prop · G803213 · 1984-12-31 00:00:00 — Enligt artikel 10 ter (nuvarandelydelse tillkom vid ) skall unionsländernatillförsäkra dem som tillhör andra unionsländer lämpliga rättsmedel förverksamt undertryckande av bl. a. berörda former av otillbörligkonkurrens. Det förhållandet att vi i tillämpar en ordning som integer direkt talerätt i konkurrentärenden kan ej anses strida mot konventionen.Vid tillkomsten av lagen om otillbörlig marknadsföring gjordes också uttalandensom byggde på de föreslagna reglernas förenlighet med konventionen.Självfallet är del i sig positivt att åtgärder nu vidtas för snabbare beslutoch en bättre avskrivningsgrund. 2.7.2 Undertaget för beslut Processen i MD är närmast att jämföra med rättegången iett indisposi- tivt tvistemål. Delta innebär att domstolen inte är bunden av ett medgivan de av den mot vilken yrkande om förbud m.m. riktas. Del anses med hänsyn till MD:s prejudikatskapande funktion viktigt alt domstolen har möjlighet att göra en fri bedömning av del förfarande som har underställts dess prövning (se prop. 1970:57 s. 91). KO kan väcka talan enligt MFL vid MD även om den mot vilken talan riktas tidigare förklarat sig beredd att upphöra med det påtalade förfarandet (prop. 1970: 57 s. 85). MD;s förbud eller åläggande enligt MFL skall i princip förenas med vite. Om vite av särskilda skäl är obehövligt kan dock MD avstå därifrån (5 8 MFL). En sådan situation kan vara att vederbörande näringsidkare visserligen har förklarat sig beredd att upphöra med det påtalade förfarandet men KO ändå har tagit upp ärendet i syfte att få fram ett prejudicerande avgörande i en principiellt viktig fråga. Om en sådan förklaring från näringsidkaren föreligger, kan det vara både onödigt och olämpligt att förena ett förbud med vite. kan det vara ett gemensamt intresse för KO samt närings idkaren och dennes organisation att få frågan prövad av MD. Om KO i ett sådant fall avstår från att begära ett vitesåläggande torde enligt förarbetena möjligheterna att vinna samförstånd om att bringa frågan under det dö mande organets prövning vara betydligt större än de annars skulle vara (jfr prop. 1970: 57 s. 91 f.), I Ett medgivande i MD tjänar alltså endast som en upplysningom all svaranden inte ämnar göra någon invändning. Medgivandet skall inte läggastill grund för MD:s avgörande och det gör inte bevisning obehövlig. Motsvarandegäller då svaranden redan upphört med den påtalade verksamheten ellerförklarat sig beredd alt göra detta. Liksom i andra ärenden 1984/85:213 55 som MD prövar gäller i dessa fall principen om fribevisprövning. Detla innebär dels att alla kunskapskällor får användas för attfå fram sanningen (fri bevisföring), dels att MD obunden bestämmer bevisvärdetav den framlagda bevisningen (fri bevisvärdering). 2.7.2.1 Situationen då yrkandet medgivits Mitt förslag: Möjligheten för () attpröva yrkanden som medgetts begränsas inte. Kommitténs förslag: Överensstämmer med mitl förslag. Remissinstanserna: Någon väsentlig erinran mot förslagetriktas i allmänhet inte. () anser dock attmöjligheten bör begränsas. Sammanfattning av skälen för mitt förslag: Eftersomdetaljerade regler i stort saknas på detta område är behovet av prejudikat i MDuppenbart. Domstolen kan dessutom i sina beslut ange vilken räckvidd dessuttalanden bör tillmätas i ärenden där utredningen varil knapphändig. Skälen för mitt förslag: RLK redovisar i betänkandet enskrivelse från SI och SGF. I denna pekas pä behov av en regel som begränsarKO:s möjligheter att föra talan i MD i sådana ärenden där näringsidkaren harmedgett KO:s talan, redan upphört med ett påtalat förfarande eller förklaratsig beredd att göra detla (medgivna ärenden). Man anser all näringsidkarnaofta är obenägna alt aktivt medverka i förfarandet i dessa ärenden och attdetta kan få till följd att MD:s avgörande grundas pä ett otillräckligtunderlag. Efter att ha granskat vissa medgivna ärenden uttalar RLKatt i åtskilliga av dessa svarandens bidrag till processen har varit