prop · G8033 · 1984-12-31 00:00:00 — Detla kan ske genom en bestämmelse av innebörd, atlförundersökning skall avslulas antingen genom beslut i fråga om Uigföring(varmed avses beslul om ålal. beslul om föreläggande enligt 48 kap. RB ochbeslut om åtalsunderlåtelse) eller genom beslul om nedläggande av förundersökningen. Frågan om lörundersökningsbegränsningar behandlas därefter(18kap). Här konsiaieras, alt de lidigare redovisade förslagen om vidgademöjligheter lill åtalsunderlåtelse innebär arbetsläitnader för domstolarna ochäven för åklagarna, eftersom dessa besparas själva domstolsförfarandel. Förpolisen innebär förslagen dock inte några mera betydande lättnader, eftersom ålalsunderiåielseförutsälter klarhet i skuldfrågan. Kommillén anser alt det. för au verkligresursbesparing för polisens vidkommande skall uppnås, behövs vä.seniligi ökademöjligheier all avstå frän förundersökningsinsaiser. Förstupptas frågan om utvidgning av tillämpningsområdet för det i polisinstruklionenreglerade institutet/6//7/7or/c/i'p/x//i'( 18.5.2). Kommitténs majorilelhar inte funnil anledning alt föreslå någon sådan utvidgning, medan ledamolenFriberg anmäler avvikande mening i denna fråga (31.1.1). Kommiuén tbreslårvidare, alt det volymmässigt vikliga inslitui som rapporteftergift utgör börförankras i lag och därför bör omnämnas i 23 kap. RB. När det gäller bötesbrottslighetpå den lägsla bötesnivån har kommittén kommit fram till all relativ lörundersökningspllkibör införas såvitt angår broll som är sådana all det kan antagas att i händelseav lagföring lägre bötesstraff än 20 dagsböter eller såsom penningböterskulle utdömas eller åläggas (18.5.3). En yllerligare förutsättning förnedläggande av förundersökning skall dock vara att lagföring ej är påkallad avviktigt allmänt eller vikligl enskill intresse. Härav anses bl. a. följa attförundersökning i regel ej bör underlåtas när. enligt vad som är känt, en ålerfallssiluationär tor handen. En begränsning av ulrymmel för all tillämpa denna reglering omförundersökningsbegränsning följer därav atl RÅ föreslås få befogenhet atlförordna all regleringen inte skall gälla beiräffande vissa förseelser på penningböternasområde, varvid främsl åsyftas sådana som omfallas av ord-ningsboissystemel RÅföreslås även i övrigt få befogenhet att meddela föreskrifter beträffandetillämpningen av nu ifrågavarande beslämmelse. Au lörseclser på ordningsboisområdeiavses bli undanlagna frän den nu behandlade regleringen hindrar givetvis inteall, lik.som f. n., rapporteftergift kan lorckomma vid dylika förseelser. Förslagel i nu berörd del förulsälts kunna leda tillavsevärd begränsning av resursinsalserna på bagatellförseelsernas område. Denföreslagna ordningen bör väsenlligl öka möjligheterna för polisen all inrikla siltarbele på den grövre brottslighetens bekämpande. Kommittén har vidare funnit det vara av värde med enmöjlighet lill förundersökningsbegränsning i sådana fall, där del föreliggerdisproportion mellan utredningskoslnader och sakens betydelse (19,.S.4).Behovet av atl kunna undvika brollsulredning i dylika fall har betonats från flerahåll vid de studiebesök som har Ibreiagiis. Som exempel har bl. a. nämnls vissaläll av markinirång. olovligt fiske och olovlig jakt vid vilka oklarhet om ägo-griincrvanl lor handen. Ulredningen kan i sådana fall bli mycket iids-kräv.inde ochkomplicerad, samiidigi som det stär klan aii eventuellt bron kan föranleda påsin