggarna hos LSM kommer i den föreslagna organisalionen även allfinnas särskilda experter i form av konsuller. Förbundel anser således allendas! en lyp av nämnder ska finnas. 1 ett normalstori fogden finns knappaslanledning all ha mer än ell dislrikl. Vad gäller förslagel all tillskapa en förriket gemensam finns ingel all erinra. Enligl förslagel skali i princip lokal skallemyndighel(LSM) svara för faslighelstaxeringen i första instans. Fastighetslaxeringsnämndskali kopplas ln försi när fastighetsägaren begär överprövning av LSMs beslul.Antalet nämnder är då ytterst begränsai. För lantbmksenheter föreslås att istorl selt endast en nämnd skall finnas för varje län. Delegationen har den erfarenhelen all medverkan avlaxeringsnämndsledamöler är särskilt viktig vid fastighetstaxering avlantbmksenheter. Ledamöterna har ofta ingående kännedom om de enskildafastigheterna och de bidrar även i övrigl med sin sakkunskap om lantbruk mm.Genom ledamöternas medverkan förhindras uppenbart oriktiga fastighetstaxeringar,öm t.ex. en anvisning visar sig felaktig måste sunt förnuft fä lillgripas. Delegationen kan därför inte godta kommitténs förslag tillnytl taxeringsförfarande. Fastighetstaxeringen måsle liksom varaförankrad i lokala taxeringsnämnder där lokalkännedom och sakkunskap finns företrädd. Kommittén föreslår en drastisk minskning av antaletfaslighelstaxeringsnämnder. 1 ett avseende menar TCO att man här gått förlångt. Det gäller minskningen av antalet kategorinämnder för lantbmket från 754till 34. Behovet av lokalkännedom i dessa nämnder är sådanl att det ärmotiverat med en nämnd i varje kommun. Vi ifrågasätter även om inte lokala nämnder istället förgemensamma nämnder skulle handha taxeringen för mindre lantbruksenheter påsamma sätt som är tänkt för småhusenheterna. Vi syftar här på alla de små Prop.1984/85:222 181 lantbruk som ulgör boslad för person med huvudsakliginkonisi av tjänsl eller liknande och där lantbmkei endast är eu bisyssla. Fastigheislaxeringskoinmiuéns förslag innebär en slarkininskning av lekniannaiiiflytaiKlel vid fasiigheisiaxeringen. är urmänga synpunkier olämpligi. Räll uinylijat kan lekmännens deluigande vara lillslort värde för taxeringen och dessutom innebära värdefulla möjligheter attförankra faslighelstaxeringen i allmänhetens räusmedveiande. uppfattning bör eu reform av fasiighetsiaxeringen syfta lillell stärkande av lekmannainflytandet i stället för eil försvagande.Lekmannainflyiandel bör komma in redan pä förberedelsesiadiet. Genom allfaslighelsägarnas intresseorganisationer beredes tillfälle alt medverka vidularbetandel av anvisningarna rörande riktvärden m.m., kan l.ex. säkerhelen ivärderingen öka och anlalel överklagade taxeringar därmed minska.