mycketkortfattat och i realiteten inneburit att denne inte utvecklat sin talan i sak.Med hänsyn till att MD har en prejudikatskapande funktion finner kommittén detvara angeläget alt domstolen har tillgäng till ett sä tillfredsställandebeslutsunderlag som möjligt i de ärenden den avgör. Kommittén tillägger bl. a. följande. Liksom andradomstolar har MD visserligen en processledande funktion. Det skulle därförkunna göras gällande att en svarandes obenägenhet att verka för en allsidigutredning inte behöver medföra några direkta olägenheter. Möjligheterna för MDatt agera bestäms dock i hög grad av parternas åtgärder. MD kan inte gå utanförramen för vad som omfattas av ansökningen (prop, 1970: 57 s. 91). Dessutomankommer del i första hand på parterna att införskaffa process-material i formav vittnesbevisning, sakkunnigutlåtanden m. m. Visserligen kan MD, om det anseserforderligt, självmant ombesörja att bevisning blir Prop.1984/85:213 56 tillgänglig i ett ärende. Hur långt domstolens möjlighelersträcker sig i delta avseende har inte berörts i förarbetena. Vid rättegången iallmänna domstolar, l.ex. i mål enligt , kan del finnas frågorsom rätlen är skyldig alt utreda, oavsett om de las upp av parterna eller ej.Frågor av sådan karaktär torde inte förekomma i rättegången i MD. Möjligheternaför MD all självmant föranstalta om utredning gäller i stället ätgärder som ärägnade att komplettera parternas pröcesshandlingar, t. ex. all begära in ettsakkunnigyttrande i en fräga som berörts av parterna eller att företa syn av envara som endast beskrivits muntligt av parterna. Domstolen måste dock helatiden agera på sådant sätl att dess objektivitet inte ifrågasätts av parterna.Detta gör att domstolen i princip är förhindrad att eflerforska nya bevis sominte har åberopats av parlerna, anför kommiltén ytteriigare. Med hänsyn till begränsningarna i MD:s möjligheter altsjälv införskaffa processmaterial ligger del i sakens natur att domstolensbedömning i medgivna ärenden i realiteten ofta grundas på den utredning som KOförebringar, uttalar RLK vidare. Den har därför övervägt om dessa förhållandenger anledning all begränsa MD:s möjligheter att pröva en talan i medgivnaärenden. Kommittén stannar dock för att inte föreslå någon ändring i vad somgäller f. n. Någon väsentlig erinran mot förslaget riktas i allmänhetinte vid remissbehandlingen. SI anser dock alt en begränsning bör ske. För RLK:s ståndpunkt lalar enligt min mening slarka skäl.Redan i motiven till nuvarande ordning har slagits fast att MD bör kunna prövaprincipiellt betydelsefulla frågor även om medgivande föreligger. En vikiiganledning lill detta torde vara att man på det marknadsrättsliga området i höggrad avstått från detaljreglerande lagstiftning. Behovet av vägledandeprejudikat är därmed uppenbart. Eftersom MD i sin verksamhet har enofficialprövande roll och alltså inte är bunden av ett medgivande bör detliksom ankomma på domstolen alt i sina beslut ange vilken räckvidddess uttalanden bör tillmätas, när sä krävs. Jag anser således all någotförslag till förändring av nuvarande ordning inte bör läggas. Detta hindrarinte alt näringslivsorganisalionernas behov av en så allsidig belysning sommöjligt av en konkret fråga bör uppmärksammas. Jag återkommer till denna frågai det följande (2.7.2.2). 2.7.2.2 Branschorganisationers medverkan i processen Mitt förslag: () skall under vissaförutsättningar kunna tillåta alt en sammanslutning av näringsidkare medverkari förfarandet bl. a. i ett ärende enligl marknadsföringslagen och därvidåberopar bevisning vid sidan av den näringsidkare som är part. 1984/85:213 57 Kommitténs förslag: Överensstämmer med mill men ärbegränsat lill de fall då konsumentombudsmannen (KO) för talan. Remissinstanserna: Dessa ansluter sig allmänt tillkommittéförslaget. Några anser dock att möjligheten till medverkan inte börbegränsas till ärenden där KO för talan och att motsvarande regel bör införaspå konkurrensområdet. Sammanfattning av skälen för mitt förslag: Förnäringslivet är det viktigt att processen i MD allsidigt belyser aktuellafrågor, eftersom domstolens beslut avses fä genomslag också hos andra företagän det som är part. Därför är del ett berättigat önskemål att de företag sominte har partsställ-ning i ett visst ärende ändock genom sin organisation gesmöjlighet att komma till tals i bl. a. principiellt viktiga frågor sompraktiskt berör näringsverksamheten. Skälen för mitt förslag: RLK uttalar bl. a. följande. olika sammanhang framhållits förutsätter MFL:s regelsystem medgeneralklausuler en fortlöpande rättsbildning inom dessas ram. Den egentligarättsbildningen ligger hos MD. För att domstolen rätt skall kunna fylla dennauppgift fordras inte bara att ärendena handläggs kompetent och med omsorg. Detförutsätter också att parlerna, KO och vederbörande näringsidkare, aktivtmedverkar i processen pä ett kvalificerat sätl. Från näringslivets sida har,fortsätter kommittén, framförts alt svaranden-näringsidkaren inte sällan avslårfrån eller underlåter att utveckla sin talan på ett sätt som kan ge MD ettbelysande underlag för bedömningen. Detta förekommer ofta i medgivna ärenden.Vidare uttalas alt kostnaderna för näringsidkaren att föra talan pä ett frånrättsbildningssynpunkt tillfredsställande sätl ofta är betydande. Enliglgällande beslämmelser får näringsidkaren alltid slå för sina kostnader, ävennär KO:s talan ogillas. Till detta kommer ytterligare att näringsidkare i regeltycks anse del viktigaste vara att söka undvika den uppståndelse och negativapublicitet som ofta är förenad med en process i MD, fortsätter RLK. Även om näringsidkaren själv inte anser sig ha någol egetinlresse av att driva processen kan andra näringsidkare vara angelägna om attprocessen förs på ett kompetent sätl, uttalar RLK och framhåller all dessa jublir berörda av MD-beslutets prejudikalsverkan och att det i dessa fall kanvara lämpligt att närmast berörda branschorganisation eller en central näringslivsorganisationfår medverka till en allsidig belysning av ärendet. Möjligheterna förorganisationerna alt göra detta har emellertid enligt RLK i praktiken visat sigvara mycket begränsade. Ett alternativ är att organisationen själv tar pä sigrollen av ombud i ärendet eller skaffar ett ombud eller rättegångsbiträde ochhelt eller delvis svarar för kostnaderna för processen, anför kommitlén somdock pekar på att erfarenheten visat all Prop.1984/85:213 58 del sällan eller aldrig är möjligi för en organisalion attpå detta sätt engagera sig i en rättegång för en viss medlem. Ett är att organisationens stadgar kanske inte medger vad som frånvissa synpunkter kan uppfattas som ett ensidigt gynnande av en enda medlemsintressen. Ett annat alternativ, som kommil till användning i viss utsträckning,är att organisationen antingen på eget initiativ tillställer parterna i ärendetett utlåtande eller på anmodan av MD eller part inger ett yttrande, framhållerRLK. Kommittén uttalar vidare att det från näringslivets sidahar understrukils all del är viktigt att organisationen kan medverka i självaprocessen. Frågan om en näringslivsorganisation har möjlighet alt genomintervention enligt 14 kap. 9 8 medverka i rättegång inför MDvar aktuell i ärendet MD 1976:8, som gällde könsdiskriminerande reklam. Avbeslutet kan utläsas att domstolen funnit det teoretiskt möjligt med intervention.I praktiken torde dock - som framgår av MD:s beslut - dessa möjligheter varaytterst begränsade, fortsätter kommitlén. RLK pekar också pä att MD:s beslut har en avsevärdgenomslagskraft. Lagstiftarens tanke är att avgörandena skall efterlevas intebara av den näringsidkare som är KO:s motpart ulan också av andranäringsidkare. För de företag inom en bransch vars marknadsföring berörs avMD:s beslut är det därför viktigt hur en fråga drivs i domstolen, uttalarkommittén som anser del vara naturligt om det finns ett motstånd mot attefterleva beslut, som man anser vila pä en otillräcklig utredning. Därför ärdet ett berättigat önskemål alt även förelag som inte