höjd etl ringa eller måttligt bötesstraff Kommittén Prop.1984/85:3 81 föreslåren beslämmelse av den innebörden all förundersökning skall kunna nedläggas omen fortsatt förundersökning och lagföring bedöms komma att kräva kosinader sominte står i rimligt förhållande till sakens belydelse. Denna möjlighel aunedlägga förundersökning bör dock gälla bara i sådana fall där brotiei ihändelse av lagföring kan antas föranleda endast bötesstraff Entredje möjlighel iill förundersökningsbegränsning behandlas också (18 5.5). De lällsom här kommer i blickpunkien är sådana, där det kan förutses au åtalsunderiåtelsekommer att meddelas, om lörimdcrsöknmgen full-folts. Kommillén föreslår fördessa fall en beslämmelse som innebär följande: Finns någon som kan misstänkas Ibrbrotiei men kan antagas all, om lillriickliga skäl för ålal mot denneframkommer, lagföring likväl kommer alt underlåtas enligi särskilda beslämmelserom ålalsunderiåielse eller om särskild åtalsprövning, får beslutas att förundersökningenskall nedläggas. Denu behandlade regleringarna föreslås inlagna i en ny paragraf i 23 kap. RB, 4a! ;, vars andra siycke redovisar de olika grunderna för angivnaförundersökningsbegränsning i punkterna I, 2 resp. 3. Inämnda paragraf föreslår kommiitén vidare, au del intas en besiäm.melse sominnebär atl, om det redan före förundersöknings inledande kan konstateras au nedläggningsgrundav nu behandlad an föreligger, beslut skall kunna meddelas att inte inledaförundersökning. När beslulom förundersökningsbegränsning enligt någon a v de redovisade bestämmelsernakommer i fråga, skall om möjligt inhämtas och anlecknas uppgifler som kan vararelevanta för skadeståndsfrägor, så att visst underlag säkras för en eventuellcivilprocess, förd av målsäganden. En beslämmelse av denna innebörd föreslåsintagen i en ny 4 b ! ; i 23 kap. RB Behörighets- och registreringsfrågor (kap. 19 och 20) Beträffandeåtalsunderlåtelse i andra fall än RÅ-fall finner kommiuén det närmasl förvånande,hur högt man föriagl besluishehörigheten. Kommillén konstaterar, au ulvecklingenpå senare tid inneburil an tyngdpunkten i åklagarverksamheten i allt högre gradkommii all ligga på de lokala åklagarmyndigheterna. Denna utveckling framstårenligt kommitténs mening som naturlig med hänsyn till de lokala myndighelernasökade tbrutsäiiningar för mera kvalificerade uppgifler. Mot denna bakgrundfinner kommiuén. an liden nu är mogen an ta sleget fulll ut och låla denåklagare, som enligt inslruktion och arbetsordning har alt handlägga målet, få behörighelattbesluta även om åtalsunderlåtelse. I fråga om assistentåklagare med mindreän tre års tjänstgöring såsom assistentåklagare föresläs dock vissa begränsningarI behörighelen att besluta om åtalsunderlåtelse. Närdel gäller behörighel an meddela beslul om förundersökningsbegränsning enligtde av kommiitén löreslagna n>a punklerna 1-3 i 23 kap. 4 a ! ; andra siyckei RB,anser kommittén alt nedläggningsbeslut i fall som avses i punkterna I och 2skall få meddelas av polismyndighet, när dei gäller broll med endasl böler i straffskalan.Ingår svårare straffan böler i straffskalan, lår del ankomma på åklagare allvara besluisfaitare. I sådana läll som avses i punkten 3 kan enligt kommillénsmening annan beslutsfattare än åklagare ime övervägas. Beiräffande behörigheleni sådana fall. där åklagaren är be- 1984/85:3 82 sluisfanare.bör gälla samma grundsatser som i fråga om