är instämda ges enmöjlighet att genom sina organisationer komma till tals i principiellt viktigafrågor som i praktiken berör deras verksamhet. Det kan dessutom vara en fördeläven för KO att saken blir mera allsidigt belyst genom ett kvalificeratagerande från den andra sidan, framhåller kommittén vidare. RLK har övervägt om även enskilda företag m.fl. skallkunna medverka, men avvisat tanken på anförda skäl. Mot denna bakgmnd föreslår RLK följande tilläggsregel ilagen om marknadsdomstol m.m.: Om en sammanslutning av näringsidkare görsannolikt att utgången av ett ärende, i vilket KO är sökande, kan ha ettbetydande intresse för medlemmarna i sammanslutningen eller är av allmänbetydelse, kan MD på ansökan av sammanslutningen tillåta att denna medverkar iförfarandet och åberopar bevisning vid sidan av näringsidkare som är motparttill KO. MD:s avgörande i ärendet riktas inte mot den medverkande. Remissinstanserna ansluter sig allmänt till förslagetshuvudinriktning. Vissa reservationer och ändringsförslag e.d. förs därvid fram.NO ifrågasätter behovet av en uttrycklig reglering och RRV avstyrker. Motiven för den föreslagna ändringen är enligt min meningbärande. Jag kan i stort ansluta mig till den tekniska konstruktionen. I likhetmed MD finner jag att möjligheten till medverkan bör utsträckas till att gällaockså Prop.1984/85:213 59 det läget att annan än KO för talan i MD, Jag föreslårsåledes att en regel om medverkan införs, utformad i stort efter RLK:s förslag.Dock finns del ett praktiskt behov av ati medverkan kan ske också på sökandenssida då denne är enskild part. Regeln bör tas in i en särskild paragraf, 13 a8, i marknadsdomstolslagen. Av principiella skäl kunde det vara lämpligt attmotsvarande uttryckliga regel infördes också på konkurrensområdet. inte utrett denna fråga och det saknas därför ett erforderligtunderlag för all pröva saken. Det torde inte heller vara nödvändigt att taställning härtill . Frågan om en uttrycklig reglering på konkurrensområdetfår således prövas i annat sammanhang, när det är lämpligt. NO har uttryckt bekymmer för att, om regler införs förKO-ärenden, en tolkning motsatsvis leder till alt den intervenlionsmöjlighetmed slöd av principer som, enligt NO, stått öppenäven för övriga ärenden, däribland NO-ärenden, minskas eller elimineras. Mittförslag är emellertid alls inte avsett att uppfattas på ell sådant sätt, såsomframgår av vad jag har uttalat. Snarare kan förslaget lämna MD vägledning förnågon form av analogislut, när domstolen finner omständigheterna motiveradetta. För den närmare utformningen och innebörden av mitlförslag hänvisar jag till specialmoiiveringen. RLK anför att den medverkande får delta i skriftväxlingoch sammanträden, åberopa bevisning och företa andra processhandlingar somstår öppna för KO:s motpart. Möjligheten att plädera framstår, enligtkommittén, som särskilt betydelsefull. Kommittén uttalar med hänvisning härtillatt delta innebär att förfarandereglerna i 14-20 88 lagen om marknadsdomstol m.m. äger motsvarande tillämpning i fråga om medverkande och alt någon särskildbestämmelse om detla inte krävs. Här lar jag nu upp vad som bör gälla i frågaom MD:s sammansättning vid prövning av en ansökan om medverkan samt vidarespörsmålet hur förfarandereglerna i övrigt i nämnda lag bör vara utformade medavseende på medverkan. MD är enligt 9 8 marknadsdomstolslagen beslulför närordföranden och fyra andra ledamöter, med viss sammansättning, är närvarande.Dock kan enligt lagrummet ordföranden ensam på domstolens vägnar företa förberedandeåtgärd. Till en sådan bör dock inte räknas ställningstagandet lill en ansökanenligt 13 a 8. Huvudregeln får därmed, om ingen ändring görs, tillämpas päbeslut i fråga om medverkan. Det är motiverat att så sker. 14 8 samma lag rör det sammanträde som skall hållas infördomstolen med parterna, dvs. den som ansökt om en förbudsäigärd e. d. samtdennes motpart. Kravet på ett sådant sammanträde kan inte med den gällandelydelsen av lagrummet komma att avse prövningen av en ansökan om medverkan.Också detta är en lämplig ordning. Enligt 14 8 kan vidare före sådant sammanträde ske muntligeller skriftlig förberedelse i den utsträckning domstolen bestämmer. 