åtalsunderlåtelse. Registreringsfrågornabehandlas i del följande avsnittet (kap. 20). Kommiuén konslalerar här bl.a.,au regisireringsfrågan delvis kommer i ell annat perspekliv, om kommitténsförslag genomförs. Framför allt genom förslagen om möjlighet till åtalsunderiåtelse,när skyddstillsyn, särskild vård eller villkoriig dom påräknas följa i händelseav lagföring, blir det fråga om brott som med nuvarande ordning går till domsloloch därför skall antecknas i dei allmänna kriminalregislrel. Trots detta finnerkommittén inte tillräcklig anledning an väcka fråga om alt bryta med dennuvarande principen all endasl avgöranden av domstol skall antecknas i kriminalregislrel.Ell skäl lill della ställningstagande från kommitténs sida är. all kommiuénfinner all föreliggande prakliska behov av regisirering av ålalsunderiåielsekan lillgodoses genom ändringar i polisregisierbesiämmelserna. Närdet gäller frågan i vilken omfallning registrering i det cenirala polisregistretskall ske, finner kommiuén - med ett undantag som kommillén strax återkommertill - ingen anledning att föreslå ändring i gällande ordning, såviu angår lyperav åtalsunderiåtelse som redan nu förekommer. Kommittén anser vidare, alt regisireringav beslul om åtalsunderlåtelse enligt de nya punkterna 3-5 i den föreslagna grundbesiämmelseni 20 kap. 7 i; RB inte kan undvaras. Beträffandeåtalsunderiåtelse i fall av bötesbrottslighet, dvs. punklen 1 i grundbesiämmelseni 20 kap. 7 § RB har kommillén - trots en med enhällighet ullryckl restriktiv inslällningi fråga om brottsregislrering - kommit fram lill alt en kortvarig registreringbör ske av kriminalpoliliska skäl. Kommittén finner nämligen, att det är ettsamhällsintresse atl del kan ske bevakning , huruvida den somhar fåu en försia åtalsunderlåtelse därefler återfaller, något som kan uigöraskäl au inte på nytt bereda honom samma förmån. Tillräcklig varningseffekttorde uppnås, om registreringen varar elt år. Någonregistrering av beslut om förundersökningsbegränsning skall av naturiiga skälinte äga rum. Målsägandens ställning i brottmålsprocessen (kap. 21 och22) Kommitténanser, all av de reakiionsmöjligheiersom målsäganden har hans möjlighel att föralalan om enskill anspråk i anledning av brotiei är den klarl vikligasle bådepraktiskt och principielll selt. När del gäller fall, där åtalsunderiåtelsekommer under öven'ägande eller där fråga uppkommer om au nedläggaförundersökning, ulgör målsägandeintressei emellenid endast en faktor, vilkenmåste vägas mol de förhållanden som lalar för lag-föringsbegränsande åtgärd. Kommiiténhar funnil, au endast "viktigt enskill intresse" skall uigöra hinderför åtalsunderlälelse eller nedläggning av förundersökning. Viktigt enskiltintresse anses vara för handen, när det är till avsevärd fördel för målsägandenatl hans ersättningstalan förs i samband med ätal i stället för genomcivilprocess. Därjämte bör fordras, att det vid en realistisk bedömning framslårsom sannolikt all en dom pä skadestånd leder lill verkställighet. Möjligheternaatt kompensera målsägandena för del bortfall av processuella förmåner som denya reglerna om lagföringsbegräns- 1984/85:3 .. i. ningarkan medföra i vissa fall är enligt kommitténs mening lämligen goda. Den vikligasleär som lidigare nämnts au ge målsägande en väsentligt förmånligare ställningenligt rällshjälpslagen. All vissa uppgifter, av vilka målsägande kan ha nyttai en skadeståndsprocess, skall anlecknas under förundersökning har redananmärkts. Vadhärefter angår målsägandens straffrättsliga reaklionsmöjiigheier. hans rätlau föra lalan som kan inverka på ansvarsfrågan, har kommittén inte funnit någonanledning alt förorda nägon ändring såvitt angår målsägandens primära ålalsräti,som föreligger vid vissa brottstyper. Vad gäller målsägandens subsidiäraåtalsrätt är del tydligt, att ell ulnyttjande av den rätlen i princip skullekunna omintetgöra lagföringsbegränsningar av den an som kommitténs förslagavser atl ge utrymme åt. Kommittén erinrar om att det är tvä särskilda synpunkiersom har brukat framhållas som de främsla gmnderna för målsägandens subsidiäraåtalsrätt. Det är dels den s. k. upprältelsefunktionen och dels den s. k. kontrollfunkiionenhos den subsidiära åtalsrälten. När det gäller upprätielsefunktionen kan enligtkommitténs mening de eventuella önskemål, som kan föreligga från målsägandenssida om atl den brottslige straffas, numera inte anses förtjänta av samhälletsstöd, när andra skäl talar emot åtal. Kontrollfunktionen hos den subsidiära ätalsrätienbör kunna tillgodoses pä annat sätl, varvid främsl är atl nämna målsägandensmöjlighet att begära överprövning av åklagares beslut. Kommiitén har av dessaoch andra skäl funnit, att målsägandens subsidiära ålalsräti bör avskaffas. Däremoikan del enligt kommilléns mening inte anses föreligga tillräckliga skäl attavskaffa målsägandens rätt atl bilräda ett av åklagaren -väckt åtal eller hans rätlalt självständigt överklaga en friande dom. Övriga frågor (kap. 23-26) Idenna avdelning föreslår kommittén bl. a. att bestämmelserna om påföljdseftergiflvidgas i anledning av två förslag som kommittén lägger fram. Som en parallell lillmöjlighelen all besluta om förundersökningsbegränsning vid bagaiellbroitslighetbör domslol således få meddela påföljdseftergift, om brott befinnes förskyllalägre bötesstraff än 20 dagsböter eller såsom penningböter. Vidarebörden vidgade möjligheten för RÅ att meddela åtalsunderiåtelse enligt kommillénsmening få som konsekvens att domslolarnas möjlighel alt meddela påföljdseftergiflges samma räckvidd. Kommiiténutvecklar i detla avsnitt också synpunkier beträffande de förberedelse- och lillsynsålgärdersom den nya lagsiiftningen bör föranleda, främsl för atl enhetlighet itillämpningen skall uppnås. Fråganom lekmannamedverkan inom åklagarväsendet berörs också, dock utan atlkommitténs majoritet finner skäl till förslag i ämnet. En minoriiei (BirgittaDahl och ) anser dock. atl denna fråga bör bli föremål för närmare ulredning;två av experterna () anför liknande synpunkter. Lag om ändring i Härigenom föreskrives i fråga om dels atl 20 kap., 22 kap. 8 § samt 23 kap. 1, 4, 20 och 22SS skall ha nedan angivna lydelse, dels att i 23 kap. skall införas tre nya paragrafer, 4 a,4 b och 20a SS av nedan angivna lydelse, dels alt 47 kap 2 S tredje stycket försia meningen skallupphöra atl gälla. Nuvarande Ivdelse Föreslagen lydelse Om räll till ålal och om målsägande. Om ålal och om målsägande. Fråga om ansvar för brott må ej av rätten upptagas, medmindre ålal för bronei väckls. Räuen äge dock ulan ålal upptaga fråga om ansvarför förseelse i rättegången. 2 S 1 st. Allmän åklagare äge tala å brott, som hin under allmänlåtal. om ei annal äl stadgat. 8 S 4 st. Målsägande är den. mol vilken brott ärbegånget eller som därav blivil förnärmad eller lidit skada. 6S Åklagare skall, om ej annat är siadgal, lala a broll.som hör under allmänl ålal. F'.