1984/85:213 60 företa en sådan förberedande åtgärd är, som förut berörts,ordföranden, enligl vad som följer av 9 8. Bestämmelsen om muntlig ellerskriftlig förberedelse blir formellt inte tillämplig på en ansökan ommedverkan. Med stöd av 9 8 kan likväl ordföranden ensam vidta erforderliga,förberedande ätgärder med avseende på en sådan ansökan. Sålunda kan exempelvisordföranden, om det behövs, hälla ell förberedande sammanträde imedverkansfrågan. I 15 8 samma lag anges under vilka förutsättningar MD kanulan sammanträde avgöra ett ärende eller meddela ett beslut med anledning avsärskild prövning enligt 15 a 8. Ingendera situationen är aktuell när delgäller beslut varigenom prövas tredje mans ansökan om medverkan. Inte hellerregeln i 15 8 om beslut, utan sammanträde, i interimistiska frågor aktualiserashär. Jag finner således lämpligt att en ansökan om medverkanprövas av MD i sammansättning enligt huvudregeln i 9 8 första stycketmarknadsdomstolslagen och utan att den som ansökt om medverkan eller parternabehöver vara närvarande. Av vad jag anfört följer att jag anser den medverkandeinte kunna betraktas som part. Därför kräver den nya ordningen med en rätt tillmedverkan ändringar av annat slag, nämligen i 14 och 18-20 88 marknadsdomstolslagen.Ändringarna motiveras i kommentaren till dessa lagrum. 2.7.2.3 Fastställelsetalan samt möjligheten att föra talanutan förbudsyrkande m. m. Mitt förslag: Möjlighet att föra någon form avfastställelsetalan i då det gäller marknadsföringslageninförs inte, liksom ej heller möjlighet för konsumentombudsmannen att föratalan i domstolen utan att yrka förbud m. m. Kommitténs förslag: Överenstämmer med milt när det gällerregler som anger rätt till fastställelsetalan. Däremot har kommittén föreslagitregler om talan utan förbudsyrkande m. m. Remissinstanserna: De flesta som har yttrat sig i frågantillstyrker förslagets huvudinriktning eller lämnar förslaget utan erinran idet avseendet. redovisar dock tveksamhet. Konsumentverketanser nuvarande ordning fungera väl och delar inte kommitténs uppfattning. Sammanfattning av skälen för mitt förslag: som kommiuéns förslag om en begränsad talan närmar sigett system för bindande förhandsbesked, en ordning som har avvisats tidigare.Förslaget synes vidare innebära något av en nykonstruktion som kan sågasföregripa rättegångsutredningens arbete. 1984/85:213 61 Skälen för mitt förslag: RLK ullalar alt del i denallmänna debatten kring rättsbildningen med utgångspunkt i MFL och kringprocessen i marknadsföringsmål har framhållits såsom en ofullkomlighet i detnuvarande systemet att det endast är KO såsom företrädare för konsumenterna -och undantagsvis en sammanslutning av näringsidkare som talesman för "skadelidande"medlemmars intressen - som har möjlighet alt få ett ärende prövat i MD. Dettainnebär, enligt kommittén, att MD är hindrad alt pröva en fråga om MFL:stillämplighet, om det inte föreligger ett konkret fall av ifrågasattöverträdelse av någon av generalklausulerna i MFL. Kommiltén uttalar att manhar menat att detla är en olämplig ordning, i synnerhet med hänsyn till attgeneralklausulerna i stort sett saknar konkret innehåll och att det är angelägetalt MD kan ges ökade möjligheler att genom sina beslut fylla ut klausulerna.Som ett tänkbart medel att åtminstone i viss utsträckning komma till rätta meddessa problem har från olika håll framförts tanken på något slags"fastställelsetalan" inför MD. Vad som härvid föresvävatförslagställarna synes närmast ha varil en möjlighet för en näringsidkare attunderställa MD en konkret, vidtagen eller planerad, marknadsföringsåtgärd förbedömning av om åtgärden faller utanför eller inom området för en eller flerageneralklausuler, fortsätter RLK. Enligt denna har det bl. a. gjorts gällandeatt en sådan ordning skulle skapa