åga om ansvar för brott fär ej upptagas av rätten, medmindre åtal för brottet väckts. Rätten får dock utan åtal upptaga fräga omansvar för förseelse i rättegängen. AUmänt åtal är sådant .som utfoies av åklagare på detallmännas vägnar. EnskUt åtal utföres av målsägande. Målsägande är den, molvilken brott är begånget eller som därav blivil förnärmad eller lidit skada. 3S Allmän åklagare har. om ej annat är stadgat, lätt och skyldighelan åiala /w brott, som hör under allmänl åtal. 2 § 2 och 3 st. Om befogenhel för särskild åklagare alttala å brott, som hör under allmänt åtal, gälle vad särskUt är föreskrivet. Åklagare må i högre rätt fullfölja talan även till den misstänktesförmån. Under allmänl åtal höra alla brott, som ej uttryckligen äroundanlagna därifrån. Är för allmänt ätal stadgat särskilt villkor, såsomtillstånd av myndighet eller angivelse av målsägande. vare det gällande. Innefattar en handling flera brott och hör något av demunder allmänl ätal, må sådant åtal äga rum även för de övriga. Har någon angivils för brott, som allenast efter angivelsehör under allmänt åtal, och äro flera misstänkta för atl hava tagit del ibrottet, mä allmänt åtal äga rum mol dem alla. 5S Brott må av målsägande angivas till åtal hos åklagareeller polismyndighet. Har angivelse skett hos myndighet å annan ort än den,där ätal för brottet må väckas, skall angivelsen tillställasmyndigheten i den orten. 7S Åklagaremå besluta alt Icke tala å brott: 1 1984185.1 saml. Skyldighet att åtala föreligger dock ej, om långvarigthinder för huvudförhandling är för handen eller om lagföring Ulom riket påräknaskomma tiU stånd. Vad som är föreskrivet beträffande brott som hör under allmänlålal äger lillämpning även när särskild åklagare enligt vad därom ärföreskrivet får åtala för sådant brott. Åklagare/A-i högre rätl fullfölja talan även till denmisstänktes förmån. Under allmänl åtal hör alla brott, som ej uttryckligen är undanlagnadärifrån. Är för allmänt åtal stadgat särskilt villkor, såsomtillstånd av myndighet eller angivelse av målsägande, gäller det. Innefattar en handling flera brott och hör någol av demunder allmänt åtal,/oV sådanl ålal äga rum även för de övriga. Har nägon angivits för brott, som endasl efler angivelsehör under allmänt ätal, och o/-flera misstänkta för att ha tagit del ibrottet, /öV allmänt åtal äga rummot dem alla. 6S Målsägande får angiva brott till åtal hos åklagareeller polismyndighet. Har angivelse skett hos myndighet po annan on än den, däråtal förbrottet/fl/- väckas, skall angivelsen tillställas myndigheleni den orten. 7S Om hinder ej möter med hänsyn tdl viktigt allmänl ellerviktigt enskih intresse, får åklagare besluta att ei väcka 1. om detkan antagas, att i händelse av lagföring annan påföljd än böter icke skullekomma alt ådömas och den misstänktes lagföring ei finnes påkallad ur allmän synpunki:eller 2. ombrottet förövats, innan den misstänkte dömts för annat av honom förövat brotteller tiU fullo undergått straff eller annan påfölld för sådant brott, och delär uppenbari. an brottet I Jämförelse med det andra brottet är medhänsyn tillpålölfdenutan nämnvärd betydelse: eller 3. om det iannat fall av särskilda skäl är uppenbari. att påfölld ej er-fördras för attavhålla den misstänkte från vidaie brottslighet och att del med hänsyn tiUomständigheterna ef heller eliest är påkallat, att åtal väckes; eller 4. om biottet uppenbarligen begåtts under inflytande av sådan siälsllg ab normitet, som avses I 33 kap. 2 , samt sluten psykiatrisk vård eller vård i vårdhem eller spe- clalsjukhiis för psykiskt utvecklings störda kommer tdl stånd utan lagföring och ålal ej är påkallat av särskilda skäl. åtal för bron (åtalsunderlåtelse): 1. om detkan antagas, all i händelse av lagföring annan påföljd än böler icke skullekomma att övervägas. 