en bättre balans i rättsbildningsprocessenmellan KO, å ena sidan, och näringsidkarna, å andra sidan. Frånnäringsidkarhåll har del särskilt framhållits alt det inte minst frånpsykologisk synpunkt skulle vara värdefullt för den enskilde näringsidkaren attha möjlighet att i rena prejudikatsprocesser kunna uppträda som kärande,tillägger kommitlén. Mot denna bakgrund har RLK prövat om det kan vara påkallatatt införa en regel angående något slags talan om regelvägledning ellerregelutfyllnad, avpassad speciellt till MFL-omrädel. Kommittén kommer dockfram till att det skulle föra för långt att utforma ett lagförslag till en merallmän rätt till talan om regelvägledning. Härvid åberopas bl. a. alt frågan omett lagförklaringsinstitut inrymmer ett flertal problem och f. n. utreds avrättegångsutredningen (Ju 1977:06). a. gäller del att undvika att endomstol får en rent lagstiftande funktion. Emellertid föreslår kommittén i stället en annan ordning,anpassad till de fall då KO för talan främst för att få en principfråga prövadoch där det inte finns anledning att räkna med alt företaget fortsätter delpåtalade förfarandet, om MD bifaller KO:s yrkande. RLK:s förslag är här alt KOskall kunna föra en talan som är begränsad till frågan huruvida ingripande moten näringsidkares förfarande eller underlätenhet kan ske med slöd av 2, 3 eller4 8 MFL. Genom detla hoppas kommittén att i ökad omfattning motiveranäringsidkare alt delta aktivt i ärenden av principiell betydelse. De flesta remissinstanserna som har yttrat sig i frågantillstyrker förslagels huvudinriktning eller lämnar förslaget ulan erinran påden punkten. redovisar dock tveksamhet. KOV ansernuvarande ordning fungera väl och delar inte kommitténs uppfattning. Prop.1984/85:213 62 Jag finner starka skäl tala mot all i detta sammanhanginföra något slags lagförklaringsinstitut i form av en fastställelsetalan. I praktikennärmar man sig då även en form av bindande förhandsbesked. Tanken på besked avdetta slag avvisades i förarbetena till lag om avtalsvillkor (se prop.1971:15 s. 77 ff.) och till lag om avtalsvillkor mellan näringsidkare(se prop. 1983/84:92 s. 17). Innebörden av ett sådant institut är otillräckligtbelyst och rättegångsutredningens arbete bör inte föregripas. Jag ansluter migalltså till RLK:s bedömning. När det sedan gäller RLK:s förslag om en begränsad talansynes även detta utgöra något av en principiell nykonstruktion för svensk rättsdel, vilket också har gjort rättegängsutredningen tveksam. RLK har uttalat alten lalan om regelvägledning "främst" är avsedd att användas ikonkreta fall när det förment otillbörliga beteendet redan har upphört. Ilikhel med KOV finner jag att man därmed i den praktiska tillämpningenriskerade att närma sig en form av bindande förhandsbesked, en ordning somsaknar nämnvärd praktisk nytta men som kan välla problem och förbruka resurser.KOV ser en teoretisk risk att verkets förhandlingar såvitt avser bl. a. MFLförsvåras och blockeras, om förslaget genomförs. Det synes mig vidare ovisstvad ett genomförande skulle innebära rent praktiskt. F. n. formulerar ju MDuttryckliga förbud mot konkret beskrivna företeelser. Med den föreslagnaordningen skulle domstolen dock i det enskilda ärendet endast utlåta sig ifrågan huruvida ett ingripande skulle kunna ske enligt MFL. Spörsmålet hurförbudet eller åläggandet skulle ha avfattats, om det hade meddelats, kommer dåinte under domstolens bedömning, eller skulle i vart fall knappast spegla sig iavgörandet. Delta kunde innebära olägenheter när det gäller den påverkan påandra företag som eftersträvas med rättsbildningen i MD. På grund av del anförda och då rällegångsutredningensarbele pä denna punkt bör avvaktas lämnar jag inte heller i fråga om enbegränsad talan förslag till någon förändring. Beträffande lämpliga insatserför att öka förelagens motivation för att bidra till en allsidig utredning i MDerinrar jag om mitt förord för att branschorganisationer skall ges möjlighetatt medverka i processen (2.7.2.2).