2. om annalav den misstänkte förövat brott medförl eller kan antagas medföra sådanpåföljd, att någon påfölld däruiöver i anledning av del föreliggande brottet eilinnes påkallad. 3. om våldsom avses i 31 kap. 2-4 sS"* eller annan vård-, stöd- eller hjälpåtgärdkommer till stånd utan lagföring saml åigätden kan anses ägnad att främia denmisstänktes anpassning i samhället, 4. om detkan antagas, alt i händelse av lagföring den misstänkte skulle komma att ådömasvillkorlig dom, eller 5. om I annaifäll än förut nämnls den misstänkte har blivil föremål fbr åtgärd frånsamhällets sida eller på annal sätt och åtgärden är av så ingripande arl atf lagföringej finnes påkallad. Beslut iämlikt första stycket 3 må meddelas endast avriksåklagaren. Finner åklagaren, när fråga uppkommer om tdlämpning av 7 3,an Ulfallel av där avsedd ålgärd bör avvaktas, får han förklaia åtalsfrågan vilande. 9S Utan hinder av de förutsättningar som i övrigt gällerför ätalsunderlåtdse får riksåkfagaren bestuta att ålat el skall väckas, om det på grund av särskilda omständigheterbefinnes alt påföljd för brottet ei är erföiderilg eller om eliest synnerligaskäl lalar mot åtal. 10 S Beslul om åtalsunderiåtelse skall på lämpligt sätt tillkännagivas Jör den misstänkte. Beslut an ef tala å brott må återkallas, om lillräckligaskäl fbr beslutet ei längre finnas föreligga. Åtalsunderlåtelsefår återkallas, om förhållandena ändrats väsenUIgt eller eljest särskildomständighet föranleder det. Äterkallelse får dock ej ske. fölflutit fiån beslutet, och ef heller om det broll som avsetls med åtals-iindeilåtelseenligt 7 Närmare föreskrifter um beslul all ef lala å brottmeddelas av regeringen. 12SOm åtalsunderlåtelse beträffande underåriga finns ytterligare bestämmelser. 9S Sedandom fallit, må ej allmänt ätal nedläggas. Nedlägges allmänl ålal på den grund, att tillräckligaskäl, atl den misstänkte är skyldig lill brottet, ej föreligga, må målsägandenövertaga åtalet; han skall dock hos rätten göra anmälan därom inom den tid,högst en månad, som av rälien bestämmes, sedan han erhöll vetskap omnedläggandet. Övertager ej målsäganden åtalet, äge han icke därefler Sedan dom fallit, får ej allmänt ätal nedläggas. Framkommer sedan allmänt åtal väckts sådant förhållandesom, om det förelegat eller varil känt vid tiden för åtalet, skulle ftaföranlett beslut om åtalsunderlåtelse, får åtalet nedläggas och åtalsiindeiläielsebeslutas. Nedlägges allmänl ålal på den grund, att ullräckliga skäl,atl den tilltalade är skyldig lill broilei.ej /(/-leligiter. får målsägandenövertaga åtalet; han skall dock hos rätten göra anmälan därom inom den tid,högst en månad, som av rätten bestämmes, sedan han erhöll vetskap omnedläggandet. Övertager ej målsäganden åialei, /aV han icke därefter väcka ätal för brottet; om den tilltalade yrkar det,skall frikännande dom meddelas. 8S 1-3 st. Målsäganden må ej väcka åtal för brott, som hörunder allmänt åtal, med mindre han angivit brottet och åklagaren beslutat, attåtal ei skall äga rum. Har åklagare väckt talan, äge målsäganden bilräda åtalet;han må ock i högre räll fullfölja lalan. Utan hinder av vad i första stycka sägs må målsägandeväcka talan om ansvar för falskt eller obefogat ålal, falsk angivelse ellerannan osann tillvitelse angående hroii. lOS Vad i 8 och 9 ifi; stadgats om rätl för målsäganden anväcka åtal eller övertaga eller i högre rätt futlfölfa väckt ålal gäller icke ifråga om brott, som avses i 3 kap. 3 och 7 kap. 4 andra stycket. 11 S Åro i fräga om samma brott flera målsägande, gälleangivelse eller åtal av en målsägande även för de övriga. 12S Har målsäganden genom föriik-ning eller eliest ulfäslsig au ej angiva brottet eller tala därå eller har han återkallat angivelseeller nedlagt ålal, må han ej därefter angiva brottet eller tala därå. Hör brotieiallenast efter angivelse under allmänl ålal och har utfästelsen gjorls ellerangivelsen återkallats, innan allmänl åtal väckts, må allmänl ålal för brottetej därefler äga rum. väcka åtal för brotiei; om den tilltalade yrkar det,skall frikännande dom meddelas. 14 S Om ei annat följer av sänkilda bestämmelser, är målsägandensrätt atl väcka ätal för brott som hör under allmänt ätal begränsad lUI de falldå brottet utgör falskt eller obefogat åtal, falsk angivelse eller annan osann 'ill-vltelseangående brott. Har åklagare väckt talan,,/äV målsäganden biträda åtalet;han./äV också i högre rätt fullfölja talan. Rän an fullfölja talan föreliggerdock icke ifall som avses i 3 kap. 3 <) och 7 kap. 4 Ar i fråga om samma brott flera målsägande, gällerangivelse eller åtal av en målsägande även för de övriga. Har målsäganden genom förlikning eller på annat sätt ulfäslsig att ej angiva brottet eller väcka åtal för del eller har han återkallat angivelseeller nedlagt åtal,./o/- han ej därefter angiva brottet eller väcka åtal fördet. Hör brottet endast efler angivelse under allmänl åtal och har utfästelsengjorts eller angivelsen återkallats, innan allmänl åtal väckls,./Jr allmänlåtal för brottet ej därefter äga rum. någon genom bron blivil dödad, äge hans efterievande make,bröstarvinge, fader, moder eller syskon samma rätt som målsägande att angiva brotteteller tala därå. Avlidereljest den, mot vilken brott är begånget eller som däiav blivit föi-itärmadeller lidit skada, äge närstående, som sagts, samma rätt att angiva brotteteller tala därå, som tillkom den avlidne, om icke av omständigheterna framgår,att denne ej velat angiva eller åtala brottet. Är målsägandenomyndig och rör brottet egendom, varöver han ej råder, eller rättshandling,som han ej själv äger ingå, äge hans ställföreträdare angiva brottet eller laladärå. Rör brottet den omyndiges person, äge den som har vårdnaden om honomangiva brottet eller lala därå. Vad i 11 kap. 2-5 §§ är stadgat om part ochställföreträdare i tvistemål äge motsvarande tillämpning beträffandemålsägande, även om han ej för talan. Om rättegångsombud för målsägande gälle vad i 12 kap. är stadgat. ISS Höres målsäganden i anledning av åklagarens talan, äge han rätttill ersättning och förskott enligt vad om vittne är stadgat. 16 SÄr i lag eller författning stadgat, att ålal för brott må väckas av annanenskild än målsägande, skall han i fräga om rätt att angiva brottet eller taladärå samt åtal, som väckes av Har någon bllvU dödad genom brott, har hans efterievande make,bröstarvinge, fader, moder eller syskon samma rält som målsägande att angivabrottet, an biträda eller övertaga åtal eller att fullfölja lalan.